Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] та відділу з питань державної реєстрації Козятинської районної державної адміністрації про скасування державної реєстрації права власності. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , [INFO] , який постійно проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] . Після смерті батька відкрилася спадщина, до якої входить: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] ; земельна ділянка, кадастровий номер 0521483200:01:004:0357 площею 0,0727, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої в [ADDRESS] ; земельна ділянка, кадастровий номер 0521483200:01:004:0356, площею 0,25 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в [ADDRESS] . Позивач є єдиним спадкоємцем майна батька за законом, спадщину прийняв, так як постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В даний час він бажає оформити спадщину за законом, однак зробити цього не може, оскільки йому стало відомо, що власником вищевказаного майна є його односелець та однофамілець спадкодавця громадянин [PERSON] , [INFO] , тобто стороння особа. Державна реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки була здійснена 01.09.2014 державним реєстратором реєстраційної служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області Кукурузою В.М.. Як позивачеві стало відомо, 23 травня 2014 року його батько [PERSON] довіреністю уповноважив гр. [PERSON] .В. представляти його інтереси в державних та судових органах, в тому числі реєструвати його правовстановлюючі документи в органах реєстраційної служби. Тому гр. [PERSON] від його імені звертався в реєстраційну службу та надавав документи необхідні для реєстрації права власності на нерухоме майно, серед яких він надав державному реєстратору картку фізичної особи-платника податків (ідентифікаційний податковий номер) видану однофамільцю батька, гр.-ну [PERSON] , [INFO] . Таким чином, державний реєстратор в порушення вимог п.6 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року, не перевірив належним чином належність заявнику поданих документів, прийняв ксерокопію без звірки з оригіналом та провів реєстраційні записи, посилаючись на реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] що належить [PERSON] , [INFO] . Проте, батько позивача при житті взагалі картку фізичної особи-платника податків (ідентифікаційний податковий номер) не отримував, а тому державний реєстратор не вправі був проводити реєстрацію та видавати свідоцтво про право власності на майно, не перевіривши належність наданих для здійснення реєстрації документів особі якій належить майно. Відповідач не заперечує той факт, що нерухоме майно, яке знаходиться в [ADDRESS] , йому не належить та на прохання позивача намагався домогтися скасування державної реєстрації права власності на вищевказане нерухоме майно, проте органи держаної реєстраційної служби йому в цьому відмовили. У зв`язку з порушення державним реєстратором вимог п.6 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, позивач не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, а в подальшому зареєструвати право власності на спадкове майно. Відповідачі відзив не подали, а тому суд приймає рішення на підставі доказів наданих позивачем. З`ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с.7), який постійно проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.8). Після його смерті відкрилася спадщина. Позивач є єдиним спадкоємцем майна батька за законом, спадщину прийняв, так як постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.9, 8). Згідно актуальної інформації про об`єкт нерухомого майна (а.с.10-11) державний реєстратор реєстраційної служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області Кукуруза В.М. своїм рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.09.2014 здійснив державну реєстрацію права власності відповідача [PERSON] на нерухоме майно, яке належало спадкодавцю батьку позивача, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] ; земельну ділянку, кадастровий номер 0521483200:01:004:0357 площею 0,0727, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої в [ADDRESS] ; земельну ділянку, кадастровий номер 0521483200:01:004:0356, площею 0,25 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] не заперечує проти того, щоб визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, про що свідчить його звернення з аналогічними вимогами до органів виконавчої влади та реєстраційної служби Козятинської РДА (а.с.14-15). Важливим фактором є те, що сторони не мають родинних стосунків, лише однакові прізвища. Відповідно до п.2 ст.9\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Згідно вимог ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, зокрема, рішення суду стосовно речових права на нерухоме майно і обмежень цих прав на нерухоме майно і обмежень цих прав, що набрали законної сили. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Кожна особа, відповідно до ст.15 ЦК України, має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З метою захисту прав позивача, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити.

Outcome: approved