Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Лісова, 80, с. Підвербці Тлумацького району Івано-Франківської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що йому та його матері [PERSON] на праві власності по 1/2 частині кожному належало майно господарського двору розташованого по вищевказаній адресі. 04.10.2016 року [PERSON] померла. Ще за життя мати посвідчила на його імя заповіт. Позивач прийняв спадщину за заповітом, оскільки у шестимісячний термін звернувся до нотаріальної контори із заяою про прийняття спадщини. В нотаріальному порядку йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з відсутністю документу, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння. У звязку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: вул. Лісова, 80, с. Підвербці Тлумацького району Івано-Франківської області, в т.ч.: на належну йому 1/2 частину домоволодіння та на 1/2 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності. Представник відповідача Підвербцівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, до суду подав заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує щодо його задоволення та просив розгляд справи провести без його участі. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги Підвербцівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за [PERSON], яка була головою двору, та [PERSON] (позивач) значилось господарство, розташоване по вул. Лісова, 80, в с. Підвербці Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 8). Згідно копії технічного паспорту від 05.04.2017 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: вул. Лісова, 80, с. Підвербці Тлумацького району Івано-Франківської області, побудовані у період з 1962 року по 1992 рік (а.с. 4-6). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] та [PERSON] (позивач) в рівних частках (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: вул. Лісова, 80, с. Підвербці Тлумацького району Івано-Франківської області. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] (позивач), останній народився 18.07.1936 року та його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). 04.10.2016 року [PERSON] (мати) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Ще за життя [PERSON] (мати) посвідчила на імя сина [PERSON] (позивач) заповіт, яким заповіла йому все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 01.09.2001 року (а.с. 9). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивач) прийняв спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], оскільки у шестимісячний термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 27). Згідно довідки Підвербцівської сільської ради Тлумацького району Івано-Фроанківської області № 218 від 26.05.2017 року на день смерті [PERSON] (мати) разом з нею проживав її онук [PERSON] з своєю дружиною [PERSON], які не являються спадкоємцями першої черги за законом (а.с. 7). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 112/2017 від 24.03.2017 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] після смерті [PERSON] (мати) (а.с. 25-39), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, в т.ч.: на належну йому 1/2 частину домоволодіння та на 1/2 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] Позивачу [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Лісова, 80, в с. Підвербці Тлумацького району Івано-Франківської області, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 354/02-31 від 03.05.2017 року (а.с. 13). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинку з господарськими будівлями та спорудами в цілому. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. При такому вирішенні позову судові витрати, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, покласти на рахунок позивачів. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216-1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved