Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач в червні 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди у зв′язку з ДТП. Свої вимоги мотивував тим, що 15.01.2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Фольксваген», д/н [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобіля марки «Фольксваген», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] Винним у скоєнні ДТП визнано відповідача, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.02.2015 року. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Фольксваген» д/н [NUMBER] була застрахована у ПАТ СК «Універсальна» на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №3017/294/000015 від 03.02.2014 року, а оскільки судом було встановлено, що відповідач порушив ПДР і ДТП сталася з його вини, то мав місце страховий випадок. 16.01.2015 року страхувальник звернувся до позивача з заявою про страхове відшкодування, яке повідомило про те, що страхове відшкодування буде виплачене в розмірі 86 520.59 грн. Вказана сума 12.02.2015 року була перерахована на рахунок СТО для проведення ремонтних робіт транспортного засобу, що отримав під час ДТП пошкодження. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Фольксваген», д/н [NUMBER] під керуванням відповідача була застрахована у ПрАТ СК «Провідна» на підставі полісу №АІ/2142889, страхова компанія надала страховий ліміт своєму страхувальнику - відповідачу по справі, що становив 50 000 грн. Різниця між завданою відповідачем шкодою і шкодою, яка була відшкодована страховою компанією відповідача становить 36 520.59 грн., яку позивач і просив стягнути з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні підтримала в повному обсязі свої позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як було встановлено при розгляді справи, 15.01.2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Фольксваген», д/н [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобіля марки «Фольксваген», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] Винним у скоєнні ДТП визнано відповідача, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.02.2015 року. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Фольксваген» д/н [NUMBER] була застрахована у ПАТ СК «Універсальна» на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №3017/294/000015 від 03.02.2014 року, а оскільки судом було встановлено, що відповідач порушив ПДР і ДТП сталася з його вини, то мав місце страховий випадок. 16.01.2015 року страхувальник звернувся до позивача з заявою про страхове відшкодування, яке повідомило про те, що страхове відшкодування буде виплачене в розмірі 86 520.59 грн. Вказана сума 12.02.2015 року була перерахована на рахунок СТО для проведення ремонтних робіт транспортного засобу, що отримав під час ДТП пошкодження. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Фольксваген», д/н [NUMBER] під керуванням відповідача була застрахована у ПрАТ СК «Провідна» на підставі полісу №АІ/2142889, страхова компанія надала страховий ліміт своєму страхувальнику - відповідачу по справі, що становив 50 000 грн. Різниця між завданою відповідачем шкодою і шкодою, яка була відшкодована страховою компанією відповідача становить 36 520.59 грн., яку позивач і просив стягнути з відповідача. За правилами ч. 1 ст. 1166 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Наразі, приймаючи до уваги те, що позивачем було сплачено за ремонт транспортного засобу 86 520.59 грн., невідшкодованою відповідачем залишилася сума у розмірі 36 520.59 грн., що складає різницю між вартістю відновлювального ремонту, пошкодженого з вини відповідача транспортного засобу та страховою виплатою, а також залишилися невідшкодованими позивачу, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених до відповідача вимог про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача матеріальних збитків підлягають задоволенню, оскільки є доведеними представником позивача в судовому засіданні в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України відповідач має сплатити позивачу судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судом. На підставі наведеного,

Outcome: approved