Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гаркуші-29», про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 13 553 грн. та моральної шкоди в розмірі 3000 грн., завданої внаслідок затоплення квартири. мотивуючи тим, що в серпні 2018 року його квартиру було затоплено. Затоплення відбулось з квартири № 10 , що знаходиться на поверх вище та яка належить на праві власності [PERSON] [PERSON] З приводу затоплення складено акт. В результаті затоплення квартири позивачу завдано матеріальної шкоди в розмірі 13 553 грн. згідно оцінки експерта-товарознавця. Окрім матеріального збитку затоплення квартири також спричинило моральну шкоду, яку позивач оцінив в 3 000 грн. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 січня 2019 року позов задоволено частково. Вирішено стягнути із [PERSON] в користь [PERSON] 13 553 грн. (тринадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят три гривні) на відшкодування матеріальної шкоди, 2000 грн. за проведення оцінки з визначення завданого матеріального збитку та 704 грн. 80 коп. судового збору. Ухвалою від 18 березня 2019 року заочне рішення від 24 січня 2019 року скасовано та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Окрім позовної заяви, інших заяв по суті справи до суду не надходило. 22 травня 2019 року представником позивача заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи диск із записом розмови (а.с. 133). У судовому засіданні 29 травня 2019 року судом без виходу до нарадчої кімнати відмовлено у задоволенні даного клопотання, диск позивачу повернуто, оскільки представником позивача не доведено, що даний диск може мати значення доказу у даній справі. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали з мотивів наведених у ньому. Просили суд позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила. За підставу своїх заперечень вказала, що долучений до позовної заяви Акт від 21 серпня 2018 року не відповідає формі встановленій підзаконним нормативно-правовим актом, що визначає порядок його складання, не містить детального опису ушкоджень, їх причин. Звіт оцінювача про вартість збитків містить неправдиві відомості та є немотивованим. Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову. Зазначив, що Акт від 21 серпня 2018 року про обстеження житлово-побутових умов та технічного стану квартири [ADDRESS] складений значно пізніше ніж відбулось затоплення даної квартири. Про те чи були затоплені квартири, які знаходяться вище квартири № 7 йому не відомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання про те, що [PERSON] проживає на 4 поверсі будинку [ADDRESS] . [PERSON] проживає у цьому будинку на 5 поверсі. [PERSON] живе на поверх нижче квартири [PERSON] . У 2017 році [PERSON] неодноразово затоплювала її квартиру. 21 серпня 2018 року нею підписаний акт обстеження квартири № 7 , стосовно затоплення, яке відбулось зимою 2017 року. При складанні акту вона була у квартирі [PERSON] , де бачила що стеля була мокрою. В основному від затоплення постраждали ванна та коридор. При обстеженні квартири було видно що затоплення йшло від квартири, яка знаходиться вище. У квартирі [PERSON] на момент затоплення не була, так як двері ніхто не відчиняв. Зі слів [PERSON] їй відомо, що чоловік [PERSON] здійснював ремонт у квартирі № 7 . Допитаний у судовому засіданні спеціаліст [PERSON] пояснив що перед складанням звіту № 18/10/08 з визначення розміру матеріального збитку завданого власнику квартири, внаслідок залиття, відвідував квартиру [ADDRESS] , де провів фотофіксацію об`єкту оцінки. Для складення звіту [PERSON] надав йому правовстановлюючі документи на квартиру. На запитання представника відповідача пояснив, що можливі описки та механічні помилки, допущені у звіті не вплинули на величину матеріального збитку. У строк встановлений судом ухвалою суду відповідач відзив на позов не подала, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Заслухавши пояснення позивача, його представника, думку представника відповідача, допитавши свідка, врахувавши думку спеціаліста, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Позивач є власником квартири [ADDRESS] , вказаний факт підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.27, 28). Як вбачається із копії акту обстеження житлово-побутових умов та технічного стану квартири [ADDRESS] від 21 серпня 2018 року (а.с.26), в квартирі позивача виявлено пошкодження стіни та стелі у санвузлах та кімнаті, що ймовірно було спричинено потраплянням води з мереж квартири, яка знаходиться вище. Причини пошкодження не вдалось встановити у зв`язку з тим, що воно було завдане раніше. Згідно звіту № 18/10/08 з визначення розміру матеріального збитку завданого власнику квартири, внаслідок залиття, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-12), вартість матеріального збитку завданого власнику квартири складає 13 553 грн . Над квартирою позивача знаходиться квартира № 10 , яка належить на праві власності відповідачці [PERSON] , що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.39). Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, власникам квартир у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на прав спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами, або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири. Стаття 382 ЦК України передбачає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, обставину заподіяння шкоди саме відповідачем, та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підтвердження обставини залиття відповідачем квартири [ADDRESS] , позивач долучив копію акту обстеження житлово-побутових умов та технічного стану квартири [ADDRESS] від 21 серпня 2018 року. Однак у даному акті комісією у складі голови ОСББ «Гаркуші-29» та мешканцями будинку, виявлено що пошкодження стіни та стелі у санвузлах та кімнаті квартири № 7 ймовірно було спричинено потраплянням води з мереж квартири, яка знаходиться вище. Комісія прийшла до висновку, що причини пошкодження ремонтів у санвузлі не вдалося встановити у зв`язку з тим, що воно було завдано раніше. Факт залиття квартири позивача саме [PERSON] заперечується представником відповідача у судовому засіданні. Із показань свідка та пояснень представника третьої особи вбачається, що у день залиття квартири № 7 комісія не була присутня у квартирах сторін, не встановила чи залиття відбулось з квартири № 10 чи іншої квартири, яка знаходиться на поверх вище. Залиття квартири відбулось у 2017 році, акт складено значно пізніше - 21 серпня 2018 року. Інших доказів на підтвердження факту затоплення квартири із вини власника чи мешканців квартири [ADDRESS] , матеріали справи не містять. Таким чином позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що шкода внаслідок залиття його квартири заподіяна саме відповідачем. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Однак позивачем не доведено обставини завдання йому матеріальної та моральної шкоди саме відповідачем, тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 16, 23, ч. 2 ст. 382, 1166 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed