Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вищезазначеним позовом в якому просить стягнути з відповідача на його користь депозит в розмірі 1 000 доларів США та моральну шкоду в розмірі 5 500 грн. Позов мотивує тим, що 28.11.2014 року між ним та відповідачем по справі був укладений договір-заява № 300131/139416/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» в іноземній валюті на суму 1 000 доларів США. На виконання умов даного договору він вніс, а відповідач прийняв від нього вказану суму коштів та зобов»язався виплатити суму вкладу та проценти на умовах та в порядку, визначених договором. Строк дії договору встановлено три місяці від дати внесення кладу та розрахунковий рахунок, процентна ставка становить 12,50% річних. Строк дії договору закінчився 28 лютого 2015 року, 03.03.2015 року він звернувся в банк з проханням повернути вклад, але до цього часу банк умови договору не виконав, вклад йому не повернуто, а тому вимушений звернутись в суд за захистом свого права та посилаючись на вимоги діючого законодавства, просить позов задовольнити. Обгрунтовує позовні вимоги про стягнення моральної шкоди тим, що є інвалідом 3 групи і кошти йому протічні для лікування та оздоровлення. В судове засідання позивач не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Перевіривши письмові матеріали справи, проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.11.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем по справі, в особі начальника відділення № 42 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON], що діяв на підставі положення про відділення та довіреності від 21.11.2014 року, був укладений договір № 300131/139416/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 3 місяці в іноземній валюті. Відповідно до п.1 договору вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № 2630.6.094790.003 у сумі 1 000 доларів США на строк з 28 листопада 2014 року по 28 лютого 2015 року. Позивачем повністю виконані взяті на себе зобов»язання відповідно до умов договору. Як вбачається з довідки банку від 18.08.2015 року № 31.13.35-56, дійсно у відділенні № 42 Банк «Фінанси та Кредит» на його ім»я було відкрито депозит, договір № 300131/139416/3-14, станом на 18.08.2015 року залишок коштів складає 1 000 доларів США. Судом встановлено, що між сторонами, а саме позивачем [PERSON] та відповідачем по справі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» існували договірні відносини, при цьому взаємні зобов'язання сторін були прямо визначені положеннями договору № 300131/139416/3-14, п. 6 якого передбачає після закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.1 Основних умов, яким визначено, що у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, та умовами якого не передбачено можливості продовження строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві. Кошти з строкового вкладного рахунку повертаються вкладникові шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дія договору припиняється. Відповідно до умов договору, у зв»язку із закінченням терміну дії вищезазначеного договору, позивач 03.03.2015 року звертався до банку із заявою про повернення коштів, але банком умови договору не виконано. За загальними умовами виконання зобов'язань, які передбачені ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом є недопустимою. Відповідно до ст.ст.1058, 1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Вказане кореспондується і п. 3.3 Постанови НБУ від 03.12.2003 року № 516 «Про затвердження положення про порядок здійснення банками України вкладних депозитних операцій з юридичними і фізичними особами», якою визначено, що банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком». Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Зі змісту статей 526, 1058 ЦК України зобов»язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитись ним на свій розсуд. У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов»язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню в частині повернення депозиту в розмірі 1 000 доларів США. В позовній заяві позивачем не надано доказів та не обґрунтовано у відповідності до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір цієї шкоди, та якими доказами це підтверджується. Крім того, умовами договору-заяви № 300131/139416/3-14 не передбачено такий вид відповідальності, як стягнення моральної шкоди за порушення зобов»язань, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 487,20 грн. (із розрахунку 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати і суми боргу по курсу НБУ на день розгляду справи 23 300, 00 грн.). На підставі вищевикладеного і ст.ст.525, 526, 1058, 1060, 1061 ЦК України,

Outcome: partial