Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено Кредитний договір №Z39.190.72848 від 29 квітня 2016 року про надання кредиту в розмірі 14000 грн., зі сплатою 15% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені вказаним вище кредитним договором графіком щомісячних платежів. Проте, стверджує, що відповідач належним чином не виконав зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим просить суд стягнути з нього заборгованість, яка станом на 15.01.2018 року становить 37579,83 грн., та включає в себе: 8683,64 грн. простроченого боргу; 5497,11 грн. прострочених процентів; 60,67 грн. строкових процентів; 2,8 грн. простроченої плати за обслуговування кредиту. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав клопотання про проведення розгляду справи без його участі. Відповідач у судовому засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про дату та час розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. З урахуванням ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29 квітня 2016 року між ПАТ «Ідея Банк», як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, укладено Договір кредитної лінії №Z39.190.72848, згідно з яким ПАТ «Ідея Банк» надав відповідачеві фінансовий кредит в розмірі 14000 грн., зі сплатою 15% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені вказаним вище кредитним договором графіком щомісячних платежів (а.с.6 9). Кредитний договір укладено шляхом підписання відповідачем згоди про надання кредиту (а.с.13). Відповідно до\~ст.1054 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно з нормою\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Встановлено, що позивач зобовязання за договором виконав повністю (а.с.14). У свою чергу відповідач своїх зобовязань за договором належним чином не виконує, не здійснює погашення кредиту, не сплачує проценти за його користування. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за договором від 29 квітня 2016 року (а.с.6-9), за яким станом на 15 січня 2018 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка включає в себе: 8683,64 грн. простроченого боргу; 5497,11 грн. прострочених процентів; 60,67 грн. строкових процентів; 2,8 грн. простроченої плати за обслуговування кредиту; загальна заборгованість 37579,83 грн. Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення\~невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у\~ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу\~(ч. 2\~ст. 1050 ЦК України). Таким чином, кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання основного зобовязання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені щомісячні платежі. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки відповідачем належним чином не виконано зобовязання за кредитним договором №Z39.190.72848 від 29 квітня 2016 року, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість перед позивачем, що стверджується представленими суду письмовими доказами.

Outcome: approved