Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позов до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №ABQ8RX01950186 від 24.12.2007 року [PERSON] 24.12.2009 року отримав від банку кредит в розмірі 3840,00грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.12.2009 року, підписавши заяву разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка». У порушення умов договору відповідач зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконав, в зв»язку із чим станом на 08.01.2014 року виникла заборгованість на загальну суму 52184,53грн, яка складається з заборгованості по кредиту, по процентам за користування ним, пені за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, та штрафів. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні не з»явився, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати без його участі, не заперечував щодо розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Про причини неявки до суду не повідомляв, заяв чи клопотань про розгляду справи без його участі до суду не надавав. Відповідно ст. 224 ЦПК України суд, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.12.2007 року між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № ABQ8RX01950186 на підставі якого [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 3840,00грн зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.12.2009 року. Згідно з п. 3.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) встановлено, що для надання вказаної банківської послуги банк надав [PERSON] споживчий кредит - кошти на придбання продукції, у межах суми, обумовленої в Заяві позичальника №ABQ8RX01950186, що становить 3840,00грн. Відповідно до розрахунку суми заборгованості за договором № ABQ8RX01950186 від 24.12.2007 року та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) станом на 08.01.2014 року утворилася заборгованість за кредитом у сумі 3693,64грн, за відсотками - 396,54грн, з комісії - 645,12грн, пені за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором - 44488,06грн, штрафів - 500,00грн (фіксована частина) та 2461,17грн - процентна складова. Відповідальність позичальника - [PERSON] за порушення ним кредитного зобов»язання визначена розділом п»ятим Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Одночасне стягнення пені та штрафу не суперечить ст. 61 Конституції України, поскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, а у межах одного виду відповідальності сторони можуть передбачити у договорі сплату і пені і штрафу, що узгоджується свободою договору, передбаченого ст. 627 ЦК України, а саме: сторони є вільними в укладенні договору. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов»язання повинні виконуватися належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов»язання не допускається. Оцінив і дослідив усі докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України - пропорційно суми задоволених позовних вимог.

Outcome: approved