Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу та штрафних санкцій. В своєму позові позивач зазначив, що 20.08.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав позику від позивача у розмірі 1000 доларів США. На підтвердження укладення договору позики відповідач власноручно склав розписку. Позивач та відповідач визначили строк виконання зобовязання 28 вересня 2012 року, який відповідач зазначив у розписці. Однак, у вказаний термін та до часу звернення позивача до суду відповідачем не вжито заходів до належного виконання зобовязання. Сума позики не повернута позивачу. На час звернення позивача до суду з позовною заявою офіційний курс гривні до долара становив 2163,9391 грн. за 100 доларів США. Таким чином сума позики становить 21639,39 грн. Три проценти річних у розмірі 89,42 доларів США. З у рахуванням офіційного курсу гривні до долара США - 1934,99 грн. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] (ІПН [NUMBER], зареєстрований за адресою 69002, [ADDRESS]) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER], [NUMBER], виданий Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області 30.09.2008 року, зареєстрований за адресою [INFO]) суму позики у розмірі 21639,39 грн. та три відсотки річних 1934,99 грн., а всього 23574,38 грн. Позивач у судове засідання не зявився , суду надав заяву, просить справу розглядати без його участі, винести по справі заочне рішення, позовні вимоги підтримує . Відповідач у судові засідання не зявлявся , повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заперечень стосовно позовних вимог позивача суду не надав. Конверт повернувся з поміткою «За закінченням терміну зберігання». Згідно зі ст.74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Тому суд вважає, що відповідача повідомлено належним чином про час та місце слухання справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 244 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. ст. 526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст..629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст..610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, зокрема відшкодування збитків. Разом з тим, відповідно до ст..623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст..1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Позивач та відповідач у договорі визначили строк виконання зобовязання 28 вересня 2012 року, який відповідач зазначив у розписці. Однак, у вказаний термін відповідачем не вжито заходів до належного виконання зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не поврнув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст..625 ЦК України. Відповідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На час звернення позивача до суду з позовною заявою та відповідно до довідки Управління Національного Банку України в Запорізькій області від 27.10.2015 року, офіційний курс гривні до долара США , встановлений НБУ на 21.09.2015 року становив 2163,9391 гривні за 100 доларів США. Сума боргу відповідача перед позивачем відповідно до розписки склала 1000 доларів США * встановлений НБУ на 21.09.2015 року офіційний курс гривні до долара США 2163,9391 гривні за 100 доларів США = 21639,39 грн. 3% річних враховані за формулою (сума боргу * 3% річних * кількість днів прострочення боргу / кількість календарних днів у році / 100%, а саме 1000 доларів США*3*1088/365/100% = 89,42 долари США, що станом на 21.092015 року складає 1934,99 грн. Таким чином у суда є всі підстави стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості, а також судовий збір , відповідно ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: approved