Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

позивач звернувся 02 березня 2015 року до суду з позовом, зазначивши, що 18 серпня 2010 року між ним та відповідачкою було розірвано шлюб, після чого їх син [PERSON], [INFO] залишився жити зі своєю мамою відповідачкою [PERSON] Мати не приділяла належної уваги до дитини, не займалася з нею в плані розвитку, її більше цікавило особисте життя. Часто брехала йому, лаялася та вимагала від нього крім аліментів, які він сплачує, гроші на потреби дитини, однак бачитися з сином не дозволяла. З метою вирішення спору мирним шляхом він звернувся з заявою до служби у справах дітей Довгинцівської районної у місті ради, де рішенням № 124 від 21.03.2012 р. отримав дозвіл на спілкування зі своїм сином. Однак відповідачка ігнорувала вказане рішення виконкому та продовжувала чинити йому перешкоди в спілкуванні з дитиною. В серпні 2014 року відповідачка разом з дитиною змінила місце проживання, про що його не повідомила, приховуючи адресу проживання сина. На початку навчального року він звернувся до директора школи № 116, в якій навчається його син, за допомогою у вирішенні питання щодо спілкування з сином, на що директором навчального закладу було проведено бесіду з відповідачкою стосовно спілкування з дитиною та відповідачкою було дозволено йому зустрічатися з сином лише в школі, за місцем навчання. Однак на телефонні розмови з ним [PERSON] наклала сину заборону. Позивач вважає, що вказані дії відповідача обмежують його права та права дитини на вільне спілкування та всебічне розвиток та виховання, тому просить суд зобовязати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON] та встановити час та дні для його зустрічей з сином: періодичність зустрічей: щотижня у вихідні дні батька; тривалість зустрічей: з 09-00 год. до 20-00 год. наступного дня; місце зустрічей: без обмежень. Стягнути з відповідачки на його користь понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] наполягали на задоволенні вимог з підстав, викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] суду пояснив, що він хоче бачитися з дитиною, однак з лютого 2014 року відповідачка забороняє йому це, сказала, що у сина буде новий тато. Наразі він бачить сина лише в школі. На виконкомі вона казала, що виїжджає до Росії. Представник позивача [PERSON] надав аналогічні пояснення, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнала та суду пояснила, що після кожного візиту позивача їх дитина була на лікарняному. Вона не забороняла сину бачитись з батьком, позивач взагалі з нею не спілкується. Син не бажає їздити до нього та вона не застосовувала фізичного насилля до дитини, щоб він не бачився з батьком. Їх син ходить до школи, відмінник, відвідує секцію з карате. Вони з сином переїхали проживати на мкрн. Даманський, зареєстровані залишилися по вул. Котляревського. Позивач брав дитину, але не для зустрічей з ним, а відвозив до бабусі і дідуся, а коли вона до них зверталася в телефонному режимі, вони не відповідали. Аліменти вона не отримує пять місяців. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради [PERSON] вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки обоє батьків повинні приймати участь у вихованні дитини. Вислухавши сторони, представника позивача, представника служби у справах дітей, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 9 копія свідоцтва про народження). Шлюб між сторонами 18 серпня 2010 року розірваний (а.с. 13 копія свідоцтва про розірвання шлюбу). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати,батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно приписів ст.157, ч.1, ч.2, ч.3 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Рішенням виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради встановлено наступний спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO]: періодичність зустрічей: щотижня у вихідні дні батька; тривалість зустрічей: з 09-00 до 20-00 наступного дня; місце зустрічей: без обмежень (а.с.7 копія рішення). Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч.ч. 1, 2ст. 159 СК України). Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. За змістом п. 74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року, під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради подає до суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесід з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, що стосуються зазначеної справи. Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 13.05.2016 р., про встановлення способу участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO], виконком вважає за доцільне установити наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], 08.07.2007 р.: періодичність зустрічей: щотижня у вихідні дні батька; тривалість зустрічей: із 09.00 до 20.00 наступного дня; місце зустрічей: без обмежень (а.с. 66-67 висновок). Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], квартира складається із трьох кімнат, кухні, ванної кімнати та коридору. Умови проживання задовільні, квартира об лаштована необхідними сучасними меблями та побутовою технікою. Для розвитку та виховання дитини створені всі умови: у квартирі для малолітнього [PERSON] відведено місце для відпочинку, ігор та навчання (а.с. 11 копія акту). Згідно ст. ст. 10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом не встановлено підстав, при яких спілкування позивача з сином перешкоджає нормальному розвиткові дитини, відповідачем на обгрунтування своїх заперечень не надано доказів того, що спілкування позивача з дитиною негативно впливає на здоровя та розвиток останнього.. З урахуванням зазначеного, виходячи з вимог ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 8 ст. 7, ст.ст. 141, 159 СК України, враховуючи вік дитини, характер стосунків, що склалися між сторонами, суд вважає, що встановлення такого способу участі батька у вихованні сина, як періодичність його побачень з сином один раз щотижня у вихідні дні батька з 09.00 години до 20.00 години наступного дня, без обмежень місця зустрічі, на даному етапі буде максимально відповідати інтересам дитини. \~ Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню витрати по справі судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved