Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом про звільнення від сплати заборгованості по аліментах. Свої вимоги мотивує тим, що Шевченківським районним судом м.Львова від 06.02.2009 було ухвалено рішення, яким вирішено стягнення з нього на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] аліменти. Стан на 15.02.2019 заборгованість по аліментах становить 87 7726,43 грн. Оскільки він 28.12.2009 зареєстрував шлюб з [PERSON] під час якого у них народилося двоє дітей, а від так на його утриманні перебуває дружина та двоє дітей, з позивачем проживає його непрацездатна теща, яка хворіє на онкологічні захворювання. Також просить врахувати, що кожного місяця витрачаються кошти на купівлю продуктів харчування, побутову хімію, оплату комунальних послуг необхідних для підтримання життєдіяльності. Усі вищевказані обставини зумовили заборгованість за аліментами. Зазначає, що на день подання позову у нього почалися проблеми з здоров`ям, а саме захворів на ревматоїдний артрит, у зв`язку із чим згідно лікарських рекомендацій позивачу фізичні навантаження, які може він виконувати обмежені. У випадку, якщо суд дійде до висновку про неможливсть звільнення його від сплати заборгованості за аліментами просить розстрочити сплату заборговнаості на рівні платежі по 500 грн. щомісяця. Просить позов задоволити. Ухвалою суду від 08.05.2019 відкрито провадження у справі. 03.06.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. В якому зазначила, що позивач протягом 2009-2013 років шукав різні методи і варіанти ухилення від сплати аліментів та створив заборгованість, оскільки за цей період не було жодних платежів. У 2018 році позивач почав сплачувати аліменти, оскільки відбулись зміни в законодавстві. 20.05.2019 винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 50% від загального боргу в сумі 34\~378, 66 грн. Вважає покликання позивача на стан здоров`я, матеріальне становище, нову сім`ю є необгрунтованими. 03.06.2019 відповідачем подано зустрічну позовну заяву про стягнення пені по аліментах. Ухвалою суду від 16.09.2019 закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] \~до \~ [PERSON] \~про звільнення\~від сплати\~заборгованості за\~аліментами та призначино справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 16.09.2019 зустрічну позовну заяву [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення пені\~по аліментах залишено без розгляду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, дав пояснення аналогічні викладених у позові. Просить позов задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечили, надали пояснення, які за змістом відповідають поданому відзиву на позов. Просять суд в задоволенні позову відмовити. Крім цього, відповідач просить стягнути з позивача 11\~500 грн. витрат на правову допомогу. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами\~ст.\~ст.\~12ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ \~ \~Згідно рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 23.05.2016 змінено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , [INFO] , ІПН\~ [NUMBER] , в користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] ,\~на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 06.02.2009р. та вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , ІПН\~ [NUMBER] , в користь\~ [PERSON] , 1982р.н., на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 600 грн., який підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, до досягнення\~дитиною\~повноліття. У зв`язку із зміною\~розміру аліментів припинено з дня набрання рішенням суду законної сили стягнення з [PERSON] , [INFO] , ІПН\~ [NUMBER] , аліментів на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 06.02.2009 р.\~щомісячно у розмірі 1/2 від всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане рішення суду набрало законної сили. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані забезпечувати належне утримання та виховання дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Так, статтею 188 Сімейного Кодексу України закріплено, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Окрім цього, Сімейним Кодексом України визначено можливість встановлення строку для погашення заборгованості по аліментах, відстрочення або розстрочення їх сплати, а також звільнення від їх сплати, зокрема такий порядок містить ст. 197 СК України, яка передбачає, що з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. Також частинами 2 та 3 наведеної статті визначено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Із змісту даної норми слідує, що часткове або повне звільнення від сплати заборгованості за аліменти можливо тоді, коли невиконання аліментного обов`язку було зумовлено тяжкою хворобою, або іншими обставинами, які мають істотне значення. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. В судовому засіданні встановлено, що позивач має заборгованість по сплаті аліментів перед відповідачкою на утриманні доньки [PERSON] , [INFO] , яка станом на 31.12.2019 [INFO] становить 109 540,93 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Звертаючись до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості за аліментами [PERSON] посилався на те, що має на утриманні двоє дітей від іншого шлюбу, непрацездатну тещу, тяжке матеріальне становище та стан здоров`я, зокрема те, що у 2018 році захворів на ревматоїдний артрит . Суд вважає, що відсутність постійного місця праці, наявність на утриманні інших дітей, не є обставиною, що має істотне значення і дає підстави для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, оскільки [PERSON] будучи працездатним, не працював без поважних причин і законом не передбачено такої підстави звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Крім того, надані позивачем докази щодо стану його здоров`я в 2018 році не можуть бути підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка виникла в період 2009-2019 років. Так згідно зі ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, заборгованість визначається, виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом. Згідно ч.3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Позивач не оспорює наданого державним виконавцем Кам`янка-Бузьким районним відділом ДВС Західного міжрегіонального Міністерства Юстиції Малишко М.М. розрахунку заборгованості за аліментами, але в порядку, зокрема, ст. 197 СК України просить звільнити його від заборгованості. При цьому істотних обставин для звільнення від сплати аліментів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 197 СК України, представником позивача не наведено. Суд не приймає до уваги доводів позивача про те, що заборгованість утворилась за незалежних від нього причин, оскільки позивач знав і про винесення рішення про стягнення з нього аліментів, і про обов`язок сплачувати аліменти, що представником позивача в судовому засіданні не заперечувалось. У зв`язку з цим, суд вважає встановленим факт умисного ухилення позивача від сплати аліментів на утримання дитини. Представником позивача не наведено при розгляді даної цивільної справи належних, допустимих, достовірних доказів, які б доводили наявність підстав, що встановлені ст.197 Сімейного кодексу України, для звільнення позивача від заборгованості за аліментами чи розстрочки сплати заборгованості за аліментами. Відтак суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави для звільнення чи розстрочення [PERSON] від сплати заборгованості по аліментах. Згідно із ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі, оскільки заборгованість за аліментами у позивача виникла внаслідок обставин, які не мають істотного значення та у зв`язку із ненаданням позивачем та представником належних доказів на підтвердження свої вимог. Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу понесених відповідачем, суд прийшов наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для\~надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру\~гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Таким чином, суд прийшов до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача понесених нею витрат на правову допомогу в сумі 11\~500 грн. \~ \~ \~ \~На підставів ст.ст. 80, 150, 181-184, 188, 191, 192, 195, 197 СК України та

Outcome: dismissed