Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до Артемівського районного суду м. Луганська із відповідним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до наказу НУВС від 26 липня 2005 року за № 241 о/с [PERSON] був зарахований курсантом 1 курсу НУВС (блок підрозділів дізнання та слідства). 01 вересня 2007 року між ХНУВС, ГУМВСУ в Луганській області та [PERSON] був укладений Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Згідно наказу ХНУВС від 27 червня 2009 року за № 2151 о/с курсанта 4-го курсу навчально - наукового інституту підготовки фахівців для підрозділів слідства та дізнання ХНУВС лейтенанта міліції [PERSON] з 27 червня 2009 року відраховано зі складу курсантів ХНУВС та відкомандировано для подальшого проходження служби до ГУМВСУ в Луганській області. Наказом ГУМВСУ в Харківській області від 07 лютого 2012 року за № 50 о/с оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Жовтневого РВ ЛМУ УМВСУ в Луганській області старшого лейтенанта міліції [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ України, за п. 64 «ж» за власним бажанням. Відповідно до укладеного договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України відповідач зобов'язався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком, однак до теперішнього часу витрати [PERSON] сума фактичних витрат, пов'язаних з його утриманням у навчальному закладі у розмірі 22493,56 грн. не відшкодовано. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь фактичні витрати, пов'язані з його навчанням в сумі 22493,56 грн. та витрати по судовому збору в сумі 229,40 грн. У судове засідання представник позивача не з'явилася та до початку розгляду справи на адресу суду від нього надійшла заява, він підтримав позовні вимоги ХНУВС у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутністю. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив Від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надішли заперечення, згідно яких вона не погодилась із заявленими вимогами ХНУВС, оскільки дана справа відноситься до юрисдикції адміністративного, а не цивільного судочинства, позивач не має стягувати бюджетні кошти на свою користь, а також не міг бути примушений до праці або служби, внаслідок чого порушені його конституційні права та свободи та надала заяву, в якої просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та провести розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до наказу НУВС від 26 липня 2005 року за № 241 о/с [PERSON] зарахований курсантом 1 курсу НУВС (блок підрозділів дізнання та слідства) /а. с. 6/. 01 вересня 2007 року між ХНУВС, ГУМВСУ в Луганській області та [PERSON] був укладений Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України /а. с. 4 - 5/. Згідно наказу ХНУВС від 27 червня 2009 року за № 2151 о/с курсанта 4-го курсу навчально - наукового інституту підготовки фахівців для підрозділів слідства та дізнання ХНУВС лейтенанта міліції [PERSON] з 27 червня 2009 року відраховано зі складу курсантів ХНУВС та відкомандировано для подальшого проходження служби до ГУМВСУ в Луганській області /а. с. 7/. Наказом ГУМВСУ в Луганській області від 07 лютого 2012 року за № 50 о/с оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Жовтневого РВ ЛМУ УМВСУ в Луганській області старшого лейтенанта міліції [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ України, за п. 64 «ж» за власним бажанням /а. с. 8/. Судом встановлено, що 01 вересня 2007 року відповідно до укладеного договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України відповідач зобов'язався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 2.3.6 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Відповідно до п. 2.3.6 укладеного 16.08.2008 року відповідачем договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України відповідач зобов'язався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 цього договору (дострокове розірвання договору у зв'язку з небажанням продовжувати навчання або відмова від подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання), відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Згідно з ч.7 ст.18 Закону України «Про міліцію» особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються зі служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням відшкодовують МВС України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до розрахунку фактичних витрат, пов'язаних з утриманням [PERSON] в ХНУВС, проведеного згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року за № 313 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаніз їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ», їх загальна сума складає 22493,56 грн., відповідно до розрахунку фактичних витрат, пов'язаних з утриманням рядового міліції [PERSON] у ХНУВС № 5/92 від 26 лютого 2013 року /а. с. 9/. Згідно з п.4.4 Договору у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку. Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних із грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлює МВС разом з Мінфіном. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. Відповідно до п.1.1 Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом МВС України від 14 лютого 2008 року № 62 вищі навчальні заклади МВС України є державними навчальними закладами, які підпорядковані МВС. Кошти на навчання виділяються із державного бюджету України після чого перераховуються вищим навчальним закладам МВС України та витрачаються останніми на підготовку фахівців для підрозділів МВС України. Бюджетні асигнування та надходження спеціального фонду не підлягають вилученню та використовуються виключно за призначенням відповідно до вимог чинного законодавства (п.9.9 Положення). Вищі навчальні заклади самостійно використовують кошти загального та спеціального фондів державного бюджету відповідно до кошторису, що затверджується МВС (п.9.10. Положення). Суд також звертає увагу на те, що розпорядником коштів, які виділяються із бюджету для підготовки спеціалістів органів внутрішніх справ є університет, а кошти, які просить стягнути позивач з відповідача, відшкодовуються МВС України або підпорядкованим йому підрозділам, яким у даному випадку виступає університет. До теперішнього часу витрати [PERSON] сума фактичних витрат, пов'язаних з його утриманням у навчальному закладі у розмірі 22493,56 грн. не відшкодовано. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, враховуючи вищезазначені положення матеріального закону, неналежне виконання умов договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України відповідач має відшкодувати позивачу понесені ним фактичні витрати на його забезпечення. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, згідно з положеннями ст. 57-60 ЦПК України на підтвердження того, що належного забезпечення Університет не здійснював. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідачем [PERSON] не було надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Таким чином, з'ясувавши мету звернення позивача до суду, юридичну природу виниклих правовідносин, всебічно і повно оцінивши надані докази та документи у їх сукупності, з врахуванням зазначених норм Конституції України та вимог законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги Державного закладу «Харківський національний університет внутрішніх справ» знайшли своє об'єктивне підтвердження та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь ХНУВС понесені останнім витрати по оплаті судового збору у розмірі 229,40 грн., згідно з платіжним дорученням № 729 від 26 березня 2013 року /а. с. 1/. На підставі викладеного та Закону України «Про вищу освіту», постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року №313 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ», наказу МВС України від 14 травня 2007 року №150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівців у вищому навчальному закладі МВС України», ст. ст. 526, 610, 611 ЦК України,

Outcome: approved