Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 27 травня 2011 року у розмірі 15942 грн. 81 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп., зазначаючи, що 27 травня 2011 року з відповідачкою був укладений кредитний договір, згідно якого вона одержала від позивача кредит у розмірі 4100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. У зв'язку з неналежним виконання відповідачкою умов договору виникла заборгованість, яка станом на 12 липня 2018 року становить 2996 грн. 92 коп., яка складається з: 1574 грн. 57 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 10135 грн. 95 коп. заборгованість за пенею; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 735 грн. 37 коп. штраф (процентна складова). Одночасно з поданням позовної заяви позивач надав клопотання про розгляд справи без його участі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, при цьому посилається на те, що необхідні докази надані до матеріалів справи, інші клопотання та заяви відсутні. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 серпня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачка в своєму відзиву на позов заперечує проти його задоволення, оскільки згодна лише із сумою заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2996 грн. 92 коп. Щодо нарахованих відсотків в розмірі 1574 грн. 57 коп., то вважає їх завищеними та розрахованими неправильно, оскільки базою нарахування відсотків є залишок основної та простроченої заборгованості за кредитом і не враховуватися із раніше нарахованих процентів та штрафних санкцій. Також відповідачка не згодна із нарахованою сумою пені в розмірі 10135 грн. 95 коп., оскільки банком пропущений спеціальний річний строк пред'явлення позову до суду, тому просить застосувати до цієї вимоги позовну давність та зменшити з урахуванням ч.3 ст.551 ЦК України, оскільки сума пені втричі перевищує розмір збитків. Щодо вимоги про стягнення штрафів, то вважає це подвійною відповідальністю, тому просить відмовити банку в стягнені штрафів з неї. Банк відповідь на відзив у встановлений строк не надіслав. Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 27 травня 2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н у вигляді підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правилам надання банківських послуг в Приватбанку. При отриманні кредитної картки відповідачка надала згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідачка була ознайомлена в письмовому вигляді та зобов'язалася регулярно ознайомлюватися із змінами «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.ргіуаtbаnk.uа., що підтверджується її особистим підписом у заяві /а.с.11 зворот/. Відповідно до підписаної анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг а також довідки про умови кредитування банк надав відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом із розрахунку 360 днів на рік. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Судом встановлено, що відповідачка вносила щомісячні платежі в рахунок погашення заборгованості по кредиту з порушенням графіку погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості /а.с.8-10/. А тому, виникла заборгованість за тілом кредиту, яка станом на 12 липня 2018 року складає 2996 грн. 92 коп. і яка визнана відповідачкою у відзиву на позов. Що стосується стягнення нарахованих банком відсотків, то суд виходить з наступного. Згідно ст.ст. 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. У звязку із порушенням зобовязань щодо повернення кредитних коштів у відповідачки утворилась заборгованість по відсоткам за користування кредитом, яка станом на 12.07.2018 року складає 1574 грн. 57 коп. Поданий позивачем розрахунок є належним доказом наявної заборгованості у [PERSON], оскільки в ньому відображено період нарахування заборгованості, розмір відсоткової ставки, нараховані відсотки за користування кредитними коштами, а також розмір пені та штрафів. Іншого розрахунку, який би спростовував нараховану відповідачці заборгованість, суду не надано. А тому, суд відхиляє доводи відповідачки про неправильне нарахування їй заборгованості за відсотками. Крім того, банк окрім стягнень по основних зобов'язаннях, просив стягнути неустойку: заборгованість по пені в розмірі 10135 грн. 95 коп. за період з 01.01.2017 року по 12.07.2018 року. Однак, відповідно до п. 1 ч.2 статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності. Тому її розімр буде складати 8784 грн. 81 коп. Відповідно до ст.551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Беручи до уваги, що розмір нарахованої неустойки значно перевищує розмір збитків, у декілька разів, тому суд вважає необхідним зменшити її розмір до 3000 грн. Поряд з цим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки штрафів, (500 грн. - фіксована частина, 735 грн. 37 коп. процентна складова) є необґрунтованими з огляду на таке. При підписанні анкети-заяви сторони погодили, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг. З наданої довідки про умови кредитування сторонами передбачена пеня за несвоєчасне погашення заборгованості. У той самий час, вищевказаними Умовами та Тарифами передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів, що є подвійною відповідальністю боржника. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, який є обов'язковим для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині щодо стягнення з відповідачки штрафів. На підставі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Аналізуючи зібрані по справі докази суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та вважає можливим стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 7571 грн. 49 коп. Відповідно до ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки також підлягає судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial