Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через те, що він підозрював відповідачку у подружній зраді, на ґрунті чого між ними виникали сварки та суперечки. 26 вересня 2021 року відповідачка повідомила йому, щоб він ішов від неї і що вона не заперечуватиме проти розірвання шлюбу, внаслідок чого він перейшов жити до свого батька. Зберегти подружні стосунки уже неможливо і він цього не бажає. Зазначив, що від шлюбу є малолітній син [PERSON] , який після розірвання шлюбу проживатиме з відповідачкою. Позивач у судове засідання не з`явився. У позовній заяві просить слухати справу у його відсутності. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла письмова заява, в якій позов визнає, згідна на розірвання шлюбу та просить слухати справу у її відсутності. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Позивач [PERSON] 12 липня 2017 року уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] , який було зареєстровано виконавчим комітетом Мельнице-Подільської селищної ради Борщівського району Тернопільської області, актовий запис №28 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] ). Від шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). В судовому засіданні встановлено, що сторони подружні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка згідна на розірвання шлюбу. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України). Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки, а позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Зважаючи на те, що відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір. З відповідачки в користь позивача слід стягнути 50 відсотків судових витрат, понесених ним на сплату судового збору. На підставі ст.ст. 105, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved