Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Позивач заявила позов до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Заявлений позов обґрунтувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилася одна дитина, син [PERSON] [INFO] , який на даний час є малолітнім та проживає з нею і перебуває на її утриманні. На даний час між ними фактично припинено шлюбні відносини і з того часу припинення відносин [PERSON] коштів на утримання дитини не дає, не бере участі у вихованні сина, не цікавиться його здоров`ям. Позивач та її представник, адвокат Дубіцька І.В., в судове засідання не з`явилися. Від позивача надійшла заява, у якій вона уточнила свої позовні вимоги, просила стягувати аліменти з відповідача на утримання сина [PERSON] у розмірі 1600 грн., справу розглядати без її участі, уточнені вимоги підтримує, просила позов задовольнити. Відповідач та його представник, адвокат Калинюк Р.С., в судове засідання не з`явилися. Від адвоката Калинюка Р.С. надійшла заява, у якій він проси справу розглядати без його участі, позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1600 грн. визнає та не заперечує проти задоволення позову. 12.11.2018 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що під час шлюбу у сторін народилася одна дитина, син [PERSON] - [INFO] , який на даний час є малолітнім та проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Між сторонами фактично припинено шлюбні відносини. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дітей не дає. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, інші обставини, що мають істотне значення, дозволяють йому в повній мірі брати участь в утриманні його малолітньої дитини. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, зокрема те, що син [PERSON] знаходиться на утриманні матері, та матеріальне становище відповідача. Суд вважає, що з відповідача, з урахуванням вказаних обставин відповідно до вимог ч.1 ст.184 СК України слід стягнути на користь позивача на утримання сина [PERSON] [INFO] , аліменти у розмірі 1600 грн. щомісячно на дитину. На підставі наведеного, відповідно до ст. 180- 183 СК України та

Outcome: approved