Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з цим позовом до відповідача та просив ухвалити рішення суду яким стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], в порядку регресу суму виплати страхового відшкодування у розмірі 8797 (вісім тисяч сімсот девяносто сім) грн. на свою користь, за наслідками ДТП, що мала місце 28.12.2014 року в м.Одесі по вул.Ядова, оскільки в добровільному порядку відповідач ухиляється від такого відшкодування. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність в якій на позові наполягав у повному обсязі. Відповідач позов визнав. Суду пояснив, що на цей час не має таких коштів щоб одноразово погасити борг, тому буде вживати заходів щоб домовитись з позивачем про розстрочку сплати цієї суми. Вислухавши відповідача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про таке. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім визнання відповідачем обставин справи, ці обставини також підтверджуються письмовими доказами справи. Як вбачається з матеріалів справи 21 травня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» (далі Страховик, ПрАТ «УТСК») і громадянином [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів шляхом видачі поліса № АІ/1048205 щодо забезпечення транспортного засобу ВАЗ 210930 державний номерний знак [NUMBER] з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальника. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон). Статтею 6 Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно постанови Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2015 року, [PERSON] 28 грудня 2014 року о 13 год. 15 хв. по вул. Ядова в м. Одесі, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 210930», державний номерний знак [NUMBER], рухаючись заднім ходом не впевнився в безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Сhегу QQ», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, після чого [PERSON] залишив місце ДТП. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Таким чином, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Цивільно-правова відповідальність осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортним засобом ВАЗ 210930, державний номерний знак [NUMBER], забезпечена в ПрАТ «УТСК». Відповідно до п. 33.1.4 ст. 33 Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, -МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. 15 січня 2015 року водій [PERSON] повідомила страховика про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 28 грудня 2014 року, та надала необхідні документами для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). У зв'язку з настанням події, що має ознаки страхового випадку, у страховика виникає обов'язок здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до вимог ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом ЗО днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. 16 березня 2015 року потерпілою [PERSON] на адресу ПрАТ «УТСК» було подано заяву про отримання страхового відшкодування. Враховуючи зазначене вище, страховиком були встановлені факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання, а також розмір заподіяної шкоди. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону передбачено, що Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Статтею 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно Розрахунку розміру страхового відшкодування по пошкодженому транспортному засобу «Сhегу QQ», державний номерний знак [NUMBER], сума страхового відшкодування складає 8 797, 33 грн. З огляду на зазначене вище, 16 липня 2015 року ПрАТ «УТСК» було здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої [PERSON] за подією, яка мала місце 28 грудня 2014 року, що підтверджується платіжним дорученням. Відповідно до ст. 38 Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону, а також якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, передбачений договором. Також, відповідно до вимог ст. 33-1 Закону, страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти Страховику в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, повідомити про всі відомі їй обставини та надати наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди. Водієм забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 210930, державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] не повідомлено страховика про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 28 грудня 2014 року, та не надано жодних документів, необхідних для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), а також залишено місце пригоди. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічні вимоги закріплені в ст. 27 Закону України «Про страхування». Також, згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням обставин справи і наявних письмових доказів цьому, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе цей позов задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на відповідача належить покласти судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі - 243,60 грн.

Outcome: approved