Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, судові витрати просить покласти на відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що 06.03.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON]С, укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 36910,00 грн. зі сплатою 7,9% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобовязання згідно кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером. Станом на 17.11.2016 року відповідач не повернула банку отриманий кредит в становлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки і комісію на загальну суму 33302,85 грн. 17.11.2016 року між ТзОВ «Факторингова компанія «Рантьє» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу згідно умов якого банк відступив (передав у власність) новому кредитору право грошової вимоги за вказаним вище кредитним договором. 28.02.2017 року ТзОВ «Факторингова компанія «Рантьє» уклало з ТзОВ «Фінансова компанія «Серет», яке змінило найменування на ТзОВ «Нью Файненс Сервіс», договір факторингу, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором, боржником за яким є відповідач. Станом на 28.02.2017 року загальна заборгованість за згаданим вище кредитним договором становила 30887,85 грн., а відповідача було письмово повідомлено про відступлення права вимоги ТОВ «НФС» за кредитним договором шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу її реєстрації. На підставі наведеного змушений звернутись в суд для захисту свого майнового права та інтересу та просить проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Ухвалою від 01.02.2018 року відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Відтак, беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надала, в силу положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. З письмової згоди представника позивача суд постановляє ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України та у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 279 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.03.2015 року відповідач отримала від Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» кредит на поточні потреби в сумі 36910,00 грн. За умовами даного договору банк надає кредит строком на 96 місяців, за користування кредитом позичальник сплачує проценти за ставкою 7,9% річних від неповернутої суми кредиту. П.6 затверджено графік щомісячних платежів за кредитним договором. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Як вбачається з матеріалів справи, 17.11.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено договір факторингу №17/11-1, згідно умов якого первісний кредитор відступає (передає у власність) новому кредитору (фактору) права вимоги під фінансування від фактора, який набуває (приймає у власність) права вимоги та здійснює їх оплату (фінансування) клієнту (первісному кредитору) за плату. Згідно витягу з додатку №2 до договору факторингу 17/11-1 від 17.11.2016 року, ТзОВ «Факторингова компанія Рантьє» прийняв права вимоги до боржника [PERSON], загальна заборгованість станом на 17.11.2016 року складала 33302,85 грн. За договором факторингу №28/02-1 від 28.02.2017 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Серет» набула права вимоги та здійснює їх оплату Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» за плату, який передав у власність право вимоги у тому числі і до боржника. Як вбачається зі Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», останнє утворилось внаслідок зміни назви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Серет». Таким чином, позивач набув права вимоги до позивача. За змістом ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Як вбачається з матеріалів справи, позивач направляв відповідачу повідомлення про необхідність погасити заборгованість станом на 28.02.2017 року в сумі 30887,85 грн. згідно вимог ст. 1082 ЦК України. Відповідач після відступлення права вимоги здійснила оплату боргу на суму 9315,00 грн., про що зазначив позивач у позовній заяві та вбачається з довідки про рух коштів по рахунку [PERSON] з 06.03.2015 року по 19.12.2017 року. У звязку із тим, що відповідач належним чином не виконала своїх зобовязань станом на 19.12.2017 року у неї виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 21572,85 грн. Отже вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1600,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Оскільки позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved