Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач в січні 2014 року звернулася до суду із вищезазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач по справі є її батьком. З 01.09.2013 року вона є студенткою першого курсу денного відділення Харківського національного медичного університету. У зв'язку з продовженням навчання вона потребує матеріальної допомоги від батька. В добровільному порядку надавати таку матеріальну допомогу відповідач відмовляється. Вона ніде не працює, так як весь день занята навчанням. Інших доходів, крім стипендії, вона не отримує. Всі витрати, пов'язані з її навчанням, а також придбанням їй одягу, продуктів харчування, проїздом, тощо несе її мати, але вона не в змозі самостійно забезпечити її всім необхідним, так як отримує заробітну плату в мінімальному розмірі. Відповідач є пенсіонером, отримує пенсію та страхові виплати, а також працює, загальний розмір його доходу щомісяця складає близько 5000 грн., але матеріальної допомоги на період навчання не надає. Вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на її утримання на період навчання в розмірі 1/4 частини щомісяця. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON], відповідач по справі є батьком [PERSON] (а.с. 6). Згідно довідки № 24 від 15.01.2014 року (а.с. 7) [PERSON] навчається за денною формою в Харківському національному медичному університеті. Позивач по справі не працює, інших доходів, крім стипендії, немає. Судом з'ясовано, що основні затрати, пов'язані з навчанням, проїздом, придбанням одягу та продуктів харчування, тощо несе мати позивача по справі, що потребує від неї додаткових зусиль та затрат для організації свого життя. Однак, розмір заробітної плати мати позивача по справі не дозволяє їй в повній мірі самостійно нести всі витрати на навчання доньки. Отже, [PERSON] потребує матеріальної допомоги від батька на період навчання. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Виходячи з принципу змагальності сторін, суд не може за власною ініціативою збирати докази або роботи інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Із повідомленої позивачем по справі в своїй заяві інформації, яка ніким та нічим не спростована, судом встановлено, що відповідач по справі працює, отримує пенсію та страхові виплати, але матеріальної допомоги в добровільному порядку надавати відмовляється. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, як батько зобов'язаний надавати донці, яка продовжує навчання матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, вік дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, батьків, дітей. Отже, при визначенні розміру цієї допомоги суд враховує, що [PERSON] матеріально доньку не підтримує, інших дітей або непрацездатних членів сім'ї не має, працює, а також отримує пенсію та страхові виплати. З урахуванням зазначеного суд вважає, що відповідач може надавати донці допомогу у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу до припинення навчання. Сплачуючи аліменти саме в такій частині відповідач, як зможе надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої донці, так і вирішувати свої особисті питання матеріального характеру. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність заявлених вимог, тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial