Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за прострочення виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 березня 2013 року, посилаючись на те, що на виконання зазначеного рішення суду видано виконавчі листи, які звернуто до примусового виконання, однак судове рішення не виконано. У зв`язку із наведеним, за 2017 - 2019 роки кредитною спілкою нараховано інфляційні втрати за прострочення виконання рішення суду в розмірі 1 671 974 грн. 20 коп. та три проценти річних в розмірі 541 286 грн. 61 коп. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив суд про його задоволення. Не заперечив проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причину неявки суд не повідомили. У строк встановлений судом ухвалою від 14 січня 2020 року відповідачі відзив на позов не подали, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідачів подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи провести за наявними у справі матеріалами. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 березня 2013 року по справі № 344/9087/13-ц задоволено позовні вимоги Кредитної спілки «Християнська злагода» та вирішено стягнути в солідарному порядку із [PERSON] та [PERSON] , в користь кредитної спілки «Християнська злагода» 6 014 295 грн. 70 коп. заборгованості за договорами № 107/08 від 20 травня 2008 року та № 170-4/08 від 24 вересня 2008 року. Вирішено питання судових витрат. Дане рішення в апеляційному порядку оскаржено не було, на його виконання видано виконавчі листи, які звернуто до примусового виконання. Згідно листа виконуючого обов`язків начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області № 04.1-27/1520 від 10 грудня 2019 року за виконавчими листами № 344/9087/2013 виданими 04 жовтня 2015 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області стягнення не проводилось у зв`язку із відсутністю вільного майна, на яке можна звернути стягнення. Частинами 1 та 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 28 березня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у правовідносинах з неналежного виконання грошового зобов`язання поза межами строку дії договору права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно розрахунку позивача, за 2017 - 2019 роки відповідачам нараховано інфляційні втрати за прострочення виконання рішення суду в розмірі 1 671 974 грн. 20 коп. та три проценти річних в розмірі 541 286 грн. 61 коп. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини. На які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи що позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, а позовні вимоги позивача задоволено в повному розмірі, тому з відповідачів слід стягнути судових збір по 16 599 гривень 45 копійок з кожного на користь держави. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 527, 612, 625 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved