Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № Л71.188.70592 від 06.12.2011 року, посилаючись на те, що відповідачка отримала в позивача кредит в розмірі 17 658 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,001 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 60 місяців та зобовязалась виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на день звернення з позовом до суду за відповідачкою наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 26 532 грн. 36 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечив проти заочного розгляду справи. Представник відповідачки у судовому засіданні проти позову заперечував. Суду вказав що кредитні кошти [PERSON]-Х. П. банком не були надані. З цих підстав просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши думку представника відповідачки, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за вказаним договором з боржника. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 06 грудня 2011 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Л71.188.70592 (а.с. 5), за яким банк надав, а позичальник (відповідачка) отримала кредит на поточні потреби в розмірі 17 658 гривень та зобовязалась повернути кредит протягом 60 місяців. Відповідно до пункту 1.4. кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 0,001 % річних. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідачка систематично порушувала умови, передбачені цим договором. На підтвердження цього надано довідку-розрахунок заборгованості за кредитним договором № Л71.188.70592 від 06.12.2011 року (а.с.4). Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Станом на 24 вересня 2013 року, згідно довідки про стан заборгованості за кредитним договором № Л71.188.70592 від 06.12.2011 року, заборгованість відповідачки за кредитними зобов'язаннями становить 25 532 грн. 36 коп., з яких: 11 477 грн. 70 коп. основний борг, 5 980 грн. 30 коп. прострочений борг, 0 грн. 20 коп. прострочені проценти, 0 грн. 01 коп. строкові проценти, 9 064 грн. 15 коп. пеня, 10 грн. віндикаційні витрати. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений наведену позивачем заборгованість [PERSON]-Х. П. за кредитним договором відповідачкою не представлено суду. Разом з тим, суд критично відноситься до доводів представника відповідачки про неотримання нею кредитних коштів у відділенні ПАТ «Ідея Банк», оскільки жодних доказів того що позичальник [PERSON]-Х. П. вживала заходів щодо їх отримання суду не надано. Відповідачка підписавши договір взяла на себе зобовязання, відповідно до ст. 526 ЦК України, належно виконувати його умови, а підстав вважати що не сплата кредиту за договором № Л71.188.70592 правомірна суд не вбачає. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому сплачені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню зі сторони відповідачки пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 20, 526, 527, 610, 611, 612, 1054, 1050 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 74, 88, 197 ЦПК України,

Outcome: approved