Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до відповідачів з позовною заявою, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-промислова група «Формула» та [PERSON] на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди в сумі 33909,17 грн та відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11 лютого 2020 року сталась дорожньо-транспортна пригода на проспекті Богдана Хмельницького поблизу будинку 40 в м. Дніпро за участю двох транспортних засобів: автомобіля Seat Leon, державний номер [NUMBER] , та автомобіля МАЗ 630303-245 Автокран, державний номер [NUMBER] . Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 6 квітня 2020 року у справі №204/1514/20 доведено вину [PERSON] у скоєнні порушення правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої був пошкоджений транспортний засіб позивача. Учасниками дорожньо-транспортної пригоди є автомобіль Seat Leon, державний номер [NUMBER] , який належить позивачу, та автомобіль МАЗ 630303-245 Автокран, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ФОРМУЛА», яким керував [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АО/0660492. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб позивача був пошкоджений, внаслідок чого їй було завдано збитку у розмірі вартості відновлювального ремонту транспортного засобу у розмірі 53293,17 грн, що підтверджується висновком експертного дослідження автотоварознавця з визначення матеріальної шкоди, заподіяної власнику КТС №128/20А від 18 травня 2020 року. Також понесено витрати проведення експертизи,\~що становить 2500 грн. Зазначає, що сума страхового відшкодування, визначена страховою компанією становить 14884 грн, безумовна франшиза 2000 грн. Таким чином, сума, яку позивач вимагає від відповідачів складається із різниці між розміром матеріального збитку та сумою страхового відшкодування, з додаванням до отриманої суми вартості проведення автотоварознавчої експертизи та франшизи. Сума матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача за його розрахунком становить 33909,17 грн (53293,17-14884+2500+2000). Крім матеріальної шкоди, позивач вказує на завдання моральної шкоди, що виразилось у сильних душевних хвилюваннях, які позивач та члени її родини зазнали під час самої дорожньо-транспортної пригоди та після неї в результаті ухилення відповідача від відшкодування завданої шкоди. Було повністю порушено нормальний життєвий ритм позивача та членів її родини, адже їх робота пов`язана з використанням власного автомобіля, також значного негативного впливу зазнав життєвий уклад родини позивача, яка має малолітню дитину, що потребує особливого догляду. Все це призводило до постійних хвилювань, відчуття безпорадності, необхідності відшукувати додаткові гроші на таксі, ремонт автомобіля, в той час, як відсутність автомобіля стала негативно відображатись на результатах роботи позивача та її чоловіка. Позивач оцінює моральну шкоду в розмірі 10000 грн та вважає, що така грошова виплата хоча б якоюсь мірою дозволить відчути відшкодування понесених страждань та дозволить родині витратити кошти на відновлення втраченого здоров`я та душевної рівноваги. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 21 жовтня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ФОРМУЛА» Плотніков В.В. зазначає, що цивільно-правова відповідальність ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» була застрахована в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», поліс №АО0660492 від 12 квітня 2019 року, який діяв до 11 квітня 2020 року, тобто на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» була застрахована, а тому вважає, що питання відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, необхідно вирішувати саме зі страховиком. Відповідно до висновків експерта №128/20А від 18 травня 2020 року величина матеріальної шкоди, яка спричинена власнику колісного транспортного засобу автомобіля «Seat Leon 1.6і», державний реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті пошкодження при ДТП складає 32259,95 грн та страховик ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» частково відшкодував позивачу матеріальну шкоду у розмірі 14884 грн. Причини, з яких зазначена страхова компанія відшкодувала позивачу матеріальну шкоду не в повному обсязі не відомі, позивачем в позові про це не зазначено. Вказує, що страхова сума по полісу №АО0660492 від 12 квітня 2019 року на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складає 100000 грн, франшиза складає 2000 грн, тобто ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» повинна відшкодувати позивачу матеріальну шкоду до 98000 грн. Позивач бажає отримати матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП, та надає висновки товарознавчого дослідження, які були зроблені, коли автомобіль був ще не відремонтований, при цьому в позові не зазначено чи відремонтував позивач свій автомобіль чи ні. Експертом-товарознавцем була розрахована матеріальна шкода з урахуванням вимог порядку, встановленого законодавством, тобто з урахуванням зносу. Таким чином, суму матеріальної шкоди повністю повинен відшкодувати страховик, до якого позивачем в даному позові вимог не пред`явлено. Вважає, що підстави для задоволення позову про стягнення матеріальної (майнової) шкоди саме з відповідача ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» відсутні. Також вважає, що витрати на проведення експертизи у сумі 2500 грн зобов`язаний відшкодувати в даному випадку страховик ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ». Зауважує, що виходячи з розумності, виваженості, справедливості, надавши оцінку характеру та обсягу страждань, яких зазнала позивач, вважає, що сума у 10000 грн є великою та не доведеною. Крім того, безпосередньо відповідач ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» не спричиняв матеріальну шкоду позивачу, її спричинив водій [PERSON] , а тому моральну шкоду повинен відшкодовувати саме він. З урахуванням викладеного, відповідач ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» вважає, що позовні вимоги пред`явлені не до всіх належних відповідачів, а тому суд позбавлений можливості давати оцінку обґрунтованості таких позовних вимог, визначити розмір сум, які підлягають відшкодуванню внаслідок ДТП, та здійснювати їх розподіл між страховиком (у межах страхових сум) і особою, відповідальною за завдану шкоду. Враховуючи викладене, з позовними вимогами сторона відповідача повністю не згодна, вважає ці вимоги необґрунтованими, а обставини, за наявності яких відповідальність за завдану шкоду має нести відповідач ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА», не доведеними. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ.» та витребувано у третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ.» належним чином засвідчену копію страхової справи, яка була заведена на підставі дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 11 лютого 2020 року о 18 годині у м.Дніпро біля будинку №40 по проспекту Богдана Хмельницького за участю транспортних засобів МАЗ 630303-245 Автокран, номерний знак [NUMBER] , та Seat Leon, номерний знак [NUMBER] . Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Додатково в судовому засіданні зазначив, що дійсно на даний час автомобіль позивача вже відремонтовано. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та додатково пояснив, що він керував транспортним засобом позивача під час дорожньо-транспортної пригоди та потім займався його ремонтом. В страховій компанії йому пояснили, що вони можуть виплатити тільки 14884 грн та лише на рахунок певного СТО. Але насправді автомобіль позивача отримав більше пошкоджень в результаті дорожньо-транспортної пригоди, ніж вказала ТОВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ.» у вигляді фарбувальних робіт, та довелося витратити на ремонт ще 15-16 тисяч гривень, докази таких витрат відсутні. Таким чином, представник позивача [PERSON] вважає, що позивачу завдано шкоду у розмірі вартості відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу у розмірі 53293,17 грн, що визначена висновком експертного дослідження, за вирахуванням суми страхового відшкодування. Вказав, що він звертався до ТОВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ.» з питанням щодо доплати суми страхового відшкодування, але менеджер порадив звернутися до суду з даним позовом. Представники відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ФОРМУЛА» - Плотніков В.В. та [PERSON] заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Представник відповідача [PERSON] додатково пояснив, що позивачу потрібно вирішувати спір зі страховою компанією, оскільки шкода завдана у межах страхового ліміту та підтвердив, що з відповідачем [PERSON] ТОВ «ТОРГОВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ФОРМУЛА» перебувала у трудових відносинах на підставі трудового договору станом на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Представник відповідача [PERSON] пояснив, що ТОВ «ТОРГОВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ФОРМУЛА» володіє автомобілем МАЗ 630303-245 Автокран, реєстраційний номер [NUMBER] , на підставі договору оренди, у зв`язку з чим ними було застраховано даний автомобіль. Також представник відповідача [PERSON] \~визнав,\~що з\~відповідачем [PERSON] \~ ТОВ\~«ТОРГОВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА\~ГРУПА «ФОРМУЛА»\~на час\~скоєння дорожньо-транспортної\~пригоди перебувало\~у трудових\~відносинах,\~оскільки було\~укладено договір\~з ним\~про перегін\~автокрану з\~СТО до\~ТОВ «ТОРГОВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА\~ГРУПА «ФОРМУЛА» на пр. Богдана Хмельницького у м.Дніпро. Відповідач [PERSON] , повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань суду не подавав. Представник третьої особи ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ.», про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань не подавав. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 11 лютого 2020 року о 18 годині відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем МАЗ 630303-245 Автокран, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись біля будинку №40 по проспекту Богдана Хмельницького в м. Дніпро, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Seat Leon, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався паралельно попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином, водій [PERSON] порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 6 квітня 2020 року, яка набрала законної сили 17 квітня 2020 року, [PERSON] визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 340 гривень, та стягнуто судовий збір (а.с.7). Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль «SEAT LEON», державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2010 року випуску, належить позивачу (а.с.9). В порядку ч.1 ст. 82 ЦПК України в судовому засіданні встановлено, що автомобіль «МАЗ 630303-245», державний реєстраційний номер [NUMBER] , перебуває у володінні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ФОРМУЛА», який на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди був застрахований відповідно до полісу обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/0660492 в ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» зі страховим лімітом за завдану майнову шкоду у розмірі 100000 грн, франшиза 2000 грн (а.с.34). Також в порядку ч.1 ст. 82 ЦПК України сторонами визнано, що 11 лютого 2020 року відповідач [PERSON] перебував з відповідачем ТОВ «ТОРГОВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ФОРМУЛА» у трудових відносинах та керував автомобілем «МАЗ 630303-245», державний реєстраційний номер [NUMBER] , в якості водія ТОВ «ТОРГОВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ФОРМУЛА». Висновком №128/20А\~експертного дослідження\~автотоварознавця з\~визначення матеріальної\~шкоди,\~заподіяної власнику\~КТС від 18 травня 2020 року встановлено, що матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля Seat Leon 1.6і, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 32259,95 грн. Також в дослідницькій частині висновку зазначено, що вартість відновлювального ремонту, без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу деталей КТС, становить 53293,17 грн; вартість відновлювального ремонту, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТС, що підлягають заміні, складає 32259,95 грн (а.с.13-19). За проведення\~експертного дослідження автомобіля\~Seat\~Leon\~1.6і,реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] були понесені витрати у розмірі 2500 грн (а.с.28). Відповідно до розрахунку страхового відшкодування, затвердженого начальником відділу розрахунку матеріального збитку ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», сума страхового відшкодування складає 14884 грн, яка визначена з урахуванням вартості відновлювального ремонту (з урахуванням зносу деталей, що замінюються) у розмірі 16884 грн за мінусом 2000 грн франшизи (а.с.188, 189). 13 березня 2020 року позивач звернулася до Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ.» із заявою про страхове відшкодування, де одержувачем вказала ФОП [PERSON] (а.с.183). 9\~червня 2020\~року Товариством\~з додатковою\~відповідальністю «СТРАХОВА\~КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ.»\~виплачено страхове відшкодування\~на рахунок\~ [PERSON] ФОП\~у розмірі\~14884\~грн (а.с.191). Станом на час розгляду справи автомобіль позивача відремонтовано, доказів понесених витрат суду не надано. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди суд виходить з наступного. Пунктом 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з питань розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями статті 397 ЦК України передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до статті 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Частиною 2 ст. 1172 ЦК України визначено, що замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі N 426/16825/16-ц (провадження N 14-497цс18) зроблено висновок, що аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Положення ч. 1 ст. 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч.2 ст. 1187 ЦК України). В такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія. Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Таким чином, у задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON] , враховуючи норми статей 1187 та 1172 ЦК України, слід відмовити. Отже, саме відповідач ТОВ «ТОРГОВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ФОРМУЛА» несе відповідальність за відшкодування шкоди, завданої позивачу відповідачем [PERSON] , який перебував у цивільно-правових відносинах з відповідачем ТОВ «ТОРГОВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ФОРМУЛА». Станом на час розгляду справи відповідачем ТОВ «ТОРГОВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ФОРМУЛА» не відшкодовано позивачу шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 11 лютого 2020 року з вини відповідача [PERSON] . Проте, вирішуючи позовні вимоги в частині розміру шкоди, яка повинна бути стягнута з відповідача ТОВ «ТОРГОВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ФОРМУЛА» судом враховується наступне. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України від 9 лютого 2012 року № 4391-VI «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Однак,\~в судовому\~засіданні встановлено,\~що позивач\~фактично не\~погоджується з\~розміром страхового\~відшкодування,\~ визначеного\~третьою особою,\~оскільки їй\~було завдано\~збитків на\~суму,\~яка значно\~перевищує розмір\~матеріальної шкоди\~у сумі\~16884\~грн,\~що визначений ТОВАРИСТВОМ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ.». Позивач наполягає на врахуванні судом Висновку №128/20А експертного дослідження автотоварознавця з визначення матеріальної шкоди, заподіяної власнику КТС від 18 травня 2020 року, відповідно до якого розмір матеріальної шкоди складає 32259,95 грн, а в дослідницькій частині зазначено, що вартість відновлювального ремонту, без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу деталей КТС, становить 53293,17 грн. Статтею 1194 ЦК України, якою обґрунтовано позов, встановлено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду (п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»). Статтею 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку (п. 36.7). Як вказано вище, розрахунком ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ.» визначено розмір матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюються) в сумі 16884 грн за вирахуванням безумовної франшизи в сумі 2000 грн (а.с.170). При цьому, позивач фактично заперечує вказаний розмір матеріального збитку та просить стягнути вартість понесених нею витрат на відновлення транспортного засобу з відповідача, не дивлячись на те, що вказаний нею розмір майнової шкоди знаходиться в межах страхового ліміту. Враховуючи викладене, вимоги про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою не підлягають задоволенню, оскільки кошти необхідні для відновлення порушеного права вже були сплачені позивачу за рахунок страхової компанії, сама позивач погодилася з такою сумою та не оскаржував її в судовому порядку, а тому заявлена збільшена сума завданих матеріальних збитків є безпідставною. Разом з цим, позивач не позбавлена можливості звернутися з відповідним позовом до третьої особи ТОВАРИСТВА З\~ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~«СТРАХОВА КОМПАНІЯ\~«Ю.ЕС.АЙ.». Таким чином, з відповідача ТОВ «ТОРГОВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ФОРМУЛА» на користь позивача підлягає лише сума франшизи у розмірі 2000 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди судом враховується наступне. Відповідно до положень частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Внаслідок ДТП позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях у зв`язку з переживанням нервового потрясіння, пов`язаного з пошкодженням майна, відшукуванням додаткового часу і додаткових зусиль для відшкодування збитків. Всі ці обставини порушили звичний спосіб життя позивача та потребували від неї додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності. На підставі викладеного, з урахування принципу справедливості та співмірності, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування відповідачем ТОВ «ТОРГОВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ФОРМУЛА» моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 4000 грн. Доводи відповідача ТОВ «ТОРГОВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ФОРМУЛА» з приводу того, що матеріальну шкоду позивачу фактично спричинив водій [PERSON] , а тому він і повинен відшкодовувати моральну шкоду судом не приймаються до уваги, оскільки в даному випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди (як матеріальної, так і моральної) покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв`язку з чим з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ФОРМУЛА» на користь позивача підлягає стягненню сума франшизи у розмірі 2000 грн та моральної шкоди у розмірі 4000 грн, що разом складає 6000 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з ТОВ «ТОРГОВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА\~ГРУПА «ФОРМУЛА» на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 114,89 грн (840,80*6000/(33909,17 [NUMBER] )) (а.с.6).

Outcome: partial