Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 15 251,32 Євро, що за курсом 27,22 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.07.2016 року складає 415 140,93 грн. за кредитним договором № IFIWGK0000000082 від 07.12.2007 року, стягнення судових витрат в розмірі 6 227,11 грн., посилаючись на те, що відповідач отримав у позивача кредит в розмірі 21 000,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92 % на місяць та зобовязався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Згідно заяви відповідача від 09.12.2008 року кредитний договір № IFIWGK0000000082 від 07.12.2007 року переведено з валюти Долар США в валюту Євро та укладено додаткову угоду. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 19 807,90 Євро зі сплатою відстоків за користування кредитом в розмірі 10,94% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Внаслідок порушення графіку сплати коштів за відповідачем наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 15 251,32 Євро, що за курсом 27,22 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.07.2016 року складає 415 140,93 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не зявився, в прохальній частині позовної заяви зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, позивач не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення (а.с.3). Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.41-46). З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 07.12.2007 року між ЗАТ КБ ПриватБанк (на даний час ПАТ КБ ПриватБанк) та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № IFIWGK0000000082, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в розмірі 21 000,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом на строк з 07.12.2007 року по 07.12.2027 року включно (а.с.11-14). 09.12.2008 року відповідач звернувся до позивача із заявою про зміну валюти кредиту за кредитним договором № IFIWGK0000000082 від 07.12.2007 року. Просив, залишок заборгованості в розмірі 20 875,24 дол. США конвертувати у валюту Євро згідно курсу процесінгу на день укладення додаткової угоди (а.с.15). А тому, 10.12.2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитного договору № IFIWGK0000000082 від 07.12.2007 року відповідно до п.8.1. якої банк надав позичальникові кредитні кошти шляхом: перерахування на рахунок №29092052522616 з 10.12.2008 року по 07.12.2017 року включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 19 807,90 Євро, зі сплатою за користування кредитом відстоків у розмірі 10,94% річних на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.16-19). Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач [PERSON] систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № IFIWGK0000000082 від 07.12.2007 року (а.с.5-9). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Відповідно до п.8.4. додаткової угоди до кредитного договору № IFIWGK0000000082 від 07.12.2007 року при порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні (а.с.19). Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позивачем станом на 26.07.2016 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором № IFIWGK0000000082 від 07.12.2007 року, відповідно до якого заборгованість відповідача [PERSON] за кредитними зобов'язаннями становить 16 233,58 Євро, яка складається з: заборгованість за кредитом 12 632,35 Євро; заборгованість по процентам за користування кредитом 2 061,54 Євро; заборгованість по комісії за користування кредитом 557,43 Євро; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 982,26 Євро (а.с.5-9). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. Однак, представник позивач просить про стягнення лише частини заборгованості за кредлитним договором, а саме в розмірі 15 251,32 Євро, яка складається з: заборгованість за кредитом 12 632,35 Євро; заборгованість по процентам за користування кредитом 2 061,54 Євро; заборгованість по комісії за користування кредитом 557,43 Євро. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527, 612, 1054, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved