Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу. На підставу своїх вимог посилається на те, що він 11.03.2015 року позичив [PERSON] 5500 грн., які він обіцяв повернути до 15.06.2005 року, що підтверджується розпискою, яку власноручно написав відповідач. У вказаний строк відповідач гроші не повернув, добровільно сплатити борг відмовляється, що і змусило позивача звернутись до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу. Крім того позивачка просить стягнути 3% річних від суми боргу у розмірі 71,42 грн., суму інфляції за час виникнення заборгованості в розмірі 47,78 грн. витрати повязані з оплатою судовою збору в розмірі 243,60 грн. та витрати за послуги адвоката в розмірі До початку судового засідання позивач подав заяву в якій позов підтримав та просив суд справу розглядати без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач до судового засідання не зявився неодноразово, хоча про час і місце розгляду справи був завчасно повідомлений, шляхом опублікування в газеті, а тому суд вважає, що оскільки відповідач не зявився до суду без поважних причин, про час і місце слухання справи він був повідомлений завчасно, у відповідності до положень статті 74 ЦПК України, що підтверджується відповідними документами по справі, на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України справу необхідно слухати за наявними у справі матеріалами, з винесенням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, повністю виходячи з таких доказів: Згідно статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Із розписки від 11.03.2015 року вбачається, що [PERSON] позичив у [PERSON] гроші в сумі 5500 грн. і зобовязався їх повернути до 15.06.2015 року, копія розписки долучена до матеріалів справи (а.с.6). Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку що встановлені договором. Відповідно положень статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно положень статті. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з вищевказаного, суд вважає за доцільне, задовольнити позов та відповідно стягнути з відповідача на користь позивача 5619,20 грн., які складаються з боргу за договором позики у розмірі 5500 грн., 3 % річних від суми боргу у розмірі 71,42 грн. та суму інфляції за час виникнення заборгованості за період з 15.06.2015 року до 10.11.2015 року в розмірі 47,78 грн. Відповідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 837,20 грн. які складаються з судового збору в розмірі 487,20 грн. та витрат на послуги адвоката в розмірі 350 грн.

Outcome: approved