Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, у якому просить шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою розірвати, посилаючись на те, що з жовтня 2019 року з відповідачкою не підтримує жодних подружніх відносин внаслідок відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства. Подальше перебування у шлюбі є неможливим, оскільки шлюб існує формально. Від шлюбу дітей немає, однак не має зв`язку з відповідачкою щоб запропонувати їй розірвати шлюб в органах РАЦС. Позивач у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив слухати справу в його відсутності за наявними у справі доказами. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. У заяві, поданій до початку розгляду справи по суті, просить слухати справу в її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу. Примирення не бажає. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Позивач [PERSON] 16 червня 2015 року уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] , який було зареєстровано Солом`янським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №1341 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Під час розгляду справи встановлено, що сторони подружні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка згідна на розірвання шлюбу. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України). Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки, а позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Зважаючи на те, що відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір. З відповідачки в користь позивача слід стягнути 50 (п`ятдесят) відсотків судових витрат, понесених ним на сплату судового збору. На підставі ст.ст. 105, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved