Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1 828 грн. 74 коп. та моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. Позов мотивований тим, що 23 липня 2018 року [PERSON] о 16 год. 00 хв. на вулиці Тролейбусна, 10 у м. Івано-Франківську, ставши на люк теплової камери, впав у колодязь, який знаходиться на балансі у відповідача. Внаслідок падіння у колодязь позивач отримав тілесні ушкодження. На лікування позивач поніс витрати в сумі 1 828 грн. 74 коп., відшкодувати які відповідач у позасудовому порядку не бажає. Окрім того позивач поніс моральні страждання, розмір яких він оцінює в сумі 20 000 грн. 23 січня 2019 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач позов не визнає. У відзиві зазначив, що прямих доказів, які б підтверджували, що позивач дійсно отримав травми від падіння в теплову камеру не надано. Сама теплова камера знаходиться не в пішохідній зоні, бетонна кришка на люці теплової камери розміщена над поверхнею землі та видному місці, теплова камера знаходиться позаду сміттєвих баків та на значній відстані від них. Причин наступати на кришку люка теплової камери у позивача не було. Вважає, що між діями підприємства та отриманою позивачем шкодою відсутній причинний зв'язок. Розмір моральної шкоди позивачем необґрунтований та є завищеним. 12 лютого 2019 року позивачем подано відповідь на відзив, у якому останній вказував на обґрунтованість та підставність позову. Ухвалою від 14 березня 2019 року заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог, а саме уточнюючу позовну заяву від 12 лютого 2019 року залишено без розгляду. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали з мотивів наведених у ньому. Просили суд про його задоволення. Представник відповідача у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача та його представника, з'ясувавши думку представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Із матеріалів справи вбачається, що 23 липня 2018 року [PERSON] на вулиці Тролейбусна, 10 у м. Івано-Франківську, ставши на люк, впав у колодязь (теплову камеру). В подальшому [PERSON] бригадою швидкої допомоги доставлено до КНП «ЦПМКДД», де йому встановлено діагноз: забій передньої стінки грудної клітки справа; підшкірна гематому в ділянці правої реберної дуги; забій м'яких тканин тазу; забій поперекової ділянки; забій лівої долі печінки з гематомою; випіт в правому плевральному синусі. Наведена обставина підтверджується копіями витягу з журналу реєстрації виїздів по станції швидкої та невідкладної меддопомоги м. Івано-Франківська від 04 лютого 2019 року (а.с. 56) та довідки заступника начальника СП «МП № 4» від 24 січня 2019 року (а.с. 57). [PERSON] поніс витрати на лікування в розмірі 1 828 грн. 74 коп., що підтверджується копіями чеків на купівлі ліків (а.с. 15-16). Листом № 04/1171 від 19 вересня 2018 року директор Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» повідомив [PERSON], що після його звернення начальником теплового району «Пасічна» подано розпорядження підлеглим працівникам замінити бетонну кришку люка біля житлового будинку № 10 по вул. Целевича у м. Івано-Франківську на більший діаметр для запобігання травматизму дітей та дорослих і поломки автомобілів, яке було виконано в той же день (а.с. 11). Листом № 12/1301 від 17 жовтня 2018 року директором Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» повідомлено [PERSON], що компенсацію за його лікування підприємство зможе виплатити тільки на основі судового рішення (а.с. 11 зворот). Теплова камера на вулиці Тролейбусна, 10 у м. Івано-Франківську знаходиться на балансі та обслуговуванні Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», що визнано сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за заподіяння шкоди, шкода заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 цієї статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Зазначений правовий висновок Верховний Суд висловив у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 686/10520/15-ц. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Із вищеописаного витягу з журналу реєстрації виїздів по станції швидкої та невідкладної меддопомоги м. Івано-Франківська від 04 лютого 2019 року вбачається, що на виклик з метою надання медичної допомоги [PERSON] бригада швидкої допомоги виїздила на адресу: вул. Тролейбусна, 10 у м. Івано-Франківську. Згідно амнезу: «у чоловіка під ногами провалився люк, він впав у каналізацію». Зазначена обставина підтверджується також копією до госпітального клінічного протоколу № 5044 (а.с. 9 зворот). Факт того, що кришка люку теплової камери, у яку впав позивач, мала діаметр менший ніж основа люку теплової камери, у зв'язку із чим становила загрозу травматизму для людей, пітверджується листом Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» № 04/1171 від 19 вересня 2018 року. Відповідно до п. 6.3.7 Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерство палива та енергетики України від 14 лютого 2007 року № 71 (далі (Правила) організацією, що експлуатує теплову мережу, має бути забезпечено справність огороджувальних конструкцій, що перешкоджають доступу сторонніх осіб до устатковання і до запірно-регулювальної арматури, та здійснено контроль за підтриманням в належному стані шляхів доступу до об'єктів мережі, а також за дорожніми покриттями і плануванням поверхонь над підземними спорудами. За змістом п. 7.2.45 зазначених Правил персонал суб'єкта господарювання-споживача теплової енергії відповідає за технічний стан, обслуговування та експлуатацію відповідно до проектного рішення, ЗВТ, приладів та обладнання систем теплоспоживання, які перебувають у межах його балансової власності чи експлуатаційної відповідальності, а також за зберігання споруд, комунікацій, теплових мереж та систем теплопостачання, які розташовані на його території та належать теплопостачальній організації, субспоживачеві або іншим організаціям. Посилання відповідача про те що позивач не довів, що саме Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» є заподіювачем шкоди, спростовуються вищезазначеними письмовими доказами та вищеописаними положеннями Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж. Разом з тим, долучені відповідачем до матеріалів справи світлини із зображенням люка та його місцезнаходження не спростовують обставини завдання шкоди позивачу, оскільки виготовлені 18 січня 2019 року, тобто після заміни кришки люка працівниками Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго». Дані світлини та жодні інші докази не спростовують тієї обставини, що люк теплової камери, у яку впав позивач, знаходиться на території загального користування, та у випадку його неналежного технічного стану становить небезпеку для людей. В процесі розгляду справи відповідач не довів, що шкода здоров'ю [PERSON] була завдана не з його вини чи умислу позивача. Тому матеріальна шкода підлягає відшкодуванню в доведеному позивачем розмірі, а саме в сумі 1 828 грн. 74 коп. Частиною 1 статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. За загальними положеннями моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України). За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. В даному випадку моральна шкода [PERSON] була завдана внаслідок бездіяльності відповідача, яка полягала у неналежному утриманні люка теплової камери по вул. Тролейбусна, 10 у м. Івано-Франківську, внаслідок якої позивач отримав тілесні ушкодження. Згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України з подальшими змінами від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Під час судового розгляду встановлено, що завдана позивачу моральна шкода полягала у стражданнях у зв'язку із отриманням ним тілесних ушкоджень внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, які супроводжувались перенесенням фізичного болю, та емоційним стресом. Судом також встановлена наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправною бездіяльністю відповідача та вини останнього в її заподіянні, а тому суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди. Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Згідно роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Згідно ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Таким чином, характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань підлягає встановленню та доказуванню в судовому порядку на загальних засадах змагальності сторін та доказування в цивільному процесі, виходячи із їх характеру та тривалості, стану здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, наслідків, що наступили, оскільки сума компенсації за спричинення моральної шкоди не встановлена законом. Враховуючи ступінь понесених позивачем маральних страждань, суд вважає, що визначений позивачем розмір моральної шкоди є завищеним, а тому з урахуванням принципу розумності та справедливості та характеру понесених позивачем втрат немайнового характеру, дана вимога підлягає частковому задоволенню, а моральна шкода підлягає відшкодуванню в розмірі 5 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору на користь держави, оскільки позивач звільнений від його сплати. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 16, 23, 1166, 1167 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial