Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання її разом з неповнолітніми дітьми такими, що втратили право на користування квартирою. Позов мотивував тим, що він є власником квартири № 24А на вул. Мазепи 23 в м. Івано-Франківську. Відповідачка є колишньою дружиною позивача, зареєстрована у квартирі, однак з березня 2013 року в ній не проживає. Оскільки протягом тривалого часу позивач несе витрати по оплаті комунальних послуг за відповідачку, що порушує його права та інтереси як домовласника квартири, а тому просить визнати [PERSON] та неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], 02.03.2011року народження, такими, що втратили право на користування житловою площею в квартирі № 24А на вул. Мазепи 23 в м. Івано-Франківську. Позивач в судовому засіданні 28.09.2015 року позовні вимоги підтримав з мотивів наведених в позовній заяві. В наступне судове засідання не зявився, подав до суду заяву за змістом якої просить суд розгляд справи провести без його участі. Просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, що підтверджується конвертами які повернулись за закінченням терміну зберігання та оголошенням в газеті «Галичина». Про причини неявки суд не повідомила. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не зявився, про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, причини неявки суд не повідомив. З урахуванням положень ст. 224 Цивільно-процесуального кодексу України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та показаннями свідків, які підтвердили, що відповідачка не проживає в квартирі позивача вже понад рік, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення, шляхом визнання [PERSON] та неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], 02.03.2011року народження, такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Як вбачається із копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, позивачу належить на праві власності квартира № 24А, в будинку № 23 на вулиці Мазепи в м. Івано-Франківську (а.с.12). Відповідачка та неповнолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] зареєстровані у житловому приміщенні за вказаною вище адресою з 17.06.2011р., що підтверджується копією будинкової книги (а.с.15-17 та адресною довідкою). Позивач вказує, що реєстрація у квартирі відповідачки перешкоджає здійсненню ним прав власника на вільне користування і розпоряджання майном. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи, що квартира № 24А, будинку № 23 на вулиці Мазепи в м. Івано-Франківську належить позивачу на праві власності, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідачка не проживає в квартирі № 24А, будинку № 23 на вулиці Мазепи в м. Івано-Франківську, не несе витрати по утриманню житла, а тому її та неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], 02.03.2011року народження слід визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 317, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України,

Outcome: approved