Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 13 845 грн., 350 грн. витрат на правову допомогу та 229 грн. 40 коп. судового збору, мотивуючи тим, що 16 травня 2013 року відповідач позичив у нього грошові кошти в розмірі 13 000 грн., що підтверджується доданою до заяви розпискою позичальника. Згідно розписки [PERSON] зобов`язався повернути кошти до 31 травня 2013 року. Однак у встановлений в розписці строк грошові кошти позивачу повернуті не були. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав повністю з мотивів наведених в ньому та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суд не повідомив. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики (розписки), внаслідок чого позикодавець позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором з позичальника. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 16 травня 2013 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики грошових коштів, що підтверджується борговою розпискою від 16 травня 2013 року, за якою відповідач отримав в борг від позивача 13 000 грн. Відповідно до розписки відповідач зобов'язався до 31 травня 2013 року повернути борг. Проте і по даний час цього обов'язку не виконав. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку - розписки позичальника. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.2 боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В даному випадку позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних від простроченої суми, що згідно його розрахунку становить 845 грн. Таким чином, за відповідачем наявна заборгованість за договором позики в розмірі 13 845 грн., з яких: основна заборгованість - 13 000 грн., три проценти річних - 845 грн. Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики суду не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Витрати на правову допомогу, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України належать до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи. Позивач поніс витрати на правову допомогу в розмірі 350 грн., що підтвердив документально - квитанцією до прибуткового касового ордера № 84 від 08.07.2013 року, а тому дану суму слід стягнути з відповідача на його користь. Сплачений [PERSON] судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. підлягає стягненню з [PERSON] в користь позивача на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити повністю. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч. 1, 612, 625, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79 ч. 1, 3; 88 ч. 1, 3 ЦПК України,

Outcome: approved