Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи, такою , що втратила право користування житловим приміщенням. В позові вказувала, що [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] . Вказаний будинок отримала у спадщину після смерті свого батька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. В даному будинку зареєстровані крім неї син - [PERSON] [INFO] , дочка - [PERSON] [INFO] , мати - [PERSON] [INFO] , інший родич- [PERSON] [INFO] , який не проживав та на даний час не проживає та не відноситься до родичів. Відповідач гр. [PERSON] на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, хоча фактично не проживає в зазначеному будинку та ніколи не проживав. Посилається, що реєстрація до її будинку відповідач завдає їй суттєвих матеріальних збитків в зв`язку з тим, що несе додаткові витрати за комунальні послуги, оскільки за утримання даного житла та при будинкової території сплачує відповідно від кількості осіб зареєстрованих в будинку. Також, реєстрація відповідача перешкоджає їй в отриманні субсидії. Зазначала, що неодноразово зверталась до відповідача з проханням у добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку, на що не реагує, зазначаючи, що це її проблеми. Просить, визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право на користування будинком, що розташований в [ADDRESS] . Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали просили його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вказував на те, що дійсно не проживав у спірному будинку, однак хоче отримати землю на територію Мигівської сільської ради, тому не хоче добровільно знятися з реєстрації. Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є власником житлового будинку в [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 185842649 від 23.10.2019 року. Згідно довідки про склад сім`ї виданої Мигівською сільською радою Вижницького району Чернівецької області №3093 від 31.10.2019 року, підтверджується те що, до складу зареєстрованих до житлового будинку розташованого в [ADDRESS] відносяться: власник - [PERSON] [INFO] син- [PERSON] [INFO] , дочка - [PERSON] [INFO] , мати- [PERSON] [INFO] , інший родич- [PERSON] [INFO] , який не проживав та на даний час не проживає та не відноситься до родичів. В акті обстеження матеріально-побутових умов проживання, складений виконавчим комітетом Мигівської сільської ради за № 169 від 31 жовтня 2019 року вказано, що власник - [PERSON] [INFO] син- [PERSON] [INFO] , дочка - [PERSON] [INFO] , мати- [PERSON] [INFO] , інший родич- [PERSON] [INFO] , який не проживав та на даний час не проживає та ніколи не проживав. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За змістом ч.1 ст.321 ЦК, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ч.1 ст.16 ЦК встановлено. Що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном. Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу (ст. 396 ЦК України). Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Однак відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язані, що підтверджується доданими та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами і це підтвердили свідки, їхнє право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна Згідно із ч.4 ст.263 ЦПК при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС. Аналогічний висновок зроблений ВС у постанові від 16.01.2019 в справі № 243/7004/17-ц. При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 17.10.2018 у справі № 521/17805/16-ц, відповідно до якої згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Норма статті 391 ЦК України не передбачає можливості визнавати особу такою, що втратила право на житлову площу. Також Верховний Суд роз`яснив, що за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України регулює взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підстав, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Судом встановлено, що відповідач не проживав і не проживає у спірному будинку і не являється членом сім`ї позивача не пов`язаний спільним побутом, а бажання отримати земельну ділянку на території Мигівської сільської ради не дає право на проживання та користування майном позивача Отже, право [PERSON] на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника. З урахуванням вищезазначеного позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору.

Outcome: approved