Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 27 листопада 1998 року. Від шлюбу у них народилися діти, а саме: донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки в сім'ї виникають постійні сварки та суперечки, тому вони втратили почуття та повагу один до одного, припинили шлюбні відносини, вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе та суперечить його інтересам. А тому просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та без фіксації технічними засобами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, обставини справи підтверджує. Час на примирення не потрібен. Відповідач в судовому засіданні не з'явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, надала до суду заяву 06.09.2016 року, в якій просить суд проводити розгляд справу у його відсутність, обставини справи викладені в позовній заяві підтвердила, проти розірвання шлюбу не заперечує. Час на примирення не потрібен. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, 27 листопада 1998 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 355. Від цього шлюбу подружжя мають спільних дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, наміру зберегти сім'ю не мають. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких обставин, суд знаходить, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, при таких обставинах, шлюб сторін доцільно розірвати. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., за клопотанням позивача слід покласти на нього.

Outcome: approved