Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач в особі Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 21.04.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжку картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил наданні банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дав право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач ставши клієнтом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», згідно якої отримав кредитну картку. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом в повному обсязі не сплатив, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту в сумі 47561.02 грн. та судові витрати по справі. Представник відповідача адвокат [PERSON] у своєму заперечені просила суд в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити. Свої заперечення обґрунтовувала тим, що позивачем неправомірно збільшено тіло кредиту, яке включено до заборгованості та неправомірно нараховані відсотки за збільшеною ставкою, що не погоджено між сторонами, тому наданий розрахунок заборгованості не відповідає умовам договору, а тому будь яке стягнення по цьому договору є необґрунтованим. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала із підстав зазначених в позовній заяві. Просила суд позов задовольнити, стягнути з [PERSON] заборгованість за договором від 21.04.2011 року у розмірі вказаному у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні просила суд в позові відмовити з підстав, вказаних у заперечені на позовну заяву. Крім того просила суд при вирішенні справи рахувати, що нарахування поза межами строку позовної давності не допускається. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши подані сторонами пояснення, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21 квітня 2011 року [PERSON] підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», згідно якої отримав кредит у розмірі 1400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Таким чином між сторонами у справі виникли кредитні правовідносини, на підставі укладеного кредитного договору, який складається з анкети заяви від 21.04.2011 року та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» Умовами обслуговування, які визначені у п. 2.1.1.2. Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що для надання послуг банку клієнту видається картка, її вид визначений у Памятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладає договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, вказаної у заяві. Після отримання банком необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку предявлених документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карку. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Отже, банком визначено порядок надання банківських послуг викладений в Умовах та правилах надання банківських послуг, і передбачає обовязковість укладання договору у письмовій форми шляхом підписання клієнтом складових такої форми кредитного договору, а саме, заяви, памятки, довідки про умови кредитування. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] С,О. під час отримання картки, підписав анкету-заяв та довідку про умови кредитування, в якій сторони погодили істотні умови договору, зокрема щодо нарахування відсотків, за користування кредитними коштами, їх розміру, застосування штрафних санкцій за порушення умов договору. Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору відповідачу були визначені наступні умови надання кредитних коштів: тип кредитної лінії відновлювальна; пільговий період до 55 днів; базова відсоткова ставка 2,5% на місяць; розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді ) 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця наступного за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості складається з пені (1) та пені (2): де пеня (1)=(базова процентна ставка по договору)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення по кредиту або процентам 5 та більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. і більше; штраф при порушенні строку платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. З даними умовами кредитування [PERSON] ознайомився 21 квітня 2011 року, що засвідчив своїм особистим підписом у довідці про умови кредитування.\~\~ Тобто,\~сторонами були\~узгоджені усі\~істотні умови,\~які є\~обовязковими для\~кредитних договорів,\~зокрема щодо\~порядку надання\~кредитних коштів,\~відсоткової ставки\~за користування\~коштами,\~строків та\~порядку погашення\~заборгованості,\~відповідальність за\~порушення зобовязання,\~тощо. Таким чином, між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини на підставі укладеного кредитного договору, який складається із заяви та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і ці обставини свідчать про укладення кредитного договору. Окрім того, з виписки по рахунку вбачається, що [PERSON], отримавши картку почав активно нею користуватися, знімати кошти, погашати заборгованість, та знову знімати кредитні кошти, що свідчить про належну інформованість [PERSON] про тарифи, умови та правила користування кредитним коштами. Тобто, відповідач своїми діями визнав наявність з позивачем зобовязань за кредитним договором. Відповідно до вимог ст.ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, тому позичальник зобовязаний своєчасно вносити плату за користування грошима. [PERSON] взяті на себе кредитні зобовязання належним чином не виконав внаслідок чого виникла заборгованість. Представлений банком при подачі позову розрахунок кредитної заборгованості станом на 30.06.2017 року складає\~47561.02 грн., з яких: 1303.93 грн. - заборгованість за кредитом; 39016.09 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4500 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 2241.00 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до положень ст.ст.\~1048, 1054, 1055 ЦК України\~за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частинами 1, 2 ст. 628 ЦК України,\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Викладеними нормами матеріального закону визначені істотні умови укладення кредитного договору, а саме розмір суми кредиту, умови його надання, сплати процентів за користування кредитом, які визначаються при укладенні сторонами договору шляхом складення його в письмовій формі, що підписується сторонами. Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства. Відповідно до статей 11-13, 81 ЦПК України\~кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заявлених вимог у позові, дотримуючись засад змагальності у цивільному судочинстві. Аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобовязання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобовязань, застосування неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаному сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 526, ст. 530 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність встановлюється у один рік, зокрема щодо вимог про стягнення пені і штрафу (ст. 258 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, 21 квітня 2011 року відповідач отримав платіжну картку № 5577212702886048 зі строком дії до листопада 2014 року. В подальшому було здійснено перевипуск картки та відповідач отримав картку за №5211537334089880 зі строком дії по серпень 2016 року. 13 лютого 2013 року [PERSON] поповнив картковий рахунок готівковими коштами у відділенні банку на суму 160 гривень, що підтверджується випискою по кредитному рахунку. З довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що термін дії кредитної картки [PERSON] становить - до серпня 2016 року (включно). Відповідно до Умов та правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. Таким чином, суд вважає, що позивач звернувся до суду в межах позовної давності щодо основного зобовязання, оскільки початок перебігу цього строку підлягає обрахуванню не з дня зняття грошових коштів відповідачем у справі, а з дня кінцевого терміну повернення грошових коштів, а саме з 1 вересня 2016 року. Виходячи з цього суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В той же час, суд вважає, що оскільки позивач звернувся за захистом свого порушеного права 11 серпня 2017 року, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності, тому вимога позивача про стягнення заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом поза межами позовної давності за період з 21.04.2011 року по 10.08.2014 року не підлягають задоволенню у звязку із пропуском строку позовної давності та є в цій частині незаконним та необґрунтованими. Крім того, як вже зазначалось, з розрахунку заборгованості за кредитним договором наданого позивачем вбачається, що підписавши довідку про умови кредитування, відповідач погодилася з процентною ставкою 30% річних, яка з 01 вересня 2014 року збільшена до 34.80 %, а з 01 квітня 2015 року до 43,20% без згоди позичальника. Відповідно до положень ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобовязаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Матеріали справи не містять та позивачем, у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України, не надано жодних доказів про встановлення процентної ставки у розмірі 34.80% та 43,20%, як зазначено у розрахунку заборгованості, а також не надано доказів, які б містили підпис відповідача, про ознайомлення її про зміну розміру процентної ставки. Отже, розмір заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 11 серпня 2014 року до 31 серпня 2016 року, який розраховується з процентної ставки 30% річних та суми заборгованості по тілу кредиту 1303.93 грн. становить 816.04 грн., (1303.93 грн. х 30 % х 751 днів /360). Вимоги позивача про стягнення заборгованості за нарахованими процентами за період з 01 вересня 2016 року по 11 серпня 2017 року задоволенню не підлягають, оскільки строк дії основного зобов'язання сплив зі спливом строку дії кредитної картки (31 серпня 2016 року), а отже і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобовязання, відповідно до ч.2 статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Відповідна правова позиція викладена ВП Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року (справа № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154 цс 18). Також, відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК виконання зобов'язання забезпечується, зокрема неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК). Тарифами обслуговування\~кредитних карт\~«Універсальна»,\~які банк\~надав суду\~разом з\~позовною заявою,\~передбачена відповідальність\~позичальника за\~порушення зобов'язання,\~а саме:\~пеня за\~несвоєчасне погашення\~кредиту та\~процентів (складається з пені (1) та пені (2): де пеня (1)=(базова процентна ставка по договору)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення по кредиту або процентам 5 та більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. і більше), а також штраф за порушення строків платежів за будь яким із грошових зобовязань (500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій). Тобто, за одне й те саме порушення зобов'язання фактично передбачена подвійна відповідальність позичальника. При цьому, в ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У звязку з цим суд з урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з боржника штрафу, розмір якого, виходячи із заборгованості по тілу кредиту та процентах за користування ним, становить 606 грн. (500+106). В задоволенні вимог про стягнення заборгованості за пенею необхідно відмовити. \~ \~ \~ \~На підставі ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 91 грн. 70 коп. компенсації судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial