Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до Бериславського районного суду Херсонської області з зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 20.02.2008 року між АБ «Брокбізнесбанк» та третьою особою [PERSON] було укладено кредитний договір №75/2008, відповідно до умов якого банком йому надано кредит грошові кошти в розмірі 80000-00 грн. на строк з 20.02.2008 по 20.02.2018 року включно. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором укладено іпотечний договір №75/2008/1-5 за умовами якого предметом іпотеки є об»єкт нерухомого майна, а саме належна позивачу на праві власності трикімнатна квартира №16 за адресою: м.Берислав вул.Леніна,291 Херсонської області, у зв»язку з чим внесено відомості до Державного реєстру Іпотек за №6632473. Також 20.02.2008 року за реєстровим номером 6632770 до Єдиного реєстру відчуження об»єктів нерухомого майна на зазначену квартиру було внесено заборону. Оскільки достроково, належним чином та у повному обсязі виконав свої зобов»язання відповідно до договору перед банком просить визнати зобов»язання за іпотечним договором від 20.02.2008 року №75/2008/1-5 припиненим. Виключити запис з Державного реєстру іпотек від 20.02.2008 року за реєстраційним номером 6632473 про іпотеку об»єкта нерухомого майна, а саме: трикімнатної квартири №16 за адресою: м.Берислав вул.Леніна,291 Херсонської області та виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна Іпотек від 20.02.2008 року за реєстраційним номером 6632770 про заборону на нерухоме майно: трикімнатну квартиру №16 за адресою: м.Берислав вул.Леніна,291 Херсонської області. В судове засідання позивач не з»явився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не надана. Представник позивача за дорученням [PERSON] в судове засідання не з»явилась, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності на задоволенні позову наполягає, надала суду письмові пояснення щодо заперечень відповідача на позов. Представник акціонерного Банку «Брокбізнесбанк»в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про початок ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» до суду не з»явився направив суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та письмові заперечення на позов, які зводяться до наступного: у позивача відсутній борг по кредиту, але існує пеня за прострочення сплати заборгованості по процентах, штраф за порушення п.4.2.6 Кредитного договору та п.4.2 Іпотечного договору та інше, що унеможливлює визнання зобов»язання за іпотечним договором припиненим та інші невиконані зобов»язання. Просить відмовити у задоволенні позову (а.с.112-118). Третя особа в судове засідання не з»явилась до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до поданої заяви не заперечує проти задоволення позову. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, за наявними у матеріалах справи доказами. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. Відносно надання суду будь-яких інших доказів сторони наголошували на тому, що надали до справи всі наявні в них докази . З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав: Судом встановлено, що 20.02.2008 року між АБ «Брокбізнесбанк» та третьою особою [PERSON] було укладено кредитний договір №75/2008, відповідно до умов якого банком йому надано кредит грошові кошти в розмірі 80000-00 грн. на строк з 20.02.2008 по 20.02.2018 року включно (а.с.5). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У статті 526 ЦК України наведено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права і обов'язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов'язанням). Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Пунктом 6.1 Кредитного договору передбачено забезпеченням виконання зобов»язання по погашенню заборгованості за Кредитом, сплаті процентів за користування Кредитом, комісії, неустойки за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за Кредитом, відшкодування збитків у зв»язку з порушенням умов даного Договору та інших витрат банку, пов»язаних з одержанням виконання, виступає іпотека трикімнатної квартири №16 за адресою: м.Берислав вул.Леніна,291 Херсонської області. (а.с.6). В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором укладено іпотечний договір №75/2008/1-5 за умовами якого предметом іпотеки є об»єкт нерухомого майна, а саме належна позивачу на праві власності трикімнатна квартира №16 за адресою: м.Берислав вул.Леніна,291 Херсонської області. Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Відповідно до частини третьої статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Аналогічні положення містяться й у частині другій статті 3 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої взаємні права й обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Крім того, порядок державної реєстрації іпотек у спірний період регулювався Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 410 (втратив чинність 31 січня 2013 року). У зв»язку з укладення Іпотечного договору, об»єктом якого є трикімнатна квартира №16 за адресою: м.Берислав вул.Леніна,291 Херсонської області, належна [PERSON] внесено відомості до Державного реєстру Іпотек за №6632473 (а.с.10). Також 20.02.2008 року за реєстровим номером 6632770 до Єдиного реєстру відчуження об»єктів нерухомого майна на зазначену квартиру було внесено заборону (а.с.13 об.). 20.02.2009 року ЗАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» з одного боку та [PERSON] з іншого боку, уклали договір страхування майна №004/009-20122, яким було застраховано трикімнатну квартиру №16 за адресою: м.Берислав вул.Леніна,291 Херсонської області (а.с.138), що у розумінні п.4.2.6 Кредитного договору №75/2008 від 20.02.2008 року є порушенням з боку позивача щодо строк укладення даного договору. Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Дійсним може вважатися лише зобов'язання, що реально існує і засноване на передбачених законом підставах. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у зв'язку із припиненням основного зобов'язання. Підстави припинення зобов'язання врегульовані Главою 50 ЦК України, серед яких: проведенння належним чином виконання зобов'язання; зарахування зустрічних вимог; домовленість сторін; прощення боргу; поєднання боржника і кредитора в одній особі, тощо. Аналіз наведених норм свідчить про те, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» припиняється іпотека, якою забезпечено дійсне кредитне зобов'язання, що виникло на підставі договору, який укладено відповідно до закону щодо його форми та змісту та за яким відбулася фактична передача грошових коштів від банку до позичальника, й припинилося за однією з підстав, передбачених ст. ст. 598-609 ЦК України або договором, але не пов'язаних із недійсністю кредитного договору, його нікчемністю чи неукладеністю. Оскільки з наданого банком та не спростованого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №75/2008 від 20.02.2008 року станом на 26.05.2016 року вбачається наявність заборгованості по процентам в сумі 327-28 грн., пені/неустойки за прострочення сплати заборгованості по кредиту в сумі 45-15 грн., пені/неустойки за прострочення сплати заборгованості по процентах в сумі 52-12 грн., та інше, що свідчить про те, що основне зобов»язання по договору не виконане у повному обсязі, а тому відсутні підстави для задоволення позову (а.с.112-118). Крім того, доказів у розумінні ст. 60 ЦПК України, на підтвердження відсутності боргу по основному зобов»язанню на час розгляду справи позивачем суду не надано. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що виходячи з принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, суд позбавлений можливості самостійного витребовування та збирання доказів по справі та надання оцінки обсягу доказів, який би був достатній для задоволення вимог позивача. На підставі викладеного, в межах заявлених позивачем вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства,

Outcome: dismissed