Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаною позовною заявою, в якій просять встановити факт його перебування у трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» та стягнути з відповідача на його користь 4050 грн. заборгованості по заробітній платі та 12825 грн. компенсації за затримку виплати заробітної плати, вказуючи на те, що він в грудні 2012 року був прийняти й в ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» на посаду охоронця, однак трудовий договір оформлений не був, а видана лише тимчасова перепустка. 28.03.2013 року його, як він вважає, безпідставно було звільнено із займаної посади. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідачапроти задоволення позову заперечив, надав суду письмові заперечення, в яких пояснив, що [PERSON] не перебував в трудових відносинах з ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс», будь-які взаємовідносини з позивачем відсутні, перепустка на підприємство йому не надавалась, в графік робочих днів він не вносився. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Виходячи із змісту ст. 147 КЗпП України, звільнення працівника за прогул є заходом дисциплінарного стягнення. Згідно вимог ч.ч. 3, 4 ст. 24 КЗпП України, укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Відповідно до положень ч. 1 ст. 57, ч. 1 ст. 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Однак позивачем не було надано жодних належних доказів на обґрунтування своїх вимог щодо зарахування чи допущення його до роботи на ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс». З огляду на наведені обставини, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вказані вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними доказами. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed