Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача - до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики, а саме: основного боргу в сумі 150\~904,50 грн., інфляційні втрати в сумі 24\~833 грн.; 3 % річних в сумі 6\~052,71 грн., а разом 181\~790,21 грн.. Позивач позов обгрунтовує тим, що відповідач [PERSON] 01 березня 2015 року позичив в позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 5550 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 30 січня 2017 року за 1 долар США 27,19 грн., становить 150904,50 грн. Відповідач взяті на себе зобовязання не виконав та в строк відповідно до п. 2 договору позики від 01 березня 2015 року, до 30 вересня 2015 року грошові кошти не повернув. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив позов задоволити з урахуванням заяви по відмову від частини позовних вимог, проти заочного розгляду справи не заперечив. Суд визнав неявку відповідача з неповажних причин. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи, відповідач повторно в судове засідання не зявився, суд відповідно до вимог ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів у справі з ухваленням заочного рішення, за відсутності відповідача. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд доходить висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до договору позики від 01 березня 2015 року та розписки позичальника про отримання позики від 01 березня 2015 року, копії яких містяться в матеріалах справи (оригінали яких представником позивача надавались для огляду в судовому засіданні), позивач надав відповідачу в позику грошові кошти в сумі 5550 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 30 січня 2017 року становить 150904.50 грн. зі строком повернення грошових коштів до 30 вересня 2015 року, але в зазначений строк відповідач взяті в борг грошові кошти позивачеві не повернув./а.с. 4,5/ Ухвалою від 05 липня 2017 року Франківським районним судом м. Львова провадження у справі в частині позовних вимог, а саме: стягнення інфляційних втрат в сумі 24\~833 грн. та 3-х % річних в сумі 6\~052,71 грн закрито у звязку з відмовою представника позивача від позову. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тошо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, при цьому відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та згідно ст.527-530 ЦК України належними сторонами і у визначений зобов'язанням строк. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а згідно із ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором. З урахуванням викладеного, суд доходить до висновку, що належними та допустимими доказами безспірно встановлено, що відповідач отримав від позивача в позику грошові кошти в сумі 5550 доларів США, зобовязавшись повернути кошти до 30 вересня 2015 року, що свідчить про наявність між сторонами договірного зобовязання, яке за формою та змістом відповідає вимогам ст.ст. 1046-1047 ЦК України та за яким сторони досягли домовленості за усіма суттєвими умовами договору, але свого зобовязання по поверненю позики в установлений письмовим договором строк до 30 вересня 2015 року відповідач не виконав, в звязку з чим позов підлягає до часткового задоволення. З відповідача в користь позивача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 144\~355,50 грн., що є еквівалентною 5550 доларів США за курсом валют Національного банку України станом на дату увалення рішення - 05 липня 2017 року (5550 доларів США Х 26.01грн.). Оскільки відповідно до ст.ст.526, 527, 629 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином, в строки та порядку, визначеному законом чи договором. В решті частині позовних вимог слід відмовити. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial