Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що йому на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,84 га, що розташована на території Браїлівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області. В 2016 році позивач мав намір передати земельну ділянку в оренду ФГ «Грищук», проте в реєстраційній службі Новоушицького району довідався, що вона перебуває в оренді у відповідача. 24 березня 2016 року позивач отримав від представника ТОВ «Енселко Агро» у Новоушицькому районі копію договору оренди землі від 2 серпня 2012 року. В договорі та акті прийому - передачі земельної ділянки стоїть підпис не позивача, а тому просить суд визнати договір оренди земельної ділянки недійсним та зобовязати відповідача повернути земельну ділянку. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у заяві, просили його задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечив та пояснив, що волевиявлення обох учасників правочину при його укладенні було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, надав письмові заперечення. Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. Відповідно до ст.ст.6, 13, 14, ч.1ст.15 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки орендарі набувають на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України та іншими законами і договором оренди землі. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязується за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязується використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі. Істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану обєкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ №035609 від 12 травня 2005 року, [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Браїлівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області. 02 серпня 2012 року між [PERSON] та ТОВ «Енселко-Агро» укладено договір оренди терміном на пять років. Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №27185526 від 23 вересня 2014 року договір оренди земельної ділянки зареєстровано в реєстрі 22 вересня 2014 року. Відповідно до висновку експерта №2676/16-26 від 15 червня 2016 року підпис в графі «Від Орендодавця» у договорі оренди землі №б/н від 2.08.2012 року, виконано не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням якогось підпису [PERSON]. Відповідно до ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~ч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно із ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного кодексу України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Такий спосіб захисту передбачений\~ст.387 ЦК України, згідно з якою власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором і законом. Відповідно до ст.ст.31, 32 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі може бути розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду, в порядку, встановленому законом. Оскільки договір оренди земельної ділянки №б/н від 2.08.2012 року підписано не позивачем, що підтверджено висновком експерта, останній вправі вимагати визнати даний договір недійсним та повернути йому земельну ділянку. Враховуючи викладене, те, що позивач договір оренди належної йому земельної ділянки не підписував, відповідач без будь-якої правової підстави, незаконно, без волі власника\~\~продовжує користуватися його власністю та відмовляється в добровільному порядку повернути позивачу спірну земельну ділянку, суд прийшов до висновку про її витребування та задоволення позову в цілому. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі. Враховуючи наведене,

Outcome: approved