Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 23.09.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі не більше 4 000,00 грн. у вигляді відкриття карткового рахунку, зі строком до 31.08.2018 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,00 % на річних. Стверджує, що відповідач своїх зобовязань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не зявився, а відтак, беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надав, в силу положень ст. 169 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.08.2015 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про відкриття карткового рахунку від 23.09.2008 №0112036511, що підтверджує про укладення кредитного договору. Відповідно до кредитного договору (п.п. 2.1, 2.2, 2.4, 2.6) позивач відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом в сумі не більше 4 000,00 грн., строком, що відповідає дії картки, але не пізніше 31.08.2018 року, для проведення операцій з використанням платіжних карток за поточним (картковим) рахунком відповідача №0112036511, відкритим відповідно до кредитного договору. Відповідно до п. 4.2 Кредитного договору позивач зобовязався надати відповідачу кредит шляхом дебетування карткового рахунку (оплата понад суму коштів, наявних на картковому рахунку) на суму, що відповідає розміру відповідних платежів в межах встановленого кредитним договором ліміту. Відповідно до п. 2.10, пп. 7.2.15 п. 7.2 кредитного договору відповідач зобовязався щомісячно сплачувати позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 34 % річних не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, у якому вони були нараховані, та в дату остаточного погашення кредиту. Згідно п. 6.8 кредитного договору відповідач зобовязаний при настанні терміну погашення відповідної заборгованості забезпечити наявність на картковому рахунку коштів у сумі, достатній для погашення такої заборгованості, або здійснити її погашення у будь-який інший спосіб, дозволений чинним законодавством України. Також, відповідно до пп.7.2.23 кредитного договору, у випадках звільнення відповідача з роботи в організації (тобто ТзОВ «АЛЬЯНС-МАРКЕТ» - пп.1.1.24 кредитного договору), відповідач зобовязався протягом 3 (трьох) банківських днів, наступних за днем звільнення, надати позивачу заяву про закриття карткового рахунка або укласти відповідну додаткову угоду до Кредитного договору для оформлення приватної платіжної картки. Позивач повністю виконав свої зобовязання перед відповідачем за кредитним договором щодо надання кредиту, що підтверджується довідкою про рух коштів по картковому рахунку за період з 27.08.2015 року по 24.06.2016 року. В порушення умов кредитного договору (п.2.10, пп.7.2.15 п.7.2) відповідач не сплачує позивачу проценти за користування кредитними коштами, нарахованими з 20.02.2016 року. Окрім цього, організація ТзОВ «АЛЬЯНС-МАРКЕТ» більше семи місяців станом на момент подання позову до суду не здійснює зарахування заробітної плати відповідача на картковий рахунок, що підтверджується відповідною довідкою по картковому рахунку. Відповідно до п.п. 7.3.3 кредитного договору позивач має право вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту та сплати процентів за кредитом у разі невиконання останнім будь-яких умов кредитного договору, а також у разі, якщо протягом двох календарних місяців організація ТзОВ «АЛЬЯНС-МАРКЕТ» не проводить зарахування зарплати відповідача на картковий рахунок. Враховуючи вищенаведені обставини, позивач направив рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, претензію №060-13-2/1172-4 від 19.04.2016 року щодо дострокового повернення кредиту та сплати процентів за кредитом згідно з кредитним договором. В порушення умов кредитного договору відповідачем не повернуто кредит і станом на 24.06.2016 року у нього перед позивачем виникла заборгованість в загальному розмірі 4 602,02 гривень за Додатковою угодою №1 до Договору про відкриття карткового рахунка від 23.09.2008 року №0112036511, що включає заборгованість по кредиту в сумі 3\~995,07 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 466,46 грн., пеню за прострочення повернення кредиту в сумі 118,11 грн., пеню за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі 22,38 грн., що стверджується відповідними розрахунками заборгованості. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 549, 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Пунктом 8.1.1 кредитного договору передбачено, що відповідач, зокрема, у разі прострочення сплати заборгованості за кредитом, процентами за кредитом, сплачує позивачу за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості до дня погашення відповідної заборгованості у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності із ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Беручи до уваги те, що після укладення кредитного договору банк свої зобовязання перед позичальником виконав надавши йому у користування обумовлену суму кредиту, те, що в добровільному порядку відповідач не погасила заборгованість що виникла, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором із відповідача знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, а тому підлягають до задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені останнім документально підтверджені судові витрати, які складаються із судового збору.

Outcome: approved