Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовною заявою в якій вказує, що вона -[PERSON], є власником двох третіх частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, які розташовані у селі Новоселиця, Попільнянського району, Житомирської області, по вулиці Павлюченко,14. Право власності на вищевказану, належну Позивачу частину нерухомості, підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. Співвласником іншої одної третьої частини вищевказаного нерухомого майна є [PERSON] Позивач зазначає, що вони, не є членами однієї сімї, спільно не проживають та не ведуть спільного господарства. [PERSON] своєю бездіяльністю по відношенню до належної їй нерухомості створює перешкоди у володінні та користуванні належною [PERSON] частиною будинку. Так, більше 15-ти років [PERSON] не появляється до належної їй частини будинку, в той час, як [PERSON] постійно підтримую у належному стані будинок, а безгосподарне відношення [PERSON] до належної їй нерухомості може привести до руйнування самого будинку в цілому. Частка [PERSON] у праві на будинок є незначною одна третя, припинення права на неї не завдасть істотної шкоди її інтересам та членам її сімї. В звязку з тим, що будинок знаходиться в аварійному стані, а тому, потребує капітального ремонту, а також потрібно облаштувати прибудинкову (дворову) територію та збудувати новий паркан. Крім того, [PERSON] неодноразово зверталася до [PERSON] з пропозицією відчужити на її користь належну їй частку, проте, [PERSON] не погоджується на вказану пропозицію. При таких обставинах, [PERSON] не бажає здійснювати капітальний ремонт належної їй частини житлового будинку та надвірних споруд, облаштовувати прибудинкову територію, а також нести поточні витрати на утримання житлового будинку, прибудинкової території та присадибної земельної ділянки, що робить неможливим спільне володіння та користування майном. Позивач зазначив, що вказані вище обставини свідчать про неможливість спільного володіння та користування майном, оскільки з боку [PERSON], як співвласника, не вчиняються жодні дії спрямовані на утримання, ремонт, облаштування та догляду за будинком. Вартість частки [PERSON] у нерухомому майні буде внесена [PERSON] на депозитний рахунок суду до початку судового розгляду справи. Отже, в звязку з тим, що своєю бездіяльністю по відношенню до належної [PERSON] нерухомості, [PERSON] не бажає її збереження, має постійне місце проживання у м. Києві де забезпечена житлом, спірну власність не використовує взагалі, припинення права на частку не завдасть будь-якої шкоди її особистим інтересам, а тому [PERSON] вважає, що є всі підстави для припинення за [PERSON] права на частку у спільному майні та визнання за [PERSON] права власності на частину житлового будинку. Позивач за первісним позовом [PERSON] просить припинити право власності [PERSON] на одну третю частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташовані у селі Новоселиця, Попільнянського району, Житомирської області, по вулиці Павлюченка,14; визнати за [PERSON], [INFO], право власності на одну третю частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташовані у селі Новоселиця, Попільнянського району, Житомирської області, по вулиці Павлюченка, 14. В подальшому, 28 квітня 2016 року до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення суми відшкодування за одну третю частину житлового будинку. Позов обґрунтовує тим, що вона - [PERSON], є власником одної третьої частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Новоселиця, вул. Павлюченко, буд. 14, Попільнянського району Житомирської області. Частку цього будинку вона отримала у спадщину за законом від її чоловіка [PERSON], який помер 31 жовтня 1999 року; [PERSON] в свою чергу отримав частку цього будинку у спадок від своєї матері [PERSON], яка померла 26 лютого 1993 року. [PERSON], яка є рідною сестрою чоловіка, отримала дві третіх частки будинку за законом. Цей будинок складається з коридору площею 10,5 кв.м., житлової кімнати 2-1, площею 15,9 кв.м., житлової кімнати 1-1, площею 12,8 кв.м. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,63 га. Під час життя чоловіка, вони родиною часто приїжджали в дім як на дачу для відпочинку, садили город, вирощували фрукти, овочі. Між родиною [PERSON] та [PERSON] склався наступний порядок користування будинком: [PERSON] користувався кімнатою 2-1, площею 15,9 кв.м. та коридором, площею 10,5 кв.м. [PERSON] користувалась кімнатою 1-1, площею 12,8 кв.м. Причому кожна сімя мала окремі входи до своїх кімнат. Так, [PERSON] мала окремий вхід до своєї кімнати через коридор, а [PERSON] окремий вхід в свою кімнату з вулиці. Кімната [PERSON] 2-1, площею 15,9 кв.м. та кімната 1-1- [PERSON], площею 12,8 кв.м. не мали проходу, тобто були ізольовані. Згодом [PERSON] з чоловіком зробили прибудову до будинку, тобто поліпшили будинок, а саме: прибудували ще дві кімнати - кімнати 1,2 та 1,3, які зазначені на Плані будівлі технічного паспорту на будинок. Стіни кімнат з віконними отворами були побудовані з цегли і мали товщину в одну цеглу. Стіни кімнат побудовані під дах. Крім того, дім розташований на земельній ділянці площею 0,63 га, яка складається з трьох земельних ділянок площею 0,21 га, які були надані у користування [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] з чоловіком користувались земельною ділянкою площею 0,21 га для своїх потреб. В користуванні [PERSON] знаходилось інші 0,42 га земельної ділянки. Після смерті чоловіка [PERSON] з дітьми продовжувала приїжджати в дім, на земельній ділянці садила город. Це продовжувалось до 2004 року. Одного разу [PERSON] приїхала та побачила, що [PERSON] замурувала вхід до її кімнати і викинула з кімнати на вулицю всі її речі, а [PERSON] заборонила приїжджати до будинку. З тих пір [PERSON] позбавлена можливості користуватись кімнатою в будинку, і тому не приїжджає. У звязку зі станом здоровя, [PERSON] не може вже їздити до дому та користуватись ним, і тому не заперечую проти припинення її права власності на частку у спільному майні за умови відшкодування їй дійсної вартості частини будинку, яка їй належить. Вартість будинку, яка надана [PERSON],, є нижчою, ніж його дійсна вартість на час розгляду судом спору. [PERSON] визначила вартість одної третьої частини житлового будинку на підставі довідки №371 від 23 березня 2015 року КП «Бердичівське міжміське бюро технічної документації» в розмірі 2885,00 грн. Однак ця сума розрахована з інвентаризаційної вартості будинку, що зазначена в технічному паспорті на будинок КП «Бердичівське міжміське бюро технічної документації», а ні з вартості будинку, за яку його можна продати в даному населеному пункті. За даними Звіту про оцінку майна від 27 квітня 2016 року ринкова вартість майна становить 34 714 (тридцять чотири тисячі сімсот чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок. Тому, одна третя частка житлового будинку [PERSON] складає 11 571 (одинадцять тисяч пятсот сімдесят одну) гривень 33 копійки. Крім того, родиною [PERSON] були зроблені поліпшення будинку - прибудовані з цегли ще дві кімнати, в звязку з вищезазначеним, Позивач за зустрічним позовом просить стягнути з [PERSON] на її користь 11 571 (одинадцять тисяч пятсот сімдесят одну) гривень 33 копійок, що становить вартість одної третьої частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: с. Новоселиця, вул. Павлюченко, буд. 14 Бердичівського району Житомирської області. В судовому засіданні Позивач за первісним позовом та його представник позовні вимоги первісного позову підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову не заперечували. В судовому засіданні Позивач за зустрічним позовом та його представник позовні вимоги зустрічного позову підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі, проти задоволення первісного позову не заперечували. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що первісний та зустрічний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав: Право власності [PERSON] на вищевказану, частину нерухомості підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим 13 листопада 1993 року [PERSON], державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області за реєстром № 1497, яке зареєстровано у ДКП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» 09 жовтня 2000 року за реєстровим № 1017. Як вбачається з копії реєстраційного посвідчення КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 09 жовтня 2000 року на підставі вищезазначеного свідоцтва, за [PERSON] зареєстровано право особистої власності на дві третіх частини жилий будинок, розташований в селі Новоселиця, по вулиці Павлюченка, 14, що також підтверджується копією довідки КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 1842 від 10 жовтня 2000 року. Відповідно до копії технічного паспорта житловий будинок індивідуального житлового фонду, по вул. Павлюченка, 14, с. Новоселиця, станом на 20 вересня 2000 року інвентаризаційна вартість будинку становить 4877 (чотири тисячі вісімсот сімдесят сім) гривень. Відповідно до довідки № 371 виданої 23 березня 2015 року КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації», [PERSON] належить на праві приватної власності одна третя ідеальна частина житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26 листопада 2002 року, посвідченого 3-ю Київською державною нотаріальною конторою за р. № 4-2032. Загальна площа будинку складає -39,2 м.кв., житлова площа будинку складає 28,7 м.кв. Крім того на земельній ділянці розташовано: сарай «Б-1». Оціночна вартість складає 8654 (вісім тисяч шістсот пятдесят чотири) гривні. Вартість одної третьої ідеальної частини житлового будинку складає 2885 (дві тисячі вісімсот вісімдесят пять) гривень. Як вбачається з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, по вул. Павлюченка, 14, с. Новоселиця, від 14 січня 2013 року, інвентаризаційна вартість будинку, господарських будівель та споруд становить 8654 (вісім тисяч шістсот пятдесят чотири) гривні. Відповідно довідки № 249/02-35 виданою 21 вересня 2015 року Новоселицької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, житловий будинок, що розташований за вищевказаною адресою, знаходиться в аварійному стані, на даний час в будинку ніхто не проживає. Право власності [PERSON] на одну третю частину житлового будинку розташованого в селі Новоселиця, по вулиці Павлюченка, 14, підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим 26 листопада 2002 року державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори за реєстром № 4-2032, яке зареєстровано у ДКП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» 09 грудня 2002 року за реєстровим № 1012. Як вбачається з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, по вул. Павлюченка, 14, с. Новоселиця, станом на 12 квітня 2016 року, інвентаризаційна вартість будинку, господарських будівель та споруд становить 10150 (десять тисяч сто пятдесят) гривень. Відповідно до довідки № 125 виданої 05 липня 2001 року виконавчим комітетом Новоселицької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON], користується земельною ділянкою в розмірі 0,21 га, яка розташована по вул. Павлюченка, 14, с. Новоселиця, земельна ділянка не приватизована, була в користуванні [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету від 14 січня 1994 року земельна ділянка в розімірі0,63 на передана [PERSON], 0,025 га в приватну власність та 0,38 га в постійне користування. За згодою сторін дана земельна ділянка була розділена між [PERSON] 0,21 га, [PERSON] Павловичем- 0,21 га, [PERSON] 0,21 га. Земельна ділянка 0,21 га, що залишилася після смерті [PERSON] не була передана йому у приватну власність, що підтверджується копією довідки Новоселицької сільської ради Попільнянського району Житомирської області. від 31 серпня 2002 року № 151. Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що: а) вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. За даними Звіту про оцінку майна від 27 квітня 2016 року ринкова вартість майна становить 34 714 (тридцять чотири тисячі сімсот чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок. Одна третя частка житлового будинку складає 11 571 (одинадцять тисяч пятсот сімдесят одна) гривня 33 копійки. Відповідно до листа від 15 червня 2016 року № 02-19 Новоселицької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, з 2006 року по даний час рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: с. Новоселиця, вул. Павлюченка, 14, для подальшої передачі у власність не приймалося. Судом встановлено, що [PERSON] перерахувала на депозитний рахунок Попільнянського районного суду вартість одної третьої частини житлового будинку. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. За вимогами статті 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном. Як вбачається із квитанцій № 15265967-1 від 24 червня 2016 року виданої ПАТ «Креді [PERSON]» [PERSON] на депозитний рахунок суду було сплачено 11572 (одинадцять тисяч пятсот сімдесят дві) гривні. Відповідно до статті 365 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Зі змісту зазначеної норми закону випливає, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якої з передбачених статтею 365 ЦК України підстави, але лише в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У рішенні Європейського суду з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 21 грудня 2010 року, Європейський суд вказав, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до положення статті 365 ЦК України вимога про попереднє внесення на депозитний рахунок суду вартості частки в спільному майні в разі припинення права власності за вимогою інших співвласників є однією з основних умов ухвалення рішення про позбавлення особи майна без її згоди, інакше буде вважатися, що особа незаконно позбавлена майна (Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2011 року № 6-27 цс 11). Вказану вимогу [PERSON] було дотримано та внесено на депозитний рахунок суду кошти. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що первісні та зустрічні позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved