Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з зазначеним позовом, який мотивує тим, що [PERSON], яка є власником та проживає в [ADDRESS] користується послугами у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, належним чином не сплачує кошти за надані послуги КП ВУКГ, у зв»язку з чим у такої виникла заборгованість. Під час розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги, просить стягнути з відповідачки заборгованість за період з 01.11.2011 року по 01.10.2014 року у сумі 1585,48 грн. Тому просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача Дзямко Ю.М. позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, оскільки договір з позивачем про надання послуг не укладала, а наявний у справі договір про участь у витратах на утримання будинку та при будинкової території від 05 травня 2004 року є недійсним, оскільки у такому не визначений строк, на який його укладено. Також із наданих послуг позивача визнає, що вивозиться сміття, прибирається прибудинкова територія, є освітлення сходових клітин та проводиться обслуговування внутрішніх будинкових систем водопостачання та водовідведення. Стверджує, що дератизація, поточний ремонт покрівлі та обслуговування системи електропостачання не проводиться. Також просить застосувати строк позовної давності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Послуги, які надаються позивачем, відповідно ст. 13 Закону України «Про Житлово-комунальні послуги» належать до житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до вимог п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд і прибудинкових територій зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] знаходиться балансі КП Виробниче управління комунального господарства, є об'єктом його обслуговування та експлуатації (а. с. 63-67). Згідно особового рахунку № [NUMBER] відповідачка є власником квартири [ADDRESS], загальна площа квартири 66,80 м кв. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого на основі Типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом ( п.п. 1, 5 ст. 20 Закону), а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про житлово-комунальні послуги. Обов'язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року в редакції постанови КМ України від 24.01.2006 року № 45. Таким чином, власник квартири зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати їх, а тому посилання відповідачки на відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг між нею та позивачем, як на підставу несплати за ці послуги, суд вважає необґрунтованими. З матеріалів справи також вбачається, що нарахування плати за утримання будинку та прибудинкової території здійснюється позивачем на підставі тарифів, затверджених рішеннями виконкому Свалявської міської ради № 19 від 18.02.2009 року та № 1 від 17.01.2013 року. Згідно довідок бухгалтерії КП «Виробниче управління комунального господарства» про проведення начислення та виписок у відповідачки за період з 01.12.2011 року по 31.10.2014 року заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території становить 1585,48 грн. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту надання відповідачці послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, позивач надав суду документи про виконання робіт по наданню зазначених послуг (наряди-завдання на виконання робіт по КП «ВУГК», рахунок від червня 2014 року по дератизації, дезінфекції, акти про використану електричну енергію, попередження на проведення дератизації по домоуправлінню - а.с. 34 - 58). Відповідачка у судовому засіданні зазначала про часткове надання послуг позивачем з утримання будинку та прибудинкової території відповідно до встановленого переліку, в зв'язку з чим вона разом з іншими мешканцями неодноразово зверталася в різні інстанції. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору, споживач має право викликати його представника для складання та підписання акту-претензії, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо, акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії, він вважається дійсним за умови його підписання відповідно до Закону. У матеріалах справи відсутні акти-претензії, складені та підписані у встановленому законом порядку у спірний період, тому посилання відповідачки про часткове надання позивачем послуг по утриманню будинку та прибудинкової території суд до уваги не бере. За положеннями ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Оскільки позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права у межах строку, визначеного ст. 257 ЦК України, то заява відповідачки про застосування строків позовної давності до задоволення не підлягає.

Outcome: approved