Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом, в якому просить зобов`язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми [PERSON] та [PERSON] , визначити способи участі позивача у вихованні дітьми, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, серед яких судовий збір та витрати на правову допомогу адвоката, попередня вартість послуг якого становить 15000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21.07.2005 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який був розірваний на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.03.2018 року. Від шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з відповідачем. Після розірвання шлюбу з позивачем, відповідач забрала дітей та змінила місце проживання, переїхавши на постійне місце проживання у [ADDRESS] , поруч із будинком батьків [PERSON] , а він проживає у м.Києві, де проходить військову службу. [PERSON] завжди піклувався про дітей та мав гарні відносини з ними, проте після розірвання шлюбу з колишньою дружиною така не дозволяє брати йому та його батькам участь у вихованні та спілкуванні з доньками. Аліменти позивач [PERSON] сплачує добровільно кожного місяця, не заперечує, що дівчатка повинні проживати з матір`ю, однак вважає, що має рівна права та обов`язки з нею щодо виховання та утримання їхніх спільних дітей. 19.10.2020 року у справі відкрито провадження. 06.11.2020 року від представника відповідача адвоката Вернієвської О.Б. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Стверджує, що [PERSON] не має і ніколи не мала жодних заперечень щодо спілкування дітей з їхнім батьком, однак через його роботу в іншій області та наявність нової сім`ї, у нього нема можливості брати участь у вихованні дітей. Не заперечує факт сплати позивачем аліментів на утримання дочок з 2018 року. У відповідача наявні зауваження щодо спілкування на початковому етапі позивача з малолітньою дочкою [PERSON] , вважає, що зустрічі повинні проходити з її участю, що дозволить налагодити психологічний контакт дитини з батьком та не порушить звичайних для дитини умов життя. Крім цього, відповідач наголошує, що необхідно брати до уваги стан здоров`я дочки [PERSON] , яка часто хворіє, має різкі симптоми кашлю та задишки на які необхідно миттєво реагувати. Також потрібно врахувати графік додаткових занять дочки у гуртках. Також відповідач заперечує щодо позовних вимог позивача в частині відшкодування в його користь витрат на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн., оскільки дану суму вважає такою, що не відповідає критерію розумності. Одночасно представник відповідача заявила клопотання про поновлення строку та відшкодування з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. (відповідно до розрахункової квитанції №06). Від служби у справах дітей Дрогобицької районної державної адміністрації надійшов висновок «Про визначення способу участі батька у вихованні дітей», в якому вказано про надання можливості батькові [PERSON] бачитись та спілкуватись з дочкою [PERSON] (перших два місяці в присутності матері [PERSON] ) згідно графіку. 10.11.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В дане судове засідання позивач та його представник не з`явились, надіслали клопотання про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача адвокат Вернієвська О.Б. у судовому засіданні просила залишити позовні вимоги без задоволення, оскільки такі є необгрунтовами, містять неправдиву інформацію. Відповідач [PERSON] , яка була допитана в якості свідка, заперечила щодо задоволення позову та пояснила, що викладене в позовній заяві не відповідає дійсності, так як вона не чинить жодних перешкод для побачень позивача разом з дочками. Крім цього, органом опіки і піклування вже визначено графік побачення позивача з меншою дочкою, а тому додатково встановлювати такий графік немає потреби. На підставі наведеного відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник Служби у\~справах дітей\~Дрогобицької районної державної адміністрації Дум`як О.А. пояснила, що за заявою [PERSON] , висновком служби у справах дітей вирішено встановити час зустрічі [PERSON] з його малолітньою дочкою [PERSON] , а тому поданий позов до суду є безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає. Вивчивши зібрані по справі докази у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, третіх осіб та їх представників вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду № 442203/18 від 05 березня 2018 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Цим же рішенням вирішено стягувати з [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання дочок у твердій грошовій сумі по 2000,00 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення повноліття. Висновком служби у справах дітей Дрогобицької районної державної адміністрації надійшов висновок «Про визначення способу участі батька у вихованні дітей» від 19.10.2020 року надано можливость батькові [PERSON] бачитись та спілкуватись з дочкою [PERSON] (перших два місяці в присутності матері [PERSON] ): другу та четверту п`ятницю місяця з 18.00 год до 20.00 год; другу та четверту суботу місяця з 11.00 год. до 15.00 год; у святкові дні 1 січня, Різдво, 8 березня, Великдень, день народження дитини щорічно щонайменше протягом трьох годин; п`ять днів взимку, п`ять днів восени та двадцять днів влітку (під час шкільних канікул) для відпочинку та оздоровлення дитини (узгодивши з матір`ю дитини); необмежене спілкування з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. \~Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За принциповими положеннями ст.\~12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами\~ст. 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.\~76,\~77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вимогами статей\~78, 81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Поряд з цим, позивачем не надано суду будь якого обґрунтування та доказів на підтвердження того, що мати (відповідач) чинить перешкоди позивачу у побаченнях та спілкуванні з дітьми. Крім цього, в матеріалах справи наявна заява старшої доньки [PERSON] , яка вказує, що вона не бажає спілкуватись та проводити зустрічі з батьком. Стверджує, що його заява містить неправдиві відомості. Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, підтверджуються поданими доказами, зокрема: довідкою лікаря від 26.10.2020 про те, що у [PERSON] , 2015 року, наявний діагноз рецидивуючий бронхіт; довідкою Дрогобицької дитячо-юнацької спортивної школи №136/01-19 від 27.10.2020 про те, що [PERSON] навчається на відділі спортивної акробатики з 01.09.2020 року , заняття проходять тричі на тиждень з 16:30 до 18:00 та під час канікул; довідкою від 05.11.2020 року, якою підтверджується. Що [PERSON] відвідує заняття логопеда двічі на тиждень. Також довідкою [PERSON] №56/20 від 27.10.2020 року підтверджується, що [PERSON] , [INFO] з 10.10.2020 року навчається польської мови, культури та історії у Центрі Інтеграційного Розвитку «Світлиця», заняття в якій проходять тричі на тиждень; Довідкою центру іноземних мов «Everest» від 02.11.2020 підтверджується, що [PERSON] з січня 2019 року навчається двічі на тиждень в даному центрі. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що позивачу уже встановлено графік побачень із малолітньою дочкою органом опіки та піклування, який є обов`язковим для виконання. З огляду на цілі та сутність самого процесу побачення дітей з батьком, суд не знайшов порушень прав дітей, або батька. Поки такий графік не скасований, у суду відсутні підстави та відповідні докази для встановлення іншого графіку побачень. Разом з тим, суд вважає за доцільне роз`яснити сторонам, що мати та батько - найрідніші для дитини люди на землі, тому одним із найосновніших їхніх немайнових прав є можливість постійного або хоча б систематичного спілкування: безпосереднього (прямого), телефонного, листовного. Дитина має природну потребу і право спілкуватися з обома батьками. Відсутність батьківської лінії виховання, справляє на дитину негативний вплив, а брак материнської любові є психологічною травмою на все життя. Разом з тим, спілкування з батьком - це право, а не обов`язок дитини. Якщо дитина через певні обставини відмовлятиметься бачитися з батьком, силувати її ніхто не має права. Такий примус буде актом неповаги до дитини. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази з боку позивача, що підтверджували би його позовні вимоги та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі, тобто встановлених джерел інформації, що має значення для справи, а доводи позивача лише грунтуються на припущеннях, у зв`язку з чим не заслуговують на увагу. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Таким чином, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що позов в частині зобов`язання відповідача не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів про підставність такого позову, як і не подано доказів яким чином відповідачем порушуються права позивача. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 15\~000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку, що такі не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Всупереч вимог ст.81 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень і доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, та, вимог ч.3 ст. 137 ЦПК України, позивачем жодним чином не обґрунтовано суму витрат на професійну правничу допомогу. В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують сплату позивачем 15000,00 грн. Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованими, не підтверджені доказами, а отже, з метою недопущення порушення принципу змагальності сторін, не підлягають до задоволення. Також, з вищевказаних підстав, суд приходить до висновку, що вимоги відповідача щодо відшкодування в її користь витрат на правничу допомогу не підлягають задоволенню, так як не подано документа, який би підтверджував понесені витрати, задокументована цифра в розрахунковій квитанції, на думку суду, не підтверджує факт передачі вказаної суми.

Outcome: dismissed