Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, позивач [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.09.2003 року є власником житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрований у будинку позивача, однак вже більше двох років не проживає у вказаному будинку у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон. Реєстрація відповідача у будинку позивача створює останньому незручності в користуванні та розпорядженні своєю власністю, чим порушуються його права, через що він звернувся з даним позовом до суду. Просив суд ухвалити рішення про задоволення позовних вимог. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Згідно нотаріально посвідченої заяви, що міститься в матеріалах справи, відповідач [PERSON] згідний щодо визнання його таким, що втратив право на користування житловим будинком, розташованим за адресою [ADDRESS] . Представник третьої особи Хустської міської ради в судове засідання не з`явився. Представник Хустської міської ради Маханець Г.В. подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі уповноваженого представника міської ради, позовні вимоги визнають. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] (а.с.8). Відповідач [PERSON] зареєстрований у будинку позивача, однак вже більше двох років не проживає у вказаному будинку у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон . Згідно нотаріально посвідченої заяви, відповідач [PERSON] згідний щодо визнання його таким, що втратив право на користування житловим будинком, розташованим за адресою [ADDRESS] (а.с.9-10). Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність реєстрації відповідача у житловому будинку позивача, позбавляє останнього можливості в повній мірі використовувати об`єкт права власності у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на встановлене суд констатує, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить вимоги до відповідача, про визнання його таким, що втратив право на користування житлом в його будинку, так як останній відповідно до ст. 71 ЖК України втратив право на користування жилим приміщенням в будинку позивача. Враховуючи наведене,

Outcome: approved