Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивач завернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 17011 гривень 85 копійок. У позовній заяві позивач посилався на те, що 03.05.2014 р. між Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» та [PERSON] було укладено договір(поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0993398. 22 листопада 2014 року в с. Кутузівка відбулось ДТП, учасниками якого були [PERSON] (транспортний засіб д.н. [NUMBER]) та [PERSON] (транспортний засіб «Ніссан» д.н. [NUMBER]). Згідно постанови Харківського районного суду Харківської області, [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На підставі страхового акту №3336-ЦВ, розрахунку суми страхового відшкодування, Звіту за шкоду, завдану «Ніссан» д.н. [NUMBER] було виплачене страхове відшкодування у розмірі 17 011,85 гривень. Просив суд стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування заподіяної шкоди (в порядку регресу) суму в розмірі 17011,85 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає рішення про задоволення позовних вимог, якщо відповідач визнав позов та за наявністю законних на те підстав. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Судом встановлено, що 03.05.2014 р. між Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» та [PERSON] було укладено договір(поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0993398, згідно якого на страхування був прийнятий автомобіль ВАЗ 21013, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 22 листопада 2014 року в с. Кутузівка відбулось ДТП, учасниками якого були [PERSON] який керував автомобілем ВАЗ 21013, державний реєстраційний номер [NUMBER] та [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER]. Згідно постанови Харківського районного суду Харківської області, [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке мало місце 22.11.2014р. На підставі страхового акту №3336-ЦВ, розрахунку суми страхового відшкодування, звіту за шкоду, завдану автомобілю [NUMBER], було виплачене страхове відшкодування у розмірі 17 011,85 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 320 від 03 березня 2015 року. Згідно зі ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, позивач як страховик виконав зобов'язання перед страхувальником у повному обсязі. Враховуючи ту обставину, що страхове відшкодування від позивача було отримано [PERSON], до позивача в порядку ст. 1191 ЦК України перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних виплат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик має право здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги з ремонту пошкодженого майна, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Таким чином, суд приходить до висновку, що ПАТ «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА», яке виплатило страхове відшкодування, має право зворотної вимоги до [PERSON] на суму заподіяної шкоди у розмірі 17011 гривень 85 копійок, яка повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, сплачена позивачем сума судового збору в дохід держави у розмірі 243 гривні 60 копійок, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved