Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 240pv17-08 від 18 лютого 2008 року, мотивуючи тим, що 18 лютого 2008 року між Банком «Фінанси та Кредит» та відповідачем укладено вказаний кредитний договір, на підставі якого банк надав відповідачу кредитні ресурси в сумі 39 882 дол. США в тимчасове користування на умовах забезпеченості поворотності, строковості, платності з оплатою за процентними ставками, встановленими договором. Банк повністю виконав перед відповідачем зобов`язання, які передбачені договором, однак свої зобов`язання останній незважаючи на обов`язок повністю повернути кредитні ресурси і сплатити проценти належним чином не виконує. У звязку з чим банк просить стягнути з відповідача 4 840 152 грн. 78 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання не з'являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується конвертами, які повернулись за закінченням терміну зберігання. Причину неявки суду не повідомив. З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 18 лютого 2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 240pv17-08 (а.с.4-6), за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредитні ресурси в розмірі 39 882 дол. США та зобовязався повернути кредит до 18.02.2015 року. Умовами п. 4.1. договору передбачено, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту за наведеними процентними ставками: - протягом першого фактичного року кредитування (з першого по дванадцятий місяць кредитування) 13% річних; - протягом другого фактичного року кредитування (з тринадцятого по двадцять четвертий місяць кредитування) 12,5%; - протягом третього фактичного року кредитування (з двадцять пятого по тридцять шостий місяць кредитування) 12,3%; - протягом четвертого фактичного року кредитування (з тридцять сьомого по сорок восьмий місяць кредитування) 11,7%; - протягом пятого фактичного року кредитування (з сорок девятого по шістдесятий місяць кредитування) 11,5%; - протягом шостого фактичного року кредитування (з шістдесят першого по сімдесят другий місяць кредитування) 10,7%; - протягом сьомого фактичного року кредитування (з сімдесят третього по вісімдесят четвертий місяць кредитування) 8%. Згідно п.4.7. кредитного договору, сторони домовились, що у випадку непогашення, несвоєчасного погашення або погашення не в повному обсязі трьох поспіль щомісячних платежів застосовується процентна ставка у розмірі 16% річних. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 28.12.2012 року позов АТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено та в рахунок погашення заборгованості за основною сумою заборгованості кредиту № 240pv17-08 стягнуто з [PERSON] в розмірі 37 123,00 доларів США а також відсотків за користування кредитними коштами у період з 18.02.2008 року по 25.05.2011 року у сумі 14 360,16 доларів США та пені 26 972,56 доларів США. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично порушував строки та розмір сплати процентів за користування кредитними коштами та повернення кредитних коштів, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 240pv17-08 від 18 лютого 2008 року. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Відповідно до п. 6.1. договору, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Позивачем проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором № 240pv17-08 від 18 лютого 2008 року де сума заборгованості [PERSON] за відсотками (простроченими) за період з 26.05.2011 року по 31.07.2015 року 25 210 доларів США 68 центів, що в гривневому еквіваленті становить 544 848,17 грн. з розрахунку 1 USD = 21,6118 UAH, пеня 4 295 304 грн. 61 коп. Відповідач жодних доказів на спростування вимог позивача суду не надав, хоча справа перебуває в провадженні суду з 26 серпня 2015 року. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч.1, 611, 612, 1054 ч.2, 1050 ч.2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1, 197 ЦПК України,

Outcome: approved