Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про виселення без надання іншого житлового приміщення,стягнення судових витрат, мотивуючи тим, що на балансі Івано-Франківського слідчого ізолятора перебуває приміщення гуртожитку яке знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Коновальця, буд. № 70 «Б». В даному приміщенні, зокрема у кімнаті № 4 проживає [PERSON], який вселився туди без законних для того підстав. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судові засідання не зявлявся, хоч про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, причини неявки станом на день ухвалення рішення суду не повідомив. 28 жовтня 2015 року суду передана заява відповідача датована 27.10.2015 року про відкладення судового засідання. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, зясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про належну обґрунтованість позовних вимог у звязку з наступним. Судом встановлено, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Івано-Франківський слідчий ізолятор Управління державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області є юридичною особо, місцезнаходження м. Івано-Франківськ, вул. Коновальця, 70. На балансі позивача знаходиться будівля гуртожитку для особового складу із складськими приміщеннями, що підтверджується довідкою від 28.11.2014 року (а.с.5). Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 24.07.2008 року № 356 гуртожитку присвоєно поштову адресу: вул. Коновальця 70 «Б» (а.с.6). В даному приміщенні гуртожитку яке знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Коновальця, буд. № 70 «Б», зокрема у кімнаті № 4 проживає [PERSON], що сторонам визнається, а тому доказуванню не підлягає. [PERSON] заселився в квартиру № 4 без відповідних правовстановлюючих документів на підставі рішення спільного засідання житлово-побутових комісій управління ДПтС України в Івано-Франківській області та Івано-Франківського слідчого ізолятора, яким попередньо розподілені службові квартири (а.с.7). Відповідно до ст.129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на дану жилу площу. Ордеру відповідачу видано не було. [PERSON] в кімнаті № 4 гуртожитку не зареєстрований, договору найму чи оренди жилого приміщення не укладав. Рішенням від 13 серпня 2014 року комісія на спільному засіданні житлово-побутових комісій управління ДПтС України в Івано-Франківській області та Івано-Франківського слідчого ізолятора вирішила відмінити попередній розподіл службових житлових приміщень в будівлі відомчого гуртожитку до отримання відповідних рішень органу місцевого самоврядування (а.с.8). Адміністрація СІЗО неодноразово зверталась до відповідача щодо добровільного виселення із займаного жилого приміщення, однак, до цього часу зазначені в листі вимоги [PERSON] не виконав що підтверджується наданими копіями листів (а.с.9-10), а також його поясненнями викладеними у заяві про перегляд заочного рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК УРСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Згідно п. 44 Примірного положення про гуртожиток, громадяни, які самоправно зайняли жилу площу в гуртожитку виселяються без надання іншого жилого приміщення. Таким чином, враховуючи відсутність підстав для збереження права позивача на проживання у кімнаті № 4 гуртожитку , суд вважає, що [PERSON] втратив право на проживання в житловому приміщенні кімнати № 4 гуртожитку по вул. Коновальця, 70 «Б» у м. Івано-Франківську та підлягає виселенню без надання іншого житла. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі ст. ст. 116, 126 ЖК України, відповідно до ст.ст.10,11, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved