Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ПАТ «Вінницягаз» про стягнення збитків за порушення зобов'язання по встановленню лічильника газу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.07.2016 року [PERSON] звернувся до відповідача з вимогою на встановлення лічильника газу. На дане звернення 08.08.2016 року позивач отримав відповідь, в якій його повідомлено, що встановлення лічильників природного газу для населення буде здійснено ПАТ «Вінницягаз» до 31.12.2017 року. Відповідач у зазначені строки відповідний вузол обліку природного газу не встановив, що стало підставою для повторного звернення. 05.05.2017 року позивач отримав повідомлення від відповідача в якому останній повідомив, що на даний час він забезпечив комерційний облік природного газу, що споживається мешканцям будинку № 7 по вул. Шевченка, м. Вінниця, шляхом встановлення загально будинкового лічильника. Прагнучи впевнитись в відмові ПАТ «Вінницягаз» від виконання обовязку, щодо встановлення лічильника газу [PERSON] знову звернувся до відповідача і 17.05.2017 року отримав відповідь в якій зазначалось, що останній забезпечив облік природного газу, та розяснено [PERSON] його право на встановлення квартирного лічильника газу за власні кошти. 26.05.2017 року позивач за власні кошти встановив газовий лічильник, вартість якого склала 3530,87 грн. В березні 2018 року він звернувся до відповідача з вимогою компенсувати йому вартість купленого лічильника, однак ПАТ «Вінницягаз» на час подачі даної позовної заяви, так і не компенсував вартість лічильника. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 3530,87 грн в рахунок відшкодування збитків за порушення зобов'язання по встановленню лічильника газу. 10.04.2018 року до суду надійшов відзив, за змістом якого ПАТ «Вінницягаз» заперечує проти позову, та вважає його необґрунтованим, безпідставним, а вимоги що викладені в позовній заяві такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке. Згідно ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» на ПАТ «Вінницягаз» не покладено обовязку безоплатно встановлювати саме індивідуальні газові лічильники, для забезпечення належного обліку природного газу. 23.02.2017 року представниками ПАТ «Вінницягаз» було встановлено загально будинковий лічильник газу за адресою: м. Вінниця, вул. Шевченка, 7, внаслідок чого відповідачем належним чином було виконано положення ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Також на даний час відсутній механізм відшкодування коштів споживачам які встановили лічильники природного газу за власний рахунок. Крім того представник відповідача стверджує, що позивачем не доведено наявності збитків які були завдані відповідачем, їхнього розміру та причинного зв'язку з діями ПАТ «Вінницягаз». Враховуючи вищевикладене представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «Вінницягаз» про стягнення збитків за порушення зобов'язання по встановленню лічильника газу. 26.04.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив в якому представник позивача заперечує проти посилання представника ПАТ «Вінницягаз» на належне виконання ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» оскільки як зазначено в даному законі встановлення лічильників газу відбувається у квартирах та приватних будинках. З огляду на це законодавець чітко передбачив у вичерпному списку місця встановлення лічильників і саме індивідуальних, а не загальнобудинкових, оскільки в цьому списку відсутні багатоквартирні будинки. [PERSON] стверджує, що відповідач на власний розсуд виконав зобов'язання, встановивши лічильник газу з порушенням істотних умов (місця встановлення), внаслідок чого має місце факт невиконання зобов'язання в цілому. Оскільки позивач самостійно 26.05.2017 року власними силами та за власні кошти забезпечив встановлення індивідуального газового лічильника, який зобовязаний був здійснити ПАТ «Вінницягаз», останній таким чином завдав збитки [PERSON] в розмірі 3530,87 грн. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав викладених в позовній заяві та відповіді на відзив, просили суд задовольнити позов в повному обсязі. Також позивач вказав, що, згідно законодавства, він повинен сплачувати отримані ним і членами його сімї послуги в тому числі з постачання газу. Оскільки він і його дружина мають пільги по сплаті комунальних платежів, в місяць їх сімя сплачувала близько 50 грн за споживання газу. Для належного виконання обовязку він звертався до відповідача з вимогою про встановлення квартирного лічильника. Спочатку ПАТ «Вінницягаз» обіцяло встановити лічильник до кінця року, а в подальшому відмовило йому у встановленні лічильника пославшись на встановлення будинкового лічильника. Він вважає, що його право споживача комунальних послуг було порушено, оскільки після встановлення будинкового лічильника йому почали нараховувати великі рахунки за газ по 200 грн в місяць. Для відновлення порушеного права він за свої кошти встанови внутрішньо-квартирний лічильник газу та просить стягнути з відповідача понесені ним збитки - кошти вартості лічильника та робіт по його встановленню. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав послався на заперечення викладені у відзиві, не заперечував, що з встановленням будинкового лічильника газу не було досягнуто мети персонального обліку наданих послуг та не заперечував проти збільшення рахунків за газ у позивача, проте вважав дії ПАТ по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» такими, що не суперечать вимогам законодавства. Згідно п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на судовий розгляд , гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули до Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільно спадщини Договірних держав. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. У справі Bellet v. France ЄСПЛ зазначив, що «ст.6 ч.1 містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до правосуддя, наданий національним законодавством, який має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, що б доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.» Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO], що підтверджується копією паспорту (на 5 а.с.). 11.07.2016 року [PERSON] звертався до ПАТ «Вінницягаз» з проханням безкоштовно встановити за його адресою газовий лічильник газу (на 6 а.с.). На заяву [PERSON] від 11.07.2016 року ПАТ «Вінницягаз» надало йому відповідь в якій повідомило, що встановлення лічильників природного газу населенню, що проживає у квартирах та приватних будинках у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі передбачено у строк до 31.12.2017 року (на 7 а.с.). На звернення [PERSON], щодо питань, повязаних із встановленням загальнобудинкового вузла обліку природного газу, від 05.05.2017 року ПАТ «Вінницягаз» повідомило позивача, що встановлення лічильників природного газу населенню, що проживає у квартирах та приватних будинках у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі передбачено у строк до 31.12.2017 року. Також зазначено, що будинок №7 по вул. Шевченка в м. Вінниці, включено до переліку будинків, у яких відповідно до Плану розвитку газорозподільної системи Товариства на 2016 рік, передбачено встановлення загально будинкового вузла обліку природного газу (на 8 а.с.). На звернення [PERSON], щодо питань, повязаних із встановленням загально будинкового вузла обліку природного газу, від 17.05.2017 року ПАТ «Вінницягаз» знову зазначило, що будинок №7 по вул. Шевченка в м. Вінниці включено до переліку будинків, у яких відповідно до Плану розвитку газорозподільної системи Товариства на 2016 рік та розяснено [PERSON] право на встановлення квартирного лічильника газу (вузол обліку) окремо на квартиру за власні кошти (на 9-10 а.с.). Як передбачено ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є справедливість. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Відповідно до п.п. 3, 4, 7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги навязує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином. Згідно Закону України «Про комунальні послуги» в редакції що діяла на момент відносин між сторонами, комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством, точка розподілу - місце передачі послуги від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання. У відповідності до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16.12.2010 року №1872 ПАТ «Вінницягаз» здійснює ліцензовану господарську діяльність з розподілу природного газу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про комунальні послуги» послуги газопостачання відносяться до житлово-комунальних послуг, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Так, згідно з Постановами КМУ №315 від 07.04.2016 та № 187 від 22.03.2017 тарифи н природний газ постійно підвищувались і вираховувались в грн. за 1 м?, с НДС. Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про комунальні послуги» істотними умовами договору між виконавцем/виробником та споживачем є порядок вимірювання обсягів та визначення якості наданих послуг. Згідно до положень ст. 4 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», в редакції Закону № 329-VIII від 09.04.2015, виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу є суб'єкти господарювання, що: здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; отримали відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу. У відповідності до положень ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», в редакції Закону № 329-VIII від 09.04.2015, фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», в редакції Закону № 329-VIII від 09.04.2015, суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані: забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року. Згідно ст. 2 ЦПК України завданню цивільного судочинства, як справедливе вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту оспорюваних прав позивачів. При вирішенні справи суд також керується положеннями ч. 4 ст. 263 ЦПК України, згідно якої при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зважаючи на цю норму ЦПК України, суд бере до уваги, що відповідно до постанови Верховного Суду від 21 лютого 2018 року по справі №908/1312/17 суд зробив висновок, що із змісту Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» вбачається обовязок встановлення субєктом господарювання газорозподільними організаціями за власний рахунок лічильників газу для такої категорії споживачів природного газу як населення саме у вигляді таких приладів обліку природного газу, що дозволяють визначити обсяги споживання кожним окремими позивачем та що ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначає обовязок газорозподільної організації встановити за власний рахунок саме квартирні прилади обліку в багатоквартирному будинку. У судовому засіданні встановлено, що позивач висловив волевиявлення на встановлення індивідуального лічильника газу, відповідач відмовив йому у встановленні мотивуючи встановленням будинкового лічильника. Позивач стверджує , а відповідач визнає, що нарахування вартості комунальних послуг газопостачання здійснювалось без індивідуального обліку та перевищило в кілька разів попередні нарахунки. Відповідно до ч. 2 ст. 32. Закону України «Про комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Законом не передбачено визначення розміру плати за комунальні послуги виходячи з показань засобів обліку будинку з подальшим розподілом на квартири. Отже, відповідач зобовязаний був надавати послуги, які оплачені позивачами та відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції Закону № 329-VIII від 09.04.2015, зобов'язаний був забезпечити встановлення саме індивідуальних лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року. Так, згідно ст. 1 протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За вказаних обставин суд визнає порушення права позивача на оплату наданих йому послуг. Як передбачено ч. 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції № 2260-VIII від 21.12.2017, побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Позивач скористався наданим йому правом на встановлення індивідуального газового лічильника, що підтверджується видатковою накладною №-00000000005394 від 29.05.2017 року, квитанцією до прибуткового касового ордера № 284 від 26.05.2017 року та актом № 284 від 30.05.2017 року (на 11-12 а.с.). Вартість даного газового лічильника складає 3530,87 грн. 15.03.2018 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Вінницягаз» з заявою про компенсацію йому вартості встановленого ним газового лічильника у розмірі 3530,87 грн (на 14 а.с.). Статтею 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції № 2260-VIII від 21.12.2017 визначено, що постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі - з 1 січня 2021 року. Також з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення субєкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» № 2260-VIII від 21.12.2017 визначені правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку. Крім того, судом береться до уваги, що на час розгляду справи Законом № 2260-VIII від 21.12.2017, який набрав чинності 20 січня 2018 року, були внесені зміни до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», яким передбачається, що побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Таким чином, прийняттям змін до вказаного Закону захищено права побутових споживачів та чітко визначено право споживачів на компенсацію витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Посилання відповідача для обґрунтування своїх заперечень проти позову у зв'язку з відсутністю на даний час механізму відшкодування коштів споживачам які встановили лічильники природного газу за власний рахунок є необґрунтованими та не можуть обмежувати права позивача. Суд вбачає порушення права позивача, передбаченого ст. 1 протокол 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За змістом ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до обставин справи в розумінні ст. 509 ЦК України між [PERSON] та ПАТ «Вінницягаз» виникають зобовязальні правовідносини, за змістом яких у разі придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачами природного газу на суб'єкта який здійснює розподіл природного газу на відповідній території та отримав відповідний дозвіл для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу покладається обовязок компенсації даних витрат. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1-2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною, оскільки частиною 1 ст. 22 ЦК України зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Для цього немає необхідності особливо вказувати в законі або в договорі про право особи вимагати таке відшкодування. Крім того дії відповідача суперечать ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка проголошує: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Повернення коштів за компенсацію витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу. Отже, бездіяльність відповідача по виплаті позивачу вартості лічильника позбавляють останнього права власності на кошти сплачені ним за газовий лічильник та прямим чином порушують статтю 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до ст. 26, ч. 1 ст. 27 Віденської Конвенції 1986 року «Про право міжнародних договорів», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 10 ЦК України та ст. З Закону України «Про захист прав споживачів» Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод та практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та застосовується судами при розгляді справ як джерело права. На підставі вищевикладеного, аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, законодавством на час виникнення правовідносин між сторонами було встановлено обовязок відповідача, щодо встановлення позивачу індивідуального лічильника природного газу за власний кошт, а також, те, що на час розгляду справи таке право споживача на компенсацію витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу закріплено законом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд задовольняючи позов стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень від сплати якого був звільнений позивач. На підставі викладеного та

Outcome: approved