Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач вточнивши позовні вимоги ( а.с.14,15) звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики у розмірі 120 000 гривень, інфляційних витрат в розмірі 2 244 гривень та трьох відсотків річних в розмірі 8098,31 гривень за договором позики,надав суду оригінал розписки, розрахунків інфляційних витрат та 3 % річних не надав. Вимоги мотивовані тим, що 22.09.2011 року, Романов зайняв в нього 120 000 гривень за договором позики та зобов'язався повернути борг в строк до 30 вересня 2011 року, про що сам склав і підписав розписку. У встановлений строк суму боргу не повернув йому, на його неодноразові прохання не реагує, і він змушений звернутися до суду з даними позовними вимогами. Також просить суд стягнути на його користь за весь час прострочення, а саме з 30.09.2011 року по 23.12.2013 року, інфляційні витрати в розмірі 2 244 гривень та три відсотків річних в розмірі 8098,31 гривень. Представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, належних доказів поважності не явки до зали судового засідання не надав. Своїм процесуальним правом щодо надання суду письмових заперечень проти позову чи пояснень не скористувалася. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази, які є у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Згідно вимог ст. 1046 ЦК України, - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України встановлює, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 1049 ЦК України визначає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Стаття 530 ЦК України встановлює, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у тридцяти денний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що згідно оригіналу розписки, позивач надав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 120 000 гривень , строк повернення грошових коштів 30 вересня 2011 ( а.с.19). Таким чином, судом достовірно встановлено, що зазначена розписка, яка долучена до матеріалів справи, є документом, який одночасно підтверджують передачу грошей [PERSON], [PERSON] та укладення договору позики. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що відповідач до теперішнього часу свої зобов'язання перед позивачем не виконав та вищевказаний борг не повернув, відповідно до чого сума у розмірі 120 000 гривень підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Підлягають стягненню з відповідача на користь позивача три відсотків річних за користування грошовими коштами в розмірі 8028 гривень за період з 30.09.2011 року по 23.12.2013 року. Індекс інфляції за 2012 рік - 99,8; за 2011рік - за жовтень -100,00, за листопад 100,1,за грудень 100,2 = 100,3;за 2013 рік - 100,5; індекс інфляції =100,6 Підлягають стягненню з відповідача на користь позивача інфляційні витрати в розмірі 720 гривень, за період з 30.09.2011 року по 23.12.2013 року. На підставі викладеного та

Outcome: partial