Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач за первісним позовом 06.08.2015 року звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитом, в обґрунтування якої зазначив, що 25.07.2008 року між АКБ «Форум» (правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Женева») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0542/08/19-АРАv. Відповідно до кредитного договору Банк зобов'язався надавати на умовах кредитного договору, а боржник зобов'язався отримувати, належним чином використати та повернути в передбачені кредитним договором строки кредит в сумі 72 000 доларів США та сплатити проценти за користування ним в розмір 12,49 % річних та 13 % річних у випадку порушення умов договору. Остаточний термін повернення кредиту було встановлено до 24.07.2015 року. 14.11.2008 року між АКБ «Форум» (правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Женева») та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1, згідно якої встановлено, що за використання кредитних коштів з 15.11.2008 року встановлюється плата в розмірі 15,0 відсотків річних. 22.07.2009 року між АКБ «Форум» (правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Женева») та [PERSON] укладено додаткову угоду № 2, згідно якої встановлено, що у разі несвоєчасної сплати внесків згідно з умовами діючих та укладених у подальшому договорів страхування заставного майна, позичальнику за користування кредитними коштами банку збільшується відсоткова ставка на 2 % річних. 11.10.2010 року між ПАТ«Банк Форум» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 3, згідно якої внесено зміни до кредитного договору щодо розміру та цілей надання позичальнику кредитних коштів, порядку (графіку) повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштами. Станом на 27.07.2015 року розмір заборгованості боржника перед ПАТ «Банк Форум» складає 13 272,67 доларів США, з яких: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 10 898,30 доларів США, поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів - 786,00 доларів США, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 1482,89 доларів США, поточна заборгованість за нарахованими процентами - 105,48 доларів США, пеня за простроченим кредитом та процентами - 107 800 грн. 28 коп., штраф відповідно до п. 4.4. Кредитного договору - 5 000 грн. 00 коп. Відповідно до договору поруки № 0542/08/19-АРАv від 14.11.2008 року та додаткових угод № 1 від 14.11.2008 року та № 2 від 13.10.2010 року, укладеного між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON], вона зобов'язалася перед банком відповідати за виконання боржником у повному обсязі боргових зобов'язань, що випливають із кредитного договору. Відповідач [PERSON] неналежно виконує зобов'язання за вказаним договором, в зв'язку з чим виникла заборгованість. Просить суд стягнути солідарно на користь ПАТ «Банк Форум» з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 0542/08/19-АРАv від 25.07.2008 року у сумі 13 272, 67 доларів США та 112 800 грн. 28 коп. Позивач за зустрічним позовом [PERSON], в інтересах якого діє адвокат Пацалюк Р.В., 08.01.2019 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання кредитного договору недійсним, в обґрунтування якого зазначив, що кредитний договір №0542/08/19-АРАv від 25.07.2008 року порушує його права як споживача кредитних послуг, оскільки відсутній графік платежів (згідно зі строковістю) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості супутніх послуг, інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до Правил № 168, а також не зазначено повного переліку супутніх послуг, реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту за даним договором. Крім того зазначив, що банк під час укладення договору фактично ввів його в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку він сплатив би банку, погашаючи кредит у порядку визначеному графіком погашення заборгованості, що, на його думку, також підтверджується висновком судово-економічної експертизи. У зв'язку з чим, просить суд визнати порушеним право [PERSON], як споживача фінансових послуг банку, визнати недійсним кредитний договір №0542/08/19-АРАv від 25.07.2008 року, Додатковий договір № 1 від 14.11.2008 року, Додатковий договір № 2 від 22.07.2009 року та Додатковий договір № 3 від 11.10.2010 року, у зв'язку із укладанням їх під впливом обману зі сторони банку. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 21.08.2015 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 14.09.2015 року Селидівським міським судом Донецької області ухвалено заочне рішення у справі, яким позов ПАТ «Банк Форум» до [PERSON], [PERSON] задоволено у повному обсязі. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором № 0542/08/19-АРАv від 25.07.2008 року у сумі 13 272,67 доларів США, та стягнуто солідарно з відповідачів судовий збір у розмірі 3654 грн. 00 коп. на користь держави. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 27.08.2018 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Женева» про заміну сторони виконавчого провадження залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29.10.2018 року заяву [PERSON], в інтересах якого діє адвокат Пацалюк Р.В., про перегляд заочного рішення залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 31.10.2018 року поновлено строку [PERSON], в інтересах якого діє адвокат Пацалюк Р.В., із зверненням до суду із заявою про перегляд заочного рішення та призначено розгляд справи. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19.11.2018 року у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Женева» про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 15.11.2018 року заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 14.09.2015 року скасовано та призначено розгляд справи в загальному порядку. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 13.12.2018 року замінено позивача ПАТ «Банк Форум» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Женева». Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 11.01.2019 року відмовлено ТОВ «Фінансова компанія «Женева» в задоволені заяви про забезпечення позову. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 11.01.2019 року відкрито провадження в цивільний справі за зустрічним позовом [PERSON], в інтересах якого діє Пацалюк Р.В. до ПАТ «Банк Форум», ТОВ «Фінансова компанія «Женева», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON], про визнання кредитного договору недійсним та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 31.01.2019 року цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Женева» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом та цивільну справу за зустрічним позовом [PERSON], в інтересах якого діє Пацалюк Р.В. до ПАТ «Банк Форум», ТОВ «Фінансова компанія «Женева», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON], про визнання кредитного договору недійсним об'єднано в одне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 26.02.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ТОВ «Фінансова компанія «Женева» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляду справи без його участі та просить суд задовольнити позовні вимоги за первісним позовом у повному обсязі. Крім того, надав суду письмовий відзив на зустрічну позовну заяву в якому позовні вимоги [PERSON] не визнав, вважає їх необґрунтованими. Також зазначив, що до зустрічних позовних вимог [PERSON] сплили строки позовної давності та просить відмовити в його задоволенні. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом Пацалюк Р.В. в судовому засіданні підтримав доводи зазначені ним у письмовому відзиві на позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Женева» та просить відмовити в задоволені первісного позову у повному обсязі. Крім того, просить суд задовольнити зустрічну позовну заяву [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним з підстав зазначених у позові. Відповідач за первісним позовом та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача за зустрічним позовом: ПАТ «Банк Форум» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, 25.07.2008 року між АКБ «Форум» (правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Женева») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0542/08/19-АРАv. Відповідно до п.п. 1. кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит у сумі 72 000 доларів США для придбання автомобіля. Позичальник зобов'язався отримувати, належним чином використати та повернути в передбачені кредитним договором строки кредит в сумі 72 000 доларів США та сплатити проценти за користування ним в розмір 12,49 % річних - протягом виконання Позичальником умов, передбачених п. 3.3.7 цього Договору та 13 % річних - з моменту невиконання Позичальником умов, передбачених п. 3.3.7 цього Договору. Остаточний термін повернення кредиту було встановлено до 24.07.2015 року. Згідно п.п. 2.3. кредитного договору Позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 858 доларів США на відкритий йому позичковий рахунок [NUMBER] у Калінінському відділенні Донецької філії АКБ «Форум», МФО 394631, код ЄДРПОУ 33781168. Відповідно до п.п. 2.7. кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами Позичальник сплачує самостійно на рахунок [NUMBER] у Калінінському відділенні Донецької філії АКБ «Форум», МФО 394631, код ЄДРПОУ 33781168, щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами, якщо цей день випадає на вихідні або святкові дні, проценти за користування кредитом Позичальник сплачує у перший робочий банківський день після вихідних або святкових днів. 14.11.2008 року між АКБ «Форум» (правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Женева») та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1, згідно якої пп. 1.3. Кредитного договору викладено в іншій редакції, зокрема за користування кредитними коштами з 15.11.2008 року встановлюється плата в розмірі 15,0 відсотків річних. 22.07.2009 року між АКБ «Форум» (правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Женева») та [PERSON] укладено додаткову угоду № 2, згідно якої встановлено, що у разі несвоєчасної сплати внесків згідно з умовами діючих та укладених у подальшому договорів страхування заставного майна, позичальнику за користування кредитними коштами банку збільшується відсоткова ставка на 2 % річних. 11.10.2010 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 3, згідно якої внесено зміни до кредитного договору, а саме п.п. 1.1., 1.3., 2.3., 2.7. Договору викладено в нових редакціях. Відповідно до п.п. 1.1. Кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит у сумі 72 000 ( сімдесят дві тисячі) доларів США 00 центів за придбання автомобіля. Для надання кредиту Банк відкриває Позичальнику рахунок [NUMBER]. Відповідно до п 1.3. Кредитного договору за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 12,5% (дванадцять цілих п'ять десятих) процентів річних. Проценти за користування кредитними коштами нараховуються на рахунку [NUMBER]. Відповідно до п.п. 2.3. Кредитного договору позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 858,00 (вісімсот п'ятдесят вісім) доларів США 00 центів на відкритий йому рахунок для погашення кредиту та процентів №29097501138784 в Відділенні № 1508 ПАТ «Банк Форум», Код банку 322948. ідентифікаційний номер позичальника [NUMBER]. Датою повернення кредиту вважається дата зарахування коштів на рахунок [NUMBER]» якщо зарахування відбулося протягом операційного часу та дата наступного робочого дня, якщо зарахування відбулося у післяопераційний час. Згідно п.п. 2.7. Кредитного договору проценти за користування кредитними коштами Позичальник сплачує самостійно на рахунок для погашення кредиту та процентів [NUMBER] в Відділенні № 1508 ПАТ «Банк Форум», Код банку 322948, ідентифікаційний номер позичальника [NUMBER] щомісячно, не раніше 1-го та не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами. Якщо цей день випадає на вихідні або святкові дні, проценти за користування кредитом Позичальник сплачує у перший робочий банківський день після вихідних або святкових днів.-Датою сплата процентів за користування кредитними коштами вважається дата зарахування коштів; на рахунок [NUMBER], якщо зарахування відбулося протягом операційного часу та дата наступного робочого дня, якщо зарахування відбулося у післяопераційний час. Проценти за останній місяць користування кредитними коштами сплачуються в день повернення кредиту. Відповідно ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до договору поруки № 0542/08/19-АРАv від 14.11.2008 року та додаткових угод № 1 від 14.11.2008 року та № 2 від 13.10.2010 року, укладеного між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON], вона зобов'язалася перед банком відповідати за виконання боржником у повному обсязі боргових зобов'язань, що випливають із кредитного договору. Відповідно ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно до п. 4.1 договору поруки № 0542/08/19-АРАv від 14.11.2008 року порука припиняється: з припиненням зобов'язання за Кредитним договором; якщо Кредитор протягом одного року від настання строку виконання зобов'язань за Кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і залежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 252, частини четвертої статті 559 ЦК України, а саме про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язань за Кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя. Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, «основне зобов'язання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права і обов'язки сторін кредитного договору. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, які виникли на основі договорів. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватися і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитними договорами передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки Кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати згідно до встановленого графіку (п.2.3., п.2.7. розділу 2), а саме до 20 числа кожного місяця, а поручитель відповідає у тому ж обсязі, що і боржник, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого договором поруки річного строку для пред'явлення вимог до поручителя. Таким чином, граничний строк виконання основного зобов'язання (останній день повернення кредиту) є 06.10.2015 року, тоді як, початок спливу терміну дії поруки має відраховуватись із наступного дня після спливу строку погашення основного зобов'язання, тобто з 07.10.2015 року. Слід також зазначити, що останній платіж за кредитним договором згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 0542/08/19-АРАv від 25.07.2008 року було здійснено відповідачем [PERSON] 23.07.2014 року, тобто наступний платіж за кредитним договором, який необхідно було здійснити позичальником, повинен бути до 20 серпня 2014 року. Суд звертає увагу, що згідно штампу на поштовому конверті позивач звернувся із позовом до відповідачів про повернення кредитних коштів 06.08.2015 року. У зв'язку з чим, на думку суд позивач не пропустив строків звернення до суду, передбачених умовами договору поруки, з вимогою до поручителя, ані до суми боргу за кредитом в цілому, ані до щомісячних обов'язкових платежів, що передбачені умовами Кредитним договором № 0542/08/19-АРАv від 25.07.2008 року п.п. 2.3. Таким чином, подання позову до поручителя відбулось в межах однорічного терміну, обумовленого п. 4.1. договору поруки. Слід наголосити, що сторонами не заперечується факт укладення кредитного договору № 0542/08/19-АРАv від 25.07.2008 року, Додаткового договору № 1 від 14.11.2008 року, Додаткового договору № 2 від 22.07.2009 року та Додаткового договору № 3 від 11.10.2010 року. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що ПАТ «Банк Форум» виконав свої зобов'язання за кредитним договором № 0542/08/19-АРАv від 25.07.2008 року, натомість [PERSON] використавши надані банком грошові кошти зобов'язання щодо їх повернення не виконав у зв'язку з чим, станом на 27.07.2015 року виникла заборгованість, розмір якої складає 3 272,67 доларів США, з яких: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 10 898,30 доларів США, поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів - 786,00 доларів США, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 1482,89 доларів США, поточна заборгованість за нарахованими процентами - 105,48 доларів США, пеня за простроченим кредитом та процентами - 107 800 грн. 28 коп., штраф відповідно до п. 4.4. Кредитного договору - 5 000 грн. 00 коп. Вирішуючи позовні вимоги за первісним позовом в їх об'ємі суд звертає увагу, що 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до ст. 2 якого забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Пунктом 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 1 ч. 1 цього Розпорядження м. Донецьк (Донецька міська рада) Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Проте, 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). Згідно ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і до цього переліку включено м. Селидове Донецької області. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, тому в даному випадку слід застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що станом на 27.07.2015 року існує заборгованість за кредитом, яка складається з основного боргу, процентів, пені та штрафу у відповідному розмірі. При цьому, з розрахунку пені вбачається, що період її нарахування визначений після 14 квітня 2014 року. Враховуючи такий період нарахування, банк зобов'язаний скасувати пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитним договором, починаючи з 14.04.2014 року. Таким чином, зважаючи, що період нарахування пені мав місце вже після 14 квітня 2014 року, тобто лише під час проведення АТО, позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Женева» в частині стягнення з відповідачів заборгованості за пенею в сумі 107 800 грн. 28 коп. задоволенню не підлягають. Що стосується штрафу в розмірі 5000 грн. 00 коп. відповідно до п.п. 4.4. кредитного договору , суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Женева» в цій частині також не підлягають задоволенню, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, штраф нарахований станом на 27.07.2015 року, тобто у період дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Підсумовуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Женева» за первісним позовом слід задовольнити частково та стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 0542/08/19-АРАv від 25.07.2008 року у сумі 13 272 долара США 67 центів, з яких: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 10 898 доларів США 30 центів, поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів - 786 доларів США 00 центів, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 1482 долара США 89 центів, поточна заборгованість за нарахованими процентами - 105 доларів США 48 центів. Вирішуючи позовні вимоги позивача за зустрічним позовом [PERSON], в інтересах якого діє адвокат Пацалюк Р.В., про визнання кредитного договору недійсним, суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно з пунктом 1 частини другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 202 ЦК України). Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стандарт доказування, тобто ступінь доведеності обставин справи сторонами є питанням досить складним для Суду, яке він вирішує у кожній справі окремо. Загальне правило, сформульоване у рішенні по справі Ireland v. the United Kingdom (5310/71, § 161, 18 January 1978) наступним чином: оцінюючи докази Суд застосовуватиме стандарт доказування «поза розумним сумнівом», але додає, що такий доказ може слідувати з співіснування достатньо сильних, чітких та узгоджених припущень або інших схожих неспростованих презумпцій факту. В цьому контексті поведінка Сторін при отриманні доказу також приймається до уваги. Суд звертає увагу, що [PERSON] власноруч підписував кредитний договір № 0542/08/19-АРАv від 25.07.2008 року, Додатковий договір № 1 від 14.11.2008 року, Додатковий договір № 2 від 22.07.2009 року та Додатковий договір № 3 від 11.10.2010 року. Зокрема, пунктом 7.2. Договору сторони зафіксували свою згоду з тим, що ними узгоджені усі істотні умови і зобов'язання, надалі ніяких претензій одна до одної з цього приводу мати не будуть. Таким чином, сторони відобразили у договорі повне розуміння його предмету та інших питань. Умови кредитування відповідно до п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальником отримано до укладення цього договору (в редакції на момент укладання кредитного договору). Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що умови кредитного договору № 0542/08/19-АРАv від 25.07.2008 року та додаткові угоди до нього є несправедливими, оскільки при підписанні договору позивач був ознайомлена з його умовами, про що свідчить його підпис як на договорі, так і на додаткових договорах. Тому немає підстав вважати, що положення договору створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Суд також не погоджується з вимогами щодо визнання недійсним вказаного договору, де зазначається про невиконання обов'язку кредитодавцем повідомити споживачів у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту та надати іншу інформацію, передбачену ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на момент укладання кредитного договору). Зокрема, в абзаці 2 зазначеної частини статті передбачені наслідки ненадання такої інформації кредитодавцем, які містяться у ст. 15 і ст. 23 вищезазначеного Закону (в редакції на момент укладання кредитного договору) та передбачають розірвання договору, відшкодування збитків та штрафні санкції, однак не передбачають визнання його недійсним. Поза увагою суду також не може залишитися і той факт, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] аж до липня 2014 року здійснював часткове погашення за кредитом, що на думку суду свідчить про повне розуміння умов кредитного договору, порядку та строків сплати щомісячних платежів за тілом кредиту та процентами. Натомість, [PERSON] самовільно без згоди позивача з липня 2014 року припинив повертати борг за кредитним договором. Отже, системний аналіз зазначених доказів в їх сукупності дає підстави для висновку про надуманість позовних вимог [PERSON] Наданий позивачем висновок експерта № 293 від 12.11.2018 року за результатами проведення економічної експертизи, суд не може прийняти як підставу для задоволення зустрічного позову, оскільки висновок здійснено судовим експертом в об'ємі наданих лише [PERSON] документів. Тоді як, представник ПАТ «Банк Форум» (правонаступником якого ТОВ «Фінансова компанія «Женева») до участі в проведення експертного дослідження з метою надання необхідних та недостатніх для проведення експертизи документів не залучався та не повідомлявся з цього приводу. Суд звертає увагу, що експертом встановлено відсутність у [PERSON] графіку погашення кредитних коштів, натомість в експертизі не надано жодного належного висновку щодо закріпленого в самому кредитному договорі графіку погашення кредиту, а саме в п.п. 2.3. та п.п. 2.7. розділу 2. Позивачем за зустрічним позовом не зазначено, які саме обставини, що мають істотне значення при укладенні оспорюваного договору не були навмисно повідомлені Банком, і які могли перешкодити вчиненню правочину, зважаючи на те, що кредитний договір виконувався позивачем до липня 2014 року. Обставини, на які зазначає позивач у своїй заяві, а саме посилання на ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», не відповідають положенням ст. ст. 229, 230 ЦК України щодо визнання даного правочину таким, що укладений під впливом омани. Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), по друге: умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Зокрема, за зустрічним позовом не надано доказів щодо тієї обставини, що перед підписанням кредитного договору позивача не було ознайомлено з умовами договору, за яким встановлювалася відповідальність за порушення взятих зобов'язань. Крім того, звертаючись до суду за захистом своїх прав з підстав порушення відповідачем за зустрічним позовом вимог Закону України «Про захист прав споживачів» позивач за зустрічним позовом не звернув увагу на те, що положення даного закону, які виникли з кредитних правовідносин застосовуються лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання договору цей закон не застосовується, оскільки ці правовідносини регулюються нормами ЦК України та іншим спеціальним законодавством в системі кредитування. Така правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 23 травня 2012 року у справі справа № 6-39цс12 та постанові Верховного Суду України, наведеним від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15. Відповідно до статті 230 ЦК України наявність умислу в діях відповідача за зустрічним позовом, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов'язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Отже, обравши способом захисту своїх прав визнання кредитного договору недійсним з підстав передбачених статтею 230 ЦК України та статями 11, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) саме позивач за зустрічним позовом зобов'язаний довести правову та фактичну підстави своїх позовних вимог. Досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, достатності та взаємозв'язку, не дають жодних правових для визнання недійсним кредитного договору. Під час укладення оспорюваного договору сторони в порядку статті 638 ЦК України узгодили всі істотні умови даного правочину та погодилися з ними. Так, з кредитного договору вбачається, що в ньому зазначені: сума кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати заборгованості тощо. Позивач за зустрічним позовом погодився на отримання кредиту та був ознайомлений з умовами, що запропоновані банком. Сторони застережень до договору не висловлювали, підпис позивача на договорі та додаткових угодах свідчить про його згоду на укладення договору саме на тих умовах, які в них зазначені. Отже, матеріали справи та встановлені судом обставини справи не дають підстав вважати, що дії відповідача ПАТ «Банк Форум» при укладанні спірного кредитного договору суперечили волевиявленню позивача, а також про наявність у таких діях умислу з боку банку, який був спрямований на введення споживача в оману. Матеріали справи не містять доказів на спростування презумпції правомірності правочину у цілому, зокрема не спростовано, що під час укладення кредитного договору позивач за зустрічним позовом [PERSON] діяв свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси, добровільно погодися з його умовами, визначивши, при цьому характер правочину і всі його істотні умови. Слід також зауважити, що згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 судам роз'яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином підставами для відмови в позові у зв'язку з пропуском позовної давності є наступні факти: доведеність порушення цивільного права або інтересу, за захистом якого особа звернулася до суду, закінчення перебігу встановленого законодавством строку звернення до суду, відсутність поважних причин його пропуску, заява сторони у справі про застосування позовної давності. Отже, позовна давність застосовується до обґрунтованого позову. За правилами ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому відмовити в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Оскільки судом встановлено безпідставність позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом та відсутність підстав для його задоволення, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Женева» щодо спливу строку позовної давності Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що на час подання позовної заяви первісний позивач ПАТ «Банк Форум» в особі уповноважено особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку [PERSON] (правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Женева») був звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог виходячи зі ставок судового збору на день подання позову (18.08.2015 року) встановлених для фізичних осіб. Виходячи із розміру позовних вимог та з огляду на те, що максимальний розмір судового збору станом на 18.08.2015 року для фізичних осіб становив 3654 грн. 00 коп.. та враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги частково, з відповідачів на користь держави підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеної частини позовних вимог (72,12%), а саме по 1312 грн. 70 коп. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial