Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Позивач звернувся 20.03.2019 року до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб між ним і відповідачем - [PERSON] , укладений 04 грудня 2015 року, який було зареєстровано Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 799 (серія та номер свідоцтва [NUMBER] ). В обґрунтування поданого позову зазначає, що з 04.12.2015 року вони з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі. Сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин в січні 2017 року. Ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання неможливе, оскільки повністю втрачено почуття любові, довіри та взаєморозуміння. Тому подальше збереження сім`ї стає неможливим, що суперечить інтересам Позивача. У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву, в якій він вказує, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, також просить позов задовольнити та розірвати шлюб, у разі неявки відповідача, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник позивача- адвокат Говтвяниця Марія Василівна, яка представляє інтереси в суді на підставі ордеру, подала заяву, в якій він вказує, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу без її участі. У судове засідання відповідачка не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] (посвідка на тимчасове проживання в Україна: ТР [NUMBER] , видана 6301, 13.07.2016 року; останнє відоме зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] .), та [PERSON] , (серія та номер паспорта: [NUMBER] , виданий Київським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 12 січня 2016 року; адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] ), зареєстрували шлюб 04 грудня 2015 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 04.12.2015 р. зроблено відповідний актовий запис за № 799. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Місце реєстрації: Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Державний орган, що видав свідоцтво: Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 04.12.2015 р. За змістом положень ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Частиною 3\~ст. 109 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст.\~110, ст.\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.12.2015 р. Аналізуючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що сторони однією сім`єю не проживають, позивач не бажає зберегти шлюб, в розумінні ч. 1\~ст. 24 СК України\~ніхто не може примушувати жінку та чоловіка до шлюбу, а\~ст. 56 СК України\~передбачає право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, спільне господарство сторони не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно - шлюбні стосунки сторін розпалися, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню, а позов [PERSON] задоволенню. За ч. 1\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] змінив своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, не бажає після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає можливим залишити позивачу його шлюбне прізвище. На підставі ст. ст.\~24,\~56,\~104,\~105,\~110,\~112,\~113 СК України,

Outcome: approved