Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Позивач звернувся, в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] до відповідача з позовною заявою, в якій просив позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з неї аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку від дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття на користь закладу чи особи, куди їх буде влаштовано. В обґрунтування даного позову позивач зазначив, що відповідач є матір`ю малолітніх дітей, які перебувають на обліку в управлінні-службі у справах дітей як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах (батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків). Відомості про батька у свідоцтвах про народження записано на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Родину було виявлено на підставі заяви біологічної бабусі дітей [PERSON] , яка спільно зі своєю родиною опікується життям дітей, їх здоров`ям та турбується про їх майбутнє. Вказує, що за інформацією медичного та навчального закладів, вихованням дітей займаються біологічні родичі дітей, в родині яких проживають діти, а саме їх бабуся, яка взяла на себе всі турботи по піклуванню дітей. Мати дітей відповідач, турботу про дітей не виявляє, жодної участі у навчанні та вихованні дітей не приймає, до школи протягом 2017-2018 років не приходила. Провести роботу з відповідачем не вдалося, оскільки за адресою її реєстрації, двері вона не відчиняє, на залишені відгуки не реагує. Спеціалісти управління-служби у справах дітей намагалися потрапити за місцем реєстрації відповідача, але двері ніхто не відчинив, на залишені запрошення до управління та на комісію з питань захисту прав дітей мати не з`явилася, її місцезнаходження не відоме. Враховуючи викладене змушені звернутися до суду із даним позовом. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність, а також відзив не подавала, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дітей [PERSON] та [PERSON] , дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідач є матір`ю дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] та зареєстрована разом із ними за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-13,25-27). [PERSON] звернулася до Управління-служби у справах дітей Виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради із заявою про взяття на облік її біологічних онучок [PERSON] та [PERSON] у зв`язку із тим, що мати дітей відповідач, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, її місцезнаходження не відомо, а відомості про батька дітей записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.7). Відповідно до копій наказів начальника Управління-служби у справах дітей Виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради №12 та №13 від 01 лютого 2019 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , взято на облік дітей, які виховуються в сім`ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а.с.5-6). Актом обстеження житлово-побутових умов дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , складеним 27 лютого 2019 року встановлено, що за вказаною адресою проживають: [PERSON] , [INFO] , біологічна бабуся дітей, [PERSON] , [INFO] , зі слів біологічний батько дітей, [PERSON] , [INFO] , та діти. З`ясовано, що це приватний будинок на 2 господаря, частину якого займає сім`я [PERSON] , власником якої є [PERSON] Будинок житловою площею 65 кв.м., складається з 3-х житлових кімнат, коридору, кухні, ванної кімнати сумісної з сан.вузлом. Будинок обігрівається газом, обладнаний сучасними меблями, технікою .сантехнікою, у кімнатах ремонт, скрізь затишно, чисто та тепло. Будинок розміщений на 0,10 га землі, є невелике підсобне господарство, влітку вирощується огородина. Старша [PERSON] займає окрему кімнату, у якій є ліжко, стіл для навчання, шафа для одягу тощо, молодша мешкає в кімнаті з бабусею, має індивідуальне місце для сну. Комісією встановлено, що мати дітей з дітьми не проживає, фінансово їх не забезпечує, батьківські обов`язки не виконує. Комісія прийшла до висновку, що житлово-побутові умови дітей задовільні (а.с.14). Актом про відсутність сім`ї/особи від 27 лютого 2019 року було встановлено, що комісією здійснено відвідування [PERSON] та на час відвідування вона була відсутня за місцем проживання, а в дверях квартири та вхідних воріт було залишено запрошення до управління-служби у справах дітей та контактні дані (а.с.15-16). Відповідно до копії листа КЗО «Середня загальноосвітня школа №85» Дніпровської міської ради, дитину [PERSON] у період підготовчих занять до школи проводила бабуся та рідний батько [PERSON] , мати дівчинки [PERSON] жодного разу до школи не приходила протягом усього цього періоду, не спілкувалася з майбутнім класним керівником [PERSON] та не брала участі у вихованні доньки (а.с.21). З характеристики на дитину [PERSON] , надану КЗО «Середня загальноосвітня школа №85» Дніпровської міської ради вбачається, що мати [PERSON] протягом навчального року 2017-2018 року жодного разу не відвідувала школу, не цікавилася справами доньки (а.с.22). Малолітня [PERSON] , допитана в судовому засіданні за участю педагога [PERSON] , пояснила, що бачила свою матір останній раз три роки тому, телефоном також не спілкуються, все життя проживає з бабусею. Якось мати попросила побути її з сестрою з нею декілька днів в неї вдома, але залишила їх там з якимось чоловіком та пішла кудись, в будинку не було їжі, потім вона з сестрою попросили бабусю забрати їх звідти. Малолітня [PERSON] , допитана в судовому засіданні за участю педагога [PERSON] , пояснила, що проживає разом із бабусею, дядьком та татом. Останній раз бачила матір, коли ще не ходила до школи. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначила, що вона є вчителем КЗО «Середня загальноосвітня школа №85», де навчаються діти. Пояснила, що відповідача бачила лише один раз на батьківських зборах у 2015 році. Знає, що мати забирала дітей до себе, однак залишила їх з якимось чоловіком. На даний час знає, що дітьми опікується їх бабуся [PERSON] . Також їй відомо, що з 2013 року діти з відповідачем не проживають, вона їх не відвідує, про випадки перешкоджанню відповідачу бачитися з дітьми не знає. Взагалі, бачила відповідача близько трьох років тому, жодної зацікавленості за дітьми не проявляє. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є біологічною бабусею дітей зі сторони батька та особисто займається вихованням дітей. Вказує, що її син перебував у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем. Старша онука майже з народження проживає разом зі свідком, а саме з 2014 року. Батько дітей припинив проживати разом із відповідачем з 2016 року, у цей же час остання залишила дітей, почала з ними рідко бачитися. Близько двох років відповідач навіть не дзвонить, щоб дізнатися як її діти, до школи не ходить та дітьми не цікавиться, при тому, що ніхто не забороняв їй бачитися з ними. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою відповідача та взагалі з 1949 року проживала по сусідству з усіма родичами останньої. Вказує, що на протязі останніх 5 років відповідач за місцем проживання не з`являється, а раніше, коли проживала там, постійно змінювала чоловіків, могла кричати на дітей нецензурною лайкою, кидала їх самих вдома на 2-3 дні, а тому свідок постійно дзвонила до бабусі дітей [PERSON] , щоб та допомогла дітям. Знає, що з 2013-2014 року діти з матір`ю не живуть, оскільки постійно проживають в бабусі [PERSON] , відповідач до них повністю байдужа, відвідувати їй дітей ніхто не забороняв. Вирішуючи позовні вимоги, що полягають у позбавленні відповідача батьківських прав, суд виходить з наступного. За п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 цього ж кодексу, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дітей, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Емоційний зв`язок між відповідачем та дітьми був фактично втрачений, відповідач близько двох років не виявляє до своїх доньок батьківського піклування, їх не відвідувала, долею дітей не цікавилася, ні в телефонному режимі, ні в інших формах спілкування. Перелічені докази в своїй сукупності поза всяким розумним сумнівом підтверджують той факт, що відповідач не виконує покладений на неї ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язок щодо піклування про здоров`я своїх дітей, їх духовний та моральний розвиток, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Наведене знаходить свій прояв в тому, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Згідно висновку Органу опіки та піклування (а.с.4), позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей є доцільним, і суд не вбачає підстав ставити такий висновок під сумнів. Наведені обставини в своїй сукупності є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей і, на підставі викладеного, таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає найвищим інтересам дітей. За перелічених обставин, позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд враховує, що згідно ч.ч. 4, 5 ст. 167 Сімейного кодексу України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, матусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Оскільки судом не отримані заяви від родичів дітей про можливість прийняти ними під опіку останніх в порядку ч. 4 ст. 167 Сімейного кодексу України, суд згідно ч. 5 ст. 167 Сімейного кодексу України вважає за необхідне передати дітей на опікування органу опіки та піклування. За ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування. Оскільки судом встановлено, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] позбавлені батьківського піклування, над ними на підставі ст. 58, ч. 3 ст. 60 ЦК України слід встановити опіку. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного. Відповідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач позбавлена батьківських прав щодо дітей і позивачем заявлена вимога про стягнення аліментів, на підставі ч. 2 ст. 166, ст. 180 Сімейного кодексу України слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Дитина - [PERSON] , [INFO] , самостійного доходу не має; має задовільний стан здоров`я. Дитина - [PERSON] , [INFO] , самостійного доходу не має; має задовільний стан здоров`я. Відповідач має задовільний стан здоров`я; матеріали справи не містять відомостей, що відповідач має інших дітей та утриманців, а також стягнення за виконавчими документами. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи визначені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону, а тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіляючи судові витрати, суд виходить з того, що за ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь Держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1536,80 грн.

Outcome: approved