Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач в особі свого представника звернулася з позовом про стягнення на її користь з [PERSON] суми заборгованості. В ході судового розгляду позивач уточнила позовні вимоги, згідно з якими просила стягнути з відповідача на її користь основний борг в розмірі 15920 грн., штраф в розмірі 2100 грн., пеню у розмірі 23807,40 грн., 3% річних у розмірі 177,63 грн. та втрати від інфляції у розмірі 1541,50 грн., а загалом 43546,53 грн. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 13.02.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу метало пластикових виробів з розстроченням платежу. Відповідно до п.1.1 Договору, позивач зобов»язався зняти розміри віконних отворів відповідача, виготовити, доставити та встановити вироби згідно із специфікацією. Відповідачем була погоджена специфікація на 6 конструкцій вікон. Згідно п. 2.1 Договору строк виготовлення та доставки продукції складає 20 робочих днів з моменту внесення передплати (яка була внесена одночасно із підписанням Договору). Відповідно до акту приймання-передачі на доставлену металопластикову продукцію від 24 лютого 2014 року, відповідач отримала продукцію у встановлений Договором строк, претензій не мала. Згідно п. 4.2.3 Договору підписання даного акту означає виконання позивачем своїх зобов»язань за договором. Відповідно до п.1.2 Договору, відповідач зобов»язався оплатити вартість виробів згідно із графіком погашення платежів. Згідно із п. 2.2 Договору загальна вартість заказу складає 17900 грн. В порушення умов договору відповідачкою було сплачено лише 500 грн. передплати, 700 грн. частини першого платежу, 280 грн. частини першого платежу з порушенням строку, так частину другого платежу з порушенням строку. Інших платежів відповідачка не вчиняла. Отже, відповідачка повинна сплатити 15920 грн. основного боргу. Оскільки відповідачка прострочила виконання грошового зобов»язання позивач вважає, що вона зобов»язана сплатити позивачеві крім суми основного боргу 3 %річних з заборгованості, втрати від інфляції, пеню та штраф відповідно до розрахунку. Крім того просить стягнути на її користь судовий збір. В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримав, просив їзх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явилася. Про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Причину неявки суду не повідомила, в зв'язку з чим суд ухвалив розглянути справу за її відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів, та на підставі ст.224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 13.02.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу метало пластикових виробів з розстроченням платежу. Відповідно до п.1.1 Договору, позивач зобов»язався зняти розміри віконних отворів відповідача, виготовити, доставити та встановити вироби згідно із специфікацією. Відповідачем була погоджена специфікація на 6 конструкцій вікон. Згідно п. 2.1 Договору строк виготовлення та доставки продукції складає 20 робочих днів з моменту внесення передплати (яка була внесена одночасно із підписанням Договору). Відповідно до акту приймання-передачі на доставлену металопластикову продукцію від 24 лютого 2014 року, відповідач отримала продукцію у встановлений Договором строк, претензій не мала. З гідно п. 4.2.3 Договору підписання даного акту означає виконання позивачем своїх зобов»язань за договором. Відповідно до п.1.2 Договору, відповідач зобов»язався оплатити вартість виробів згідно із графіком погашення платежів. Згідно із п. 2.2 Договору загальна вартість заказу складає 17900 грн. В порушення умов договору відповідачкою було сплачено лише 500 грн. передплати, 700 грн. частини першого платежу, 280 грн. частини першого платежу з порушенням строку, так частину другого платежу з порушенням строку. Інших платежів відповідачка не вчиняла. Отже, відповідачка повинна сплатити 15920 грн. основного боргу. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання, як зазначено у ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов»язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до п. 7.4 Договору у випадку прострочення платежів, передбачених графіком погашення, відповідач зобов»язаний сплатити 100 грн. штрафу за пропуск першого платежу та 200 грн. штрафу за пропуск другого, третього та чергових платежів. Крім цього відповідач зобов»язаний сплатити 1% пені за кожен день прострочення від загальної суми заборгованості. Дані суми складають: штраф у розмірі 1500 грн. (100 грн. за прострочення 1 платежу та 200 грн. за прострочення наступних платежів), пеня 13882,60 грн. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved