Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ТДВ СК «Альфа-гарант» про стягнення майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Мотивує свої вимоги тим, що 16 жовтня 2012 року о 12 годині 30 хвилин в м. Києві на перехресті вулиць Козача-Сумська водій автомобіля «Нісан», р.н. [NUMBER] [PERSON] не виконав вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу» не надав перевагу в русі автомобілю «Міцубісі», р.н. [NUMBER] внаслідок чого вдбулося зіткнення автомобілів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача було пошкоджено. Відповідно до звіту № 522 про оцінку автомобіля «Міцубісі», р.н. [NUMBER] складеного 29 жовтня 2012 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Міцубісі», р.н. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає 119695 гривень 93 копійки. У зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ СК «Альфа-гарант», останнє в межах ліміту здійснило страхове відшкодування у розмірі 49490 гривень. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 69695 гривень 93 копійки, 510 гривень франшизи, 700 гривень витрат за проведення оцінки вартості відновлювального ремонту, 75 гривень витрат пов'язаних з надісланням телеграм про виклик на проведення оцінки, 13939 гривень витрат на правову допомогу, а також 1089 гривень 08 копійок судового збору. Представник позивач в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та просив її задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. При цьому представник відповідача зазначив, що постанови судів, якими встановлено наявність в діях його довірителя складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП є незаконними і обставини установлені в них не відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, як зазначили відповідач та його його представник, сума майнової шкоди є суттєво завищеною і не відповідає реальним збиткам завданим позивачу. При цьому будь-яких елементарних посилань на обґрунтування такої обставини, суду не надали. Вважали, що позовні вимоги є безпідставними і таким, що не підлягають задоволенню повністю. Заслухавши представників сторін, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2012 року [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу. Постановою Апеляційного суду міста Києва від 11 березня 2013 року було залишено без задоволення апеляційну скаргу [PERSON] на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2012 року [PERSON], а постанову суду першої інстанції без змін. З матеріалів постанов вбачається, що судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено, що [PERSON] 16 жовтня 2012 року приблизно о 12 годині 30 хвилин керуючи автомобілем «Нісан», р.н. [NUMBER] на перехресті вул. Козача - вул. Сумська в місті Києві не виконав вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу», не надав перевагу автомобілю «Міцубісі», р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Таким чином [PERSON] своїми діями порушив п. п. 2.1(д.1), 2.3(б), 16.11 Правил дорожнього руху України. Крім того, Апеляційним судом міста Києва встановлено, що доводи [PERSON] про наявність вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] є необґрунтованими, а притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності є законним та обґрунтованим. Станом на даний час постанови судів є такими, що набрали законної сили. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини і постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. З матеріалів звіту № № 522 про оцінку автомобіля «Міцубісі», р.н. [NUMBER] складеного 29 жовтня 2012 року, вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Міцубісі», р.н. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає 119695 гривень 93 копійки. Суд не бере до уваги посилання відповідача та його представника на ту обставину, що зазначений звіт є таким, який суттєво завищує розмір вартості відновлювального ремонту автомобіля «Міцубісі», р.н. [NUMBER] . Дане твердження не ґрунтується на будь-яких доказах та суперечить матеріалам справи. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] був повідомлений і обізнаний про час та місце проведення оцінки вартості ремонту автомобіля позивача [PERSON], про що в матеріалах справи міститься повідомлення з телеграфом та відмітка Державного комітету зв'язку та інформатизації України про те, що така телеграма подана за квитанцією 127/1301 18/10 [PERSON] вручена особисто. Оцінюючи матеріали звіту № № 522 про оцінку автомобіля «Міцубісі», р.н. [NUMBER] складеного 29 жовтня 2012 року, суд бере такий до уваги та покладає в основу мотивування рішення суду, оскільки останній є повним, всебічним, об'єктивним, а оцінку виконано ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», який є суб'єктом оціночної діяльності, з використанням необхідної кількості методичної літератури і таким, що логічно узгоджується з поясненнями сторін та не суперечить матеріалам справи. Представником відповідача з зазначенням формальних підстав, не було надано суду будь-яких обґрунтованих заперечень з приводу невідповідності вартості завданої майнової шкоди визначеній у вищенаведеній оцінці до реальної вартості такої шкоди, а тому суд такі заперечення представника відповідача не бере до уваги. У зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ СК «Альфа-гарант» відповідно до Полісу № АВ/3153867, останнє в межах ліміту здійснило страхове відшкодування у розмірі 49490 гривень. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події(страхового випадку) виплатити другій стороні(страхувальникові) або іншій особі визначеній у договорі грошову суму(страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої завдана шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати(страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою(страховим відшкодуванням). Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Виходячи з таких мотивів, суд вважає, що в конкретному випадку різниця шкоди складає 70205 гривень 93 копійки з врахуванням суми франшизи у розмірі 510 гривень. Також на погляд суду підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 700 гривень витрат здійснених [PERSON] на виготовлення матеріалів звіту № № 522 про оцінку автомобіля «Міцубісі», р.н. [NUMBER] складеного 29 жовтня 2012 року та стягнути частково витрати пов'язані з надісланням телеграм про виклик на проведення оцінки відповідача у розмір 66 гривень 24 копійки, що документально підтверджені позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а тому суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог частково в частині стягнення майнової шкоди з відповідача. Суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення майнової шкоди у зазначеній частині є доведеними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у розмірі 70972 гривні 17 копійок. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позов частково. Питання про судові витрати вирішити за правилами статті 88 ЦПК України у наступний спосіб: - в задоволенні вимоги про компенсацію судових витрат, що складаюся із суми витрат на правову допомогу відмовити, оскільки позивачем не надано детального розрахунку таких витрат та не надано підтвердження оплати [PERSON] вартості послуг у розмірі 13939 гривень, як то квитанція до прибуткового касового ордеру(у разі сплати готівкою), квитанції, касового ордеру(у разі сплати коштів на рахунок) тощо, а тому такі вимоги позивача не підлягають задоволенню. Сама по собі наявність у договорі № 2/01Ю/2013 про надання правової допомоги від 03 січня 2013 року вказівки на суму вартості послуг, без надання деталізованого розрахунку вартості робіт їх переліку та належним чином підтвердженого факту зарахування [PERSON] на рахунок виконавця зазначених послуг суми таких витрат, судом до уваги не береться, оскільки не свідчить про наявність таких обґрунтованих витрат на правову допомогу в конкретній цивільній справі. - стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 709 гривень 72 копійки судового збору.

Outcome: partial