Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 15.04.2008 між КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № VOС0GА0000000003, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 57 848 дол. США, з кінцевим терміном повернення до 15.04.2023. Оскільки позичальник [PERSON] свої зобов'язання по кредитному договору не виконав, станом на 14.11.2016 у нього утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі з процентами та штрафами в розмірі - 121 303,37 дол. США. Однак, позивач використовуючи своє право щодо стягнення суми заборгованості за кредитним договором, просить суд стягнути лише заборгованість за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 38 842,44 дол. США та судові витрати у справі. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 550, 556 ЦК України. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що 15.04.2008 між КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № VOС0GА0000000003, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 57 848 дол. США, з яких: 49 898 дол. США на споживчі цілі, 968 дол. США для сплати винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 288 дол. США - страхування майна, 242 дол. США - особисте страхування, 7950 дол. США - на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 15.04.2023 (а.с. 9-13). Виконання банком свого зобов'язання стверджується заявою на видачу готівки №2 від 16.04.2008, відповідно до якої відповідач отримав 48 400 дол. США (а.с. 14). Судом встановлено, що відповідач [PERSON], порушуючи умови договору, свої зобов'язання належним чином не виконував, в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним. З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за договором (а.с. 4-7) вбачається, що станом на 14.11.2016 у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі - 121 303,37 дол. США, яка складається з заборгованості за кредитом - 38 842,44 дол. США, заборгованості по процентах за користування кредитом - 31 555,65 дол. США, заборгованості по комісії - 969,99 дол. США, а також пені в розмірі 49 935,29 дол. США. Позивач, визначивши загальний розмір заборгованості, просить стягнути лише заборгованість за тілом кредиту, що становить 38 842,44 дол. США, що не є порушенням умов договору. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджений належними та допустимими доказами, а тому така вимога підлягає до задоволення. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Згідно зі статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків з розміщення, залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Статтею 5 Декрету КМУ від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Крім того, Національним банком України на виконання положень статті 11 Декрету прийнято Положення. Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 ЦК України). Отже, якщо в кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобов'язання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. У зв'язку з наведеним суд дійшов висновку, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. З матеріалів справи, судом встановлено, що для здійснення банківських валютних операцій Національним банком України було видано ПАТ КБ «ПриватБанк» банківську ліцензію (а.с. 18). А тому, вимоги позивача про стягнення суми кредитної заборгованості, яка складається з заборгованості за кредитом - 38 842,44 дол. США, в іноземній валюті підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат.

Outcome: approved