Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 15.12.2007р. між ЗАТ ТКБ «Приватбанк» (правонаступником усіх прав та обов»язків якого є ПАТ «КБ «Приватбанк») та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №IFXRF1014020557, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 5414,5 грн. Відповідачем в порушення умов кредитного договору не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. Станом на 22.02.2016р. сума заборгованості відповідачки складає 32512,25. Просив стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитом та судові витрати. \~ Представник позивача у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позов підтримав і просив його задовольнити. \~ Відповідач в судове засідання не зявився в судове засідання, однак подав суду письмові заперечення та заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив у задоволенні позову відмовити повністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №IFXRF1014020557 від 15.12.2007р. між ЗАТ ТКБ «Приватбанк» (правонаступником усіх прав та обов»язків якого є ПАТ «КБ «Приватбанк») та відповідачем [PERSON], останній отримала кредит в розмірі 5414,50 грн.(а.с.10-12). Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору позивач в 2008 році звернувся до Тисменицького районного суду із заявою про видачу судового наказу. 21 серпня 2008 року суддею Тисменицького районного суду Хоминець М.М. було винесено судовий наказ по справі №2-н-360/2008р., на підставі котрого суд вирішив стягнути з [PERSON] кошти в сумі 6746 гривень з яких: - 5414,5 грн. заборгованість за кредитом - 129,56 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. - 1137,08 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом. - 65,84 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Із змісту квитанцій наданих відповідачем вбачається, що після винесення судового наказу на його виконання ним оплачено борг в сумі 6000 гривень. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки позивач в 2008 році звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу в котрому просив стягнути всю суму і заборгованості і дострокового погашення тіла кредиту, що було судом задоволено, то із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, яким є й судовий наказ, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобовязання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за договором не є обґрунтованою та не підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.525, 526, 530, 536, 551,610-612, 625, 1046-1050, 1054 ЦК України та

Outcome: dismissed