Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по вул.Корчагіна,3 в м.Радомишлі, мотивуючи свої вимоги тим, що довгий час доглядає за батьками, а також користується вищевказаним будинком, приписана в ньому тому просить визнати за нею право власності на даний будинок. В свою чергу [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спірний будинок по вул..Коргачіна, 3, і мотивує свої вимоги тим, що разом з чоловіком побудували даний будинок, з 1991 року вона проживає в даному будинку, і в даний час оформляє право власності на власний будинок, але в оформленні спадщини їй відмовляють, посилаючись на те, що в неї відсутні правовстановлюючі документи на будинок. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. В судове засідання позивач за первісним позовом [PERSON] не зявилась, про день та час слухання справи була належним чином повідомлена. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву в якій просять слухати справу без участі їх представникаі. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлено, що [PERSON] разом зі своїм чоловіком в 1991 році побудували житловий будинок. На будинок був виданий технічний паспорт. Згідно довідки Житомирського БТІ, право власності на житловий будинок №3 по вул.Корчагіна в м.Радомишлі не зареєстровано. Як видно з довідки Радомишльської міської ради та актів обстеження, [PERSON] з 1991 року проживає у вищевказаному будинку, користується земельною ділянкою, доглядає за будинком. Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживає у іншому будинку в с.Лутівка Радомишльського району, що ствердила в судовому засіданні і сама [PERSON] Із змісту ст. 344 ЦК України випливає, що позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випаду при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити із того, що задоволення таких вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Відповідно до п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 7 лютого 2014 року, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності. Враховуючи обставини справи та надані суду докази, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення, а зустрічний позов [PERSON] про визнання права власності на будинок за набувальною давністю підлягає до задоволення.

Outcome: approved