Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПРОВІДНА», про стягнення суми страхового відшкодування, просив стягнути на його користь з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПРОВІДНА» 7 066, 96 грн. страхового відшкодування та судовий збір. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 14 лютого 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Сузукі, д.н. [NUMBER]. Оскільки відповідальність [PERSON], з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода, була застрахована у Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія «ПРОВІДНА», він (позивач) звернувся за виплатою йому страхового відшкодування. Оскільки Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПРОВІДНА» визнало випадок страховим, однак прийняло рішення про виплату позивачу лише 50% від суми завданого матеріального збитку у розмірі 7 066, 96 грн., так як вважало вину учасників дорожньо-транспортної пригоди обопільною, то позивач звернувся з позовом до суду. Під час розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги, просив, крім страхового відшкодування у розмірі 7 066, 96 грн., стягнути з відповідача на його користь пеню за затримку виплати страхового відшкодування за період з 17 травня 2016 року по 11 квітня 2017 року у розмірі 2 093, 37 грн., три відсотки річних у розмірі 206, 36 грн. та втрати від інфляції у розмірі 777, 37 грн. (а.с.а.с. 149-154). Ухвалою суду від 28 вересня 2016 року у якості третіх осіб у справі було залучено [PERSON] та [PERSON]. Ухвалою суду від 29 серпня 2017 року у якості третьої особи у справі було залучено [PERSON]. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на викладені у позові обставини. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПРОВІДНА» подав до суду заперечення на позов, в яких просив у задоволенні позову відмовити, у зв'язку з його безпідставністю, та розглядати справу за його відсутності. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, хоча їх належним чином було повідомлено про день, час і місце розгляду справи. Суд, заслухавши позивача та його представника, третю особу [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 14 лютого 2016 року о 15 годині 00 хвилин по вул. В.Гетьмана у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Мітцубіші, д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та Сузукі, д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Зазначені обставини підтверджуються даними довідки про дорожньо-транспортну пригоду №85901301 від 22 березня 2016 року (а.с. 34) та постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року (а.с.а.с. 13-14), якою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Крім того, згідно з даними постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 08 квітня 2016 року (а.с.а.с. 119-120), [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в згідно полісу №АЕ/5841632 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 32). Власником автомобіля Сузукі, д.н. [NUMBER], як вбачається з даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є [PERSON] (а.с. а.с. 11-12). Згідно зі ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. 16 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «Провідна» з заявою (а.с. 33), в якій просила виплатити [PERSON] страхове відшкодування. Як вбачається з даних розрахунку матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу від 11 травня 2016 року, сума збитку від пошкодження автомобіля Сузукі, д.н. [NUMBER], становить 14 133, 92 грн. (а.с. 44). Як видно з даних повідомлення ПрАТ «СК «Провідна» від 13 травня 2016 року [PERSON] (а.с. 15), страхова виплата по події від 14 лютого 2016 року, в якій пошкоджено автомобіль Сузукі, д.н. [NUMBER], у сумі 7 066, 96 грн. буде здійснена на рахунок АТ «Райффайзен Банк Аваль». Розрахунок виплати страхового відшкодування проводився шляхом вирахування із розміру матеріального збитку: 50% страхового відшкодування, у зв'язку з наявністю обопільної вини учасників ДТП, згідно довідки про обставини ДТП №85901301 від 22 березня 2016 року. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Разом з тим, згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 988 ЦК України визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Згідно ч.1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до вимог зазначеної статті страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі, або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що розмір страхового відшкодування встановлювався з урахуванням вини учасника дорожньо-транспортної пригоди [PERSON], відповідно до п.36.3 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено, що у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Разом з тим, рішення відповідача про виплату половини суми розрахованого збитку ґрунтувалося на довідці про дорожньо-транспортну пригоду, яка не є належним доказом вини учасника дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, у наданих суду запереченнях не зазначено, чию саме вину страховик мав на увазі. Тому суд вважає таке рішення відповідача необґрунтованим, а вимоги позивача про стягнення суми страхового відшкодування такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, статтею 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору. Відповідно до ст. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Страхова компанія повідомила позивача про прийняте рішення про виплату йому страхового відшкодування та виплатила страхове відшкодування після отримання даних про рахунок, на який слід здійснити оплату. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення пені не підлягають задоволенню. Також суд вважає необґрунтованим та такими, що не підлягають задоволенню вимоги про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат. Зважаючи на викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір у розмірі 551, 20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial