Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про визнання відповідача таким що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування заяви вказав що відповідач який є його сином в належній позивачу квартирі не мешкає, допомоги позивачу не надає, комунальних послуг не сплачує - отже його повинно бути виписано. Ухвалою Дзержинського р/с м. Харкова від 10.03.21 року Справу передано на розгляд до Ленінського р/с м. Харкова за підсудністю. Ухвалою Ленінського р/с м. Харкова від 08.04.21р. відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Суд вважає, що відповідач без поважних причин не подав відзив, тому, при відсутності заперечень в позовній заяві з боку позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факт та відповідні їм правовідносини: згідно до копії з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить на праві власності - [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 08.04.2009р. Вказана копія належним чином позивачем не посвідчена (с.с.8). На запит суду встановлено що [PERSON] [INFO] зареєстрований з 07.08.2009р. за адресою [ADDRESS] (с.с.12). Зняття особи з реєстрації (визнання таким що втратив право на користування житловим приміщенням) регламентовано положеннями ст. ст. 71, 72 ЖК України та ст. 405 ЦК України. У відповідність зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім`ї за ним зберігається жиле приміщенням протягом шести місяців. Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом. Позовна заява не містить посилання на положення діючого законодавства згідно до яких суд повинен прийняти рішення про «виписку» відповідача. До позовної заяви додано належним чином не завірені копії заяв сусідів відповідача - [PERSON] від 28.11.2020р., [PERSON] від 30.11.2020р, [PERSON] від 27.11.2020р. з яких вбачається термін часу з якого [PERSON] не мешкає за спірною адресою - з 2013р. (с.с.5-7), але відсутні докази відсутності поважних причин його не проживання; докази відсутності за спірною адресою речей відповідача та докази відсутності перешкод з боку позивача для його проживання. Згідно з ч. 1 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд самостійно докази не збирає. Позивач не звертався до суду з клопотаннями про витребування (забезпечення) доказів по справі як то отримання інформації з правоохоронних органів щодо наявності письмових звернень з боку відповідача про якісь перешкоди для проживання, інформації з поштової установи про отримання кореспонденції відповідачем, інформації щодо звернень до медичної установи за місцем реєстрації тощо. Таким чином позивач не довів належними та допустимими доказами необхідність «виписки» відповідача за спірною адресою. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову за ненаданням належних доказів позивач не позбавлений права на повторне звернення до суду з позовом за умови його належного обґрунтування. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed