Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив визнати виконавчий напис вчинений 21.09.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 1887 таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивує тим, що після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.10.2018 року № 57488535 йому стало відомо, що 21.09.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис № 1887 про стягнення з нього на користь ПАТ «Ідея Банк» невиплачені в строк грошові кошти на підставі Кредитного договору № Z03. 203.76754 від 17.07.2017 року, за період з 17.01.2018 року по 01.08.2018 року у сумі 170 548,04 грн., з урахуванням: 82 609,39 грн. основного боргу; 14 475,44 грн. простроченого боргу; 7 045,76 грн. прострочених процентів; 2 509,00 грн. нарахованої плати за обслуговування кредиту; 23 672,00 грн.- простроченої плати за обслуговування кредиту; 38 336,96 грн. пені; 1 700,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису. Вважає,\~ що при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом порушені норми\~статті 88 ЗУ « Про нотаріат»,\~в частині\~того що\~надані нотаріусу\~документи для\~вчинення виконавчого\~напису не\~підтверджують безспірність\~його заборгованості\~перед банком.\~ Документ,\~який \~безспірно встановлював\~заборгованість по\~Кредитному договору\~№ Z03.203.76754\~від 17.07.2017\~року,\~ в\~тому числі\~розрахунок заборгованості,\~розрахунок пені,\~ виписка\~з рахунку\~боржника із\~зазначенням суми\~заборгованості та\~строків її\~погашення з\~відміткою стягувача\~про непогашення\~заборгованості,\~тощо \~-\~під виконавчим\~написом відсутні.\~У виконавчому\~написі значиться\~розрахунковий період,\~який не\~встановлений Кредитним\~договором,\~а також\~ стягнуті\~платежі,\~які не\~погоджувалися між\~сторонами. Також зазначав, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус керувався пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою КМУ\~№ 1172\~від 29.06.1999 року, зі змінами, внесеними\~Постановою КМУ\~№ 662\~від 26.11.2014 року, тоді як постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ № 662 в частині змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, пункт 2 змін. Ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 01.11.2017 року вказана постанова залишена без змін. Дані обставини в сукупності повністю виключали для нотаріуса факт безспірності його заборгованості перед ПАТ «Ідея Банк», а вчинення виконавчого напису на підставі п.2 Переліку документів № 1172 є неправомірним. Посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просив задовольнити позов. Представник позивача в судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлена, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, наведених в позові та просила розглядати справу у її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, відповідно до якої просив розглянути справи без його участі, відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов. У відзиві на позов зазначено, що АТ «Ідея Банк» на виконання вимог Переліку надало нотаріусу всі необхідні документи. Заборгованість боржника, стягнута з позивача відповідно до оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса і є безспірною відповідно до положень Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів. Стягнута заборгованість по тілу кредиту складалася з суми основного боргу та простроченого боргу, які підлягали стягненню в достроковому порядку. Аналогічно обраховано заборгованість по процентах і платі за обслуговування кредиту. Розрахунковий період, зазначений у виконавчому написі нотаріуса з 17.01.2018 року по 01.08.2018 року є обґрунтованим та таким, що випливав з детального розрахунку заборгованості [PERSON], а чинне законодавство України передбачає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса на копії документа, що встановлює заборгованість. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 було визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, але така можливість може мати місце лише на майбутнє з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття спірного акту. Резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20082/14 не містить відомостей про те, з якого саме моменту втрачає чинність постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662, внаслідок чого така, як вже вказувалася, втрачатиме чинність в загальному порядку, а саме відповідно до Порядку скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 31.07.2000 року № 32/5. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. У своїх письмових поясненнях просить відмовити позивачу у задоволенні позову Вважає, що ним були додержані вимоги законодавства при вчиненні виконавчого напису. Напис видано на підставі наданих документів, передбачених Переліком затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Представник третьої особи Подільського відділу ДВС міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.09.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис № 1887, згідно якого з позивача, [PERSON] на користь відповідача - Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» стягнуто невиплачені в строк, відповідно до умов кредитного договору № Z03.203.76754 від 17.07.2017 року, за період з 17.01.2018 року по 01.08.2018 року грошові кошти у розмірі 170 548,04 грн., які складається: 82 609,39 грн. основний борг; 14 475,44 грн. прострочений борг; 7 045,76 грн. прострочені проценти; 2 509,00 грн. нарахована плата за обслуговування кредиту; 23 672,00 грн. - прострочена плата за обслуговування кредиту; 38 336,96 грн. пеня; 1 700,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства\~юстиції України\~22.02.2012\~року №\~296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14\~Закону України\~«Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст.\~ 87\~Закону України\~ «Про\~нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того,\~підпунктами 3.2,\~3.5\~пункту 3\~Глави 16\~розділу ІІ\~Порядку передбачено,\~що безспірність\~заборгованості підтверджують\~документи,\~передбачені Переліком\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначається, що: «При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Отже, в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості. З тексту оспорюваного виконавчого напису № 1887 від 21.09.2018 року судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст.\~87-91\~Закону України\~«Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття\~Постанову Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014\~року «Про\~внесення\~\~ змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов'язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у\~статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. У звязку з цим, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Ухвалою від 06.03.2017 у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання. Суд враховано, що касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017 року. Тобто на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 була відновлена. Встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року № 92. Суд відхиляє доводи відповідача АТ «Ідея Банк», що моментом втрати чинності постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 є його виключення з державного реєстру нормативних актів, відповідно до Порядку скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 31.07.2000 року № 32/5. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 21.09.2018 року не врахував обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладених у простій письмовій формі вже не чинні і повинен був відмовити Банку у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Пункт 1 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким кредитний договір № Z03. 203.76754 від 17.07.2017 року укладений між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» - не являється Зважаючи на те, сам виконавчий напис містить вказівку нате, що його вчинено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», дає підстави стверджувати, що не посвідчена Банком копія Кредитного договору № Z03.203.203.76754 від 17.07.2017 року ; не посвідчена Банком копія заяви № Z03.203.203.76754 від 17.07.2017 року про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» які прошиті (прошнуровані) та пронумеровані з виконавчим написом не входять до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та не можуть підтвердити безспірність заборгованості позивача перед відповідачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1\~статті 1Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до положень ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved