Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 215/4464CLPT2 від 05 січня 2012 року, посилаючись на те, що згідно вказаного кредитного договору ПАТ «Платинум Банк» надав відповідачу кредитні кошти в сумі 6 649 грн. зі сплатою 36 % річних. ПАТ «Платинум Банк» відступив право вимоги за вказаним кредитним договором ТзОВ «ФК» «БІЗНЕСФІНАНС», який в свою чергу уклав договір факторингу із ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Внаслідок неналежної сплати відповідачем пені за користування кредитними коштами та погашення кредиту за ним наявна заборгованість в загальній сумі 6 070 грн. 84 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує з мотивів наведених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» позивається про його відновлення шляхом стягнення з позичальника заборгованості за вказаним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 05 січня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 215/4464CLPT2, за яким банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 6 649 грн. зі сплатою 36 % річних. Право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено ТзОВ «ФК» «БІЗНЕСФІНАНС» на підставі Договору про відступлення права вимоги. 08 жовтня 2012 року право вимагати повернення кредитних коштів від відповідача за кредитним договором № 215/4464CLPT2 від 05 січня 2012 року відступлено згідно договору Факторингу ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач належно їх не виконував, що підтверджується випискою по особовому рахунку від 28.03.2014 року. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на дату звернення з позовом до суду проведено розрахунок заборгованості, за кредитним договором № 215/4464CLPT2 від 05 січня 2012 року згідно якого заборгованість відповідача [PERSON] складає 6 070 грн. 84 коп., в тому числі: 4 630 грн. 39 коп. тіло кредиту, 1440 грн. 45 коп. пеня. Будь-яких доказів, які б спростовували заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 20, 526, 527, 530, 612, 1054 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved