Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~Позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить стягнути із Міністерства оборони України на свою користь моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що у період з 24.06.1983 року по 26.04.1985 року він проходив військову службу на території Демократичної Республіки Афганістан. У 1983 року при виконанні службового обов`язку в результаті підриву міни отримав закриту черепно мозкову травму контузію головного мозку і численні осколкові поранення голови, обличчя, спини, правої ноги. Після перебування на стаціонарному лікуванні та подальшого лікування стан здоров`я не покращувався, а з кожним роком тільки погіршується. Внаслідок травм отриманих під час проходження військової служби, змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження. Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань , поранень, контузій, травм, каліцтв підтверджується, що травми та захворювання як їх наслідки це травми, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби. У зв`язку із погіршенням стану здоров`я він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, постійно виникає колючий біль у серці, збільшення артеріального тиску, головні болі. Постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт. Вся пенсія, яку він отримує як інвалід IIІ групи, витрачається на придбання ліків та оздоровлення, постійні медичні огляди, лікування. Вважає, що статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» на відповідача, як центральний орган виконавчої влади і військового управління, покладається обов`язок відшкодувати йому моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я внаслідок поранення, отриманого під час проходження військової служби. Виходячи з цього, з посиланням на норми ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та ст. ст. 23, 1167 ЦК України просить суд стягнути з відповідача 100000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі пославшись на доводи викладені в позовній заяві,\~ наполягаючи на задоволенні позову. Представник відповідача позов не визнав пославшись на доводи викладені в письмовому запереченні,\~ при цьому зазначив,\~ що позивач та його представник не надали суду доказів, які підтверджують причинний зв`язок поранення при проходження військової служби із захворюванням, що виникло у позивача та наявність моральних страждань внаслідок зазначеного пошкодження здоров`я. Крім того,\~ зазначив, що\~ Міністерство оборони\~ України не є\~ правонаступником органу, який діяв під час існування Радянського\~ Союзу. Заслухавши пояснення сторін, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у період з 24 червня 1983 року по 26 квітня 1985 року у складі в/ч п.п.51932 дійсно приймав участь в бойових діях на території Афганістану (а.с.12). У зв`язку із чим має\~ право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, є інвалідом ІІІ групи згідно довідки до акту огляду МСЕК від 11 липня 2016 р. (а.с. 13). Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причин зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України протокол №4690 від 10 грудня 2015 року зазначені захворювання колишнього військовослужбовця пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с.18). Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААА\~ від 11 липня 2016 року [PERSON] встановлено ІІІ групу інвалідності, причиною захворювання вказано - виконання службових обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.(а.с.13). Згідно медичної карти, виписки із медичної картки стаціонарного хворого №3711 від 03.12.2015 року, висновку спеціалістів Інституту нейрохірургії і отоларингології АМН України від 07 грудня 2015 року, наслідками контузії головного мозку є нові хвороби, а саме:стійкі наслідки перенесеної закритої черепно -\~ мозкової травми у вигляді після травматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ ступеню, прогресуючого перебігу з вираженим церебростенічним синдромом з\~ двобічною пірамідою недостатністю, вестибулоактичним синдромом, вегето судинною дисфукцією , лікворо динамічними порушеннями, стійкою цефалгією , мне стичним зниженням з центральною вестибулярною дисфункцією ІІІ ступеня.(19, 21,25). У відповідності зі ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно зі ст. 1168 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач отримав поранення, які призвели до захворювання та встановлення інвалідності, під час проходження військової служби на території Демократичної Республіки Афганістан, де велись бойові дії, що призвело до фізичного болю та моральних страждань внаслідок ушкодження здоров`я, він має право на відшкодування моральної шкоди відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 23, 1167 ЦК України. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги наступне. Відповідно до ст. 23 ч.3 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно роз`яснень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких\~\~зазнав\~\~позивач,\~\~характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за\~\~зверненням\~\~потерпілого\~\~- спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи глибину моральних та психічних страждань позивача внаслідок пошкодження здоров`я, стан його здоров`я на цей час, ступінь порушення нормальних життєвих зв`язків, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 60 000 грн., частково задовольнивши позов. Вказана сума підлягає стягненню з Міністерства оброни України, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦК України держава України є учасником цивільних відносин. Згідно зі ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про збройні сили України» Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і\~\~військового\~\~управління,\~\~у\~\~підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України. Таким чином, обов`язок держави відшкодувати позивачеві завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління. Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2014 р. у справі № 3-86гс14, який згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов`язковим для суддів. При вирішені справи суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача про те, що між пораненням, отриманим позивачем в період проходження військової служби, та захворюванням, яке він має на цей час, відсутній причинний зв`язок, оскільки це спростовується наведеним витягом з протоколу №4690 від 10 грудня 2015 року по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України. (а.с.18) Також не приймається до уваги ствердження представника відповідача про те, що позивачем не доведено спричинення моральної шкоди внаслідок зазначеного пошкодження здоровя, оскільки в судовому засіданні встановлена наявність у позивача захворювання, причиною якого стало поранення, отримане в період проходження військової служби, а згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позову майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Виходячи з даної норми закону, звільнення позивача від сплати судового збору при зверненні до суду, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави пропорційно задоволеним вимогам судовий збір у розмірі 600 грн. \~

Outcome: partial