Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до Андрушівської районної державної адміністрації Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Червоненська селищна рада Андрушівського району Житомирської області про визнання неправомірною відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобовязання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що на підставі Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства Серії ЖИ-6 №017554 від 29 січня 2014 року вона має право на частку у майні у пайовому фонді майна КСП «Нива» с.Забара Андрушівського району у розмірі 79276 грн., що становить 0,128% від загального розміру пайового фонду.Відповідно до акту приймання-передачі від 15.04.2011 року вона отримала виділене в натурі майно пайового фонду майна КСП «Нива», в тому числі і сад фруктовий вартістю 5000 грн.З цього часу вона використовує належне їй майно за призначенням.На підставі Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вона повинна належним чином оформити своє право власності на нерухоме майно. Проте, вона позбавлена можливості це зробити, оскільки багаторічні насадження як різновид нерухомого майна не входять до переліку, щодо якого може бути внесено запис в Державний реєстр прав власності на нерухоме майно.З метою оформлення права на земельну ділянку під вказаним фруктовим садом вона у травні 2018 року звернулася до Андрушівської районної державної адміністрації для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.На її звернення відповідач за вих. № В-222/01 від 07.06.2018 року направив їй відмову із посиланням на те, що надання дозволу неможливе, оскільки вона не є членом КСП «Нива».Проте, таку відмову вважаю неправомірною, зважаючи на наступне:відповідно до абзацу 4 п.24 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»,\~позови громадян,\~пов'язані\~з паюванням\~земель можуть\~бути предметом\~розгляду судів.\~Проте,\~відповідачами в\~таких справах\~є КСП,\~сільськогосподарські кооперативи,\~районна державна\~адміністрація,\~яка затверджувала розмір паю,\~вирішувала питання\~про видачу\~сертифіката,\~а також\~виконавчий орган\~чи орган\~місцевого самоврядування,\~що має\~вирішувати питання\~про виділення\~земельної частки\~(паю)\~в натурі,\~тощо.Незалучення\~до участі\~в даній\~справі КСП\~«Нива» обумовлено\~його ліквідацією,\~що підтверджую\~витягом із\~Державного реєстру,\~із змісту\~якого вбачається,\~що запис\~про припинення\~цього субєкта\~господарювання внесений\~23.11.2015\~року. В даному\~випадку вона\~має визначений\~Державою правовстановлюючий\~документ,\~який ніким\~не оскаржується. Рекомендаціями щодо використання майна, яке перебуває у спільній частковій власності, затверджених наказом Мінагрополітики від 09 квітня 2001 року № 97 передбачено можливість викупу майнових паїв або часток у майні, що знаходиться у спільній частковій власності з обовязковим укладенням відповідних договорів купівлі-продажу. При цьому, при викупі майнових паїв договори купівлі-продажу укладаються з кожним власником цих паїв і підписуються сторонами договору особисто або довіреною особою, повноваження якої посвідчуються нотаріально.Тобто, відмова відповідача щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не може вважатись правомірною, оскільки її право на майновий пай є похідним від права членів КСП «НИВА». Зокрема, вона придбала це майно за договором купівлі-продажу у ТОВ СП «Спіка», а останнє викупило майнові паї у їх власників-членів КСП «НИВА». Положеннями ст.ст.3, 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та районних державних адміністрацій щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Так підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. При цьому сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. Тобто, саме на відповідача законодавчо покладено обовязок вирішити спірне у \~ \~ \~ \~земельне питання. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із положеннями частини другої статті 22, статті 19 ЗК України багаторічні насадження це різновид сільськогосподарських угідь, що відносяться до земель сільськогосподарського призначення. Відповідно до частини другої статті 79 ЗК України право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні обєкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться. Згідно із частиною третьою статті 373 ЦК України право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні обєкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Враховуючи викладене, у спірних правовідносинах багаторічні насадження не можуть розглядатися, як окремий обєкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки.Крім того, саме Розпорядженням голови Андрушівської районної державної адміністрації від 14.10.2002 року № 517 уточнено склад площ розпайованих сільськогосподарських угідь колишнього КСП\~«Нива»,\~в тому\~числі визначено\~площу багаторічних\~насаджень 26,7\~га.,\~які залишені\~у спільній\~власності співвласників\~земельних часток\~(паїв).Тобто,\~спірне нерухоме\~майно визначено\~як різновид\~сільськогосподарських угідь,\~які іншому\~паюванню не\~підлягали. Згідно з п.21 Методики уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України (далі - ПКМУ) від 28.02.2001 року № 177, багаторічні насадження віднесено до переліку майна, що не підлягає паюванню.Тобто, в даному випадку вона є власником майнового паю у вигляді різновиду сільськогосподарських угідь, а не будь-якого іншого майна. Відповідно і власником такої земельної ділянки та багаторічних насаджень може бути лише одна особа, якій видано такий державний акт (свідоцтво). При вирішенні питання про правовий режим земельної ділянки та багаторічних насаджень слід акцентувати увагу не на обліку основних та істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню. Так, як насадження, що розміщені на земельній ділянці, неможливо відділити від цієї земельної ділянки без втрати її цільового призначення або істотного знецінення, то відповідно насадження, що ростуть на ній, є складовою частиною цієї земельної ділянки як неподільної речі (у випадку відокремлення - буде втрата насаджень). З аналізу вищевикладених положень, вбачається, що багаторічні насадження - це земельна ділянка з розташованими на ній насадженнями. Багаторічні насадження не можуть розглядатися як окремий обєкт відносин права власності на земельну ділянку, оскільки, насадження та земельна ділянка під ними є одним цілим обєктом - земельною ділянкою, яка у відповідності до вищезазначених нормативно-правових актів має назву - багаторічні насадження.Просила визнати неправомірною відмову Андрушівської районної державної адміністрації у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобовязати Андрушівську районну державну адміністрацію надати мені дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у мою власність, що під фруктовим садом, який знаходиться за межами села Забара Андрушівського району та належить їй на підставі Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства Серії ЖИ-6 №017554 від 29 січня 2014 року. В судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи в її відсутність, заначила, що позовні вимоги підтримує повністю. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, обгрунтуваши його наведеними в позовній заяві обставинами. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав,пояснив,що у відповідності з Земельним Кодексом України питання наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не відноситься до компетенції Андрушівської РДА,оскільки предметом договору купівлі-продажу між позивачем та ТОВ СП «Спіка» є майнові паї,а не земельна ділянка. Крім того, крім позивача власниками майнових паїв бувшого є ще інші особи,згода яких на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки,яка перебуває під садом є обовязковою. Представник третьої особи в судовому засіданні позов не визнав,пояснив,що питання наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не відноситься до компетенції Червоненської селищної ради Андрушівського району Житомирської області,оскільки земельна ділянка,на який розташований сад,знаходиться поза межами селищної ради. Крім того, крім позивача власниками майнових паїв бувшого є ще інші особи,згода яких на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки,яка перебуває під садом є обовязковою. Вислухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи, суд встановив:на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства Серії ЖИ-6 №017554 від 29 січня 2014 року вона має право на частку у майні у пайовому фонді майна КСП «Нива» с.Забара Андрушівського району у розмірі 79276 грн., що становить 0,128% від загального розміру пайового фонду,придбане позивачем за договором купівлі-продажу у ТОВ СП «Спіка», а останнє викупило майнові паї у їх власників-членів КСП «НИВА». Відповідно до акту приймання-передачі від 15.04.2011 року позивач отримала виділене в натурі майно пайового фонду майна КСП «Нива», в тому числі і сад фруктовий вартістю 5000 грн.(а.с.9,10,14,15-16).Згідно переліку співвласників майна розпайованого КСП «Нива» с.Забара кільськість співвласників майна становить 235 осіб (а.с.17-20). Згідно розпорядження голови Андрушівської районної державної адміністрації від 14.10.2002 року № 517 уточнено склад площ розпайованих сільськогосподарських угідь колишнього КСП «Нива», в тому числі визначено площу багаторічних насаджень 26,7 га., які залишені у спільній власності співвласників земельних часток (паїв).Згідно листа\~ Андрушівської\~районної державної\~адміністрації №\~В-22/-1\~від 07.06.2018\~року в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення\~земельної ділянки\~позивачу відмовлено із\~посиланням на\~те,\~що надання\~дозволу неможливе,\~оскільки вона\~не є\~членом КСП\~«Нива» (а.с.13). Спірні правовідносини регулюються ст.ст.19,22,78-81,84,122 ЗК України,ст.ст. 179,181,182 ЦК України, ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV,ст..7,9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» ,Указом Президента України від 29 с.01.2001 року «Про заходи щодо забезпечення майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки»,постановою КМ України від 28.02.2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки»,Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств,затв. Міністерством аграрної політики України 14.03.2001 року № 62,ст.ст.4,\~76-89,\~258,\~263-265, \~268,\~ 273,\~ 352,\~354,\~355 ЦПК України. \~ Відповідно\~до ст.ст.7,\~9\~Закону України\~«Про колективне\~сільськогосподарське підприємство»,\~майно у\~підприємстві належить\~на праві\~спільної часткової\~власності його\~членам,\~пай є\~власністю члена\~підприємства,\~право розпоряджатися\~своїм паєм\~за власним\~ розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Указом Президента України «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян в процесі реформування аграрного сектору економіки» було передбачено необхідність забезпечення вільного здійснення права власності на паї, зокрема передачі паїв в оренду з виплатою орендної плати в розмірі не менше одного відсотка вартості паю, купівлі-продажу, дарування, міни, передачі в спадщину. Питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту » майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62. Порядком визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення (п. п.13,\~14)\~визначено,\~що право на пай засвідчується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), який видається сільською селищною або міською радою. Згідно з ч.4ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або користування для всіх потреб. Статтею 84 ЗК України визначено, що право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Положеннями ст.ст.З, 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та районних державних адміністрацій щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Так підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. При цьому сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. Згідно ст.ст.1,2 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) ,право на\~земельну частку\~(пай)\~мають:\~ колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із положеннями частини другої статті 22, статті 19 ЗК України багаторічні насадження це різновид сільськогосподарських угідь, що відносяться до земель сільськогосподарського призначення. Відповідно до частини другої статті 79 ЗК України право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні обєкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться. Згідно із частиною третьою статті 373 ЦК України право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні обєкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. \~ \~ \~ \~ \~ \~При вирішенні\~спору суд\~виходить з\~наступних міркувань\~:\~законодавець не\~отожнює поняття\~«земельний пай»\~та «майновий\~пай»,які\~врегульовані різними\~нормативними актами.Судом\~встановлено,що\~позивач набула\~в встановленому\~порядку право\~власності не на земельну часту (пай),а власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства у пайовому фонді майна КСП «Нива» с.Забара,в тому числі і сад фруктовий вартістю 5000 грн..яка в натурі позивачу не виділялася. Згідно розпорядження голови Андрушівської районної державної адміністрації від 14.10.2002 року № 517 уточнено склад площ розпайованих сільськогосподарських угідь колишнього КСП «Нива», в тому числі визначено площу багаторічних насаджень 26,7 га., які залишені у спільній власності співвласників земельних часток (паїв). Виходячи з викладеного позивач може набути право власності в натурі на частину саду лише зі згоди всіх співвласників саду та частка повинна бути виділена в натурі в порядку,визначеному законодавством. Враховуючи, що придбане позивачем майно не відноситься до категорії «земельна частка (пай) »,суд прийшов до висновку,що районна державна адміністрації не має повноважень розпорядження майном розпайованих КСП та правомірно відмовила позивачу у наданні\~дозволу на\~розробку проекту\~землеустрою щодо\~відведення земельної\~ділянки та\~зобовязання надати\~дозвіл на\~розробку проекту\~землеустрою щодо\~відведення земельної\~ділянки.\~ Виходячи з викладеного суд відмовляє в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed