Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про припинення її права на 1/2 частки в спільній частковій власності на квартиру [ADDRESS] та виплату їй матеріальної компенсації за частку в сумі 128 574 грн. мотивуючи тим, що спірна квартира знаходиться у їх з відповідачкою спільній частковій власності, частки є рівними, по 1/2 кожному. Кожен з сторін має власне житло в м. Полтава. Спірне володіння квартирою неможливе, однак відповідачка не бажає компенсувати позивачу розмір його частки та сама не погоджується отримати компенсацію за належну їй частку в квартирі. Позивач в судові засідання не з'являвся, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідачка в судові засідання не з'являлась, в заяві, яку надіслала на адресу суду просила в задоволенні позову відмовити. Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивач та відповідачка є співвласниками квартири [ADDRESS]. На підставі рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2013 року сторони набули у власність по 1/2 ідеальної частки квартири [ADDRESS] (а.с.11-13). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Право спільної часткової власності позивача на 1/2 частки квартири зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом (а.с.19). Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідачка не погоджується надати позивачу чи отримати від нього відповідну матеріальну компенсацію його/її частки у праві спільної часткової власності. Сторони не проживають у спірній квартирі, з їх слів, мають кожен окреме житло в м. Полтава. Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Зі змісту зазначеної норми закону випливає, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1-4 ч.1 ст. 365 ЦК України випадку, але лише в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Практикою Верховного Суду України при розгляді аналогічних справ також встановлено, що висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкту, який є спільним майном. Частки сторін є рівними, припинення права на частку однієї із сторін без згоди цієї сторони завдасть шкоди буд-кому із співвласників. Позивач на день винесення рішення суду не вніс на депозитний рахунок суду суму вартості частки в розмірі 128 574 грн. А відповідачка не погоджується на отримання компенсації. Крім того, позивач вирахував розмір частки на підставі висновку про вартість майна, станом на 01.03.2012 року (а.с.14), висновок є застарілим. Клопотання про призначення експертизи позивач не заявляв. Суд на підставі ст.ст. 10, 11, 27, 60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Отже, з урахуванням наведеного немає підстав для припинення права відповідачки на її частку у спільній частковій власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 358, 364, 365 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 27, 61 ЦПК України,

Outcome: dismissed