Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості в розмірі 79 551,14 грн. за кредитним договором № KF021748 від 12.11.2013 року, посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] отримала у ПАТ Фольксбанк, правонаступником якого є ПАТ ВіЕс Банк кредит в розмірі 90 000,00 грн. зі сплатою 22 % річних та зобовязалась виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов цього договору не пізніше 11.05.2019 року. Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 05.10.2015 року за відповідачкою [PERSON] наявна заборгованість по поверненню кредитних коштів за кредитним договором в сумі 79 551,14 грн. [PERSON] та [PERSON] як поручителі згідно договорів поруки, відповідають по зобов'язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник. Представник позивача в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити без участі представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві, просив задоволити (а.с.63). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, подали до суду заяви, відповідно до яких позовні вимоги визнали частково, зокрема не заперечили щодо суми заборгованості по кредитному договору та стягнення судових витрат в розмірі 1 218,00 грн. (а.с. 106, 107). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась повторно, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 76-78, 82-84, 99-101). Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, забезпеченого порукою, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителів. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 12.11.2013 року між ПАТ Фольксбанк, правонаступником якого є ПАТ ВіЕс Банк та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № KF021748, за яким банк надав, а позичальник (відповідачка) отримала кредит в сумі 90 000,00 грн., та зобов'язалася погасити кредит не пізніше 11.05.2019 року. Умовами п. 1.8.1. договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 22 % річних (а.с.5-13). Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідачка [PERSON] належним чином їх не виконує, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № KF021748 від 12.11.2013 року (а.с.4). За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Позивачем станом на 05.10.2015 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого нараховано суму заборгованості відповідачки [PERSON], перед банком за кредитними зобов'язаннями в розмірі 79 551 грн. 14 коп., з яких: 68 794,68 грн. заборгованість по кредиту, 8 705,40 грн. заборгованість по відсотках; та 2 051,06 грн. пеня за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів (а.с.4). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним договором відповідачами не представлено суду. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору № KF021748 від 12.11.2013 року, між банком та відповідачами [PERSON] та [PERSON] 12.11.2013 року було укладено договори поруки № KF021748/S-1 та № KF021748/S-3 (а.с.14-17), відповідно до яких поручителі зобов'язалися перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У зв'язку з наведеним, поручителі за вимогою банку повинні нести солідарну відповідальність з позичальником (боржником). Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором є обгрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 218,00 грн. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідачів 609,00 грн. витрат по оплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову, то вона до задоволення не підлягає, оскільки, ухвалою Івано-Франківського міського суду від 26.10.2015 року в задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] акціонерного товариства ВіЕс Банк про забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та обмеження права виїзду вказаних осіб за межі України шляхом тимчасової відмови їм у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше відмовлено. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527, 546, 548, 611, 554, 1050, 1054, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved