Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідачки. В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10008/0152 м. Косів філії Івано-Франківського обласного управління - Ватуйчак В.І. позов підтримав та суду пояснив, що 16 листопада 2009 року у філії - Косівському відділенні № 6345 Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» згідно договору про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою №621 [PERSON] було відкрито картковий рахунок [NUMBER] для обліку коштів до запитання і здійснення операцій по ньому, на умовах цього договору та відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України, правил МПС та Тарифів за послуги Банку. На умовах цього договору [PERSON] видано платіжну картку (на сьогодні філія - Косівське відділення № 6345 Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» реорганізовано у територіально відокремлене безбалансове відділення № 10008/0152 м. Косів філії - Івано-Франківського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»). Як клієнт АТ «Ощадбанк» та держатель банківської платіжної картки [PERSON] мала можливість отримувати гроші у готівковій формі, як у касах установ банку, так і через банківські автомати самообслуговування (банкомати), а також здійснювати інші операції, передбачені відповідним договором. Так, 11.06.2010 року [PERSON], як клієнту банку та держателю банківської платіжної картки, на картковий балансовий рахунок [NUMBER] було зараховано готівкові кошти в сумі 818,13 грн. Цього ж дня, в зв'язку зі збоєм програмного забезпечення на цей же рахунок [PERSON] повторно було зараховано готівкові кошти, що не належали їй, в сумі 818,13 грн. Надалі, неодноразово користуючись банківською платіжною карткою, [PERSON] через банківські автомати самообслуговування (банкомати) проводила зняття готівкових коштів, які належали їй та коштів які не належали їй. Отже, [PERSON], використовуючи банківську платіжну картку та банківські автомати самообслуговування, як неналежний отримувач, без відповідної на те правової підстави повторно отримала кошти у сумі 818,13 грн. Письмові звернення банку, щодо необхідності повернення зайво отриманих коштів в сумі 818,13 грн. [PERSON] залишила без відповіді. Просить позов задоволити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та суду пояснила, що жодних подвійно зарахованих коштів на її картковий рахунок не надходило, таких коштів вона не отримувала, а куди саме працівниками банку зайвий раз зараховано кошти в сумі 818,13 грн. їй не відомо. Просить у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити із наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи 16 листопада 2009 року у філії - Косівському відділенні № 6345 Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» згідно договору про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою №621 [PERSON] було відкрито картковий рахунок [NUMBER] для обліку коштів до запитання і здійснення операцій по ньому, на умовах цього договору та відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України, правил МПС та Тарифів за послуги Банку. На умовах цього договору [PERSON] видано платіжну картку (на сьогодні філія - Косівське відділення № 6345 Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» реорганізовано у територіально відокремлене безбалансове відділення № 10008/0152 м. Косів філії - Івано-Франківського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»). Як клієнт АТ «Ощадбанк» та держатель банківської платіжної картки [PERSON] мала можливість отримувати гроші у готівковій формі, як у касах установ банку, так і через банківські автомати самообслуговування (банкомати), а також здійснювати інші операції, передбачені відповідним договором. Так, 11.06.2010 року [PERSON], як клієнту банку та держателю банківської платіжної картки, на картковий балансовий рахунок [NUMBER] було зараховано готівкові кошти в сумі 818,13 грн. Однак, твердження позивача про те, що в зв'язку зі збоєм програмного забезпечення на цей же рахунок [PERSON] повторно було зараховано готівкові кошти, що не належали їй, в сумі 818,13 грн., які в подальшому були зняті з рахунку [PERSON] через банківські автомати самообслуговування, не відповідають дійсності, про що свідчить довідка НАСК «Оранта» м. Івано-Франківськ №09/93 від 17.02.2014 року (а.с. 31). Крім того, збій системи - це «допустимі ризики фінансово-господарської діяльності» і жодних доказів збою програмного забезпечення системи, внаслідок чого начебто сталося подвійне нарахування коштів відповідачці, суду не представлено. Також припускаючи, якщо б подвійне зарахування і було, то воно сталося б з вини банку, тобто внаслідок неналежного виконання відповідним працівником своїх обов'язків. Згідно ст. 1166 ч. 1, 2 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. На підтвердження вини відповідачки у подвійному зарахуванні коштів та їх отриманні позивачем не представлено жодних доказів. У відповідності до вимог ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, оскільки нарахована і отримана відповідачкою сума 818,13 грн. являлася заробітною платою, доказів рахункової помилки з боку банку у 2010 році суду не представлено, обставин недобросовісності з боку відповідачки не встановлено, а тому суд вважає позовні вимоги безпідставними. Враховуючи наведені обставин, на підставі ст. 1 п. 1.23 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2011 року №2346-111 (зі змінами і доповненнями), «Положення про порядок відкриття та обслуговування карткових рахунків в установах ВАТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління ВАТ «Ощадбанк» від 15.08.2003р. №157 (зі змінами і доповненнями), ст.ст. 1166, 1215 ЦК України та

Outcome: dismissed