Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-поліс» про стягнення майнової шкоди в порядку зворотної вимоги(регресу). Мотивує свої вимоги тим, що 13 травня 2013 року в місті Львові на вулиці Незалежності, 11 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Дана дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення водієм [PERSON] п. 10.9 Правил дорожнього руху України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль [NUMBER] було пошкоджено. Відповідно до договору страхування № АТК 222504 від 01.11.2012 року автомобіль [NUMBER] був застрахований у ПАТ «ПРОСТО-страхування». Відповідно до полісу про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1785756 вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], власника транспортного засобу «Сітроен Берлінго» р.н. [NUMBER] застраховано у ПАТ «Страхова компанія «Інтер-поліс». Для визначення розміру матеріальної шкоди позивачем було складено проведено розрахунок страхового відшкодування та складено страховий акт № 72827 від 23 травня 2013 року, виходячи з якого вартість матеріального збитку сплаченого власнику автомобіля [NUMBER] становить 12573 гривні. Враховуючи ту обставину, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована ПАТ «Страхова компанія «Інтер-поліс» в межах ліміту відповідальності за шкоду заподіяну майну у розмірі 50000 гривень за мінусом франшизи 510 гривень, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Інтер-поліс» 12063 гривні та з відповідача [PERSON] суму франшизи у розмірі 510 гривень, а також вирішити питання про судові витрати. Представник позивача надіслав до суду заяву у якій просив суд позовні вимоги задовольнити. Справу розглянути у відсутність їх представника. Представник відповідача - ПАТ «Страхова компанія «Інтер-поліс» в судове засідання не з'явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення судової повістки. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення судової повістки. Надіслав до суду заяву у якій зазначив, що ним сплачено на рахунок позивача суму франшизи у розмірі 510 гривень, про що надіслав копію квитанції № 48 від 17 липня 2014 року. Просив суд ухвалити рішення з врахуванням зазначених письмових заперечень та доказів. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 23 травня 2013 року вбачається, що 13 травня 2013 року в місті Львові на вулиці Незалежності, 11 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Дана дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення водієм [PERSON] п. 10.9 Правил дорожнього руху України. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини і постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до договору страхування № АТК 222504 від 01.11.2012 року автомобіль [NUMBER] був застрахований у ПАТ «ПРОСТО-страхування». Відповідно до полісу про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1785756 вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], власника транспортного засобу «Сітроен Берлінго» р.н. [NUMBER] застраховано у ПАТ «Страхова компанія «Інтер-поліс». Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона(страховик) зобов'язується у разі настання певної події(страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Представником відповідача ПАТ «Страхова компанія «Інтер-поліс» не надано суду доказів, які б могли свідчити про неправомірність пред'явлення позивачем вимоги про стягнення з останнього суми страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності за полісом про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1785756, а тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги ПАТ «ПРОСТО-страхування» до ПАТ «Страхова компанія «Інтер-поліс» в межах суми пред'явленої до стягнення. Відповідно до матеріалів висновків звіту № 10591/72827 від 14.05.2013 року, та на підставі розпорядження до Страхового акту № 72827 від 24 травня 2013 року позивачем на користь власника автомобіля [NUMBER], було сплачено 12573 гривні, про що позивачем надано платіжне доручення № 14585 від 27 травня 2013 року. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою(страховим відшкодуванням). Франшиза це - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування, а тому таке відшкодування зобов'язана здійснити особа цивільно-правова відповідальність якої застрахована за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто в конкретному випадку - [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що відповідно до квитанції № 48 від 17 липня 2014 року [PERSON] на користь ПАТ «ПРОСТО-страхування» було сплачено 510 гривень франшизи і на погляд суду така обставина є підставою для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог пред'явлених до [PERSON] Таким чином з врахуванням вищенаведених мотивів, суд вважає за можливе ухвалити рішення яким позовні вимоги задовольнити частково, а саме в частині вимог пред'явлених до ПАТ «СК«Інтер-поліс» у розмірі 12063 гривні. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову повністю. Питання про судові витрати вирішити за правилами ст.ст. 84, 88 ЦПК України. Стягнути на користь позивача з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-поліс» судовий збір у розмірі 233 гривні 72 копійки сплачених при подачі позову до суду. Відповідно до правил ч. 1 ст. 89 ЦПК України, стягнути на користь позивача з [PERSON] судовий збір у розмірі 09 гривень 88 копійок.

Outcome: partial