Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач зазначила, що 01.04.2015 року в с. Новоселиця Малинського району Житомирської області помер її батько, [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі і на 46/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями в с. Новоселиця Малинського району Житомирської області по вулиці Лісова, 33 та земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 1823484800:03:001:0147 призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд № 33 по вулиці Лісова в с. Новоселиця Малинського району Житомирської області. [PERSON] звернулася до суду з вимогами про визнання за нею право власності на 46/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями в с. Новоселиця Малинського району Житомирської області по вулиці Лісова, 33 та права на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером 1823484800:03:001:0147 призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд № 33 по вулиці Лісова в с. Новоселиця Малинського району Житомирської області, які знаходяться на території Любовицької сільської ради Малинського району, оскільки одержати або відновити документи, що посвідчують факт належності спадкодавцю даного володіння неможливо, через неоформлення [PERSON] за життя права власності на дане нерухоме майно. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги викладені в позові, підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач: представник Любовицької сільської ради Малинського району в особі сільського голови [PERSON] до суду не з'явився, подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без їх участі, щодо заявлених позовних вимог покладається на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - в.о. начальника Управління Держгеокадастру у Малинському районі [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог в частині завершення приватизації земельної ділянки не заперечили. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне: Встановлено, що 01.04.2015 року в с. Новоселиця Малинського району Житомирської області помер [PERSON], який був головою двору разом із співвласником будинку в с. Новоселиця Малинського району Житомирської області по вулиці Лісова, 33 [PERSON], який проживав в ньому разом з дружиною, [PERSON] та дітьми: [PERSON] та [PERSON] Однак, 13.02.2015 року [PERSON] помер. Єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після його смерті, є його дочка, [PERSON] При цьому, дружина, [PERSON] та син, [PERSON] подали заяви про відмову від прийняття спадщини. В частині житлового будинку належного [PERSON] ніхто не проживав та не був зареєстрований. Єдиним спадкоємцем за законом та заповітом, складеним [PERSON] ще за життя 20.03.2015 року, яка прийняла спадщину після його смерті є його дочка, [PERSON], яка своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини. З свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб позивача вбачаються родинні відносини зі спадкодавцем. Згідно виписки із погосподарських книг Любовицької сільської ради Малинського району за 1983-2016 роки, витягу з рішення виконавчого комітету Любовицької сільської ради Малинського району від 23.01.2014 року про оформлення права власності об'єктів нерухомого майна, рішення виконавчого комітету Любовицької сільської ради Малинського району №23 від 22.05.2014 року пр зміну поштових адрес, а також технічного паспорту на житловий будинок, вбачається, що 46/100 частинами житлового будинку в с. Новоселиця Малинського району Житомирської області по вулиці Лісова, 33 володів за життя [PERSON]. З рішення Любовицької сільської ради від 28.01.2015 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі її у спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON], витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.12.2014 року, а також висновку про вартість земельної ділянки вбачається, що померлі: [PERSON] та [PERSON] володіли за життя земельною ділянкою площею 0,25 га з кадастровим номером 1823484800:03:001:0147 призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд № 33 по вулиці Лісова в с. Новоселиця Малинського району Житомирської області та розпочали процедуру приватизації відповідно до чинного законодавства України, проте у зв'язку зі смертю не завершили її та не отримали правовстановлюючі документи на земельну ділянку - державного акта на право власності. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз'яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право на завершення процедури приватизації та отримання даної земельної ділянки у власність, яке належало померлому на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до позивача, як спадкоємця померлого. Таким чином, позивач має право на завершення процедури приватизації та отримання 46/100 частин земельної ділянки у власність, яке належало її батьку на момент відкриття спадщини.

Outcome: partial