Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Позивачем подано дану позовну заяву в якій вона просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 16 листопада 2017 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №2630. Вимоги обґрунтувані тим, що з відповідачем знаходяться у шлюбі, який зареєстровано 16 листопада 2017 року. Від спільного подружнього життя дітей не мають. Подружні відносини між ними остаточно припинені пів року тому. Підставою для розірвання шлюбу стало те, що у них відсутні спільні інтереси, вони мають різні погляди на життя. Наразі вони з відповідачем підтримують дружні відносини, спілкуються, однак разом не проживають. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, а тому просить його розірвати. Позивач та її представник - адвокат Остапенко А.І. у судове засідання не з`явилися. Остання подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач у судове засідання також не з`явився. В матеріалах справи наявні відомості про те, що він є громадянином Держави Ізраїль, проживає в місті Тель Авів, Ізраїль, надав заяву від 16 березня 2021 року, в якій погодився на розірвання шлюбу з [PERSON] , зазначив, що матеріальних претензій не має, майновий спір між ними відсутній, просив справу розглядати за його відсутності. Дана заява та підпис [PERSON] на ній засвідчений власноручним підписом та печаткою адвоката-нотаріуса Більмус А., ліцензія № 200272 в м.Тель-Авів Дерех Менахем Бегин 23, Ізраїль. Дослідивши матеріали справи, вивчивши заяви сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 16 листопада 2017 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №2630 (а.с.6). Від спільного подружнього життя дітей не мають. Примирення вони не бажають. Відповідно до\~ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України\~цивільне судочинство здійснюється відповідно до\~Конституції України, цього\~Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про міжнародне приватне право» справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу є справою з іноземним елементом. Питання, що виникають у сфері приватно правових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із\~Законом України «Про міжнародне приватне право». Згідно із\~статті 63 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Приписами\~ст. 59 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~передбачено, що право на шлюб визначається особистим законом кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу. У разі укладення шлюбу в Україні застосовуються вимоги\~Сімейного кодексу України\~. Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу (ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право»). Відповідно до ч. 1\~ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між позивачем та відповідачем зареєстрований на території України, відтак, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми національного права України. Так, статтею 51 Конституції України\~передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей.\~ Враховуючи викладене\~вище,\~те,\~що позивач\~наполягає на\~розірванні шлюбу,а відповідач не заперечує, вважаючи, що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов необхідно задовольнити. За клопотанням позивача судові витрати суд відносить на її рахунок. На підставі викладеного та

Outcome: approved