Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з цивільним позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем 07 квітня 2016 року зареєстровано шлюб. Зазначає, що на даний час у сторін склалися різні погляди на життя, ведення спільного господарства. Він проживає з іншою жінкою у цивільному шлюбі. Вважає, що примирення між ними не є можливим. З огляду на вказане, просить суд позов задовольнити. Ухвалою від 19 вересня 2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідач у судове засіданні не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомила, однак 12 листопада 2019 року подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити. Додатково просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 квітня 2016 року, який зареєстрований у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис 472. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, відсутність його згоди на примирення, а також заяву відповідача, у якій вона позовні вимоги визнала та просила позов задовольнити, суд вважає, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання відповідача про те, щоб після розірвання шлюбу відновити їй її дошлюбне прізвище « [PERSON] » є законним та обґрунтованим.

Outcome: approved