Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивачем подано до суду позов в інтересах неповнолітнього [PERSON]. В обґрунтування позову зазначено, що 24.04.2008 року між відповідачем ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір на суму 80.000 доларів США, та в той же день між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки з метою забезпечення зобов'язань [PERSON] Предметом іпотеки є квартира, розташована за адресою [ADDRESS]. На момент звернення до суду із позовом в провадженні Артемівського районного суду м. Луганська перебуває цивільна справа за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач послався на те, що в квартирі проживає неповнолітній [PERSON], 1993 року народження, який мешкає в ній з 2002 року, з моменту придбання із своїми батьками. На момент укладання угоди іпотеки [PERSON] виповнилось лише 16 років та для укладання такої угоди потрібна була згода органу опіки та піклування, але така не надавалась. Факт проживання [PERSON] у вказаній квартирі підтверджується наявністю реєстрації матері за вказаною адресою, довідками лікувального та навчального закладу, поясненнями сусідки. Вважали, що у зв'язку із порушенням порядку укладання даної угоди відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України вона повинна бути визнана недійсною. Просив суд визнати договір іпотеки квартири за адресою [ADDRESS], укладений між Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк» та [PERSON], що зареєстрований приватним нотаріусом Луганського нотаріального округу [PERSON] 24.04.2008 року за №2735 - недійсним. Зобов'язати приватного нотаріуса Луганського нотаріального округу [PERSON] зняти заборону відчуження квартири за адресою [ADDRESS], що належить [PERSON], зареєстрований в Реєстрі заборон на відчуження за №2736, договір іпотеки №2735 від 24.04.2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк» та [PERSON] Зобов'язати приватного нотаріуса Луганського нотаріального округу [PERSON] виключити запис з Державного реєстру іпотек про реєстрацію іпотеки за договором іпотеки №2735 від 24.04.2008 року квартири за адресою [ADDRESS], що належить [PERSON], зареєстрований в Реєстрі заборон на відчуження за №2736, договір іпотеки №2735 від 24.04.2008 року укладений між Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк» та [PERSON] В судовому засіданні представник прокурори вимоги позову підтримував, надав суду аналогічні пояснення. На момент розгляду справи в суді [PERSON] досяг повноліття, в судовому засіданні участі не приймав, [PERSON], його представник та [PERSON] надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, просили позов задовольнити. Згідно рішення загальних зборів акціонерів від 29.03.2013 року № зб-3/2013, Пат «Ерсте Банк» перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Фідокомбанк» (т. 1, а.с. 234-243). Представник відповідача ПАТ «Фідокомбанк» позовні вимоги не визнав, подав суду письмові заперечення проти позову, що долучені до матеріалів справи, просив відмовити в задоволенні позову. 3-я особа у справі [PERSON], приватний нотаріус Луганського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явились подали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник органу опіки та піклування Ленінської районної в м.Луганську ради в судове засідання також не з'явився, подав суду письмові пояснення з приводу позову, зазначивши, що [PERSON] з приводу надання дозволу на укладання договору іпотеки до органу опіки та піклування не зверталась (т. 1, а.с.81). Вивчивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 24 квітня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/0399/9/142294 на суму 80.000 доларів США (т. 1, а.с.9-11). Також 24 квітня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно до якого остання виступила майновим поручителем [PERSON] за її зобов'язанням. Предметом іпотеки виступила квартира, що розташована за адресою [ADDRESS] (т. 1, а.с.12-13). Як вбачається із статуту ПАТ «Ерсте Банк» згідно до рішення загальних зборів акціонерів від 22.09.2009 року №Зб-2/2009 Банк перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Ерсте Банк», у зв'язку із перейменуванням банк є правонаступником щодо прав та зобов'язань АКБ «Престиж», а також ВАТ «Ерсте Банк» (а.с.72-75). Як зазначено вище, згідно рішення загальних зборів акціонерів від 29.03.2013 року № зб-3/2013, Пат «Ерсте Банк» перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Фідокомбанк» (т. 1, а.с. 234-243). Право власності відповідача [PERSON] на зазначену квартиру підтверджено договором купівлі-продажу від 22.11.2002 року (т. 1, а.с.14). Відповідно до копії довідки КП «Стандарт-Луганськ» від 23.04.2008 року квартира за адресою [ADDRESS] є приватизованою та в квартирі мешкає 1 особа [PERSON] (т. 1, а.с.36). Зазначена довідка була надана до ПАТ «Ерсте Банк» для укладання договору іпотеки. Відповідачем також було надано копію технічного паспорту на квартирі (т. 1, а.с.49-50). На передачу квартири в іпотеку [PERSON] надав свою згоду нотаріально (т. 1, а.с.46). Луганським бюро незалежної оцінки ТОВ «Луніг» було надано висновок про вартість нерухомого майна - 712.440 гривень (т. 1, а.с.51-54). Після укладання договору іпотеки було внесено заборону відчуження квартири, проведено реєстрацію договору іпотеки т. 1, а.с.44, 45). [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON] (т. 1, а.с.6). Як вбачається з отриманої судом по квартирної картки за формою Б - [PERSON] з 19.12.2003 року була зареєстрована у квартирі за адресою [ADDRESS]. Згідно до картки з нею зареєстровані неповнолітні діти [PERSON], 1993 року народження - позивач у справі та [PERSON], 1991 року народження. Позивач [PERSON] та [PERSON] зняті з реєстраційного обліку 23.04.2008 року, тобто за день до оформлення договору іпотеки. В ст. 572 ЦК України визначено поняття застави. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до поняття застави, іпотека визначається в ст. 1 Закону України «Про іпотеку» як вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом. При цьому зазначається на особливість предмета іпотеки (нерухоме майно) і на те, що при іпотеці він (цей предмет) залишається у володінні та користуванні іпотекодавця. Загальні вимоги до предмета іпотеки встановлюються частиною першою ст. 5 Закону України «Про іпотеку» - предмет іпотеки має належати іпотекодавцеві на праві власності; іпотекодавець має право відчужувати предмет іпотеки і на цей предмет може бути звернене стягнення; нерухоме майно має бути зареєстрованим у встановленому порядку як окремий виділений в натурі об'єкт права власності. Статтею 6 вказаного Закону передбачено, що майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Іпотекодавець зобов'язаний до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі і ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. У разі порушення цього обов'язку іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання та відшкодування іпотекодавцем завданих збитків. Стаття 18 Закону «Про іпотеку» встановлює перелік істотних умов іпотечного договору, до якого включаються, зокрема, дані про його учасників. Відсутність хоч би однієї із умов, що визначаються істотними, є підставою для визнання судом договору недійсним. З матеріалів справи вбачається, що при укладені договору іпотеки [PERSON] надала інформацію та документи щодо предмету іпотеки - квартири, що розташована за адресою [ADDRESS], яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 22.11.2002 року. Даних про те, що на час укладення договору іпотеки в квартирі зареєстрований та користується квартирою неповнолітній син, іпотекодавцем надано не було. Згідно довідки від 23.04.2008 року, у квартирі є зареєстрованою з 19.12.2003 року тільки [PERSON] (а.с. 36). Згідно з Законом України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання реєструвати місце проживання. Тобто законом встановлено, що місце проживання підлягає обов'язковій реєстрації. Згідно даних у поквартирній картці (т. 1, а.с. 105-108), у квартирі, що є предметом іпотеки, станом на день укладання спірного договору - 24.04.2008 року - проживала та була зареєстрована лише [PERSON] Крім того, у п.п. 2.1.5 нотаріально посвідченого договору іпотеки від 24.04.2008 року зазначено, що на предмет іпотеки не мають права власності (часткової власності) або права користування діти (особи віком до 18 років). Згідно зі ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Отже, неповнолітній син [PERSON] майнових прав щодо забезпеченої договором іпотеки квартири не мав, відтак для укладення договору іпотеки дозвіл органу опіки і піклування законом не вимагається. Доводи позивача про порушення житлових прав неповнолітньої дитини є безпідставними, оскільки наявність дозволу органу опіки та піклування необхідно в разі відчуження майна дитини, власником якого вона є. При укладені іпотечного договору права неповнолітнього сина [PERSON], який майнових прав на квартиру не мав, зареєстрований в квартирі не був, порушені не були, оскільки квартира належала на праві власності його матері, а при житті батьків діти не мають права на їх майно. Так, із наявних в матеріалах справи доказів не вбачається, що права неповнолітньої дитини були порушені. І в подальшому, навіть при проживанні дитини у заставній нерухомості, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на це житло. Посилання позивача на ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», який вимагає попередньої згоди органу опіки і піклування для здійснення будь - яких правочинів стосовно нерухомого майна, права користування якими мають діти, також не може бути підставою для задоволення позову, оскільки укладений договір іпотеки за своєю природою є способом забезпечення виконання зобов'язання, а не угодою щодо розпорядження майном. Згідно з п. 1.4 іпотечного договору, на строк дії цього договору майно залишається у володінні та користуванні іпотекодавця. Крім того, всі суттєві умови, передбачені ст. 18 Закону України «Про іпотеку» при укладені між сторонами договору 24.04.2008 року були дотримані. При таких обставинах, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог і відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed