Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

позивач Державне житлово-комунальне підприємство НАН України звернулось до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є балансоутримувачем та здійснює обслуговування гуртожитку [ADDRESS] . У зазначеному гуртожитку зареєстровані відповідачі - [PERSON] та його неповнолітня донька - [PERSON] . Оскільки відповідач [PERSON] не проживає у приміщенні за зазначеною адресою з 01.09.2013 року, але зареєстрований там, що позбавляє можливості позивача у заселенні своїх співробітників та в зв`язку з чим позивач несе додаткові витрати по комунальних платежах, просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на проживання в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Голосіївського районного суду у м. Києва від 31.08.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Голосіївського районного суду у м.Києві від 14.11.2018 року справа прийнята до свого провадження суддею Голосіївського районного суду у м.Києві Колдіною О.О. Ухвалою Голосіївського районного суду у м.Києві від 26.11.2019 року закрите підготовче провадження, справа призначено до розгляду. Представник позивача в ході судового розгляду підтримав позовні вимоги просила суд позов задовольнити, посилаючись на те, що відповідачі добровільно залишили гуртожиток, не мешкають в даному приміщенні з 2013 року, не несуть витрат на його утримання, житлом не цікавляться. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись за місцем реєстрації, судові повістки повернулись до суду без вручення. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в частині визнання втратившою право користування жилим приміщенням неповнолітньої дитини та просила прийняти рішення з якнайкращим забезпеченням права та охоронюваних законом інтересів дитини. В силу положень ст. 130 ЦПК України відповідачі вважаються такими, що належним чином повідомлені про місце і час судового розгляду. За згодою позивача, на підставі положень ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачів. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що балансоутримувачем гуртожитку [ADDRESS] є позивач - Державне житлово-комунальне підприємство НАН України. Судом встановлено, що на момент розгляду справи, у кімнаті № [NUMBER] гуртожитка №7 за адресою: [ADDRESS] зареєстрований відповідач - [PERSON] , 1989 року народження та його неповнолітня дочка [PERSON] 2016 року народження, що підтверджується довідкою Форми №3 виданої Державним житлово-комунальним підприємством національної Академії наук України від 05.07.2017 року №352 (а.с.5). [PERSON] разом з дитиною - [PERSON] з 2014 р. не проживають в кімнаті № [NUMBER] гуртожитка № 7 за адресою: [ADDRESS] , залишили її добровільно, що підтверджується Актом, складеним комісією ДЖКП НАН України, а також підтверджено Актом обстеження умов проживання неповнолітньою, складеної представника Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації. Відповідно до ст..29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідач [PERSON] не несе витрат на утримання житла, приміщенням не цікавиться, а отже суд вважає, що він втратив інтерес до даного майна. Будь-яких доказів про те, що у відповідача існують перешкоди у користуванні спірною квартирою суду не надано. Відповідач будь-яких заяв про тимчасове не проживання з дитиною за адресою: [ADDRESS] та збереження за ними права на проживання в квартирі не подавав. Як передбачено ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (стаття 72 ЖК УРСР). Отже, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Судом встановлено, що відповідач не проживає в гуртожитку з 01.09.2013 р. і будь-яких доказів, які підтверджують поважність відсутності за місцем проживання понад встановлені законом строки, матеріали справи не містять. З огляду на викладене, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved