Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на частину спільного майна подружжя, розподіл майна подружжя. В ході судового розгляду справи позивач відмовилася від частини позовних вимог про розподіл майна, а саме розподіл транспортних засобів посилаючись на те, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.12.1967 року. Від шлюбу мають двох дітей. В період шлюбу, за спільні кошти, спільними зусиллями для спільного проживання в [ADDRESS] на ім»я відповідача отримана присадибна земельна ділянка 0,29 га та збудований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, в якому сторони поселилися в 1972 році та проживають до цього часу. На підставі рішення виконкому Монастирищенської міськради від 18.02.1987 року № 20 за відповідачем визнано право власності на житловий будинок по [ADDRESS] та видано свідоцтво про право власності на даний житловий будинок. Також, на ім»я відповідача зареєстровані транспортні засоби: автомобіль марки АЗЛК 2140, держаний номер [NUMBER], 1979 року випуску, кузов № [NUMBER], автомобіль марки ВАЗ 21063, державний номер [NUMBER], 1988 року випуску, кузов № [NUMBER], автомобільний причіп ШЗК 06 «Турист», державний номер [NUMBER], 2001 року випуску, шасі ( рама) № [NUMBER]. Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 26.07.2012 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу та створенням окремих сімей, спільно нажите в шлюбі майно не розділено. Відповідач стверджує, що майна позивача немає та чинить їй перешкоди в користуванні спільно нажитим майном. В обґрунтування позову посилається на ст. ст. 20, 70, 71 СК України. Просить суд визнати за нею право власності на ? частину спільного майна подружжя, а саме житлового будинку по [ADDRESS]. Ухвалою суду від 24.11.2015 року провадження у справі в частині розподілу майна, а саме транспортних засобів: автомобіля марки АЗЛК 2140, держаний номер [NUMBER], 1979 року випуску, кузов № [NUMBER], автомобіля марки ВАЗ 21063, державний номер [NUMBER], 1988 року випуску, кузов № [NUMBER], автомобільного причіпу ШЗК 06 «Турист», державний номер [NUMBER], 2001 року випуску, шасі ( рама) № [NUMBER], закрито в зв»язку з відмовою позивача від позову в цій частині. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю просить його задоволити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить його задоволити та пояснив, що спірний будинок з господарськими спорудами сторонами придбаний в період шлюбу, а тому згідно норм діючого законодавства є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно Закону, сторони мають рівні права на частку в сіпльній сумісній власності подружжя. Таким чином, позивач має право на ? частину житлового будинку по [ADDRESS] в с. Летичівка, Монастирищенського району Черкаської області. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення та пояснив, що позивач дійсно має право на ? частину житлового будинку по [ADDRESS]. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю та виходить з наступного. Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.12.1967 року. Шлюб розірвано, що підтверджується рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 26.07.2012 року. ( а.с. 9). Право власності на спірний будинок за відповідачем [PERSON] зареєстровано 31.03.1987 року, тобто в період перебування в шлюбі з позивачем, що підтверджується: - свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок № 701 від 31.03.1987 року ( а.с. 21); - архівною копією рішення виконавчого комітету Монастирищенської міської Ради народних депутатів від 18.02.1987 року № 20 ( а.с.5); - довідкою виконавчого комітету Аврамівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області № 760 від 02.06.2015 року ( а.с. 6); - технічним паспортом на житловий будинок садибного типу [ADDRESS] від 20.02.2003 року ( а.с. 27-30). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, суд вважає, що житловий будинок по [ADDRESS] є спільною сумісною власністю позивача [PERSON] та відповідача [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст.71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ч. 1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Сторони не надали суду доказів наявності домовленості про інший розмір часток чи наявність шлюбного договору, а тому суд вважає, що майно повинно бути розділено між ними по 1/2 частині. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Питання про розподіл судових витрат між сторонами вирішується відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного ст. ст. 60, 68, 70, 71 СК України та

Outcome: approved