Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи його тим, що 31 жовтня 2014 року надав відповідачу у позику 15000 грн зі строком повернення до 15 грудня 2014 року. У зазначений термін відповідач борг не повернув, тому просить стягнути з відповідача 15000 грн боргу, 465 грн суму інфляції, 97,40 грн з розрахунку 3% річних та 515,55 грн процентів згідно ст. 536,1048 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що вже повернув позивачу 8500 грн і позивач пообіцяла написати розписку в отриманні коштів після того, як він поверне всі гроші Також він мав намір повернути їй ще 2500 грн, однак вона повідомила йому, що вже звернулася до суду з позовом. Просив суд врахувати, що повернув позивачу 8500 грн і задовольнити позов частково. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно ст.ст.525,526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно ст 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ч.2 ст 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ч.1 ст 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В судовому засіданні встановлено, що згідно розписки від 31.10.2014 [PERSON] позичив у [PERSON] 15000 грн. , які зобов'язався повернути до 15.12.2014 року. Відповідно до ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлений ст.61 цього Кодексу. Відповідач не надав суду доказів, що станом на день розгляду справи він повернув позивачу 8500 грн боргу, тому суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 15000 грн боргу, 3% річних, розмір яких розраховується 15000 грн х 3% х 79 (кількість днів прострочення) :365 днів = 97,40 грн, та 465 грн інфляційних витрат, які розраховуються 15000грнсума боргу х 103,1% процент інфляції-15000 грн = 465 грн. Враховуючи, що договором позики, укладеним між позивачем та відповідачем 31.10.2014 року не передбачений обов'язок позичальника сплатити позикодавцеві проценти за користування коштами, суд прийшов до висновку, що в частині стягнення 515,55 грн процентів, нарахованих позивачем відповідно до ст 1048 ЦК України, необхідно відмовити. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial