overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відповідач та позивач перебувають у шлюбі зареєстрованому в законному порядку 07.02.2009 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 119. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з ними. Спільне життя з відповідачем не склалося, стосунки протягом декількох років поступово погіршилися, що призвело до неможливості подальшого продовження шлюбних відносин. Вони мають різне відношення до сім`ї та подружніх обов`язків. Вони різні люди за характером, у них різні погляди на життя, виховання дітей, що призвело до втрати взаєморозуміння один одного. Протягом двох останніх років сторони спільного господарства не ведуть, а тому вважають, що збереження шлюбу є неможливим. В судове засідання позивач з`явився, позовну заяву підтримав та просив її задовільнити. Відповідач в судове засідання з`явилася, не заперечувала проти розірівання шлюбу. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.02.2009 р., про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 119.. Від шлюбу сторони мають малолітню донку [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження. На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати як сім`я, а збереження шлюбу істотно порушує право сторін через категоричність обох до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відповідач та позивач перебувають у шлюбі зареєстрованому в законному порядку 26.06.2009 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 406. Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, стосунки на протязі років поступово погіршилися, що призвело до неможливості подальшого продовження шлюбних відносин. Вони мають різне відношення до сім`ї та подружніх обов`язків. Вони різні люди за характером, у них різні погляди на життя, виховання дітей, що призвело до втрати взаєморозуміння один одного. Протягом останніх років сторони спільного господарства не ведуть, а тому вважає, що збереження шлюбу є неможливим. В судове засідання позивач з`явилася, позовну заяву підтримала та просила її задовільнити. Відповідач в судове засідання з`явився, не заперечував проти розірівання шлюбу. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.06.2009 р., про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 406. Від шлюбу сторони дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтв про народження. На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати як сім`я, а збереження шлюбу істотно порушує право сторін через категоричність обох до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. На підставі ст.142 ЦПК України, позивачу суд вважає за необхідне повернути 50% сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.03.2011, мають спільних неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Оскільки спільне життя між ними не склалося, вони мають різні погляди на шлюб та сім'ю, фактично з 31.05.2018 припинили підтримання шлюбно-сімейних відносин, позивач був змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 11.06.2018 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні. За приписами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач у підготовче засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, згідно змісту якої просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач в підготовче засідання не з'явилась, але подала до суду заяву, у якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнала. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі в підготовчому засіданні, у зв'язку з існуванням визначених ч.3 ст.200 ЦПК України умов, та задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами 05.03.2011 року було укладено шлюб, що зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (а/з №233), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Також сторони мають спільних неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с.6, 7). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчать матеріали справи, сторони з травня 2018 року не підтримують подружніх відносин. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 18 квітня 1985 року між сторонами було укладено шлюб. Однак, сімейне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з протилежними політичними поглядами та поглядами на сімейне життя, різним відношенням до сім'ї та подружніх обов'язків. В даний час сім'я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини існують лише формально. Позивач до початку судового засідання надав до суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляд справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення відомостей про рух справи на офіційному веб-сайті Деснянського районного суду м. Києва. Будь-яких заяв клопотань зі сторони відповідача на адресу Деснянського районного суду м. Києва не надходило. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Сімейне життя не склалося, припинили сімейні відносини, збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливим. В зв`язку з вищевикладеним просить шлюб розірвати. 18.07.2019 року ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва, відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився суду подав заяву, якою вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву, якою вимоги позовної заяви визнала в повному обсязі та просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Письмовими доказами підтверджується, що сторони зареєстрували шлюб 22.10.2011 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 3506, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Як вбачається з поданої позовної заяви, яка не заперечується відповідачем сімейне життя не склалося. Сім`я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім`ї є не доцільним. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки сторони не бажають перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбу не допускається - збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги на користь позивача з відповідача стягується 50 відсотків судового збору, а інші 50 відсотків повертаються позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Сімейне життя не склалося, припинили сімейні відносини, збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливим. В зв'язку з вищевикладеним просить шлюб розірвати. 30.03.2018 року ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва, відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, якою вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу без надання строку на примирення. Відповідач в судове засідання не з'явилась на адресу суду надіслала заяву, якою вимоги позовної заяви визнала в повному обсязі та просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Письмовими доказами підтверджується, що сторони зареєстрували шлюб 05.12.2015 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3275, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Як вбачається з поданої позовної заяви, яка не заперечується відповідачем сімейне життя не склалося. Сім'я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї є не доцільним. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки сторони не бажають перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбу не допускається - збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги на користь позивача з відповідача стягується 50 відсотків судового збору, а інші 50 відсотків повертаються позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, припинили сімейні відносини, збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливим. В зв'язку з вищевикладеним просить шлюб розірвати. 19.09.2017 року ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва, відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з'явився. Представник позивача в судовому засіданні подав заяву, підпис на якій посвідчено в нотаріальному порядку, про розгляд справи у відсутність позивача, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі та просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явилась. Представник відповідача в судовому засіданні подала заяву, підпис на якій посвідчено в нотаріальному порядку, про розгляд справи у відсутність відповідача, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі та просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Письмовими доказами підтверджується, що сторони зареєстрували шлюб 23.11.2006 року у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 2226, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.9). Від вказаного шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.10-12) Як вбачається з поданої позовної заяви, яка не заперечується відповідачем сімейне життя не склалося. Сім'я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї є не доцільним. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки сторони не бажають перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбу не допускається - збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, припинили сімейні відносини, збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливим. В зв'язку з вищевикладеним просить шлюб розірвати. 19.02.2018 року ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва, відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду у підготовче судове засідання. Позивач в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав та просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу. Відповідач в судовому засідання вимоги позовної заяви про розірвання шлюбу визнала та просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач подала письмову заяву про визнання позову. Відповідно до ст.. 200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Письмовими доказами підтверджується, що сторони зареєстрували шлюб 08.07.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 984, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Від вказаного шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.8-9) Як вбачається з поданої позовної заяви, яка не заперечується відповідачем сімейне життя не склалося. Сім'я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї є не доцільним. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки сторони не бажають перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбу не допускається - збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося, припинили сімейні відносини, збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливим. В зв`язку з вищевикладеним просить шлюб розірвати. 27.08.2019 року ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва, відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився суду подав заяву, якою вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву, якою вимоги позовної заяви визнала в повному обсязі та просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Письмовими доказами підтверджується, що сторони зареєстрували шлюб 23.04.2004 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 312, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Як вбачається з поданої позовної заяви, яка не заперечується відповідачем сімейне життя не склалося. Сім`я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім`ї є не доцільним. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки сторони не бажають перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбу не допускається - збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги на користь позивача з відповідача стягується 50 відсотків судового збору, а інші 50 відсотків повертаються позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved