Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та в остаточній редакції просив визнати за ним право власності на ? частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], яка складається з: приміщення в будинку літ. «А-1»: (1-1), (1-2), (1-3), (1-4), (1-5) загальною площею 52 кв.м. житловою площею 36,80 кв.м. з ганком літ. «а1», житлового будинку літ. «Ж-1» загальною площею 63,60 кв.м., житловою площею 33,70 кв.м., погребу літ. «И», сараю літ. «Р», вигрібної ями літ. «К», колонки №6,7, навісу літ. «С», огорож №1,2,15,14 та частини огорожі №4 довжиною 47,60 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що у 1960 році його батьком [PERSON] був побудований житловий будинок літ. «А-1», ? якого 13 травня 1963 року продав [PERSON]. В 1968 році останнім був побудований житловий будинок літ. «Б-1». В 1994 році позивач, зі згоди батька переобладнав літню кухню літ. «Ж» в житловий будинок літ. «Ж-1», який відповідно до проведеного обстеження забезпечує надійну експлуатацію, безпеку для життя та здоров'я людей. [INFO] батько позивача помер, після його смерті фактично спадщину прийняли дружина померлого - [PERSON] та позивач, оскільки постійно проживали у спірному будинку, були в ньому зареєстровані. Після смерті матері позивача [PERSON] [INFO], єдиним спадкоємцем на майно у вигляді ? частини спірного житлового будинку є позивач, у зв'язку з чим він звертається до суду. Позивач [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], яка складається з: приміщення в будинку літ. «А-1»: (2-1), (2-2), (2-3), (2-4), (І) загальною площею 56,20 кв.м. житловою площею 26,70 кв.м. з ганком літ. «а2», житлового будинку літ. «Б-1» загальною площею 29,40 кв.м., житловою площею 15,20 кв.м. з погребом літ. «б1», літньої кухні літ. «В», «в», гаража літ. «Г», сараїв літ. «З», «Л», «М», вбиральні літ. «Н», літнього душу літ. «О», вигрібної ями літ. «П», колонок №8,9, огорож №3,5,10,11,12,13 та частини огорожі №4 довжиною 24,30 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що у жовтні 1962 року [PERSON], який є її батьком, за власні кошти купив у [PERSON] половину домоволодіння з надвірними буділвями, розташований за адресою: [ADDRESS], інша половина домоволодіння з надвірними спорудами знаходилася у власності сім'ї [PERSON] та його сина [PERSON] У зазначеному домоволодінні позивач мешкає з 1986 року по теперішній час. [INFO] її батько помер, заповіту на день смерті не залишив. Оскільки позивач проживала з батьком на день його смерті, заяв про відмову від спадщини не подавала, вважає себе такою, що фактично прийняла спадщину у вигляді ? частини зазначеного домоволодіння. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі, проти задоволення зустрічної позовної заяви не заперечував. Представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зустрічну позовну заяву підтримав та просив її задовольнити, первісний позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Представник відповідача за первісним позовом Комунарської сільської ради Харківського району Харківської області, у судове засідання не з'явився, суду надана заява за підписом Комунарського сільського голови Харківського району Харківської області [PERSON] про розгляд справи за відсутності представника. Відповідач за первісним та зустрічним позовом [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, посвідчену нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Євсєєвою О.І. 04 квітня 2016 року за реєстровим №277, в якій первісний та зустрічний позови визнала у повному обсязі, у зв'язку з похилим віком просила слухати справу за її відсутності. Представник відповідача за первісним та зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не позовні вимоги за первісним позовом та зутрічним позовом визнав, проти їх задоволення не заперечував. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає первісну позовну заяву та зустрічну позовну заяву обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з довідок Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №121 від 03 липня 2015 року та №173 від 03 серпня 2015 року на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] розташоване домоволодіння, яке складається з трьох житлових будинків - літ. «А-1», літ. «Б-1», літ. «Ж-1». Станом на 31 грудня 2012 року право приватної власності на зазначений жтловий будинок в ? частині зареєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою 01 жовтня 1962 року за реєстровим №2-3946, після будівництва житлових будинків літ. «Б-1» та літ. «Ж-1», які знаходяться в складі домоволодіння [ADDRESS] право власності не переоформлено, при цьому житловий будинок літ. «Б-1» збудований в 1991 році не відноситься до категорії самочинно зведеного та не підлягає прийняттю до експлуатації, житловий будинок літ. «Ж-1» самочинно перебудований в 1994 році з літньої кухні літ. «Ж», його ідеальна частка від домоволодіння складає 35/100 частин. Таким чином, ідеальна частка [PERSON] (1/2 частина будинку літ. «А-1» та житловий будинок літ. «Ж-1») складає 57/100 частин від домоволодіння, що складається з трьох житловий будинків. Згідно довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №Е-2120 від 17 лютого 2016 року та матеріалів технічної документації на домоволодіння [ADDRESS] Харківського району Харківської області. Зазначене домоволодіння складається з: житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 108,20 кв.м житловою площею 63,50 кв.м., житлового будинку літ. «Б-1» загальною площею 29,40 кв.м. житловою площею 15,20 кв.м., житлового будинку літ. «Ж-1» загальною площею 63,60 кв.м житловою площею 33,70 кв.м., літньої кухні літ. «В», «в», гаража літ. «Г», сараїв літ. «З», «Л», «М», «Р», погріба літ. «И», вигрібних ям літ. «К», «П», вбиральні літ. «Н», літнього душу літ. «О», навісу літ. «С», огорожі №1-5, 10-15, колонок №6-9. Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» проведений розрахунок рівних часток співвласників, відповідно до якого: приміщення в будинку літ. «А-1»: (1-1), (1-2), (1-3), (1-4), (1-5) загальною площею 52 кв.м. житловою площею 36,80 кв.м. з ганком літ. «а1», житлового будинку літ. «Ж-1» загальною площею 63,60 кв.м., житловою площею 33,70 кв.м., погребу літ. «И», сараю літ. «Р», вигрібної ями літ. «К», колонки №6,7, навісу літ. «С», огорож №1,2,15,14 та частини огорожі №4 довжиною 47,60 кв.м. та приміщення в будинку літ. «А-1»: (2-1), (2-2), (2-3), (2-4), (І) загальною площею 56,20 кв.м. житловою площею 26,70 кв.м. з ганком літ. «а2», житлового будинку літ. «Б-1» загальною площею 29,40 кв.м., житловою площею 15,20 кв.м. з погребом літ. «б1», літньої кухні літ. «В», «в», гаража літ. «Г», сараїв літ. «З», «Л», «М», вбиральні літ. «Н», літнього душу літ. «О», вигрібної ями літ. «П», колонок №8,9, огорож №3,5,10,11,12,13 та частини огорожі №4 довжиною 24,30 кв.м. становлять по ? частині від об'єкту нерухомого майна. Таким чином, в ході судового розгляду судом встановлено, що співвласниками домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] були [PERSON] та [PERSON], що також підтверджується відомостями, які містяться в довідці Комунарської сільської ради Харківського району Харківської області №376/02-20 від 27 липня 2015 року, відповідно до яких згідно погосподарських книг по с. Мовчани головами господарчого двору [ADDRESS] з 1990 року в ? є [PERSON]. по день його смерті та в ? - [PERSON], по день його смерті, а також довідкою Комунарської сільської ради Харківського району Харківської області №555/02-20 від 10 листопада 2015 року, відповідно до змісту якої [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на момент будівництва спірного будинку, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року. У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, зокрема може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за підтверджується лише записом в по господарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Враховуючи ту обставину, що такий запис в погосподарській книзі мається, суд вважає [PERSON] та [PERSON] такими, що набули право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] в цілому. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Комунарською сільською радою Харківського району Харківської області [INFO], [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді частини житлового будинку [ADDRESS] Харківського району Харківської області. В ході судового розгляду судом встановлено, що єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] були його дружина - [PERSON], яка з червня 2000 року по [INFO] була головою зазначеного господарчого двору, що підтверджується довідкою Комунарської сільської ради Харківського району Харківської області №376/02-20 від 27 липня 2015 року та син [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 24 листопада 1982 року). Згідно із ст..529 ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно із ст. 548 ЦК України, у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 549 ЦК України, у редакції закону 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як встановлено в ході судового розгляду, дружина та син померлого фактично спадщину прийняли, оскільки проживали у спірному будинку на день смерті спадкодавця. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Комунарською сільською радою Харківського району Харківської області 22 червня 2010 року. Після смерті останньої головою 1/2 частини спірного домоволодіння по сьогоднішній день є позивач по справі [PERSON]. Відповідно до листів Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №615/01.16 від 11 березня 2016 року та Харківського обласного державного нотаріального архіву Головного територіального управління юстиції у Харківській області №665/01-21 від 15 березня 2016 року, після смерті [PERSON], померлого [INFO], який на день смерті мешкав в с. Мовчани Харківського району Харківської області по [ADDRESS] заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців не надходили, спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Після смерті [PERSON] в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця звернувся син померлої [PERSON], заяви від інших спадкоємців до держнотконтори не надходили, свідоцтво про право на спадщину держнотконтора не видавала, заповіти від імені померлих відсутні. Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] його син [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а тому є єдиним спадкоємцем, хто прийняв спадщину у встановленому ЦК України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], порядку, оскільки на день смерті батька по теперішній час постійно проживає та є зареєстрованим в спірному будинку, що підтверджується відомостями у паспорті серії [NUMBER], виданому Харківським РВ УМВС України в Харківській області щодо місця його реєстрації. Щодо зустрічних позовних вимог, суд зазначає наступне. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Комунарською сільською радою Харківського району Харківської області 13 вересня 1993 року, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді частини житлового будинку [ADDRESS]. В ході судового розгляду судом встановлено, що єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] були його дружина - [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 20 жовтня 1947 року), яка з жовтня 1993 року по сьогоднішній день є головою зазначеного господарчого двору, що підтверджується довідкою Комунарської сільської ради Харківського району Харківської області №376/02-20 від 27 липня 2015 року та донька [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26 жовтня 1946 року, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 03 березня 1973 року). Згідно із ст..529 ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно із ст. 548 ЦК України, у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як встановлено судом з матеріалів справи, зокрема з довідки Комунарської сільської ради Харківського району Харківської області №555/02-20 від 10 листопада 2015 року, разом зі [PERSON], який постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проживали та були зареєстровані, в тому числі на день смерті останнього, дружина [PERSON], донька [PERSON] та внук [PERSON] В ході судового розгляду судом встановлено, що [PERSON], яка є спадкоємицею після смерті чоловіка [PERSON] не претендує на свою частку у спадщині та не заперечує проти прийняття спадщини в цілому її донькою [PERSON] Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 554 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. Як вбачається з листів Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №615/01.16 від 11 березня 2016 року та Харківського обласного державного нотаріального архіву Головного територіального управління юстиції у Харківській області №665/01-21 від 15 березня 2016 року, після смерті [PERSON], померлого [INFO], який на день смерті мешкали в с. Мовчани Харківського району Харківської області по [ADDRESS] заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців не надходили, спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] його донька [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а тому прийняла спадщину у встановленому ЦК України 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини, порядку, оскільки на день смерті батька по теперішній час постійно проживає та є зареєстрованою в спірному будинку, утримує його в належному стані. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності На підставі викладеного,

Outcome: approved