overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про встановлення факту належності за [PERSON], який помер [INFO], на 1/2 частину садибного (індивідуального) житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по вул. Миру, 46 в м. Сарни Рівненської області; визнання за нею права власності на 1/2 частину садибного (індивідуального) житлового будинку, що по вул. Миру, 46 в м. Сарни Рівненської області, який складається з житлового будинку А-1, 1964 року забудови, прибудови «а», погрібу «Пг/а», вхідних східців «а1» , коридора 1-1 площею 7.5м2, кладової 1-2 площею 6.1 м2, коридора 1-3 площею 5.2 м2, кухні 1-4 площею 9.5 м2., житлової 1-5 площею 10.3 м.2, житлової 1-6 площею 16.1 м2, житлової 1-7 площею 10.4 м2. - загальною площею 65.1 м2, житловою -36.8 м2, допоміжною 28.3 м2 та надвірних будівель: сараю «Б», вбиральні «Г», огорожі №1, колонки «К», в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 11 лютого 2003 року. Позивач згідно заяви підтримав позов в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач згідно заяви просить справу розглянути за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності передбачена можливість розгляду судами справ про визнання права власності на майно. Стаття 328 ЦК України визначає підстави виникнення права приватної власності. Встановлено, що громадянин набуває права власності на підставах, не заборонених чинним законодавством. Згідно копій відповідних свідоцтв засвідчується, що 1/2 частини спірної садиби належала [PERSON] Пилипоичу, який помер 11 лютого 2003 року. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлені факт вступу заявника у встановлені строки у володіння спадковим майном, відсутність заповітів та заяв третіх осіб про прийняття спадщини, суд знаходить підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 335, 392, 1216, 1233, 1258, 1261, 1268 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про встановлення факту родинних відносин, що [PERSON], яка померла 29.06.1998 року, [PERSON], який помер 20.03.2005 року, є матірю та батьком позивача; визнання за ним права власності на дві земельні ділянки площею 1.28 га для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Кричильської сільської ради Сарненського району, згідно державного акту про право приватної власності на землю серії ІV-РВ №027497, виданого 31.12.2003 року; 2.07 га для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Кричильської сільської ради Сарненського району, згідно державного акту про право приватної власності на землю серії ІV-РВ №028299, виданого 31.12.2003 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 20.03.2005 року. Представник позивача згідно заяви підтримала позов в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач згідно заяви просить справу розглянути за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності передбачена можливість розгляду судами справ про визнання права власності на майно. Стаття 328 ЦК України визначає підстави виникнення права приватної власності. Встановлено, що громадянин набуває права власності на підставах, не заборонених чинним законодавством. Згідно копій відповідних свідоцтв засвідчується, що спірна садиба належала [PERSON], який помер 20.03.2005 року. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлені факт вступу заявника у встановлені строки у володіння спадковим майном, відсутність заповітів та заяв третіх осіб про прийняття спадщини, суд знаходить підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 335, 392, 1216, 1233, 1258, 1261, 1268 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про втрату права на житло, в якому просив визнати відповідача таким, який втратив право на користування житловим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідач є його зятем, який зареєстрований у належному йому на підставі свідоцтва про право власності від 09.11.2011 р. будинковолодінні [ADDRESS] . Кілька років тому відповідач залишив сім`ю, забрав свої речі та поїхав у пошуках роботи. З того часу він не проживає у будинку позивача, місце його фактичного проживання невідоме. Оскільки відповідач залишився зареєстрованим у належному йому будинку, це створює певні труднощі у користуванні будинком, зокрема, унеможливлює отримання субсидії по оплаті комунальних послуг. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, позов підтримав і просив задоволити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи наступного. Встановлено, що відповідач, який є зятем позивача - власника будинковолодіння [ADDRESS] , не проживає у цьому будинку без поважних причин більше одного року. При цьому відповідач не знявся з реєстрації місця проживання у спірному будинковолодінні, що порушує права та інтереси позивача як власника житла. Вказані обставини підтверджуються наступними письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.11.2011 р. (а.с.4), копією витягу про державну реєстрацію прав ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 09.11.2011 р. (а.с.3), довідкою Слобідської сільської ради (а.с.5), довідкою УДМС України в Івано-Франківській області про реєстрацію місця проживання фізичної особи (а.с.15). Згідно вимог ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звідповідача слід стягнути 840,80 грн. судового збору в дохід державного бюджету. На підставі наведеного, відповідно до ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про втрату права на проживання в житловому будинку. Він вказує на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 26.10.2001 р. посвідченого в приватного нотаріуса Христинівського районного нотаріального округу Осики Л.М., реєстр за №3426, йому на праві приватної власності належить житловий будинок в [ADDRESS]. З огляду на те, що він з [PERSON] проживав як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, на її про\-хання він погодився на реєстрацію місця проживання в його житловому будинку, яка проведена у встановленому законом поряд\-ку 07.12.2001 р. з відповідною відміткою групи ПРФО Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області в Будинковій книзі на будинок за [ADDRESS]. В листопаді 2005 р. сумісне проживання було припинено. [PERSON] переселилась на постійне проживання у власний будинок в [ADDRESS], де проживає до цього часу Позивач також зазначив, що неодноразові вимоги щодо перереєстрації місця про\-живання не виконує, чим обмежує його право власності,включаючи право на отримання субсидії. Вона рахується членом його сім'ї. При вирішенні права на субсидії він повинен надавати дані про доходи всіх членів сім'ї, однак надати дані про дохід [PERSON] він не може, тому до цього часу субсидії не отримує. Отже, [PERSON] ще в грудні 2005 р. була зобов'язана провести належну перереєстрація місця свого проживання на [ADDRESS]. В попереднє судове засідання позивач не з'явився по невідомій для суду причині, хоча про час та місце проведення судового засідання належним чином був повідомлений у встановлений законом порядку. Відповідач в попереднє судове засідання не з'явилася, проте від неї через канцелярію суду надійшла заява з проханням справу слухати в її відсутність, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. У відповідності зі ст. 72 ЖК України, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення є відсутність особи понад встановлених законодавством строків. Відповідно ст. 71 ЖК України за особою зберігається право користування житловим приміщення на протязі 6 місяців. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про захист прав власника шляхом визнання особи такою, що втратила право на житло. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири по [ADDRESS] і у вказаному житлі з 2009 року зареєстрований відповідач. Вказує, що останній у вказаній квартирі не проживав протягом останніх трьох років, участі у її утриманні та оплаті комунальних послуг не приймав. У зв'язку з чим, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача не з'явилася, проте подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи через судове оголошення в пресі. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що стверджується договором купівлі-продажу квартири від 18.09.2009 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 4, 5). У вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON], що стверджується копією будинкової книги (а.с. 9-11). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З пояснень позивача та представлених в судове засідання письмових доказів, а саме: повідомлення Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області від 15.06.2017 року, судом з'ясовано, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає на протязі останніх трьох років, інтересу до цього житла не проявляє, за комунальні послуги не сплачує, а тому є всі підстави вважати його таким, що він втратив право користування жилим приміщенням згідно ст. 405 ЦК України. Доказів постійного проживання у вказаній квартирі всупереч ст. 60 ЦПК України суду не представлено. Таким чином, дослідивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає за можливе позов з наведених підстав задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про захист прав споживачів та стягнення пені у розмірі 3041,0 гривень. Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, у зв`язку із складністю справи, суд вважає, що слід проголосити вступну та резолютивну частину рішення, а складання повного рішення відкласти строком на п`ять днів.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про звернення стягнення, посилаючись на те, що 18.05.2006 р. між [PERSON] та позивачем укладено договір кредиту №930/76-КУ8-КС2 відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 10 506 (десять тисяч п'ятсот шість) гривень 06 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.05.2008 р. Відповідач належним чином умови договору не виконувала, внаслідок чого у неї перед позивачем станом на 05.06.2014 р. виникла заборгованість в розмірі 23 368 гривень 95 копійок. Виходячи з викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Укрсоцбанк» заборгованість в розмірі 6831 грн. 96 коп. та стягнути з відповідача судові витрати по справі в сумі 243 грн. 60 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, підтримавши позов та не заперечував проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася двічі, що стало підставою для розгляду справи без участі відповідача і для ухвалення заочного рішення. Судом встановлено, що згідно договору кредиту №930/76-КУ8-КС2, [PERSON] отримала кредит у розмірі 10 506, 06 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За станом на 05.06.2014 р. за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 23 368, 95 грн. в тому числі заборгованість за кредитом 6 989 (шість тисяч дев'ятсот вісімдесят дев'ять) гривень 35 коп., заборгованість за відсотками 12 339 (дванадцять тисяч триста тридцять дев'ять) гривень 57 коп., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 997 (дев'ятсот дев'яносто сім) гривень 92 коп., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 1629 (одна тисяча шістсот двадцять дев'ять) гривень 88 коп., інфляційні витрати за кредитом 524 (п'ятсот двадцять чотири) гривні 20 коп., інфляційні витрати за відсотками 888 (вісімсот вісімдесят вісім) гривень 02 коп. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Доказів сплати вказаних сум заборгованості суду не представлено. Таким чином, на думку суду, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 526, 530, 546, 651 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про звернення стягнення, посилаючись на те, що 23.04.2007 р. між [PERSON] та позивачем укладено договір кредиту №924/972-САФ03.16-2 відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 140800 (сто сорок тисяч вісімсот) гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17 (сімнадцять) процентів річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.04.2014 р. Відповідач належним чином умови договору не виконувала, внаслідок чого у неї перед позивачем станом на 22.05.2014 р. виникла заборгованість в розмірі 151006,02 гривень. Виходячи з викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Укрсоцбанк» заборгованість в розмірі 151006,02 грн. та стягнути з відповідача судові витрати по справі в сумі 1510 грн. 07 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, підтримавши позов та не заперечував проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. В судове засідання відповідач [PERSON] двічі не з'явилася що стало підставою для розгляду справи без участі відповідача і для ухвалення заочного рішення. Судом встановлено, що згідно договору кредиту №924/972-САФ03.16-2 [PERSON] отримала кредит у розмірі 140800 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За станом на 22.05.2014 р. за відповідачем рахується заборгованість в розмірі151006,02 грн. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Судом встановлено, що відповідач належним чином умови договору не виконував внаслідок чого у неї перед позивачем станом на 22.05.2014 р. виникла заборгованість в розмірі 151006,02 (сто п'ятдесят одна тисяча шість) гривень, яка складається з: заборгованості по кредиту 75971,44 грн., заборгованість за відсотками - 52166,97 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 9150,89 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 6126,11 грн., інфляційні витрати за кредитом - 4549,64 грн., інфляційні витрати за відсотками - 3040,96 грн. Доказів сплати вказаних сум заборгованості суду не представлено. Таким чином, на думку суду, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 526, 530, 546, 651 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, які стягуються з позивача за рішенням суду на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], що виникла за період з липня 2010 року по квітень 2015 року. Згідно із заявою про уточнення позовних вимог від 25 серпня 2015 року позивач просить звільнити від його сплати заборгованості по аліментах станом на 11.06.2010 року в розмірі 381 гривня 54 копійки та з липня 2010 року по квітень 2015 в розмірі 37627 гривень 20 копійок. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що довідка державного виконавця про розмір заборгованості по аліментам від 30.04.2015 року складена неправильно. При розрахунку заборгованості по аліментам державний виконавець не врахував, що з 15.10.2009 року по 11.06.2010 року з позивача утримувались аліменти. Також позивач вказує на те, що він з червня 2010 року ніде не працює та зазначає про наявність у нього тяжкої хвороби та народження сина [PERSON], якого він утримує. Представник позивача просила задоволити позовні вимоги з підстав, що вказані у позові. Відповідач просила відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач умисно не сплачує аліменти, хоча може працювати і фактично працює. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши у сукупності наявні в справі докази,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 08.05.2012 року з нього стягуються аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 15% від усіх видів заробітку щомісячно. Вказує, що на даний час не має можливості сплачувати вказану суму, оскільки у нього змінилися важливі обставини, що були враховані при визначені розміру аліментів, а саме: він одружився, має на утриманні двох малолітніх дітей. Крім того, у нього спостерігається загострення давньої хвороби. У звязку з чим, просить зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] до 5% щомісячно. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених у заяві та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засідання позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 08.05.2012 року зменшено розмір аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] до його повноліття з 20% до 15% усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 08.05.2012 року і до повноліття дитини (а.с. ). Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоровя когось із них. Однак, враховуючи, що позивач не представив суду доказів та всупереч ст.60 ЦПК України не довів, що у нього відбулись такі зміни матеріального становища і стан здоровя, які не дозволяють сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі, то суд приходить до висновку про безпідставність заявлених вимог . При цьому, на думку суду утримання неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, не звільняє позивача від обовязку утримувати дану дитину та не є підставою в даному випадку для зменшення розміру аліментів. Його доводи та пояснення стосовно загострення давньої хвороби та зміни майнового стану суд не приймає до уваги, оскільки вони вже були предметом розгляду у справі, за наслідками розгляду якої судом 05.05.2012 року постановлено рішення про зменшення розміру аліментів. Крім цього, народження другої дитини у іншому шлюбі не може слугувати беззаперечною підставою для зменшення цього розміру та не звільняє від обовязку по утриманню дитини від попереднього шлюбу.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Кузнецовського міського суду від 24.12.2008 року на користь відповідача на утримання дитини [PERSON] , встановивши аліменти в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною [PERSON] повноліття. В обґрунтування вимог про зменшення розміру аліментів позивач посилається на зміни в сімейному стані у зв`язку із укладенням шлюбу та народженням дитини. В судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позову. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі та визнання позову. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у відповідності із ч.2 ст.247 ЦПК. Дослідивши наявні в справі докази та

Outcome: approved