Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Вавшківа, 125, в с. Живачів Тлумацького району Івано-Франківської області. Свої вимоги обґрунтовував тим, що за вказаною адресою проживала його мати [PERSON] і їй на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. 01.06.1992 року мати [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно. Позивач вступив в управління спадковим майном, так як проживали разом, вели спільно господарство, обробляв земельну ділянку, проводив похорон матері, підтримує господарство, сплачує всі необхідні платежі. Позивач бажає оформити право власності на спадкове домоволодіння на своє імя, однак в нотаріальному порядку йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на домоволодіння, розташоване по вул. Вавшківа, 125, в с. Живачів Тлумацького району Івано-Франківської області. У звязку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Вавшківа, 125, в с. Живачів Тлумацького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій позов підтримав з підстав зазначених в ньому, просив його задовольнити та справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не зявився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає, проти задоволення позовних вимог не заперечує та просив справу розглядати без його участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги №7 Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 284/02-31 від 27.11.2017 року станом на 01.07.1990 року за [PERSON], [INFO], яка була головою колгоспного двору, значилось господарство, особовий рахунок №292 (а.с. 9). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 09.01.2018 року, житловий будинок, господарські будівлі та споруди за вказаною адресою побудовані у 1945 році (а.с. 4-6). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] належало майно господарського двору, розташованого за адресою: вул. Вавшківа, 125, с. Живачів Тлумацького району Івано-Франківської області. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] (позивач) народився 05.04.1945 року і його матірю була [PERSON] (а.с. 13). 01.06.1992 року [PERSON] (мати) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON], для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Позивач прийняв спадщину за законом після смерті матері [PERSON], успадкувавши належне їй домоволодіння, оскільки вступив в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 285/02-31 від 27.11.2017 року (а.с. 8). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 14/2018 від 17.01.2018 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] після смерті [PERSON] (а.с. 27-42), з якої вбачається, що позивач є єдиними спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який бажає прийняти та прийняв спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Вавшківа,\~125, в с. Живачів Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] Позивачу в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на житлового будинку з господарськими буділями та спорудами, розташованими по вул. Вавшківа, 125, с. Живачів Тлумацького району Івано-Франківської області, який залишився після смерті матері [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] за № 33/02-31 від 17.01.2018 року (а.с. 12). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що позивач, на підставі п. 9 ст. 5 Закону Україн «Про судовий збір», як особа з інвалідністю ІІ групи (посвідчення серії АД №396427 від 11.02.2004 року (а.с. 15)), звільнений від сплати судового збору, судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved