Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до Бахмацького районного суду з позовом до Красилівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок та надвірні будівлі, які залишилися після смерті його матері [PERSON] і розташовані в [ADDRESS], обгрунтовуючи свої вимоги тим, що він прийняв спадщину після смерті матері, але не може оформити право власності на спадкове нерухоме майно за законом через нотаріуса, оскільки у покійної спадкодавиці відсутні правовстановлюючі документи на належне їй домоволодіння. Позивач в судове засідання не з»явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі чи про відкладення розгляду справи не надав. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом, на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши усі докази по справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. З матеріалів справи вбачається, що в домоволодінні, яке розташоване в [ADDRESS] і відноситься до «робітничих дворів» станом на 15.04.1991 року були зареєстровані і проживали: мати позивача - [PERSON], яка була головою двору, позивач [PERSON], а також [PERSON], [PERSON] та [PERSON].(а.с.11). Право власності в установленому порядку голова двору - [PERSON] за життя не оформляла. 16.05.2014 року мати позивача - [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.9). Тобто, позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ст.1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно п. 2.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. В судовому засіданні встановлено, що нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки у [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи спадкодавці на належне їй домоволодіння (а.с.17). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.02.2015 року, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості на нерухоме майно, розташоване в [ADDRESS]. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У ст.16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. На підставі викладеного,

Outcome: approved