Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення часток у майні, що знаходиться у спільній сумісній власності та розподіл особового рахунку квартири. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, посилаючись на те що, йому на праві приватної власності належить частина квартири [ADDRESS]. Співвласниками квартири є відповідачки. Частки власності в квартирі не визначені. В добровільному порядку відповідачі не можуть дійти до розуміння, тому позивач просить визначити частки власності квартири, а також розподілити особові рахунки та закріпити особовий рахунок на площу 51,4 кв.м. за ним, а на площу 17,1 за [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, про що надала до суду заяву. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що спірним є житлове приміщення, яке знаходиться за адресою [ADDRESS], яке згідно свідоцтва про право власності на житло від 26 січня 1998 року, виданого ВАТ « Теплоенергомонтаж» та зареєстрована в КП « ХМБТІ» 29.01.1998 року, реєстровий номер В- 33203, належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно ст.61 ЖК України, користування жилим приміщенням в будинках державного і комунального житлового фонду здійснюється відповідно з договором найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордеру на жиле приміщення між наймодавцем та житлово-експлуатаційною організацією (а при її відсутності-відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем-громадянином, на ім'я якого видано ордер. Згідно ст. 218 ЦК України, недотримання необхідної законом форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком її недійсність, крім випадків встановлених законом. Статтею 61 ЖК України такого наслідку, в разі недотримання письмової форми договору найму, не передбачено. Відповідно до ст. 814 ЦК України, у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права і обов'язки наймодавця. Відповідно ст. 47 Конституції України, ст. 1 ЖК України, кожний має право на житло. Відповідно до ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Відповідно до ч.2 ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. На підставі ст. 10 ч.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 серпня 2007 року [PERSON] прийняв спадщину після померлого [PERSON] у вигляді 1\\4 частини спірної квартири. Позивач надав суду достатньо доказів того, що він має право власності на 1\\2 частину спірної квартири. Натомість суду не доведено позовні вимоги щодо розподілу особових рахунків та з чого виходив позивач, висуваючи вимогу щодо розподілу в натурі площі квартири, як 51,4 кв.м. та 17,1 кв.м. В судовому засіданні представник позивача не довела та не повідомила з чого виходи позивач при цьому. При дослідженні технічного паспорту, з'ясувалось, що кімнати з площею 17,1 кв.м. в спірній квартирі не має. Суду не доведено, що відповідачка [PERSON] мешкає в будь якій кімнаті квартири, там знаходяться її особисті речі. Стороною відповідачів не надано доказів, які б спростовували чи підтверджували ці факти. Матеріали справи не містять даних щодо звернення позивача до Комунального підприємства « Жилкомсервіс» щодо відкриття особового рахунку на його ім'я на площу квартири, яку він вважає необхідною. При таких обставинах, підстав для задоволення позовних вимог в частині розподілення особового рахунку та закріплення особового рахунку за позивачем не вбачається. Основний Закон України (254к/96-ВР) встановлює, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, головним обов'язком якої є їх утвердження і забезпечення (частина 2 статті 3). Конституційний Суд України в пункті 1 Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп у справі за конституційним зверненням громадян [PERSON], [PERSON] та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) вирішив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1). Виходячи з наведених обставин, які підтверджуються наданими документами, та приписів вказаним норм, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial