Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 травня 2006 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір № 352/06-К8 (далі - Договір) на підставі якого відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 74718 грн. в тимчасове користування на умовах забезпеченості поворотності, строковості, платності з оплатою за процентними ставками, встановленими Договором. Пунктом 2.3 Договору встановлено, що кредитні ресурси отримані позичальником для придбання автомобіля CEVROLET AVEO. Однак відповідачка взяті на себе зобов'язання по кредитному договору не виконує належним чином, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, загальна сума якої становить 193 565 грн. 51 коп. Враховуючи те, що відповідачка в добровільному порядку заборгованість за кредитом не погасила, просить позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні вимоги позову визнала частково та пояснила, що дійсно отримала кредитні кошти у позивача для придбання автомобіля, однак у зв'язку із зміною матеріального становища не змогла своєчасно повернути кредит, тому на погашення заборгованості у неї вилучено транспортний засіб. Вказала, що по мірі можливості погашуватиме кредитну заборгованість. Однак, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності в 1 рік щодо витмоги про стягнення пені, у зв'язку з чим просила у задоволенні позову в частині відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23.05.2006 року між позивачем та відповідачкою укладено кредитний договір № 352/06-К8 відповідно до якого відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 74718 грн. для придбання автомобіля CEVROLET AVEO. та зобов'язалася повернути кредит до 23.05.2012 року. Порядок повернення кредитних ресурсів, порядок нарахування та сплати процентів передбачені пунктами 3,4 Договору. Внаслідок порушення взятих на себе зобов'язань за кредитним договором у відповідачки станом на 22.08.2014 року виникла заборгованість, загальна сума якої становить 193 565 грн. 51 коп., що складається з суми простроченої заборгованості по основному боргу (тілу) кредиту - 28168,93 грн., суми простроченої заборгованості за відсотками - 10663,45 грн., суми простроченої заборгованості по щомісячній комісії - 5095,78 грн., пеня 149637,35 грн. На даний час кредитна заборгованість відповідачкою не погашена. Суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати норми Цивільного кодексу України про кредитний договір. Згідно з вимогами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Зокрема, ст.1050 ЦК України визначає, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Також, виходячи з вимог статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки відповідно до статті 611 ЦК України, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Як передбачено п.1 ч.1 ст.258 ЦК України щодо вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. З представлених позивачем суду матеріалів слідує, що кредитний договір між сторонами укладений 23.05.2006 року і відповідач зобов'язався повернути кредитні ресурси до 23.05.2012 року. За змістом ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Ч.3 ст.267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В судовому засіданні відповідачка подала відповідну заяву. Оскільки позивач звернувся до суду із позовом 17.10.2014 року, то він пропустив строк на звернення до суду про стягнення пені, тому вимоги позивача про стягнення з відповідачки суми пені задоволенню не підлягають. Виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору суд вважає, що з відповідачки підлягають до стягнення: суми простроченої заборгованості по основному боргу (тілу) кредиту - 28168,93 грн., суми простроченої заборгованості за відсотками - 10663,45 грн., суми простроченої заборгованості по щомісячній комісії - 5095,78 грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідачку пропорційно до задоволених вимог. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial