Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача в його користь 3498 доларів США заборгованості за договором позики, в яку входять: 3000 доларів США позичених коштів та 498 доларів США трьох відсотків річних від простроченої суми позики за період з 01.09.2013 року по 12.03.2019 року. Також позивач в позовній заяві просить стягнути в його користь з відповідача судові витрати по справі, що включають в себе витрати по оплаті судового збору та витрати пов`язані з наданням правничої допомоги в розмірі 4426,32 гривні. У судовому засіданні позивач змінив позовні вимоги у сторону їх збільшення, та просить стягнути з відповідача у його користь 3540 доларів США заборгованості за договором позики, в яку входять: 3000 доларів США позичених коштів та 540 доларів США трьох відсотків річних від простроченої суми позики за період з 01.09.2013 року по 03.09.2019 року. Розмір судових витрат по справі позивачем залишено без змін у розмірі 4426,32 гривні. При цьому позивач в обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 30.01.2007 року відповідач позичив у нього 3000 доларів США, які зобов`язався повернути до 01.09.2013 року, що підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою. 01 вересня 2013 року між сторонами було досягнути усної домовленості про відстрочення повернення позики до 01.07.2017 року. 01 липня 2017 року відповідач надав позивачу письмову розписку про обов`язок повернення позики до 01.10.2017 року. 11 липня 2018 року відповідач надав позивачу письмову розписку про обов`язок повернення позики до 01.10.2018 року. Однак, у встановлений строк відповідач позивачу грошових коштів не повернув, розмір відсотків договором позики не встановлено, проте позивач нарахував відповідачу за прострочення виконання грошового зобов`язання три відсотки річних за весь період прострочення боргу з 01.09.2013 року по 03.09.2019 року 540 доларів США. Ухвалою суду 26.03.2019 року про відкриття провадження у справі відповідачу надано строк для подання відзиву на даний позов та роз`яснено наслідки його неподання без поважних причин. Відповідач відзиву на даний позов у визначений судом строк не подав, про поважність причин неподання відзиву суд не повідомив, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення на офіційному вебсайті суду оголошення про його виклик в судове засідання. Суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, а, тому, справу слід розглянути заочно без його участі, так як проти цього не заперечує позивач. Відповідно до ст.178 ч.6 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задоволити змінений позов, виходячи із наступного: Згідно ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно розписки від 30.01.2007 року [PERSON] позичив у [PERSON] 3000 доларів США, які зобов`язався повернути до 01.09.2013 року. Відповідно до положень ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Встановлено, що 01 вересня 2013 року між сторонами було досягнути усної домовленості про відстрочення повернення позики до 01.07.2017 року. 01 липня 2017 року відповідач [PERSON] надав позивачу [PERSON] письмову розписку про обов`язок повернення позики до 01.10.2017 року. 11 липня 2018 року відповідач [PERSON] знову надав позивачу [PERSON] письмову розписку про обов`язок повернення позики до 01.10.2018 року. Судом встановлено, що у визначений розпискою строк відповідач позичених грошових коштів позивачу не повернув, про що заявляє в позовній заяві позивач і в суду немає підстав ставити під сумнів дане твердження. Крім цього, факт невиконання боржником у повному обсязі свого грошового зобов`язання також стверджується наданими, як докази, оригіналами розписок від 30.01.2007 року, 01.07.2017 року, 11.07.2018 року. Відповідно до положень ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу (ст.533 ч.2 ЦК України). А, тому виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що в даному випадку має місце порушення прав позивача [PERSON] , які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача [PERSON] в користь позивача заборгованості за договором позики в розмірі 3000 доларів США в еквіваленті до національної валюти України - гривні, відповідно до офіційного курсу НБУ станом на дату виконання рішення суду. Що стосується стягнення з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] трьох відсотків річних від суми боргу за прострочення виконання грошового зобов`язання за весь період прострочення з 01.09.2013 року по 03.09.2019 року - 540 доларів США, суд вважає дану вимогу підставною, оскільки відповідно до ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок трьох відсотків річних проводиться наступним чином: 3000 (сума позики у доларах США) * 3% (три відсотки річних) / 100% / 365 днів * 2194 (дні в період з 01.09.2013р. по 03.09.2019р.) = 540 доларів США. А, тому, виходячи із вищевикладеного, суд приходить до переконання, що змінений позов [PERSON] слід задоволити в повному обсязі позовних вимог та стягнути з відповідача [PERSON] у його користь 3000 доларів США заборгованості за договором позики та 540 доларів США трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання, а всього стягнути з відповідача в користь позивача 3540 доларів США в еквіваленті до національної валюти України - гривні, відповідно до офіційного курсу НБУ станом на дату виконання рішення суду. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує те, що позивачем понесено та документально підтверджено судові витрати по даній справі в розмірі 4426,32 гривні, які складаються із витрат по оплаті судового збору (926,32 грн.) та витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги (3500 грн.), тому, відповідно до ст.141 ЦПК України, вони підлягають відшкодуванню йому, шляхом стягнення даної суми судових витрат в користь позивача з відповідача.

Outcome: approved