Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом, де зазначив, що з липня 2011 року працює на посаді водолаза у Житомирській обласній комунальній спеціалізованій аварійно-рятувальній службі Житомирської обласної ради. 08.06.2014 року позивач отримав ушкодження здоров»я під час виконання трудових обов»язків. При виконанні водолазних робіт на водоймі у с. Карпівці Чуднівського району Житомирської області, які виконувались на підставі наказу відповідача від 08.06.2014 року, потрапив у шлюз працюючої гідротехнічної споруди та зазнав травматичних ушкоджень. Позивач зауважує, що комісією з розслідування нещасного випадку на виробництві встановлено, що причинами настання нещасного випадку було порушення вимог нормативних актів з охорони праці. Посилаючись на положення ст. 237-1 КЗпП України, позивач просить стягнути з Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби Житомирської обласної ради завдану моральну шкоду в сумі 50\~000,00 грн. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали з вищевикладених підстав. Представники відповідача просили відмовити у задоволені позову. При цьому зазначили, що позивач отримав відшкодування з Фонду соціального страхування. Крім того, звертали увагу на існуюче кримінальне провадження, порушене за наслідками події, де винна особа рішенням суду ще не встановлена. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд встановив. 08.06.2014 року під час виконання позивачем [PERSON] водолазних робіт у водоймі в с. Карпівці Чуднівського району відбувся нещасний випадок, що виявився у тому, що [PERSON] потрапив у течію і був притиснутий цією течією до фільтраційних грат шлюз. У зв»язку з наведеним вказана особа зазнала ушкодження здоров»я. 03.07.2014 року складено акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався на підприємстві за формою Н-5, а також акт про нещасний випадок, пов»язаний із виробництвом за формою Н-1. За змістом акту про нещасний випадок, пов»язаний із виробництвом, вазано причини настання нещасного випадку, осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці. Постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 10.11.2014 року потерпілому [PERSON] призначено одноразову допомогу в сумі 46\~512,90 грн., за висновком МСЕК від 16.09.2014 року серії 10 ААА № 117870 встановлена стійка втрата працездатності 20 % з повторним оглядом 01.10.2015 року. Відповідно до ч.1,2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вимоги до порядку складання та змісту акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1, визначається згідно «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 р. N 1232. За положеннями даного порядку акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, повинен містити відомості про осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, порушення вимог законодавства про охорону праці із зазначенням статей, розділів, пунктів тощо. З дослідженого в судовому засіданні акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, складеного за формою Н-1, вбачається, що вказаний документ відповідає вимогам законодавства щодо порядку його складення, а тому може бути підтвердженням недоліків в охороні праці, які призвели до виникнення нещасного випадку та, як наслідок, вплинули на охоронювані права працівника. Та обставина, що серед осіб, які допустили порушення вимог законодавства, крім інших, зазначено також позивача [PERSON] не може бути підставою звільнення від відповідальності, водночас, враховується судом для визначення розміру завданої моральної шкоди. Виходячи з положення статті 23 ЦК України, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суду необхідно встановити характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до нещасного випадку чи професійного захворювання. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд враховує таке. Свідок [PERSON], який працював в аварійній службі в період з 1990 року по 2012 рік на посаді водолаза, пояснив, що подія, яка відбулась, зокрема, притиснення водолаза течією води в гідроспоруді, фактично унеможливлювали будь-які дії потерпілого. Останній міг розраховувати лише на сторонню допомогу, яку змушений очікувати, перебуваючи під водою. Такі пояснення, на думку суду, підтверджують характер шокового стану, якого зазнав потерпілий, його інтенсивність. Водночас, судом відхиляються як підтверджуючі докази тривалих істотних змін у життєдіяльності позивача пояснення свідка [PERSON], яка пояснила, що після вказаних подій позивач став нервовим. Зокрема, свідок [PERSON] пояснив, що під час зустрічей з позивачем вони обговорювали події життя, зміни в настрої могли бути пов»язані із подіями в державі. Обмежену тривалість страждань підвереджують пояснення свідка [PERSON], який розповів, що після події позивач намагався влаштуватись на військову службу. Суд приходить до переконання, що такий намір особи безпосередньо пов»язаний з усвідомленням власного емоційного та стресового стану. Свідки [PERSON], [PERSON] охарактеризували позивача як відповідальну особу. Відповідно до ст. 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні учасники визнали, що вживання алкогольних напоїв, відбулось після події, до медичного огляду потерпілого. За таких обставин, вказана в акті про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом, інформація про перебування потерпілого в стані алкогольного сп»яніння, не береться до уваги судом для визначення власної вини особи. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним визначити розмір моральної шкоди в сумі 2000,00 грн. Посилання представників відповідача на те, що потерпілому виплачено одноразову допомогу Фондом соціального страхування, а також те, що не є завершеним кримінальне провадження, не можуть впливати на вирішення спору між учасниками.

Outcome: partial