Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить усунути відповідача від права на спадкування за законом за померлою [INFO] матір`ю [PERSON] ; визнати за ним право власності у порядку спадкування за останньою на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, об`єкт житлової нерухомості в [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1415238321232, та земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 2123283000:06:001:0021, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1544189121232. Свою позицію мотивує тим, що 08 травня 2004 року він уклав шлюб з [PERSON] , від якого у них народилося двоє дітей, а саме [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З моменту укладення шлюбу і до тепер вони спільно проживають у квартирі [ADDRESS] . Крім них у вказаній квартирі проживають батьки його дружини [PERSON] та [PERSON] , однак вони багато років за даним місцем проживання були переважно відсутні, так як знаходилися на заробітках за кордоном. На початку 2013 року у вказану квартиру переїхала проживати також мама [PERSON] - [PERSON] , 1936 року народження (до цього мешканка с. Мокра Перечинського району), оскільки її стан здоров`я сильно погіршився. У той час [PERSON] з чоловіком знаходилися за кордоном, а його дружина [PERSON] займалася вихованням їх дітей, тому за домовленістю з усіма членами сім`ї та [PERSON] було досягнуто згоди, що здійснювати догляд за останньою буде він, за що така оформить на нього належне їй майно, а саме будинок та земельну ділянку в [ADDRESS] . Однак, за життя [PERSON] вказане майно переоформити на нього не встигла, так як у лютому 2013 року дуже важко захворіла та до смерті знаходилася у нерухомому стані, внаслідок чого не могла самостійно себе обслуговувати та перебувала у безпорадному стані. [INFO] [PERSON] померла за адресою їх спільного проживання, а саме в м. Перечин, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Таким чином, у період з січня 2013 року по серпень 2018 року він повністю здійснював догляд за останньою - кормив її, мив, змінював підгузки, купляв ліки, домовлявся з лікарями, носив на руках у двір на свіже повітря та на обстеження. У 2015 році лікарсько-консультативна комісія прийняла рішення щодо можливості надання ним соціальних послуг; з 24 квітня 2015 року по 20 серпня 2018 року він перебував на обліку в Управлінні соціального захисту населення Перечинської РДА як одержувач соціальної допомоги по догляду за [PERSON] відповідно до абз. 1, 3 п. 2 постанови КМУ № 558 від 29 квітня 2004 року. Після смерті бабусі дружини він вважав, що автоматично прийняв спадщину, так як проживав разом із спадкодавцем протягом останніх 5-ти років та здійснював за нею догляд. При цьому, ще за життя останньої він, знаючи що успадкує за нею майно (відповідач на спадщину обіцяла не претендувати, а інші спадкоємці були відсутні) та отримавши її згоду, розпочав робити ремонт у будинку, закінчив такий вже після її смерті. За ці всі роки в міру можливостей він утримував майно в [ADDRESS] та упорядковував земельну ділянку. Однак, оформити спадщину він не мав можливості через відсутність коштів, адже останні 5 років перебував біля [PERSON] , а знайти відразу роботу не міг. Разом з цим, нещодавно він дізнався, що [PERSON] , донька спадкодавця [PERSON] , у встановлений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, пояснивши вказані дії юридичною необізнаністю. За таких обставин він змушений звернутися в суд за захистом своїх прав, адже відповідач була майже відсутня на території України, відтак від надання допомоги [PERSON] , коли та її потребувала, перебуваючи у безпорадному стані (була прикутою до ліжка), ухилялася та її не надавала. Враховуючи, що його дружина [PERSON] , донька [PERSON] , на спадщину не претендує, він проживав із [PERSON] однією сім`єю більше 5-ти років, тому просить позов задовольнити. Ухвалою судді Перечинського районного суду від 30 грудня 2020 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування та визнання права власності у порядку спадкування; постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою цього ж суду від 04 березня 2021 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №304/116/21 за позовом [PERSON] , заінтересовані особи - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Ухвалою судді від 21 травня 2021 року провадження у цій справі поновлено, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04 червня 2021 року клопотання представника [PERSON] - адвоката Бухтоярової Оксани Василівни задоволено - залучено до участі у цивільній справі № 304/1613/20 як співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованих в [ADDRESS] , а також у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Виконавчий комітет Перечинської міської ради Закарпатської області як Орган опіки та піклування. Ухвалою суду від 14 червня 2021 року позов [PERSON] у частині позовних вимог щодо визнання за ним права власності на майно у порядку спадкування залишено без розгляду. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та не вирішувати питання розподілу понесених ним судових витрат. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяви про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. У підготовче судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, подали до суду заяви, в яких позовні вимоги [PERSON] визнали та не заперечили проти їх задоволення. Також визнали викладені в позовній заяві факти й обставини. Представник третьої особи Виконавчого комітету Перечинської міської ради Закарпатської області як Органу опіки та піклування у підготовче судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Встановлено, що [INFO] в м. Перечин Закарпатської області померла мама [PERSON] - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 23 серпня 2018 року (а. с. 23, 61-66). Також встановлено, що згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 104688351 від 22 листопада 2017 року та № 122656318 від 03 травня 2018 року [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також земельна ділянка [ADDRESS] , в якому вона на момент смерті була одноосібно зареєстрована (а. с. 21-22, 26-27, 28-29, 36-40, 57). Крім цього встановлено, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 63125512 від 11 січня 2021 року заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися (а. с. 54). 30 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що стверджується копією спадкової справи № 25/2018 стосовно майна спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не відмовилася від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину (а. с. 56). Разом з цим, рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 07 квітня 2021 року у цивільній справі № 304/116/21 встановлено факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , яка померла [INFO] , понад п`ять років - з січня 2013 року по день її смерті, а саме до [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а. с. 115-117). При цьому, [PERSON] звернуся в суд з позовом до [PERSON] про усунення її від права на спадкування за законом за померлою [INFO] матір`ю [PERSON] , оскільки з 2013 він постійно проживав із останньою та доглядав за нею, так як вона перебувала у безпорадному стані, а відповідач була майже відсутня на території України, відтак від надання допомоги мамі, коли та її потребувала (була прикутою до ліжка), ухилялася та її не надавала. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту частини п`ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18); від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18); від 02 березня 2020 року у справі №133/1625/18 (провадження № 61-1419св20). Рішенням Перечинського районного суду від 07 квітня 2021 року встановлено, що у січні-лютому 2013 року [PERSON] дуже важко захворіла та до моменту смерті [INFO] знаходилася у нерухомому стані, відтак у цей період вона разом з [PERSON] проживала у квартирі [ADDRESS] . У цей час позивач повністю здійснював догляд за [PERSON] , зокрема кормив її, мив, змінював підгузки, купляв ліки, домовлявся з лікарями, носив на руках у двір на свіже повітря та на обстеження до лікарів. Згідно відповіді Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області № Б-8/01-27 від 18 грудня 2020 року та доданих до неї матеріалів, а також довідки вказаної установи № 462 від 02 грудня 2020 року чітко встановлено, що з 24 квітня 2015 року по 20 серпня 2018 року [PERSON] знаходився на обліку в Управлінні соціального захисту населення Перечинської РДА, так як здійснював догляд за громадянкою похилого віку [PERSON] , яка була важко хворою, та потребувала постійного догляду, відтак отримував відповідну допомогу на підставі абз. 1, 3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 558 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» від 29 квітня 2004 року. Отже, у ході розгляду справи встановлено, що з 24 квітня 2015 року по 20 серпня 2018 року [PERSON] знаходилася у безпорадному стані, зумовленому похилим віком та тяжкою хворобою, внаслідок чого вона не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування (а. с. 13, 14-15, 20, 73-92). Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. З 2013 року [PERSON] разом з сім`єю забрала свою маму [PERSON] на проживання у квартиру [ADDRESS] , однак будь-яку іншу допомогу їй не надавала, хоча та потребувала таку саме від неї. У той же час, донька [PERSON] - [PERSON] , маючи можливість надавати допомогу мамі та знаючи про її безпорадний стан, виїжджала за кордон на тривалий час (а. с. 16-18), тим самим ухиляючись від свого обов`язку, визначеного ст. 51 Конституції України, що суд розцінює як умисні дії та бездіяльність відповідача, спрямовані на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Таке ухилення пов`язане з винною поведінкою доньки, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій, що підтверджується визнанням нею позову [PERSON] . Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки виключно при одночасному настанні обставин, наведених у ч. 5 ст. 1224 ЦК України (ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи) законодавець уможливлює усунення особи від права на спадкування за законом, вказане позивачем належними та допустимими доказами доведено, тому суд приходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] у повному обсязі. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № 1831720037 від 17 грудня 2020 року позивачем [PERSON] сплачено 2 481,61 грн. судового збору (а. с. 41). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вбачається з поданої позивачем заяви, останній, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених ним судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке його волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідачів, тому також може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved