Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку [ADDRESS]. 06.04.1987 року [PERSON] склав заповіт, за яким все належне йому майно він заповідав позивачу по справі. За життя спадкодавець [PERSON] не встиг зареєструвати право власності на вказаний житловий будинок. Крім того, в тексті заповіту при оформленні було допущено описку в правильності написання прізвища позивача, а саме замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]». Просив позов задовольнити, постановити судове рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] та встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт правильності написання його прізвища у заповіті «[PERSON]» замість помилково зазначеного «[PERSON]». Представник позивача в судове засідання не з»явився, однак подав до суду заяву, в якій просив позов задовольнити, справу розглянути без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову, просив справу розглянути без його участі. Суд вважає можливим у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в зв»язку із неявкою сторін судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу Дослідивши докази, що є у справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що: [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку [ADDRESS]. За життя [PERSON] 06.04.1987 року склав заповіт, за яким все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося він заповідав сину [PERSON] Наразі [PERSON] не може скористатися своїм правом належного оформлення спадкових прав, оскільки в заповіті його прізвище записано «[PERSON]» замість «[PERSON]», тоді коли у всіх інших правовстановлюючих документах його прізвище записано вірно «[PERSON]». Вказана розбіжність перешкоджає йому в реалізації права щодо вирішення питання належного оформлення спадкових прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім»ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт родинних відносин між померлим [PERSON] та [PERSON] підтверджується заявою Інгулецької сільської ради Білозерського району Херсонської області, а саме: зазначений у заповіті від 06.04.1987 року спадкоємець [PERSON] є однією і тією ж особою - сином [PERSON], підстава: помилково записано прізвище спадкоємця утворилося при перекладі з російської мови. Факт належності спірного житлового будинку [PERSON] підтверджується зібраними та дослідженими по справі доказами: довідками виданими Інгулецькою сільською радою Білозерського району Херсонської області про те, що житловий будинок в [ADDRESS] згідно Акту передачі будинку по переселенню від 14.04.1968 року та записів у погосподарських книгах сільської ради за 1968-2014 роки зареєстрований і належить на правах особистої власності [PERSON] (підстава - погосподарська книга №1 особовий рахунок [NUMBER]); відповідно технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 15.12.2014 року на земельній ділянці розташованій в [ADDRESS] з надвірними будівлями, з роком забудови - 1968 р.; довідкою виданою директором радгоспу «Інгулець» про те, що [PERSON] станом на 07.12.1971 року повністю розрахувався за спірний житловий будинок. Згідно спадкової справи заведеної Білозерською державною нотаріальною конторою за №468/2014 початої 16.12.2014 року інших спадкоємців за заповітом після померлого [PERSON], який помер [INFO] окрім позивача по справі - [PERSON] немає. У відповідності з Листом Міністерства Юстиції України №15-32/319 від 21.02.2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визнання належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинна вирішуватися в судовому порядку. Згідно інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Довідкою №106 від 08.12.2014 року виданою Інгулецькою сільською радою Білозерського району Херсонської області підтверджується, що протягом шести місяців після смерті [PERSON] у будинку був зареєстрований та проживав його син - [PERSON] Оцінив і дослідив усі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] на передбачених законом підставах набув право власності на домобудівлю [ADDRESS] шляхом виплати коштів за радгоспний будинок, але не встиг за життя зареєструвати своє право власності на вказану домобудівлю; також суду надано достатньо доказів для встановлення факту, що має юридичне значення, а тому вимоги позивача законні та обґрунтовані, і підлягають задоволенню.

Outcome: approved