Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача та просить визнати, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], в обґрунтування якого посилається на те, що є власниками вказаного житла, однак, у зв'язку з тим, що відповідач, її бувший чоловік син, який з 2014 року у вказаному житлі не проживає, залишив сімю, не знявся з реєстрації його житла, позивач не має змоги реалізувати право власності на житло. Позивач згідно заяви позов підтримав та просить позов задовольнити. Відповідач згідно заяви позов визнав та просить позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, довідку КП «Житлосервіс» Сарненської міської ради від 06.01.2015 року, копію рішення суду, документи щодо житла вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Ст. 328 ЦК України визначає підстави набуття права власності. Встановлено, що право власності набувається на підставах, що не забороні законом, зокрема з правочинів. Ст. 391 ЦК України закріплює правомочність власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча воно і не поєднане з позбавленням володіння. Судом встановлено, підтверджується наявними в справі доказами, що спірне житло на належить позивачу. Відповідач не проживає більше 1 року в спірному житлі, що підтверджується наданими суду довідкою КП «Житлосервіс» Сарненської міської ради від 06.01.2015 року, телефонограмою відповідача. Добровільно відповідач знятись з реєстрації не бажає. Будь-яких договорів наймання, піднаймання, оренди тощо щодо будинку між сторонами не укладено; відповідач не несе витрат на оплаті комунальних послуг житла. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідач вселився до спірного будинку в установленому законом порядку та набув прав і обов'язків, передбачених ст. 156 ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічні положення містяться й у ч. 1 ст. 405 ЦК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК член сім'ї (в тому числі колишній член сім'ї) власника будинку втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, за відсутності між сторонами зобов'язальних відносин, позивач, як власник житла, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], вимагаючи визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, діє правомірно, оскільки як власник, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження будинком, що належить йому на праві власності, а тому відповідача, як колишнього члена сім'ї, який не знявся з реєстрації, більше року не проживає за місцем реєстрації, на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням. На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved