Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики зазначивши, що 20 вересня 2013 року відповідач відповідно до розписки зобов'язався повернути кошти в розмірі 29 000 грн. в строк до 15.10.2014 року. 19 лютого 2014 року відповідач відповідно до розписки від 19.02.2014 року отримав 800 Євро та зобов'язався повернути кошти до 31.12.2014 року. 12 лютого 2015 року відповідач відповідно до розписки від 12.02.2014 року зобов'язався повернути кошти в розмірі 400 дол. США еквівалентно у гривнях до 31 травня 2015 року. Враховуючи, що борг був частково погашений, то залишок становить: 22 594 грн., 600 Євро, 400 доларів США. Борг позивачу не повернутий по теперішній час. На підставі викладеного позивач просить стягнути на його користь з відповідача борг за договорами позики у розмірі 45391,23гривень. В судове засідання позивач не з'явився, його представник надав суду заяву у якій просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, із поштового повідомлення вбачається, що конверт повернуто у зв'язку із відмовою [PERSON] від отримання конверта. Суд, знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих доказів, та ухвалити заочне рішення. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що між позивачем і відповідачем виникли правовідносини, які полягають у надані в позику коштів. 20 вересня 2013 року відповідач відповідно до розписки зобов'язався повернути кошти в розмірі 29 000 грн. в строк до 15.10.2014 року. 19 лютого 2014 року відповідач відповідно до розписки від 19.02.2014 року зобов'язався повернути кошти в сумі 800 Євро до 31.12.2014 року. 12 лютого 2015 року відповідач відповідно до розписки від 12.02.2014 року зобов'язався повернути кошти в розмірі 400 дол. США до 31 травня 2015 року. Залишок заборгованості згідно позики становить: 22 594 грн., 600 Євро, 400 доларів США. Борг позивачу не повернутий по теперішній час. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо). Як зазначено в статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). За змістом ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах (справа № 6-63 цс 13), яка є обов'язковою для всіх судів і суди зобов'язані привести свою практику у відповідність із цим рішенням (ст. 360-7 ЦПК України), зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Суд приходить до висновку, що сторонами були дотримані вимоги ч. 1 ст. 1047 ЦК України щодо письмової форми договору позики. Тобто, розписка, яка міститься в матеріалах справи, підтверджує факт передачі позивачем та отримання відповідачем грошових коштів. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved