Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Дарницький районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання виконавчого напису № 2622 від 23.02.2015, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, щодо звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], що належить в рівних частках [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/5 кожному, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 183487 грн. 29 коп. таким, що не підлягає виконанню. Позивач зазначає, що нотаріус вчинив виконавчий напис не перевіривши безспірність розміру заборгованості. Зважаючи на вказане, просить позов задовольнити в повному обсязі. Позивач та її представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи до суду не з'явилися, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім того, в заяві представник позивача - [PERSON] вимоги позову підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання представника не направив, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Третя особа приватний нотаріус Чуловський В.А. будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Направив на адресу суду копії матеріалів, на підставі яких було вчинено виконавий напис нотаріуса № 2622 від 23.02.2015. Представник третьої особи Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Заяв чи клопотань на адресу суду не направив. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] надіслали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Ухвалою суду від 27.04.2018 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання. Від відповідача 18.07.2018 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позову через його необґрунтованість та безпідставність /а.с. 167-169/. 25.07.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив /а.с. 183-185/. 06.08.2018 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив /а.с. 201-202/. Ухвалою суду від 06.08..2018 вказану справу призначено до розгляду по суті та закрито підготовче провадження. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено та не спростовується сторонами, що 29.09.2011 між ПАТ «Банк Кіпру», правонаступником якого є ПАТ «НЕОС БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір за умовами якого останній отримав кредит у сумі 200 000 грн. строком до 28.09.2018 та зобов'язався сплачувати 19,4 % річних за користування коштами. В забезпечення виконання кредитного договору, 29.09.2011 між ПАТ «Банк Кіпру» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] були укладені договори поруки. 29.09.2011 між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (Іпотекодавці) та ПАТ «Банк Кіпру» (Іпотекодержатель) укладено іпотечний договір, згідно якого ПАТ «Банк Кіпру» прийняв в іпотеку належне Іпотекодавцям в рівних частках по 1/5 частці кожному двокімнатну квартиру [ADDRESS]. В подальшому, між ПАТ «НЕОС БАНК» та ТОВ «Кредитні ініціативи» 21.07.2014 був укладений Договір факторингу за умовами якого Банк відступив, а ТОВ «Кредитні ініціативи» перейняв право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки. 25.03.2015 рішенням Дарницького районного суду м. Києва по справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, позов задоволено та стягнуто 174 948,44 гривень заборгованості солідарно /а.с. 5/. В провадженні Відділу державної виконавчого служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження № 49333869 16.11.2015 про виконання виконавчого листа № 753/1708/15 виданого Дарницьким районним судом м. Києва від 17.04.2015 на виконання рішення суду від 25.03.2015 /а.с. 6/. 23.02.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович вчинено виконавчий напис на іпотечному договорі, реєстровий № 2622, яким було звернуто стягнення на двокімнатну квартиру [ADDRESS], що належить в рівних частках по 1/5 [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на суму боргу в розмірі 183487 грн. 29 коп. Постановою головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 16.10.2015 відкрито виконавче провадження ВП № 49045111 за вищевказаним виконавчим написом нотаріуса, в частині звернення стягнення на нерухоме майно - 1/5 частину двокімнатної квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] Як вбачається із довідки, виданої Дарницьким районним відділом державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 21.02.2018 борг, згідно виконавчого листа № 753/1708/15 від 17.04.2015 виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення із [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 174 948,44 гривень заборгованості солідарно на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», сплачено /а.с. 122/. Відповідно до частин першої та третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нормою статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до приписів якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена у постановахКасаційного цивільного суду у складі Верховного Суду України від 07.02.2018 у справі № 4071/14-ц та від 12.04.2018 у справі № 761/32388/13-ц. Судом встановлено, що при зверненні до нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису у якості підтверджуючих документів ТОВ «Кредитні ініціативи» на адресу [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], крім іншого було надіслано письмові вимоги (повідомлення) № вих. 1021-15 від 20.01.2015, про усунення порушень основного зобов'язання на суму 180 337, 29 грн., однак доказів отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, передбаченої п.2.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - матеріали справи не містять. Крім того, спростовує безспірність заборгованості боржників і той факт, що у спірному виконавчому написі від 23.02.2015 нотаріус вказує про боргові зобов'язання в розмірі 183 487 грн. 29 коп., проте на час вчинення вказаного напису на розгляді у Дарницькому районному суді знаходилася справа за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованість у розмірі 174 948,44 грн. Доказів того, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «Кредитні ініціативи» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), відповідачем не надано, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, зазначений у написі, є безспірними. Таким чином, нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом. Підсумовуючи наведене вище, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що ґрунтується на належних і допустимих доказах, у зв'язку з чим підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved