Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про припинення права власності останньої на частку у спільному майні - 11/36 частин будинку [ADDRESS] з виплатою відповідачці грошової компенсації в розмірі вартості цієї частки - 67 945 грн. 77 коп. та визнання за ним право власності на 11/36 частин будинку. В обґрунтування позову позивач покликався на те, що відповідачка - донька його мачухи [PERSON], яка померла у 2003р. Йому належить 25/36 частин цього будинку. Відповідачка успадкувала належні [PERSON] 11/36 частки будинку. В спірному будинку відповідачка ніколи не проживала. Він живе в спірному будинку, підтримує його в належному стані, обробляє присадибну ділянку. Він неодноразово пропонував відповідачці вирішити питання розподілу будинку, але вона уникала цього. На даний час будинок потребує термінового ремонту, оскільки руйнується - дах протікає, в підвалі грибок, дерев'яні частини будинку погнили. Однак, він без згоди співвласника не може здійснити ремонт. Вважає, що спільне володіння і користування будинком є неможливим, оскільки відповідачка відмовилась приймати участь у збереженні будинку, проведенні необхідного ремонту; відмовилась вирішувати питання приватизації земельної ділянки відведеної для обслуговування будинку, тому він змушений звертатися в суд з цим позовом. Відповідно до висновку ТзОВ «Експерт дім послуги» ринкова вартість спірного будинку становить 222 368 грн. Отже, вартість частки відповідачки становить 67 945,77 грн., яку він згідний їй виплатити. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, ствердили, що позивач вніс на депозитний рахунок ТУ ДСА в Львівській області 67 945,77 грн. та надали на підтвердження цього оригінал квитанції. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали, на підтвердження чого надали письмову заяву, згідно з якою відповідачка погодилась на компенсацію вартості майна в розмірі 67945 грн. в обмін на припинення права власності на цю частку. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Враховуючи те, що визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, переконавшись у правильному розумінні відповідачкою змісту обставин, у відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції відповідачки з цього приводу, роз'яснивши відповідачці наслідки відповідної процесуальної дії, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги повністю підставні, тому їх слід задовольнити. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Відповідно до ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Однак, надання у володіння зазначеної частки в натурі можливе лише за умови, що майно є подільним у відповідності до ч.2 ст.183 цього Кодексу. Якщо надання частки в натурі є неможливим, співвласник вправі вимагати від інших співвласників матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть, істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п.п.1 - 3 ч.1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника га членам його сім'ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року № 6-68цс14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Також Пленумом ВССУ у своїй Постанові № 5 від 7.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що оскільки згідно з чинним законодавством суд вирішує спори співвласників щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності, присудження грошової або іншої матеріальної компенсації за частку у спільній власності за наявності умов, передбачених п.п.1-4 ч.1 та ч.2 ст. 365 ЦК України, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995р. №20, вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Згідно реєстраційного посвідчення серії [NUMBER] від 31.01.2003р. 25/36 частин будинку [ADDRESS] належать [PERSON]. Із свідоцтва про право на спадщину від 30.11.2016р., виданого державним нотаріусом Стрийської ДНК, зареєстрованого в реєстрі за №4381, [PERSON] є власницею 11/36 частки цього ж житлового будинку. Відповідно до Висновку про вартість майна від 05.09.2016р., наданого ТзОВ «Експерт-Дім-Послуги», ринкова вартість житлового будинку в [ADDRESS] становить 222 368 грн. Отже, вартість 11/36 частки - 67945,78 грн. Згідно квитанції №0.0.717477367.1 позивачем [PERSON] внесено на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Львівській області по справі за його позовом 67 945 грн. 77 коп., 01.03.2017р. Відповідачка погодилась на отримання компенсації в обмін на припинення права власності на належну їй частку будинку в такому розмірі. Враховуючи наведене, а також те, що спільне володіння і користування майном є неможливим по тій причині, що сторони є чужими один для одного людьми; відповідачка не бажає вкладати кошти в проведення необхідного ремонту житлового будинку як цілісного об'єкту; відповідачка погодилась на отримання запропонованої позивачем компенсації в обмін на припинення права власності на належну їй частку будинку, що дає підстав вважати, що припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам останньої, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для припинити права власності [PERSON] на 11/36 частку спірного будинку, стягнення з позивача на її користь грошової компенсації, сума якої погоджена сторонами та відповідає дійсній вартості частки відповідачки, та визнання за позивачем права власності на 11/36 частку будинку.

Outcome: approved