Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивач враховуючи зменшені позовні вимоги просить стягнути з відповідачки [PERSON] грошову компенсацію належної йому 1/ 2 частини у спільному майні у сумі 113744 грн., а саме: за трактор колісний МТЗ-50 вартістю 25000 грн., комбайн зернозбиральний Volvо М-800 вартістю 40000 грн., трактор ДЖИНМА-244 вартістю - 40000грн.; причіпне знаряддя до тракторів: культиватор вартістю 3000 грн.; сівалку вартістю 5000 грн., картоплекопач 10000 грн., картоплесаджалку - 5000грн.; борону дискову -5000 грн., причіп двохвісний 2000 грн.; плуг 2000 грн., бочку на шасі пересувну 1000 грн.; оприскувач 5000 грн., косарку 1000 грн., компресор - 1000грн.; шість тонн пшениці - 6000грн.; автомобіль [NUMBER], 1982 року випуску 10000 грн.; автомобіль АУДІ-100 д.н.з .АІ 24-82 ВЕ, 1987 року випуску 40000 грн.; причіп автомобільний 2000 грн., мопед 1000 грн.; господарську техніку: зварювальний апарат 1000 грн., три електричні двигуни вартістю 3000 грн., доїльний апарат 1000 грн., зернодробарку 1000 грн., електростанцію 2000 грн., бетонозмішувач 1000 грн., два водяні насоси 2000 грн., бензонопилу «Алко» - 1000 грн., бензокосарку -1000 грн., бойлер 2000 грн., телевізори Лед «Самсунг», Лед «Тошиба», Лед «Філіпс», «Самсунг» вартістю 8000 грн., холодильник «Снайге» - 1000 грн., холодильну камеру «Снайге» -1000 грн., пральну машину «Індезіт» - 1000 грн., меблеву стінку 2000 грн., софу з кріслами, два комплекти 4000 грн., ліжко двоспальне 1000 грн. Та понесені ним судові витрати по справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням апеляційного суду Київської області від 21.11.2013 зазначене вище майно визнане спільною власністю подружжя, за кожною із сторін визнане право власності на 1/ 2 частину кожного із обєктів майна. Користуватися спільним майном він не має можливості у зв»язку з конфліктними відносинами з відповідачкою та зміною місця проживання. Майно є речами неподільними. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] вимоги підтримали. Відповідачка та її представник [PERSON] проти позову заперечують, не погоджуються з оцінкою позивачем спільного майна, запропонованим позивачем способом припинення права спільної часткової власності на нього та його обсягом. Відповідачка подала зустрічний позов, в якому зазначає, що автомобілі [NUMBER], та АУДІ-100, д.н.[NUMBER], були відчужені ними ще в період шлюбу шляхом видачі покупцеві довіреності, гроші від їх реалізації отримував особисто позивач, тому проти стягнення з неї грошової компенсації за автомобілі вважає безпідставним. Вимоги позивача про стягнення грошової компенсації за трактор МТЗ-50, комбайн Volvо М-800, трактор ДЖИНМА-244 визнала частково, не погоджуючись з визначеною позивачем оцінкою. Все інше майно просить розділити між ними в натурі. Виділити їй та визнати за нею право власності на: комбайн марки «Вольво», 1972 року випуску (на запчастини) вартістю 20 000 гривень, трактор марки «Джинма», 2009 року випуску, вартістю 20 000 гривень, картоплекопач вартістю 5300 гривень, картоплесаджалку вартістю 1000 гривень, борону дискову вартістю 2500 гривень, бочку на шасі пересувну вартістю 500 гривень, оприскувач вартістю 320 гривень, морозильну камеру «Снайге» вартістю 1000 гривень, а всього майна на загальну суму 50 620 гривень. Виділити відповідачу, [PERSON], та визнані за ним за право власності на: трактор МТЗ-50,1981 року випуску, вартістю 12 000 гривень, культиватор вартістю 700 гривень, сівалку вартістю 900 гривень, причіп двохвісний вартістю 1500 гривень, плуг вартістю 1000 гривень, косарку вартістю 1000 гривень, компресор вартістю 500 гривень, зварювальний апарат вартістю 1000 гривень, електричні двигуни в кількості 3 штук загальною вартістю 1500 гривень (500 гривень за шт.), доїльний апарат вартістю 1000 гривень, зернодробарку вартістю 300 гривень, електростанцію вартістю 1759 гривень, бетонозмішувач вартістю 1000 гривень, два водяні насоси загальною вартістю 900 гривень (по 450 гри. за шт.), бензокосарку вартістю 650 гривень, бензопилу марки «Алко» вартістю 1000 гривень, водонагрівач (бойлер) вартістю 1000 гривень, телевізор «Тошиба» вартістю 600 гривень, телевізор «Самсунг» вартістю 889 гривень, телевізор «Самсунг» вартістю 700 гривень, телевізор «Філіпс» вартістю 800 гривень, холодильник «Снайге» вартістю 500 гривень, пральну машину «Індезіт» вартістю 1000 гривень, меблеву стінку вартістю 1000 гривень, ліжко двоспальне вартістю 1000 гривень, софу з кріслами (два комплекти) вартістю 2500 гривень, а всього майна на загальну суму 36 698 гривень. Стягнути з неї на користь [PERSON] різницю вартості виділеного майна у сумі 13 922 гривні. Постановою Верховної ради України «Про звільнення суддів» від 12.11.2015 року 788 УІІІ суддя Овдієнко К.М., яка розглядала дану цивільну справу, звільнена з посади за власним бажанням. Розпорядженням Керівника апарату Переяслав Хмельницького суду №119 від 17.11.2015 року призначено повторний автоматизований розподіл судових справ, зокрема і судової справи №373/3350/14 ц, та призначено головуючим суддею - суддю Опанасюка І.О. Відповідно до ч. 2 ст.159 ЦПК України, у разі заміни одного із суддів під час судового розгляду справа розглядається спочатку. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, судом постановлено питання про порядок та обсяг дослідження доказів у даній справі. Сторони та представники сторін не заперечили щодо визнання обставин та доказів, якими обґрунтовуються заявлені вимоги, які були дослідженні в ході судових засідань попереднім складом суду. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З письмових доказів, які маються в матеріалах справи, та показань свідків встановлені такі обставини. Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апелдяційного суду Київської області від 21 листопада 2013 року визнано спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] таке майно: трактор колісний МТЗ-50, комбайн зернозбиральний Volvо М-800, трактор колісний JINMA JM- 244, причіпне знаряддя до тракторів: культиватор, сівалку, картоплекопач, картоплесаджалку, борону дискову, причіп двохвісний, плуг, бочку на шасі пересувну, оприскувач, косарку, компресор, 6 тонн пшениці, автомобіль ВАЗ-2103 д.н.10122КК, 1982 року випуску, автомобіль АУДІ-100 д.н.АІ2482ВЕ, 1987 року випуску, причіп автомобільний, мопед, господарську техніку: зварювальний апарат, 3 електричні двигуни, доїльний апарат, зернодробарку, електростанцію, бетонозмішувач, 2 водяні насоси, бензопилу, бензокосарку, бойлер; телевізор Лед «Самсунг», телевізор Лед «Тошиба», телевізор Лед «Філіпс», телевізор «Самсунг», холодильник «Снайге», холодильну камеру «Снайге», пральну машинку «Індезіт», меблеву стінку, софу з кріслами - 2 комплекти, ліжко двоспальне. Вказане майно розділене між подружжям шляхом визнавши за кожним з них право власності на 1/ 2 частину кожного з обєктів майна. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Сторони визнали, що 27 березня 2013 року шлюб між ними був розірваний за рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду. Між сторонами склалися конфліктні відносини. Позивач переїхав на постійне проживання в [INFO], де зареєстрований з 11.12.2013. Все спільне майно залишилося за місцем проживання колишнього подружжя в с. Пристроми Переяслав-Хмельницького району Київської області. Після поділу спільного майна подружжя відповідачка [PERSON] без погодження з позивачем [PERSON] розпорядилася частиною спільного майна, а саме: продала картоплекопач, борону дискову та оприскувач. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з довідкою Держсільгоспінспекції в Київській області від 03.12.2014 № 89 трактор колісний МТЗ-50, реєстраційний номер [NUMBER]; комбайн зернозбиральний Volvо М-800, реєстраційний номер [NUMBER]; трактор колісний JINMA JM- 244, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстровані за [PERSON]. Автомобілі ВАЗ-2103 д.н.[NUMBER], 1982 року випуску, та АУДІ-100 д.н. [NUMBER], відповідно до довідки начальника ВРЕВ Центру з надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Переяслав-Хмельницького та Переяслав-Хмельницького району при УДАІ ГУМВС України в Київській області від 20.08.2014 №3/8, зареєстровані за [PERSON]. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що в березні 2009 року він купив у подружжя [PERSON] та [PERSON] автомобіль ВАЗ 2103 за 10 тисяч гривень за дорученням з правом продажу. Договір купівлі-продажу не укладали. Через 3-4 місяці він продав цей автомобіль також за дорученням з правом продажу і подальшою його долею не цікавився. Свідок [PERSON], - син відповідачки [PERSON], - показав, що близько трьох років тому він купив у матері та вітчима [PERSON] автомобіль АУДІ за 3000 доларів США. 2000 доларів США він віддав їм відразу, а залишок пізніше. Договір купівлі-продажу вони не укладали, просто йому віддали документи на автомобіль. Автомобіль зареєстрований за матір»ю. В даний час автомобіль перебуває у дворі матері в розібраному стані після ДТП, яка сталася 22.07.2013 року. З урахуванням рівня цін на час розгляду справи в суді, процента зносу та за згодою сторін, встановлена така вартість спільного майна: причіп автомобільний -1000 грн., мопед 1000 грн., зварювальний апарат 1000 грн., 3 електричні двигуни 1500 грн. (500 грн. кожен), доїльний апарат 1000 грн., бетонозмішувач 1000 грн., 2 водяні насоси 900 грн. (450 грн. кожен), бензопила 1000 грн., бойлер 1000 грн., холодильна камера «Снайге» - 1000 грн., пральна машинка «Індезіт» - 1000 грн., меблева стінка 1000 грн., софа з кріслами - 2 комплекти 2500 грн., ліжко двоспальне 1000 грн. За висновком судової автотоварознавчої експертизи від 17.092015 року №110/15 визначена вартість транспортних засобів та причіпного обладнання, а саме: трактора колісного МТЗ-50 60102 грн., комбайна зернозбиральний Volvо М-800 13119,88 грн., трактора колісного JINMA JM- 244 58339,16 грн., культиватора 3400 грн., сівалки 6800 грн., картоплекопача 15583,33 грн., картоплесаджалки 4800 грн., борони дискової 5000 грн., причіпа двохвісного 9066,66 грн., плуга 4813,12 грн., бочки на шасі пересувної 5418,53 грн., косарки 5057,50 грн., автомобіля АУДІ-100 д.н.АІ2482ВЕ, 1987 року випуску, - 17996,74 грн. Відповідачка [PERSON], на яку судом покладено обовязок забезпечити доступ експерта до огляду обєктів у визначений ним час та сприяти огляду обєктів, які знаходяться за іншим місцем, зокрема, оприскувача, не виконала покладений судом обовязок, що суд розцінює як ухилення від участі в експертизі. З її вини експертом даний обєкт не був оцінений. Відповідно до ч.1 ст. 146 ЦПК України уразі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого ця експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Враховуючи обставини справи суд визначає вартість оприскувача за ціною вказаною позивачем 5000 грн. За клопотанням позивача [PERSON] судом була призначена товарознавча експертиза для визначення вартості телевізорів Лед «Самсунг», Лед «Тошиба», Лед «Філіпс», «Самсунг» та холодильника «Снайге». Експертне дослідження не виконане через не проведення передоплати експертизи позивачем [PERSON], на якого суд поклав цей обовязок. Суд розцінює дій позивача як ухилення від участі в товарознавчій експертизі і відповідно до ч.1 ст.146 ЦПК України визначає вартість зазначеної побутової техніки за ціною, вказаною відповідачем, а саме: телевізора Лед «Самсунг» - 889 грн., телевізора Лед «Тошиба» - 600 грн., телевізора Лед «Філіпс» - 800 грн., телевізора «Самсунг» - 700 грн., холодильника «Снайге» - 500 грн. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. 71 Сімейного кодексу України, ст..358 ЦК України. Із встановлених судом обставин вбачається, що відповідачка [PERSON] самостійно, без погодження з позивачем, розпорядилася частиною належного сторонам спільного майна, продавши його, а саме: картоплекопач, борону дискову та оприскувач. З урахуванням зазначених вище цін загальна вартість майна становить 25583,33 грн. Позивач має право на компенсацію половини вартості у розмірі 12791,67 грн. З урахуванням позиції відповідачки, яка не заперечує проти стягнення з неї грошової компенсації за трактор МТЗ-50, комбайн Volvо М-800 і трактор ДЖИНМА-244 та експертної оцінки цього майна, суд визначає загальну його вартість 131561,04 грн. Позивач має право на компенсацію його вартості у розмірі 65780,52 грн. У ході розгляду справи не доведено, що автомобілі [NUMBER], 1982 року випуску, перебуває у віданні відповідачки [PERSON], тому суд не вбачає підстав для стягнення з неї компенсації 1/ 2 частини його вартості і доходить висновку залишити його у спільному користуванні сторін. Спільне майно 6 тон пшениці не є неподільною річчю. Враховуючи, що у справі не була проведена судова товарознавча експертиза, не визначено вартість цього майна, сторони не дійшли згоди про його вартість, однак, судом апеляційної інстанції встановлена його наявність, суд вважає, що вказане майно слід залишити в спільному користуванні. З урахуванням позиції позивача за первісним позовом, який наполягає на стягненні компенсації за такі речі як: телевізор Лед «Самсунг», телевізор Лед «Тошиба», телевізор Лед «Філіпс», телевізор «Самсунг», холодильник «Снайге»., холодильна камера «Снайге», пральну машинку «Індезіт», меблеву стінку, софу з кріслами- два комплекти, ліжко двоспальне, суд визначає загальну його вартість 10089,00 грн. Позивач має право на компенсацію його вартості у розмірі 5044,50 грн. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] пояснив суду, що він дійсно проводив автотоварознавчу експертизу та ним встановлено вартість частини майна подружжя, що підлягає розподілу, про що вказано вище. Однак ним не встановлено ринкову вартість компресора, зернодробарки, електростанції та бензокосарки, оскільки їх ринкова вартість виходить за межі компетенції експерта автоварознавця, а оприскувач для огляду не надавався. Крім того, в судовому засіданні експерт [PERSON] на запитання представника відповідача за первісним позовом [PERSON] пояснив, що при проведенні експертизи керувався методикою проведення автотоварознавчої експертизи №1074/8395 від 24.11.2003 року, зазначив, що щодо частини товарів правильним було б провести окремо товарознавчу експертизу. Натомість така експертиза, як зазначено вище, проведена не була. Представником відповідача за зустрічним позовом поставлено під сумнів компетенцію експерта щодо оцінки таких обєктів, як картоплекопалки, культиватора, сівалки, плуга, бочки на шасі пересувної в контексті віднесення їх до транспортних засобів. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК ( 2947-14 ) щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК ,за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом ст. 11 ЦК та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Оскільки позивач за зустрічним позовом [PERSON]В не внесено на депозитний рахунок суду грошових коштів суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності, а саме: причіпне знаряддя до тракторів (культиватор, сівалку, картоплесаджалку, причіп двохвісний, плуг, бочку на шасі пересувну, косарку), компресор, причіп автомобільний, мопед, зварювальний апарат, три електричні двигуни, доїльний апарат, зернодробарку, електростанцію, бетонозмішувач, два водяні насоси, бензопилу, бензокосарку, бойлер автомобілі [NUMBER] 1982 року випуску, AUDI 100 д.н.з. [NUMBER] 1987 року випуску. В силу ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так підтверджені судові витрати [PERSON]В становлять: 1185,00 гривень судового збору та 4180 гривень за проведення автотоварознавчої експертизи. Виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON]М на користь [PERSON]В понесені ним судові витрати у відповідності до пропорційності задоволення позовних вимог, що становить 3576,66 гривень.

Outcome: partial