Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № BLаЖГА00084343 від 06.10.2011 року, посилаючись на те, що відповідно до умов вказаного договору банк надав відповідачці кредитні кошти в розмірі 10 000 грн. Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору за нею наявна заборгованість в розмірі 20 383,97 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце судових засідань повідомлялась належним чином, причини неявки суд не повідомила. З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за цим договором з позичальника. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 06 жовтня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та відповідачкою [PERSON] укладено договір банківського обслуговування № BLаЖГА00084343 (а.с.5-8), за яким банк надав, а позичальник (відповідачка) отримала грошові кошти в сумі 10 000 грн. та зобов'язалась погасити кредит до 06 жовтня 2014 року. Умовами спеціальної частини кредитного договору передбачено обов'язок позичальника сплатити 15% річних за користування кредитом. Згідно договору відповідачка зобов'язалась щомісячно до дати, встановленої в Графіку, поповнювати свій поточний рахунок у валюті кредиту шляхом внесення коштів у сумах не менших сум чергового погашення відповідної частини кредиту та процентів, встановлених в Графіку. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідачка належно їх не виконувала, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № BLаЖГА00084343 від 06.10.2011 року (а.с.4). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем станом на 18 серпня 2015 року проведено розрахунок заборгованості за договором банківського обслуговування № BLаЖГА00084343 від 06.10.2011 року, відповідно до якого нараховано заборгованість відповідачки за кредитом в загальній сумі 20 383,97 грн., в тому числі: 4 437 грн. 37 коп. - заборгованість по сплаті кредиту, 744 грн. 48 коп. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 525 грн. - по сплаті комісії, 14 677 грн. 12 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача також слід стягнути на користь держави судовий збір. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 526, 527 ч.1, 611, 612, 1054 ч.2 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 ч.3 ЦПК України,

Outcome: approved