Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення сум переплати пенсії, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач перебував на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком. 16.12.2015 р. Кабінетом міністрів України прийнято постанову № 1055 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України». 29.03.2017 р. постановою КМУ № 203 «Про утворення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Кирєві». Даною постановою затверджено перелік територіальних органів Пенсійного фонду України, які реорганізуються шляхом злиття, а саме, Правобережне об?єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Лівобережне об?єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Центральне об?єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві реорганізовано шляхом злиття та створено нову юридичну особу - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про загальнообов?язкове державне страхування» від 09.07.2003 р. пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов?язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени сім?ї у випадках, визначених цим Законом. Після приведення матеріалів пенсійної справи відповідача у відповідність до норм чинного законодавства, а саме: зняття не вірно зафіксованої суми індексації, було визначено вірний розмір пенсії та розраховано суму пенсії, виплачену відповідачу понад розмір, визначений законодавством. Відповідно до листів відділу з нарахування та виплати пенсії Управління від жовтня 2015 р. № 1161- ця сума склала 4 951,01 грн. за період з 01.04.2010 по 31.10.2014 р. Управління, з метою досудового врегулювання спору, було направлено лист відповідачу від 19.04.2018 р. № 6906/05, яким було запропоновано сплатити суму боргу в добровільному порядку, проте даний лист був відповідачем проігнорований та без достатньої правової підстави отримані бюджетні кошти у розмірі 4 951,01 грн. повернуті відповідачем не були. Представник позивача та відповідач в судове засідання не з`явились. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги Управління не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні і отримує пенсію по втраті годувальника, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивачем з метою доцільного та ефективного використання бюджетних коштів, було проведено перевірку даних використаних для призначення (перерахунку) пенсії. В результаті перевірки встановлено, що виникла переплата пенсії у [PERSON] за період з 01.04.2010 по 31.10.2014 р. у розмірі 4 951,01 грн. Про факт виникнення переплати пенсії у відповідача свідчить лист № 1161 Управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідачу [PERSON] був надісланий лист № 6906/05 від 19.04.2018 року, яким було запропоновано сплатити суму боргу в добровільному порядку. Проте відповідач ніяким чином не відреагував на пропозицію позивача. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до п. 4 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 року № 25-3 «Про затвердження Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплати, що є безнадійними до стягнення», яким передбачено, що суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, або у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов?язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Частиною 1 статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4. Згідно п. 3 цього Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї тощо. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, відповідно до якої не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Зазначене узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 року (справа № 6-151цс13) та від 02.07.2014 року (справа № 6-91цс14). Доказів на підтвердження того, що переплата пенсії відбувалася у зв?язку з рахунковою помилкою і недобросовісною поведінкою відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не надало, у зв?язку з чим суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed