Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого із відповідачкою 23.04.1988, з посиланням на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, неповнолітніх дітей від шлюбу не мають, сторони мають різні характери та погляди на сімейне життя, що було причиною постійних сварок із взаємними образами, що призвело до втрати почуттів та поваги один до одного, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу не можливе. Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14.04.2021 вказаний вище позов прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 14.05.2021 сторонам надано строк для примирення тривалістю три місяці. Ухвалою суду від 26.08.2021 провадження у справі було поновлено. У судовому засіданні позивач поданий позов підтримав із зазначених у ньому підстав, зазначив, що втратив почуття до дружини, вже більше 4 років поживає окремо з іншою жінкою, діти вже дорослі, спільного господарства не ведуть, примиритися та відновити шлюбні відносини не бажає, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідачка заперечила проти задоволення позову, зазначила, що і досі кохає чоловіка, бажає зберегти шлюб, жінка з якою наразі проживає чоловік, налаштовує його проти дітей та неї. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, приходить до наступного висновку. Із копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.10.2019, судом встановлено, що сторони 23.04.1988 зареєстрували шлюб, актовий запис №11 (а.с.5). Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернувся до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч.3 ст.105 СК України. Відповідно до вимог ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У свою чергу відповідно до статті 51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові та в судовому засіданні на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема, щодо фактично припинення шлюбних відносин і станом на час його розгляду справи судом останні не відновились. Приймається до уваги судом і та обставина, що в період, який був наданий судом для примирення за клопотанням відповідачки, останньою, ніяких дій з приводу примирення та відновлення шлюбних відносини з позивачем не вчинено. Враховуючи зазначене, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст.105, 110, 112 СК України, та на які вірно посилається позивач в поданому позові. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі по 908 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Разом з тим, позивач в поданому позові просить судовий збір з відповідачки не стягувати. Таким чином, судові витрати підлягають залишенню за позивачем.

Outcome: approved