Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивач в червні 2020 року звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову вказує, що між нею та ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» 28.12.2018 року укладено кредитний договір № 2000000315. Приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Колейчиком В.В. було вчинено виконавчий напис № 5783 від 03.04.2020 у зв`язку із боргом за кредитним договором, на підставі якого запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» у розмірі 19238 грн. Вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача. Нотаріус зазначену обставину не перевірив і неправомірно на її погляд вчинив виконавчий напис. Окрім того, зазначала, що постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 врегульовано порядок видачі виконавчих написів нотаріусами, в якій зокрема зазначено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Посилається на те, що приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушення, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та не надав достатніх та належних доказів відповідно до п.3.2 передбаченого Переліком документів , за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку та на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, у зв`язку з чим, оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» просить суд виконавчий напис № 5783, який вчинено приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. за заявою стягувача ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» визнати таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 03.07.2020 по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 06.10.2020 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому просили суд в позові відмовити, з посиланням на те, що 28.12.2018 року [PERSON] звернулася до ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ», з заявою на видачу кредита. У відділенні № 2 ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» у м.Києві, було укладено кредитний договір № 2000000315, згідно за умовами якого ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» прийняв на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит в сумі 5500 грн., а [PERSON] прийняла на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» відповідно до умов, зазначених у кредитному договорі (згідно з графіком, який є невід`ємною частиною кредитного договору). Кредит було надано у готівковій формі у національній валюті України на строк 28 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом. Сукупна вартість кредиту (загальна сума всіх платежів позичальника з урахуванням процентів без урахування штрафних санкцій) становила 7348 грн. Отримання позивачем суми кредиту підтверджується видатковим касовим ордером від 28.12.2018 року. На протязі 14 днів [PERSON] не звернулася до ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та не повернула отриману суму кредита і в подальшому користувалася отриманими кредитними коштами. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку несплати позичальником суми платежу в розмірі, що встановлений Графіком платежів, у належну дату платежу, починаючи з дня, наступною за датою платежу, заборгованість позичальника перераховується згідно з процентною ставкою, що встановлена п.4.10 кредитного договору: процентна ставка у випадку прострочення 2 % за кожен день користування кредитом. Станом на 21.02.2020 року внаслідок неналежного виконання зобов`язання, а саме прострочення внесення платежів за користування кредитним договором у [PERSON] утворилася заборгованість в сумі 19238 грн., прострочення платежів склало 392 дні. 21.02.2020 ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» на адресу реєстрації [PERSON] - [ADDRESS] , направлено рекомендованим листом письмову претензію із зазначенням суми боргу по кредиту та наслідками вразі невиконання умов договору. Претензія отримана адресатом 31.03.2020 року. Через невиконання умов договору та при наявності існуючої заборгованості звернулися до приватного нотаріуса Колейчика В.В., який і видав виконавчий напис. Зазначали, що позивач не надав доказів стосовно погашення заборгованості, просили суд відмовити в задоволенні позову. 15.10.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивача та клопотання про витребування матеріалів у приватного нотаріуса на підставі яких видано спірний виконавчий напису. Разом з тим суд позбавлений можливості вирішити клопотання про витребування доказів у приватного нотаріуса Колейчика В.В., оскільки до суду повертаються конверти з відміткою, що приватний нотаріус Колейчик В.В. відсутній за адресою - м.Бровари, вул. Грушевського, 15, оф. 6. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. В судове засідання призначене на 17.02.2021 року учасники справи не з`явилися, від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідач та третя особа причини неявки не повідомили, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі сторін. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 28.12.2018 року [PERSON] звернулася до ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ», з заявою на видачу кредита. У відділенні № 2 ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» у м.Києві, було укладено кредитний договір № 2000000315, згідно за умовами якого ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» прийняв на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит в сумі 5500 грн., а [PERSON] прийняла на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» відповідно до умов, зазначених у кредитному договорі (згідно з графіком, який є невід`ємною частиною кредитного договору). Предметом спору між сторонами є виконавчий напис від 03.04.2020 року виданий приватний нотаріусом Колейчиком В.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» заборгованості за кредитним договором 2000000315 від 28.12.2018 року за період з 26.01.2019 по 21.02.2020 в сумі 19238 грн., в тому числі 5500 грн. прострочена сума заборгованості за кредитом, 10988 грн. заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом; 2750 грн. заборгованість за штрафами і пенями. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В ході розгляду справи не установлено, що між сторонами укладався нотаріально посвідчений кредитний договір щоб давало підстави видавати нотаріусу виконавчий напис. Одночасно слід зазначити, що як убачається зі спірного виконавчого напису нотаріусом стягнуто з позивача одночасно штраф та пеню в сумі 2750 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. На підставі зазначеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. На підставі ст. 18 ЦК України, ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved