Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Позовні вимоги обґрунтовує слідуючими обставинами. 22 квітня 2013р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики відповідно якого позивач позичив відповідачу кошти у сумі 15000грн., на що було надано розписку. Згідно умов договору відповідач зобов'язався повернути частину боргу у сумі 7500грн. на протязі трьох місяців з дня отримання коштів та ще 7500грн. на протязі двох місяців, а всього зобов'язався повернути кошти протягом п'яти місяців з дня отримання коштів. Згідно договору відповідач зобов'язався за кожний день прострочення платежу сплатити 10% від суми належної до повернення. Термін повернення коштів сплинув 22.09.2013р., відповідач з даної дати зобов'язаний сплатити кошти у сумі 10% від суми належної до сплати за кожний день прострочення платежу. Станом на 17.12.2014р. відповідачем прострочено строк повернення коштів на 451день починаючи з 22.09.2013р. по 17.12.2014р. і у відповідача виникла заборгованість у розмірі 676500грн.. Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 15000 гривень боргу за договором позики та 676500грн. кошти за прострочення повернення боргу, судовий збір 691,50грн.. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені вище обставини, та зазначив, що можна зменшити суму, яка нарахована за прострочку повернення боргу, но не менше 50000 гр. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, подав суду заперечення, в який зазначив, що відповідач прострочив зобов'язання по поверненню коштів у зв'язку з життєвими обставинами, які у нього склалися. Він став безробітним, на утриманні у нього є троє неповнолітніх дітей. Звертає увагу суду на ст..258 ч.2 ЦК України відповідно до якої позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). А також вказує на те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. Просив зменшити суму пені до 15000 гр., та визнав вимоги всього на суму 30000 гр. Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин суд вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо). Як зазначено в статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах (справа № 6-63 цс 13), яка є обов'язковою для всіх судів і суди зобов'язані привести свою практику у відповідність із цим рішенням (ст. 360-7 ЦПК України), зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Суд приходить до висновку, що сторонами були дотримані вимоги ч. 1 ст. 1047 ЦК України щодо письмової форми договору позики. Тобто, розписка, яка містяться в матеріалах справи, підтверджує факт передачі позивачем та отримання відповідачем грошових коштів. На підставі викладеного суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в сумі 15000 гр. Статтею 625 ЦК України, передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання та відповідно до даної норми права, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений, договором або законом. Як вбачається з розписки, яку надав відповідач [PERSON], він зобов'язувався в разі прострочення сплатити 10% від суми боргу за кожен день . Відповідно до розписки термін повернення коштів сплинув 22.09.2013р., відповідач з даної дати зобов'язаний сплатити кошти у сумі 10% від суми належної до сплати за кожний день прострочення платежу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені). Окрім того, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та наявності інших обставин, які мають істотне значення. На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги також інфляцію, суд зменшує розмір неустойки до 31000гр Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати - судовий збір.

Outcome: partial