Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просив припинити право власності на 1/24 частини квартири [ADDRESS] , що належать відповідачу [PERSON] ; визнати за позивачем право власності на вищезазначену квартиру та передати відповідачу в якості компенсації вартості 1/24 частки у спільному майні 37817,00 грн., внесених позивачем на депозит суду. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 15.10.2019 року позовну заяву залишено без руху. 24.10.2019 року до суду від представника позивача надійшла заява на виконання вимог вищезазначеної ухвали судді та позовна заява, в якій позивач просить припинити право власності на 1/24 частини квартири [ADDRESS] , що належать відповідачу [PERSON] , передати йому в якості компенсації вартості 1/24 частки у спільному майні 37817,00 грн., внесених ним на депозит суду та визнати за позивачем право власності на 1/24 частину вказаної квартири. При цьому посилається на те, що йому на праві власності належить 23/24 частини спірної квартири, а відповідачу - 1/24 частини, яка є незначною, не може бути виділена в натурі і відповідач в ній не проживає. Тому припинення частки відповідача у спільному майні не завдасть істотної шкоди ні йому, ні членам його сім`ї. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомирі Полонця С.М. від 25.10.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 15.01.1999 року та 15/24 частини вказаної квартири на підставі договору дарування частини квартири від 17.08.2019 року. Відповідач [PERSON] є власником 1/24 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.08.2019 року. Згідно висновку судового експерта Свістунова І.С. №772/09-2019 року від 03.09.2019 року, складеного на підставі заяви позивача, дійсна (ринкова) вартість квартири [ADDRESS] в цінах станом на дату проведення дослідження, становить 907600 грн. 00 коп., в тому числі вартість 1/24 частини - 37817 грн. Поділ вказаної трикімнатної квартири з виділом 23/24 та 1/24 частин, не вбачається можливим, оскільки виходячи із умови поділу на дві окремі квартири для ізольованого користування та заселення однією сім`єю, як передбачено п.6 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 (із змінами), при зазначеному варінаті не виконуються вимоги пунктів 2.22 (таблиця 1), 2.24, 2.27, 2.28, 2.30, 3.2 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» та пунктів 8.11, 8.12, 8.13 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт». Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Аналогічна за змістом норма міститься в статті 321 ЦК України. Частиною першою статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких, суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні, а саме: частка є незначною і не може бути виділена у натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею за рішенням суду на підставі позову інших співвласників (співвласника) можливе за наявності хоча б однієї з чотирьох передбачених частиною першою статті 365 ЦК України підстав, проте таке припинення в усякому випадку не повинно завдати істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, і за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При цьому, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном. Обґрунтовуючи позов, [PERSON] в якості підстав для припинення права [PERSON] на частку у праві спільної часткової власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , вказав, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування майном є неможливим. У зв`язку з пред`явленням позову про припинення права власності, представник позивача [PERSON] виконала умову щодо попереднього внесення на депозитний рахунок суду компенсації вартості частки у квартирі, що належить відповідачу, перерахувавши 37817,00 грн на депозитний рахунок суду. Слід зазначити, що доводи [PERSON] про неможливість виділу в натурі належної [PERSON] 1/24 частини спірної трикімнатної квартири та неможливість спільного користування квартирою є обґрунтованими, однак відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, частини першої статті 81 ЦПК України, позивач не надав суду доказів того, що припинення права відповідача [PERSON] на його частку не завдасть істотної шкоди його інтересам як співвласника та членам сім`ї останнього. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи й не спростовано позивачем, відповідач [PERSON] не має іншого житла на праві власності, крім 1/24 частки у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.10.2019 року. Доводи позовної заяви [PERSON] про наявність у [PERSON] іншого місця проживання не можуть свідчити про відсутність завдання істотної шкоди інтересам відповідача у випадку припинення його права власності на частку у спірній квартирі з огляду на те, що іншого житла, яке належить [PERSON] на праві приватної власності, останній не має. Факт реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не свідчить про те, що він забезпечений іншим житлом, крім спірної квартири. Сама по собі наявність однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови встановлення, що припинення права власності відповідача на частку у спільному майні може завдати істотної шкоди його інтересам як співвласника та членам його сім`ї, не може бути підставою для задоволення позову. До аналогічного правового висновку прийшов Верховний Суд в Постанові від 18.07.2019 року по справі №210/2236/15-ц. Встановивши, що відповідач [PERSON] іншого житла, крім спірної квартири не має, а компенсація вартості належної йому на праві власності частки в ній є незначною, суд приходить до висновку про те, що припинення права власності [PERSON] на 1/24 частку квартири завдасть істотної шкоди його інтересам як співвласника, а тому позов не підлягає до задоволення у повному обсязі. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed