Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Міської ради міста Кропивницького про зняття арешту з нерухомого майна, а саме: будинку [ADDRESS] , накладений на підставі ухвали судді Народного суду Ленінського району м. Кіровограда суддя Шпак В.Г., запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстровий № 7996926 внесений 30.09.2008р. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що наприкінці літа звернувся до приватного нотаріуса з метою укладення договору купівлі - продажу належної йому частки зазначеного вище будинку на користь відповідача, але нотаріус відмовилася реєструвати договір в зв`язку з тим, що на весь будинок [ADDRESS] Кропивницькому накладений арешт. Як вбачається з Витягу державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 180923542 від 13.09.2019р. - арешт був накладений відповідно до ухвали судді Шпак В.Г. Народного суду Ленінського району м. Кіровограда 14.09.1993 року. У зазначеному Витягу вказане, що тип обтяження - арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 7996926, зареєстрований реєстратором Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 1 за № 7996926 від 30.09.2008 року. Відповідачці [PERSON] станом на 14.12.1992 року належало право власності на цілий вищезазначений будинок, яке вона отримала на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Вказав, що є рідним братом відповідачки, у 1993 році звернувся до нарсуду Ленінського району м. Кіровограда з позовом про встановлення факту прийняття спадщини, визнанні свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним, визнання за ним права власності на 1/2 частку будинку у порядку спадкування. В порядку забезпечення позовних вимог Народного суду Ленінського району м. Кіровограда 14.09.1993 року наклав арешт на спірний будинок [ADDRESS] . Рішенням Народного суду Ленінського району м. Кіровограда від 22.10.1993 року (справа № 2-888-93) позовні вимоги [PERSON] суд задовольнив у повному обсязі. Суд визнав факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті батька, визнав свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 14.12.1992р. Першою державною нотаріальною конторою по реєстру № 3-5082 на ім`я [PERSON] частково недійсним, визнав за [PERSON] право власності на 1/2 частку будівлі по [ADDRESS] , але суд, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог позивача [PERSON] , арешт, накладений в забезпеченні позову, із зазначеного будинку не зняв. Рішення суду було ним зареєстровано в ОКП «КООБТІ» (реєстрова книга № 94, запис № 17391), що підтверджується наданою архівною довідкою. Цивільна справа за № 2-888-93 на даний час в архіві Ленінського районного суду м. Кіровограда не збереглася. Залишилося лише рішення суду від 22.10.1993 року. Звернув увагу суду, що Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1, котра вносила до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про арешт, реєстраційний номер обтяження 7996926 30.09.2008 року не має повноважень щодо скасування цього арешту, оскільки вона лише технічно переносила записи щодо заборон з нотаріального архіву (архівний номер 27294 КIROVOGRADI 1, архівна дата 25.07.1998, дата виникнення 25.07.1998, № реєстру: 2771-41, внутр. № 5101293А28ЕF302С3740). Враховуючи вищевикладене, вважає, що на даний час відсутні будь-які законні підстави для перебування житлового будинку за адресою [ADDRESS] , під арештом, а тому за захистом порушеного права змушений звертатись до суду. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені, причини неявки суду не сповістили, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач і відповідач є рідними братом і сестрою, у 1993 році позивач звернувся до Народного суду Ленінського району м. Кіровограда з позовом про встановлення факту прийнятті спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним, визнання за ним права власності на 1/2 частку будинку у порядку спадкування. В порядку забезпечення позовних вимог Народного суду Ленінського району м. Кіровограда 14.09.1993 року наклав арешт на спірний будинок [ADDRESS] . Рішенням Народного суду Ленінського району м. Кіровограда від 22.10.1993 року (справа № 2-888-93) позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі. Суд визнав факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті батька, визнав свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 14.12.1992р. Першою державною нотаріальною конторою по реєстру № 3-5082 на ім`я [PERSON] частково недійсним, визнав за [PERSON] право власності на 1/2 частку будівлі по [ADDRESS] , але суд, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог позивача [PERSON] , арешт, накладений в забезпечення позову, із зазначеного будинку не зняв. Рішення суду зареєстровано в ОКП «КООБТІ» (реєстрова книга № 94, запис № 17391), що підтверджується наданою архівною довідкою. Згідно відповіді голови Ленінського районного суду м. Кіровограда термін зберігання справи № 2-888-93 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності закінчився. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребовувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що накладеним арештом на майно, що належить позивачу - [PERSON] , порушуються його права як власника, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved