Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до Ватутінського міського суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] розірвання. Позовні вимоги мотивовані тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різних поглядів на життя, у зв'язку з чим між ними постійно виникали непорозуміння, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуттів любові та поваги одне до одного. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливе. Спільна донька, [PERSON], [INFO], народжена від даного шлюбу залишиться проживати з матір'ю. Позивач з'явився у судове засідання, позовні вимоги підтримав повністю з підстав наведених у позові, примиритися з відповідачем не бажає. Вказав, що судові витрати по сплаті судового збору залишає за собою. Відповідач з'явилась у судове засідання, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позову, від дачі суду пояснень по суті справи відмовилась. Вказала, що примиритися з позивачем не бажає та після розлучення залишає собі прізвище [PERSON]. Заслухавши пояснення позивача, думку відповідача та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Задовольняючи позов суд виходить з наступного. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області, 29.09.2007 року зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що у Книзі реєстрації шлюбів 2007 року відповідний актовий запис за № 127. Після державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище [PERSON] на [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 20.01.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис за № 107, батьком [PERSON] вказано [PERSON], матір'ю [PERSON]. Сторони не бажають примиритися, позивач має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин та розірвання даного шлюбу. Подальше спільне життя сторін як подружжя, а також збереження даного шлюбу неможливе. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 Конвенції» від 17.07.1997 року, та є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб - це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі змістом ст. 24 СК України добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач бажання для примирення та збереження сім'ї не проявив, категорично наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Крім того, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Спору про поділ майна сторони на момент розгляду даної справи не мають. Неповнолітня дитина від даного шлюбу [PERSON] за згодою сторін буде проживати з матір'ю [PERSON] Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] неможливе, його збереження суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб між ними підлягає розірванню. З урахуванням позиції позивача щодо залишення судових витрат по сплаті судового збору за ним, суд не стягує їх з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved