Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач заявив позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором позики, посилаючись на те, що відповідно до укладеного в електронній формі Договору позики №113362 від 28 грудня 2016 року відповідач отримала грошові кошти у сумі 1201 гривня на картковий рахунок, а саме: через оператора послуг платіжної інфраструктури WAYFORPAY на картковий рахунок [PERSON] була перерахована сума позики 1201 гривня. Позика надавалася строком на 20 днів. Реєстрація відповідача на сайті позивача, подання відповідачем заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений Правилами спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики, свідчить про те, що відповідач [PERSON] була ознайомлена з усіма істотними умовами отримання позики, а договір було укладено та підписано в електронній формі, що вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачеві кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач [PERSON] зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позивач свої зобов`язання за Договором позики виконав у повному обсязі, а саме - перерахував кошти в розмірі 1201 гривня відповідачеві. Відповідач [PERSON] отримані грошові кошти в передбачені договором строки не повернула, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість за Договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів станом 16.01.2020 в сумі 51540 гривень 36 копійок, з яких: 1201 гривня - основний борг; 25450 гривень 37 копійок - заборгованість за відсотками; 24888 гривень 99 копійок - заборгованість за простроченими відсотками. Таким чином, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість не погашає. Тому позивач змушений звернутися до суду із даним позовом і просити суд винести рішення, яким стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за Договором позики №113362 від 28 грудня 2016 року у сумі 51540 гривень 36 копійок, а також судові витрати у сумі 2102 гривні. Представник позивача ТОВ «ВЕЛЛФІН» у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, вх.№1297 від 25.02.2020, в якій просить суд справу слухати в його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином - судовою повісткою із рекомендованим повідомленням, за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчить особистий підпис [PERSON] у рекомендованому повідомленні про особисте отримання нею поштового відправлення - судової повістки. Про причини неявки відповідач [PERSON] суд не повідомила, відзив суду не подала, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в її відсутність до суду не надійшло. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи та не з`явилася в судове засідання, не повідомила суд про причини своєї неявки, тому вважаю за можливе провести судове засідання за відсутності відповідача. Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Заяви, клопотання: клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, заява представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача. Інші процесуальні дії у справі: ухвалою судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 31 січня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором позики та призначено перше судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів: копії правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН», які є умовами договору, копії заявки [PERSON] для отримання позики з особистого кабінету на сайті [INFO], копії Договору позики №113362 від 28.12.2016, довідки щодо заборгованості за Договором №113362 від 28.12.2016, повідомлення ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 03.01.2020, копії Договору про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516 від 18.05.2016, судом встановлено, що між сторонами було укладено в електронній формі Договір позики №113362 від 28 грудня 2016 року, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримала грошові кошти у сумі 1201 гривня на картковий рахунок, а саме: через оператора послуг платіжної інфраструктури WAYFORPAY на картковий рахунок [PERSON] була перерахована сума позики 1201 гривня. Позика надавалася на 20 днів. Відповідач зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Однак, як слідує із довідки щодо заборгованості за Договором позики (а.с.24), не виконала своїх зобов`язань та допустила заборгованість станом на 16 січня 2020 року у сумі 51540 гривень 36 копійок. Дослідивши усі докази в їх сукупності та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов`язався надати та надав грошові кошти (позику) у розмірі та на умовах, встановлених договором позики, а відповідач зобов`язалася повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування позикою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що 28 грудня 2016 року у електронній формі між сторонами укладено Договір позики №113362. Відповідно до ст.6, 627 ЦК України та ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію» Договір позики №113362 від 28 грудня 2016 року, укладений між позивачем та відповідачем у електронній формі, прирівнюється до договору у письмовій формі. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме: суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за Договором позики №113362 від 28.12.2016 у сумі 51540 гривень 36 копійок. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - платіжним дорученням №1389 від 16 січня 2020 року, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 2102 гривні. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.6, 526, 527, 530, 533, 610, 611, 612, 623, 625, 627, 631, 1046-1050, 1051, 1052 ЦК України.

Outcome: approved