Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу та пені за угодою позики. На підставу своїх вимог спирається на те, що позивачем та відповідачем по\~справі було укладено у письмові формі угоду позики від 09.05.2017 року згідно якої\~позивач передав\~відповідачеві 5000 тис. грн., а відповідач прийняв 5 000 тис. грн., та написав власноручно розписку, про повернення даного боргу до 09.07.2017р. За порушення виконання боргового зобовязання визначена відповідальність в обсязі 5% від простроченої суми за кожний день прострочення що дорівнює 250 грн. До цього часу позивачу борг не повернутий, на багаторазові телефонні дзвінки позивача та письмові нагадування були тільки обіцянки. До повернення підлягають суми з врахуванням неустойки. За угодою позики від 09 05.2017 р., з врахуванням неустойки сума позики 5000 грн., неустойка з 10.07.2017 р. до 10.07.2018р складає 365 днів, а неустойка з 5000 грн. 5% складає 250\~грн.\~за добу\~365\~днів х\~на 250\~грн неустойки = 91\~250\~грн. Всього до повернення за договором позики та неустойки буде 96 250 грн, 5000 грн., боргу та неустойки 91 250 що разом буде 96 250 грн., у звязку з чим позивач вимушений звертатись до суду з даним позовом. Позивач до суду не зявився, але надав суду заяву згідно якої просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення), причини неявки визнані поважними невідомі, заяв та клопотань про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи не надходило, але його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність на підставі зібраних доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: позивачем та відповідачем по\~справі було укладено у письмові формі угоду позики від 09.05.2017 року згідно якої\~позивач передав\~відповідачеві 5000 тис. грн., а відповідач прийняв 5 000 тис. грн., та написав власноручно розписку, про повернення даного боргу до 09.07.2017р. За порушення виконання боргового зобовязання визначена відповідальність в обсязі 5% від простроченої суми за кожний день прострочення що дорівнює 250 грн. (а.с. 5). До цього часу позивачу борг не повернутий, на багаторазові телефонні дзвінки позивача та письмові нагадування (а.с. 4) були тільки обіцянки. До повернення підлягають суми з врахуванням неустойки. За угодою позики від 09 05.2017 р., з врахуванням неустойки сума позики 5000 грн., неустойка з 10.07.2017 р. до 10.07.2018р складає 365 днів, а неустойка з 5000 грн. 5% складає 250\~грн.\~за добу\~365\~днів х\~на 250\~грн неустойки = 91\~250\~грн. Всього до повернення за договором позики та неустойки буде 96 250 грн, 5000 грн., боргу та неустойки 91 250 що разом буде 96 250 грн. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст.\~1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (пені). Згідно до ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Відповідно правового висновку, який міститься в постанові від 18 вересня 2013 р. Верховний Суд України на засіданні судової палати у цивільних справах по справі № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Суд, всебічно, повно та об'єктивно оцінивши всі надані докази, вважає, що позивач правомірно вимагає повернення основної суми позики, процентів, 5-х відсотків річних, пені та штрафу посилаючись на розписку та норми чинного законодавства, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Що є стосується вимог про стягнення банківських послуг в сумі 20 грн., підлягають до часткового задоволення, оскільки згідно квитанції № 29/КЗ від 17.07.2018 року [PERSON], сплатив банківських послуг 10 грн. Також, що стосується вимог про стягнення коштів за надання адвокатських послуг то в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не надано суду підтверження (квитанції) про надання та сплату за адвокатські послуги. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved