Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач за основним позовом [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на квартиру, посилаючись на те, що 26 серпня 2011 року між ним та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, відповідно до якого відповідачка зобов»язаля довічно утримувати позивача, надаючи йому грошову допомогу, харчування, догляд та необхідну підтримку. Вартість грошового забезпечення була визначено в розмірі 1000 грн., а також щотижня по 500 грн. на продукти харчування, забезпечувати прибирання житла. Відповідач належно виконувала умови договору до серпня 2013 року, але після цього не забезпечує його належним харчуванням, ліками, доглядом, допомогою та не надає матеріального забезпечення, хоча позивач є людиною похилого віку, потребує сторонньої допомоги. Відповідач у серпні 2013 року виїхала до Російської Федерації та постійно проживає там, тому взяті на себе зобов'язання не виконує. У зв'язку чим позивач просив розірвати договір довічного утримання, укладений між та відповідачкою, визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], стягнути з відповідача на його користь сплачени1 судовий збір та зобов'язати БТІ переоформити документи на право власності на вищезазначену квартиру на позивача. 30 вересня 2014 року відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила розірвати договір довічного утримання, визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], стягнути з позивача [PERSON] на її користь судові витрати по сплаті судового збору. В обгрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначила, що на виконання укладеного з позивачем договору довічного утримання, вони уклали з [PERSON], а також [PERSON] додатковий договір, згідно якого [PERSON] делегувала останній один раз на тиждень прибирати квартиру, в якій проживає [PERSON], придбавати медикаменти, прати особисті речі та постільну білизну. Крім того, з 15 вересня 2011 року до травня 2014 року відповідач щомісячно переказувала позивачу грошові кошти в загальній сумі 78614 грн. , з травня по серпень 2014 року грошові кошти по 1000 грн. [PERSON] особисто передавала [PERSON] під розписку. Крім того, за вказаний період часу [PERSON]. здійснювала прибирання спірної квартири, прала особисті речі [PERSON], купувала продукти харчування. Однак з вересня 2014 року [PERSON] відмовляється від виконання відповідачкою обов»язків за договором довічного утримання, не відчиняє двері квартири, відмовляється від спілкування, тому [PERSON] не може в подальшому належним чином виконувати своїх обов'язків з підстав, що мають істотне значення. В судовому засіданні представник позивача за основним позовом [PERSON] - [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити, проти зустрічного позову заперечував. Також представник позивача підтвердив, що відповідач перестала виконувати умови договору довічного утримання з серпня 2013 року, не здійснювала індексацію грошових коштів та особисто не виконувала умови договору. Представник відповідача за основним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] - адвокат [PERSON] проти задоволення основного позову заперечував, зустрічний позов підтримав та пояснив, що [PERSON] належним чином виконувала умови договору довічного утримання, оскільки за домовленістю з [PERSON] певну роботу, а саме прибирання, прасування, придбання продуктів харчування здійснювала [PERSON], яка проживає в одному будинку з позивачем, проти чого він не заперечував. Але влітку 2014 року позивач поселив в квартирі двох сторонніх осіб, після чого перестав допускати [PERSON] в квартиру. Але не дивлячись на те, що [PERSON] була позбавлена позивачем здійснювати прибирання квартири та прасувати речі, вона продовжувала оплачувати комунальні послуги за квартиру. Також представник відповідача пояснив, що [PERSON], як власник квартири, не давала згоду на поселення в квартиру сторонніх осіб. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає позови [PERSON] та [PERSON] такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні 26 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання (догляду), відповідно до якого [PERSON] передав у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] у замін чого [PERSON] зобов»язалася забезпечувати [PERSON] доглядом довічно. Вказаний договір посвідчено 26.08.2011 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] / а. с. 9/. Пунктами 4-8 договору передбачено, що набувач зобов'язується довічно доглядати відчужувача, надаючи йому грошову допомогу, харчування, догляд та необхідну допомогу, вартість грошового забезпечення визначено сторонами в розмірі 1000 грн. Набувач щотижнево надає відчужувачу продуктів харчування вартістю не менше ніж 500 грн., забезпечує проведення прибирання житла, в якому мешкає відчужувач, не менше одного разу на тиждень та зобов»язаний безкоштовно забезпечувати відчужувача ліками та сплачувати надані йому медичні послуги у разі тяжкого захворювання відчужувача в сумі, що не перевищує 500 грн . за кожне захворювання. 27 серпня 2011 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого [PERSON], яка постійно проживає в Російській Федерації, делегувала [PERSON] частину повноважень по виконанню договору довічного утримання, а саме здійснювати раз на тиждень прибирання квартири, готувати їжу раз на тиждень, купівлю та доставку медикаментів - раз на місяць та прасування особистих речей та постільної білизни / а. с. 163/. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її племінницею та раніше проживала в [ADDRESS]. Позивач [PERSON] після смерті матері залишився проживати в квартирі один, тому [PERSON] запропонувала йому укласти договір довічного утримання, на що він дав згоду. Враховуючи що [PERSON] є громадянкою Російської Федерації та постійно проживає в м. Санкт-Петербурзі, вона запропонувала [PERSON] допомагати їй у виконанні обов'язків за договором довічного утримання, на що вона погодилася, тому вони втрьох разом з [PERSON] та [PERSON] уклали тристоронній договір, за яким свідок взяла на себе обов'язок прибирати в квартирі, прасувати речі, у разі необхідності купувати продукти харчування та готувати, а [PERSON] зобов'язалася щомісячно переказувати [PERSON] грошове утримання, на що він погодився. Враховуючи, що квартира [PERSON] була у вкрай занедбаному стані, [PERSON] спочатку викликала службу по здійсненню прибирання, в квартирі вимили всі вікна, попрасували штори, всю постільну білизну, всі особисті речі позивача. Після чого згідно умов договору свідок регулярно здійснювала прибирання квартири, прасувала речі, в тому числі спідню та постільну білизну, періодично купувала продукти харчування, оплачувала комунальні послуги, готував їжу [PERSON] сам, оскільки добре готує. Щомісячно [PERSON] надсилала [PERSON] грошові перекази, які він отримував особисто, крім двох разів. Також [PERSON] доставляла [PERSON] до травматолога, коли він пошкодив передпліччя та купувала йому ліки. Кожного місяця [PERSON] складала перелік наданих [PERSON] послуг та він його підписував особисто, зазначаючи, що претензій він не має. Починаючи, з червня 2014 року [PERSON] стан інколи не допускати її в квартиру, говорив що в квартирі у нього чисто, прибирати не треба, речі для прасування приносив сам їй додому, а у вересні 2014 року забрав ключі від квартири і з цього часу свідок не має доступу до квартири. Також в цей час вона дізналася, що [PERSON] вже певний час здає частину квартири в оренду незнайомим чоловікам, однак про це він не повідомив ні її, ні [PERSON], хоча до листопада 2014 року свідок продовжувала оплачувати комунальні послуги за квартиру. Також свідок пояснила, що всі умови договору з боку [PERSON] виконувалися належним чином, однак з серпня 2014 року [PERSON] фактично відмовився приймати виконання обов'язків і в цей же час вони дізналися, що він звернувся до суду із позовом про розірвання договору довічного утримання. Допитаний у якості свідка позивач [PERSON] пояснив судові, що дійсно після смерті матері проживав один, родичі [PERSON] запропонували йому укласти з нею договір довічного утримання, на що він дав свою згоду. До вересня 2013 року відповідач та [PERSON] виконували умови договору, а саме йому надавали грошові кошти в розмірі 1000 грн., прибирали квартиру раз на місяць, оплачували комунальні послуги, прасували одяг та білизну 1-2 рази на місяць. Але у в ході судового засідання [PERSON] пояснив, що відповідач [PERSON] та свідок [PERSON] виконували умови договору довічного утримання по травень 2014 року, потім вони перестали надавати допомогу, оскільки в спірну квартиру до [PERSON] стали приходити його друзі, що не сподобалось [PERSON] У червні 2014 року він поселив до квартири двох молодих чоловіків, які стали оплачувати своє проживання по 500 грн. на місяць, прибирати квартиру, годувати його. Також [PERSON] підтвердив, що забрав у [PERSON] ключі від квартири, оскільки вона приходила в незручний для нього час, він не бажав, щоб вона бачила хлопців, які в нього проживають і ці хлопці побоювались [PERSON] , тому після нового 2014 року, коли вона приходила до нього, він інколи не відкривав їй двері. Вважає, що причиною для розірвання договору довічного утримання є неналежне виконання [PERSON] умов договору з червня 2014 року. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили судові, що постійно проживають в [ADDRESS], добре знають і [PERSON] і сім»ю [PERSON] Їм відомо, що між племінницею [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, відповідно до якого вона взяла на себе зобов'язання утримувати останнього, але враховуючи, що вона постійно проживає в Російській Федерації, її тітка [PERSON] стала частково виконувати умови договору, проти чого [PERSON] не заперечував. Вони неодноразово бачили, що [PERSON] прибирала квартиру, в якій проживав [PERSON], прасувала його речі, купувала та приносила йому продукти харчування. Однак у вересні 2014 рок [PERSON] не змогла увійти до квартири, оскільки [PERSON] не відчиняв їй двері, про що [PERSON] склала відповідні акти і вони їх підписали, пересвідчившись, що він дійсно не відчиняє їй двері квартири. Я вбачається з наданих відповідачем копій квитанцій про оплату за комунальні послуги з серпня 2011 року по серпень 2014 року нею було оплачено комунальні послуги по утриманню спірної квартири / а. с. 57-78, 198/. Крім того, з квитанцій про здійснення валютно-обмінних операцій вбачається, що з вересня 2011 року по квітень 2014 року [PERSON] щомісячно [PERSON] переказувалися суми грошових коштів, які складалися з грошового забезпечення в розмірі 1000 грн. та вартості продуктів харчування / а. с. 79-98/. Всього за вказаний період часу [PERSON] було перераховано грошових коштів в загальній сумі 78614 грн. Також відповідачем судові надано копії розписок за період з 26 серпня 2011 року по 26 серпня 2014 року, з яких вбачається, що на виконання умов договору довічного утримання оплачено комунальні послуги, в квартирі здійснюється прибирання, речі регулярно прасуються, продукти харчування придбані / а. с. 100-155/. В судовому засіданні [PERSON] підтвердив судові, що кожного місяця дійсно за проханням [PERSON] підписував невеликий папірець, в якому зазначав, що умови договору виконуються, він писав, що претензій нема і розписувався. При пред'явленні йому для огляду розписок він пояснив що на деяких з них стоїть його підпис, на деяких підпис, схожий на його підпис, а в деяких розписках не його підпис. Від проведення судово-почеркознавчої експертизи щодо встановлення належності підпису позивача в розписках його представник [PERSON] в судовому засіданні відмовився, однак при цьому [PERSON] пояснив, що частина відомостей, яка міститься в цих розписках, відповідає дійсності, а саме дійсно [PERSON] регулярно вносилася квартирна плата, здійснювалося прибирання квартири, регулярно прасувалися його речі, кожного місяця він отримував по 1000 грн. від [PERSON] Таким чином, в судовому засіданні позивач [PERSON] особисто підтвердив, що відповідачем [PERSON] та свідком [PERSON] фактично по травень 2014 року, в основному, виконувалися умови договору довічного утримання. При цьому позивач [PERSON] заперечував факт придбання та доставку [PERSON] для нього продуктів харчування, однак суд критично ставиться до цих показань позивача. Так, з наданих копії чеків вбачається, що з вересня 2011 року по серпень 2014 року придбавалися продукти харчування. Аналіз вказаних чеків свідчить про те, що кількість продуктів харчування , вказаних в них, не перевищує потребу однієї людини у продуктах та ціну 500 грн. на тиждень, яка була визначена сторонами за договором довічного утримання. Крім того, вищезазначені свідки пояснили судові, що неодноразово бачили, як [PERSON] приносила [PERSON] продукти харчування. При допиті свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не встановлено причин, з яких вони могли надавати судові неправдиві свідчення. Також в судовому засіданні [PERSON] зазначив, що з моменту укладання договору, він тільки два-три рази отримав поштові переказі від [PERSON], оскільки ці кошти отримувала сама [PERSON] і передавала з отриманих коштів йому тільки по 1000 грн. Однак показання [PERSON] в цій частині спростовуються заявками на видачу коштів та квитанціями про здійснення валютно-обмінних операцій, з яких вбачається, що поштові перекази було адресовано саме на ім»я [PERSON] і саме він розписувався в заявках на отримання коштів, пред'являючи при цьому свій паспорт. За вказаній період часу грошові перекази [PERSON] отримувала тільки двічі, в тому числі у березні 2012 року, коли [PERSON] отримав травму передпліччя /а. с. 95/. Також суд не приймає до уваги показання [PERSON] в тій частині, що з червня 2014 року відповідач взагалі не надавала ніякої допомоги йому, тому він був вимушений здати в найом частину спірної квартири. Так, з наданих відповідачем розписки та чеків на придбання продуктів вбачається, що в період червня-серпня 2014 року [PERSON] отримував грошове забезпечення, здійснювалися покупки, прибирання та прасування здійснювалися регулярно. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд вважає, що позивачем [PERSON] не доведено в судовому засіданні, що з червня 2014 року відповідач [PERSON] не виконувала умови договору довічного утримання, не отримував грошове забезпечення та продукти харчування до вересня 2014 року, оскільки його показання в цій частині спростовуються наданими відповідачем [PERSON] та її представником доказами, тому суд не приймає показання [PERSON] в цій частині. Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду : 1. на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов»язків, незалежно він його вини; 2. на вимогу набувача. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив судові, що проживає в [ADDRESS] з червня 2014 року за порадою його друзів. Кімнату в цій квартирі він орендує у [PERSON], за домовленістю з ним він сплачує йому за проживання 1000 грн. на місяць. Також свідок пояснив, що прибирає в цій квартирі, купує для [PERSON] продукти харчування та ліки. Також свідок пояснив, що з цього періоду часу до [PERSON] ніхто не приходить, не відвідує та не надає допомогу. Однак в ході допиту свідок пояснив, що графік його роботи з ранку та до вечора, тому він не може бачити, чи відвідує хто-небудь [PERSON] чи ні. Ліки для позивача він ніколи не купував, оскільки на стан здоров'я він не скаржився. Інколи свідок придбавав для [PERSON] картоплю, хліб, масло, однак [PERSON] самостійно також купує собі продукти харчування та прибирає в квартирі. Свідок [PERSON] пояснив судові, що проживає в квартирі у [PERSON] з червня 2014 року, оскільки орендує кімнату разом із своїм знайомим. З [PERSON] його познайомили друзі та сказали, що він проживає один та потребує допомоги. За проживання в квартирі вони разом із [PERSON] сплачують 1000 грн. на місяць, а також прибирають в квартирі 1-2 рази на тиждень, купують для [PERSON] овочі, молоко. Крім [PERSON], дозволу на проживання в квартирі [PERSON] ні у кого не отримував. З [PERSON] він не знайомий та в квартирі її ніколи не бачив. Також свідок пояснив, що вважає, що [PERSON] за станом здоров»я не може обслуговувати себе та виходити на вулицю, тому потребує сторонньої допомоги. Допитаний у якості свідка [PERSON] пояснив судові, що має гіпертонічну хворобу та гастрит, однак протягом останніх 5 років до лікаря з приводу цих захворювань або інших будь-яких хвороб не звертався. Таким чином, судом встановлено, що з червня 2014 року в квартирі [ADDRESS], яка належить [PERSON] за договором довічного утримання, позивач [PERSON] без повідомлення та дозволу відповідачки поселив сторонніх осіб, від яких отримує грошові кошти за проживання в квартирі. Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] висловлювала [PERSON] невдоволення з цього приводу, однак останній у відповідь на це перестав регулярно пускати її в квартиру для виконання зобов'язань за договором довічного утримання, став одноосібно визначати час, зручний для нього, для того, щоб пустити [PERSON] до квартири у відсутності [PERSON] та [PERSON], а у вересні 2014 року [PERSON] забрав у останньої ключі від квартири, у зв'язку із чим вона взагалі не має доступу до квартири. Ці факти [PERSON] підтвердив в судовому засіданні, пояснивши, що вже після нового року став на власний розсуд не пускати в квартиру [PERSON] для здійснення прибирання та прасування, оскілки не хотів щоб вона бачила сторонніх осіб в квартирі. Тому суд критично ставиться до показань свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що до [PERSON] ніхто не приходив та допомоги йому не надавав. Тому суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] та особа, якій вона делегувала виконання частини обов'язків, [PERSON] виконували взяті на себе зобов'язання щодо утримання [PERSON], а саме надавали щомісячне грошове забезпечення, оплачували комунальні послуги, купували продукти харчування, здійснювали прибирання квартири та прасування особистих речей. Вказані дії здійснювалися вказаними особами з серпня 2011 року по травень 2014 року постійно, а з червня 2014 року по вересень 2014 року - частково, а саме надання грошового забезпечення, періодичне прибирання квартири та прасування, оплата комунальних послуг, оскільки саме [PERSON] став відмовлятися від прийняття виконання обов'язків за договором довічного утримання. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Натомість відповідач [PERSON] належним чином виконувала умови договору, навіть після того, як позивач став відмовлятися приймати це виконання. Але в подальшому, враховуючи ставлення позивача, а також віддаленість проживання відповідача, ускладнення суспільно-політичної обстановки, вона не має об'єктивної можливості виконувати обов'язки за договором довічного утримання. Тому суд вважає за необхідне розірвати договір довічного утримання, укладений 26 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 3040. Відповідно до ч. 2 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору у зв'язку із неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов'язки за договором. Судом встановлено, що за період належного виконання [PERSON] умов договору довічного утримання з серпня 2011 року по серпень 2014 року нею було витрачено на утримання [PERSON] взагалі 183 577 грн. 02 коп. Як вбачається із звіту про незалежну оцінку, складеного 12 вересня 2014 року ТОВ «Харківська інвестиційна агенція нерухомості» загальна вартість квартири [ADDRESS] складає 393 700грн. / а. с. 40-47/. Тому суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 1/ 3 частину спірної квартири, оскільки витрачені відповідачем кошти на утримання позивача, перевищують вартість 1/ 3 частини квартири та визнати за позивачем право власності на 2/ 3 частини вказаної квартири. Вимоги [PERSON] про зобов'язання КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» переоформити документи на право власності задоволенню не підлягають, оскільки вказана юридична особа не є стороною у справі. Також суд не приймає до уваги посилання представника позивача [PERSON] на те, що підставами для розірвання договору довічного утримання є нездійснення відповідачем [PERSON] індексування грошових кошів на придбання продуктів харчування та не виконання особисто певних умов договору. Як встановлено судом за весь час дії договору довічного утримання позивач [PERSON] жодних претензій щодо виконання свідком [PERSON] прибирання квартири, оплати комунальних послуг, прасування речей ніколи не виказував, навпаки, допускав її в квартиру, віддавав свої речі для прасування. Крім того, [PERSON] не пропонував збільшити суму грошового забезпечення з урахуванням індексації, відповідач [PERSON] переказувала йому грошові кошти на придбання продуктів харчування, а свідок [PERSON], крім цього, також здійснювала закупівлю продуктів харчування. Крім того, відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» КП «ХМБТІ» не відноситься до органів, наділених правом державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом задовольняються вимоги [PERSON] про визнання права власності на 1/ 3 частину квартиру, тобто їй у власність виділяється майна на загальну суму 131 233 грн. грн. 33 коп. та частково задовольняє вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на 2/ 3 частини спірної квартири, тобто йому у власність виділяється майна на загальну суму 262 466, 67 грн. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 % від вартості майна, що складає 1312 грн. 33 коп., при зверненні до суду нею було сплачено судовий збір в розмірі 1835 грн. 77 коп., тому надлишок сплачена нею сума судового збору підлягає поверненню [PERSON], а не стягненню з [PERSON] З позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1% вартості виділеного йому майна, що складає 2624, 67 коп., позивачем при зверненні до суду було сплачено 807 грн. 05 коп., тому з нього підлягає достягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1817 грн. 62 коп. Індексацію особисто На підставі викладеного,

Outcome: partial