Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що відповідно до укладеного договору № HEH0R000540015 від 10/12/2002 року відповідачу був наданий кредит в розмірі 1595,00 грн. зі сплатою 30% річних. Свої зобовязання позивач виконав в повному обсязі. У порушення умов договору відповідач допустив прострочення платежів та здійснив погашення сум, які були зараховані в борг за тілом кредиту, але наявна заборгованість станом на 27.06.2014 року у сумі 17456,03 гривень, що складається з 1745,73 гривень заборгованості за відсотками за користування кредитом та 15710,30 гривень пені за несвоєчасне виконання зобов'язань. Розрахунок боргу позивач надав. Просить стягнути 17456,03 гривень заборгованості та судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом публікації оголошення в газеті. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.224, 169 ч.4 ЦПК України. Судом установлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно договору № HEH0R000540015, укладеного 10.12.2002 року між позивачем та відповідачем, згідно з яким позивач надає відповідачу строковий споживчий кредит у сумі 1595,00 грн на придбання побутової техніки. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, маючи заборгованість перед позивачем в сумі 17456,03 грн., що підтверджується відповідними розрахунками позивача. Відповідно ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 550 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до чч. 1, 2 п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» розяснено, що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» відносяться і ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних потреб громадян, у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій. Крім того, при вирішенні вказаного спору необхідно застосовувати висновки, викладені в рішенні Конституційного суду України № 15рп/2011 від 10.11.2011 р. у справі № 1-26/2011 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої сттаття 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України про поширення на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору положень п.п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». За вказаних обставин, суд вважає за можливе застосувати положення п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні розміру пені, оскільки визначений позивачем розмір останньої є непропорційно великим в порівнянні з розміром заборгованості по кредиту. Таким чином до стягнення з відповідача підлягає 797,50 грн. пені як 50 відсотків від розміру тіла кредиту, отриманого позивачем. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в силу ч. 3 ст. 550, ст. ст. 1049, 1054 ЦК України, пп. 17, 19, 23 ч. 1 ст. 1, чч. 1, 2 п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року N 1023-XII, Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» підлягають задоволенню частково із стягненням заборгованості з відповідача на користь позивача в сумі 2543,23 грн.

Outcome: partial