Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивачем, [PERSON], через свого повноважного представника, адвоката [PERSON], предявлено позов до відповідача, [PERSON], згідно даних якого сторона позивача просить визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, укладений між [PERSON] та [PERSON] 05 березня 2015 року, котрий посвідчений нотаріусом Семенівської державної районної нотаріальної контори і зареєстрований в реєстрі за № 244. В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено про те, що [PERSON] народилася [INFO], має слабке здоровя та є інвалідом другої групи. На початку 2015 року позивач захворіла, дуже погано себе почувала, проходила стаціонарне лікування в Семенівській центральній районній лікарні. В цей час її знайомий [PERSON], користуючись поганим фізичним станом позивача, запропонував їй фіктивно оформити договір купівлі-продажу на продаж належного позивачеві житлового будинку, пообіцявши їй, що позивач в подальшому буде проживати в цьому будинку, а відповідач буде належним чином її доглядати до самої смерті та матеріально утримувати. Про сплату відповідачем позивачеві грошових коштів за проданий будинок мова не йшла. Позивач під впливом обману й тяжких обставин погодилася на пропозицію відповідача, а тому 05 березня 2015 року позивач і відповідач уклали договір купівлі-продажу житлового будинку, котрий належав позивачу, який нотаріально посвідчила державний нотаріус Семенівської державної районної нотаріальної контори. Після цього відповідач зареєстрував згаданий договір у державному відділі реєстрації з-за чого отримав право власності на вказаний житловий будинок. Потому відповідач аніякого догляду за позивачем не здійснював, матеріальної допомоги не надавав й запропонував позивачеві залишити будинок. На цей час відповідач постійно домагається, щоб позивач залишила будинок. Таким чином, відповідач, будучи стороною правочину, а саме договору купівлі-продажу житлового будинку, користуючись тяжкими обставинами для позивача, умисно ввів в оману позивача щодо обставин, що мають істотне значення, а саме пообіцяв її доглядати і матеріально утримувати до смерті, то вказаний правочин судом визнається недійсним. Така ситуація і спонукала позивача звернутися до суду за захистом її прав і інтересів. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю та пояснила по суті про те, що вона переконана у правомірності своїх доводів, викладених у позові. Представник позивача, адвокат [PERSON], у судовому засіданні позов підтримав повністю та пояснив про те, що він згоден з аргументами позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, направив в суд свого повноважного представника, адвоката [PERSON]. Представник відповідача, адвокат [PERSON], у судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив про те, що він вважає, доводи сторони позивача безпідставними, адже між сторонами був укладений договір купівлі-продажу й аніяких основ вважати, що відповідач має якісь обумовлені договором обовязки щодо утримання позивача не можна. Крім цього, сторона відповідача припиняти проживання позивача в будинку зовсім не збирається. Залучена у судовому засіданні третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Семенівська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області, у судове засідання свого повноважного представника не направила, подала до суду письмову заяву про необхідність вирішення справи за відсутності представника, де також зазначила, що правові підстави для задоволення позову, на думку третьої особи, не убачаються (а.с. 36). Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов у задоволенні позову відмовити повністю на підставі наявних у справі даних та доказів за наступних обставин. Оспорюючи договір купівлі-продажу від 05 березня 2015 року, [PERSON] у позові зазначила, що [PERSON] ввів її в оману щодо істотних умов укладеної угоди, запевнивши про свій обовязок матеріально утримувати її, доглядати, а вона помилилася стосовно своїх прав та обовязків за укладеним договором, вважаючи його змістом умови договору довічного утримання. Крім того, оспорюваний правочин вчинено нею під впливом тяжкої обставини інвалідності внаслідок хвороби. Правові наслідки вчинення правочину під впливом обману й тяжкої обставини передбачені ст. ст. 230, 233 Цивільного кодексу України. За ч. 1 ст. 230 Цивільного кодексу України правочин визнається судом недійсним, якщо одна зі сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. За таких обставин особа, яка діяла під впливом обману, має довести наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких її введено в оману, та сам факт обману. За змістом ч. 1 ст. 233 Цивільного кодексу України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 Постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст. 233 Цивільного кодексу України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сімї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, без наявності обману чи помилки, але вимушена це зробити через тяжкі обставини. З огляду на викладене, приведені [PERSON] підстави позову про вчинення нею договору дарування одночасно під впливом обману та у звязку із тяжкими обставинами є взаємовиключними, оскільки предмет доказування кожної із обставин, на яку посилається на підтвердження своїх вимог позивач, передбачає встановлення відмінних за правовою природою юридичних фактів. Більш того, у судовому засіданні стороною позивача доказів обману при вчиненні правочину, окрім безґрунтовних міркувань позивача та її представника, суду не надано, а посилання на існування у позивача інвалідності внаслідок хвороби не співставляється з моментом укладення оспорюваного договору, бо ця угода укладена та посвідчена нотаріально 05 березня 2015 року (копія договору на а.с. 7-8), а інвалідність у позивача виявлена лише 26 жовтня 2016 року (довідка МСЕК на а.с. 5). Враховуючи наведене, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволені бути не можуть.

Outcome: dismissed