Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свій позов тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернулась до банку та підписала заяву № б/н від 21.04.2008 року, згідно якої отримала кредит в сумі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, в яких визначено, що відповідач при укладенні договору про надання банківських послуг дав згоду, що прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання овердрафту відповідно до п. 2.1.1.5.7 договору. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилам надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України відповідно до норм якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач повністю виконав взяті на себе зобов`язання, передбачені даним договором. В порушення умов договору відповідач від своєчасного виконання зобов`язань ухиляється, в зв`язку з чим, станом на 16.12.2018 року має заборгованість в сумі 34 011,21 грн., із них: тіло кредиту - 1 122,92 грн., нараховано відсотків за користування кредитом - 20 999,46 грн., нараховано пені - 10 031,15 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - штраф (фіксована частина) та 1 607,68 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на викладене, умови договору та норми діючого законодавства просить задовольнити позов та стягнути з відповідача зазначену вище суму заборгованості і судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав клопотання про можливість розгляду справи за його відсутності та підтримання позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов та додаткових поясненнях, зазначаючи, що на підтвердження підписання кредитного договору від 21.04.2008 року було надано копію договору та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що особисто підписана відповідачем і оригінал договору надавався для дослідження в судовому засіданні. Сторона відповідача не заявляла клопотань про проведення почеркознавчої експертизи, що свідчить про безпідставність для тверджень про не підписання нею договору. Надана виписка по рахунку відповідача, з якої чітко вбачається рух коштів по рахунку - витрати коштів та поповнення, останнє з яких відбулося 26.09.2018 року в сумі 1 000,00 грн. з використанням картки, що підтверджується відповідним чеком. Надані фото відповідача з карткою, останнє з яких від 05.01.2016 року, виконане під час останнього перевипуску картки клієнта, з якого також чітко видно номер отриманої картки. Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх тверджень та міркувань. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, дане підтверджує факт укладання відповідачем кредитного договору від 21.04.2008 року. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись, представник відповідача надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила відмовити в задоволенні позову. Відповідач позов не визнала, надала суду відзив на позов та заяву про застосування строків позовної давності, крім того зазначила, що позивачем не надано жодних доказів на отримання нею кредиту, ознайомлення з його умовами та доказів неналежного виконання своїх зобов`язань, просила відмовити в задоволенні позову. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З позовної заяви вбачається, що між банком та відповідачем мали місце договірні відносини, а саме, як зазначає позивач з метою отримання банківських послуг відповідач звернулась до банку та підписала заяву № б/н від 21.04.2008 року. На підтвердження даних доводів позивачем надана копія заяви відповідача на отримання платіжної картки: тип карти - 545708298; валюта - гривня; тип кредитного ліміту - фінансовий; сума кредитного ліміту - 500 грн.; базова процентна ставка - 22,8% з розрахунку 360 днів у році; розмір комісії 1% від суми заборгованості; строк дії кредитного ліміту - відповідає строку дії карти; порядок погашення заборгованості - щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості по кредитному ліміту може здійснюватися як шляхом внесення коштів на карту Клієнта, так і списанням Банком коштів дебетної карти № [NUMBER] . За статтями 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Даний кредитний договір, за посиланням позивача, складається з анкети-заяви, «Умов надання банківських послуг» та «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua і складають між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Однак, з наданої копії заяви SAMD №56000020517279 від 21.04.2008 року не вбачається, яку саме кредитну картку бажала отримати відповідач і яка сума кредиту їй необхідна, в заяві відсутня встановлена сума кредитного ліміту. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 16.12.2018 року відповідач має заборгованість в сумі 34 011,21 грн., із них: тіло кредиту - 1 122,92 грн., нараховано відсотків за користування кредитом - 20 999,46 грн., нараховано пені - 10 031,15 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - штраф (фіксована частина) та 1 607,68 грн. - штраф (процентна складова). Стаття 611 ЦК України передбачає, що в разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені Договором або Законом. Відповідно до ч 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка діяла в редакції станом на 21.04.2008 рік, договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Зі змісту позову вбачається, що кредитний ліміт на карту про яку йдеться у заяві від 21.04.2008 року становить 500 грн., позивач позові зазначає про кредитний ліміт в розмірі 8 000 грн. і нарахування відсотків здійснювалось за користування карткою, пені, штрафу з розрахунку кредитного ліміту 8 000 грн. Позивачем до позовної заяви додано копію заяви та довідки про умови кредитування, розрахунок заборгованості, рух коштів по кредитному рахунку, довідки про зміни кредитного ліміту, втяг з Умов та правил надання банківських послуг тощо, але стверджувати, що зазначені копії документів є невід`ємними частинами одного правочину та беззаперечно підтверджують факт отримання відповідачем кредитної карти є недоцільним. Вищевказані документи не містять ніякої можливої спільної ідентифікації (ні номера карти, ні номера рахунку, ні внутрішнього банківського номера тощо); з 2008 року по 2019 роки Умови та правила надання банківських послуг позивачем багаторазово змінювалися, архів на сайті Банку відсутній, тому перевірити достовірність розрахунків банку Умови та правила надання банківських послуг, в тому числі й строки активації картки, порядку отримання ПІН коду до карти на інших дій, які має вчинити клієнт банку для подальшого користування карткою немає можливості. Позивачем не було виконано вимог ухвали суду та не надано завірені належним чином копії Умов та правил надання банківських послуг за період з 2008 року по 2018 роки, що позбавляє як відповідача, так і суд безпосередньо перевірити доводи викладені позивачем, так і відповідачем. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем кредиту саме на умовах, зазначених у позовній заяві. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року справа № 14-10цс18. Позивачем не вказано, яким чином, згідно до умов договору, вираховується заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за простроченим тілом кредиту. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано належного обґрунтування заявлених позовних вимог, а через не подання позивачем допустимих доказів у суду відсутня можливість зробити відповідні розрахунки та вірно встановити дійсний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за вказаним кредитним договором б/н від 21.04.2009 року. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша стаття 261 ЦК України). Як встановлено судом, банк звернувся до суду з вимогами про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом у січні 2019 року. Суд також погоджується з позицією відповідача, що строк дії картки закінчився у 2010 році, а позов подано 04.01.2019 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, про застосування якої просив відповідач, але суд дійшов висновку про відмову в позові не за пропуском строку позовної давності, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, а з підстав безпідставності заявлених позовних вимог та нарахування відсотків по кредиту по закінченню строку дії кредитного зобов`язання відповідно до вище викладеної позиції Верховного Суду, тобто після закінчення дії кредитної картки. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та вважає за необхідне у позові відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по справі за рахунок позивача.

Outcome: dismissed