Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

позивач в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «[PERSON] ворота» [PERSON] подав до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «[PERSON] ворота» заборгованість за кредитним договором № 7 від 06 червня 2013 року в розмірі 11424,14 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22 червня 2004 року між позивачем та відповідачем укладено договір про відкриття карткового рахунку в національній валюті із змінами внесеними до нього Додатковою угодою № 7 від 06 червня 2013 року про надання кредиту у формі овердрафту та Договором про зміни № 2, від 16 червня 2014 року, відповідно до умов якого кредит у формі овердрафта переведений у споживчий кредит та позивач зобовязався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 11100,00 гривень, а відповідач зобовязався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним, а також інших фінансових зобовязань в термін не пізніше 05 червня 2015 року. У випадку порушення строку повернення кредиту та/або строків сплати процентів, комісійної винагороди відповідач зобовязався сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного [PERSON] України від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Позивач повністю виконав свої зобовязання за кредитним договором та надав відповідачу кредит у розмірі, визначеному договором, відповідач кредит отримав, але свої зобовязання щодо його повернення не виконав, в результаті чого, станом на 25 лютого 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 11424,14 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Представник позивача у судове засідання не зявився, у позові вказав про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, тому суд на підставі письмової згоди представника позивача ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 22 червня 2004 року між Акціонерним комерційним банком «[PERSON] ворота» та відповідачем укладено договір № 4529, відповідно до умов якого Акціонерний комерційний банк «[PERSON] ворота» відкрив відповідачу картковий рахунок № 262575012256 в гривні та здійснював його обслуговування. 06 червня 2013 року між ПАТ «[PERSON] ворота» та відповідачем укладено додаткову угоду до договору № 4529 від 22 червня 2004 року та Договір про зміни № 1 від 20 червня 2013 року, Договір про зміни № 2 від 16 червня 2014 року до додаткової угоди № 7 від 06 червня 2013 року до договору № 4529 від 22 червня 2004 року, відповідно до умов яких, позивач зобовязався надати відповідачу грошові кошти (кредит) у розмірі 11100,00 гривень, а відповідач зобовязався повернути кредит у терміни, встановлені Графіком платежів у розмірі сум погашення основного боргу за кредитом, сплатити проценти за користування кредитом, вартості всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобовязань за кожним платіжним періодом з розписом сукупної вартості кредиту у термін не пізніше 05 червня 2015 року та сплатити проценти за користування ним за ставкою 18,00% річних. У випадку порушення строку повернення кредиту та/або строків сплати процентів відповідач зобовязався сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного [PERSON] України від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Позивач кредит у розмірі, визначеному договором, надав, а відповідач кредит отримав, але свої зобовязання щодо виплати грошових коштів за кредитним договором № 7 від 06 червня 2013 року не виконує, в результаті чого станом на 25 лютого 2015 року виникла заборгованість у розмірі 11424,14 гривень, з яких: -сума строкової заборгованості за кредитом у розмірі 3492,42 гривень; -сума строкової заборгованості за відсотками у розмірі 137,24 гривень; -сума простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 6018,63 гривень; -сума простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 1149,05 гривень; - пеня за простроченою заборгованістю за кредитом у розмірі 522,12 гривень; -пеня за простроченою заборгованістю за відсотками у розмірі 104,68 гривень, що підтверджена розрахунком заборгованості за кредитним договором № 7 від 06 червня 2013 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитор) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Враховуючи, що відповідач свої зобовязання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором № 7 від 06 червня 2013 року та додатковими до нього договорами не виконує, а позивач має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, суд вважає що сума заборгованості за кредитом у розмірі 11424,14 гривень підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить держави згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved