Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. На підставу своїх вимог спирається на те, що 2 грудня 2014 р. між позивачем та відповідачем, було укладено договір позики грошей. За умовами укладеного між сторонами договору позивач передав, а відповідач прийняв у власність грошові кошти в розмірі 11500,00 доларів США. На підтвердження факту отримання від позивача вказаної суми коштів відповідач 02 грудня 2014 р., власноручно написав розписку. Згідно укладеного між сторонами договору від 02 грудня 2014 р. позичальник взяв на себе зобов'язання повернути позивачу вказану суму позики готівкою в строк до 15 березня 2015 р. та з урахуванням курсу гривні щодо долара США на момент розрахунку. Відповідач отримавши від позивача вищезгадані кошти, свої зобов'язання по поверненню боргу за згаданим договором позики у строки, визначені в ньому, не виконав. До даного часу кошти не повернув, від зустрічей із позивачем почав ухилятись. Оскільки відповідач фактично ухиляється від виконання своїх зобов'язань за договором позики, внаслідок чого сума боргу не повернута, незважаючи на неодноразові звернення позивача до нього з проханням розрахуватись, - то тим самим ним порушено майнові права позивача, як кредитора. На момент подання цього позову, тобто на 02 серпня 2016 р., офіційний курс НБУ гривні щодо долара США становить 2478,3525 грн. за 100 доларів США. Таким чином, на момент пред'явлення цього позову сума боргу відповідача в національній валюті України згідно договору позики від 02 грудня 2014 р. складає 284970,00 грн. (11500,00 доларів США х 24,78 грн.). Крім цього, ч. 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 625 ЦК України - це 3% річних. Відповідно 3% річних від простроченої суми за договором позики від 02 грудня 2014 р. складає 478,27 долара США (11500,00 доларів США х 3% : 365 днів х 506 днів), що еквівалентно 11851,53 грн., у зв'язку з чим позивач вимушений звертатись до суду з даним позовом. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Суд, вислухавши позивача та його представника, відповідача, свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: 2 грудня 2014 р. між позивачем та відповідачем, було укладено договір позики грошей. За умовами укладеного між сторонами договору позивач передав, а відповідач прийняв у власність грошові кошти в розмірі 11500,00 доларів США. На підтвердження факту отримання від позивача вказаної суми коштів відповідач 02 грудня 2014 р., власноручно написав розписку. Згідно укладеного між сторонами договору від 02 грудня 2014 р. позичальник взяв на себе зобов'язання повернути позивачу вказану суму позики готівкою в строк до 15 березня 2015 р. та з урахуванням курсу гривні щодо долара США на момент розрахунку. Відповідач отримавши від позивача вищезгадані кошти, свої зобов'язання по поверненню боргу за згаданим договором позики у строки, визначені в ньому, не виконав. До даного часу кошти не повернув. На момент подання позову, тобто на 02 серпня 2016 р., офіційний курс НБУ гривні щодо долара США становить 2478,3525 грн. за 100 доларів США. Таким чином, на момент пред'явлення цього позову сума боргу відповідача в національній валюті України згідно договору позики від 02 грудня 2014 р. складає 284970,00 грн. (11500,00 доларів США х 24,78 грн.). Ч. 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів невстановлений договором або законом. Відповідно 3% річних від простроченої суми за договором позики від 02 грудня 2014 р. складає 478,27 долара США (11500,00 доларів США х 3% : 365 днів х 506 днів), що еквівалентно 11851,53 грн. Суд критично оцінюючи покази свідка [PERSON] яка згідно боргової розписки зазначила, що передачу грошей бачила особисто, а в судовому засіданні заперечувала даний факт, та неможе взяти їх до уваги, оскільки вона є близьким родичем відповідача (дружиною) і зацікавлена свідчити на користь свого чоловіка, та й сам відповідач незаперечував факту отримання від позивача коштів в позику. Твердження відповідача, про те, що він частину позичених коштів віддав позивачеві, незнайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки свідок на якого посилається відповідач, якому він ніби-то передав частину коштів для того, щоб той віддав їх позивачеві не підтвердив даного факту. А дав покази, що йому зателефонував позивач і попросив забрати кошти, які йому мав передати відповідач автобусом і відвезти його сестрі. Свідок взявши даний згорток, всередину якого він доступу немав і незнав, що в ньому знаходиться, а міг лише здогадуватися, відвіз даний згорток сестрі позивача. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Умови договору позики позикодавцем були виконані у повному обсязі шляхом надання грошових коштів. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, тому вимоги позивача підлягають до повного задоволення. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved