Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

позивач в своїй позовній заяві просить суд зняти арешт, накладений постановою державної виконавчої служби Ватутінського управління юстиції від 28.11.2014 на спадкове майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належала на праві власності [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що 04.11.2016 померла її сестра [PERSON], яка була власником вищевказаної квартири. Під час оформлення спадщини вона дізналася про те, що на дану квартиру був накладений арешт відповідно до постанови ДВС від 28.11.2014 та оголошено заборону на її відчуження. Вказана квартира підлягає успадкуванню малолітньою дочкою померлої [PERSON] [PERSON], 21.102.1011 року народження, над якою вона є опікуном. Відповідно до інформації Звенигородського МР ВДВС вбачається, що запис про арешт нерухомого майна, що належало [PERSON] вчинено на підставі виконавчого листа №690/468/14ц від 25.09.2014, виданого Ватутінським міським судом Черкаської області, який був повернутий стягувачу без подальшого виконання. У разі повернення стягувачу виконавчого документа без подальшого виконання, арешт з майна боржника не знімається. Однією з підстав для зняття виконавцем арешту з майна боржника є рішення суду. А тому вона і звернулася до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить дану справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги позивача підтримує повністю, просить їх задовольнити. Представник відповідача\~в судове\~засідання не\~з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення по даній справі покладають на розсуд суду. Відповідно до ст.247 ЦПК України,\~у разі\~неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши письмові докази, вважає, що даний позов підлягає до задоволення. Вимоги позивача законні, обґрунтовані і в судовому засіданні доведені. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до\~ст.81\~ЦПК України\~кожна сторона\~зобовязана довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених статтею\~82\~цього Кодексу. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 04.11.2016 померла сестра позивача [PERSON], якій на праві власності належала квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності (а.с.20). Дочка [PERSON] - [PERSON], [INFO] є спадкоємцем майна покійної матері. Відповідно до розпорядження Вишгородської районної держадміністрації від 09.12.2016 (а.с.11) позивача [PERSON] було призначено опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст..72 ЦК України, опікун зобовязаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. Відповідно до ст..67 ЦК України, опікун зобовязаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобовязаний дбати про її виховання, навчання та розвиток. Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобовязаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Під час оформлення спадщини позивач дізналася про те, що на квартиру, яка належала померлій сестрі був накладений арешт відповідно до постанови ДВС від 28.11.2014 та оголошено заборону на її відчуження, що стверджується копією постанови (а.с.7-8). Відповідно до інформації Звенигородського МР ВДВС вбачається, що запис про арешт нерухомого майна, що належало [PERSON] вчинено на підставі виконавчого листа №690/468/14ц від 25.09.2014, виданого Ватутінським міським судом Черкаської області, який був повернутий стягувачу без подальшого виконання, що стверджується листом №5676 від 19.06.2017 (а.с.9-10), в якому зазначено, що у разі повернення стягувачу виконавчого документа без подальшого виконання, арешт з майна боржника не знімається. Однією з підстав для зняття виконавцем арешту з майна боржника є рішення суду. А тому ВДВС рекомендувало позивачу звернутися до суду для вирішення даного питання. Відповідно до п.5.15.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 15.12.1999 №74/5, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Отже, квартира [ADDRESS], що знаходиться у м. Ватутіне, Черкаської області фактично належить позивачу, однак оформити її належним чином, як того передбачає чинне законодавство України, позивач не має можливості, так як на квартиру накладені арешт та заборона відчуження. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини\~1950\~року,\~ратифікованого Верховною\~Радою України\~17.07.1997 (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. А тому, суд вважає за необхідне зняти арешт, накладений постановою державної виконавчої служби Ватутінського управління юстиції від 28.11.2014 на спадкове майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належала на праві власності [PERSON], [INFO]. На підставі наведеного, ст. 41 Конституції України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 15, 16, 67, 72, 321,\~391,\~1216,\~1217,\~1218,\~1222,\~1261,\~1268,\~1270,\~1297\~ЦК України\~та

Outcome: approved