Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування у розмірі 11207,07 грн. посилаючись на те, що 04.06.2019 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» автомобіль і позивачем сплачено страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 11207,07 грн., а тому до страховика перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду в межах фактичних витрат. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 13.08.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. 07.09.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25.07.2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №133327, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер [NUMBER] . 04.06.2019 року в м. Житомирі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля Daewoo Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням водія [PERSON] , [INFO] . Вина відповідача [PERSON] у вчиненні вказаної вище ДТП встановлена постановою Богунського районного суду м. Житомира від 25.06.2019 року. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Нормами статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З наданих суду доказів вбачається, що відповідач [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується наданою відповідачем копією посвідчення серії [NUMBER] , яке видане 09.07.2015 року Управлінням МВС України в Житомирській області, та яке свідчить, що [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. При цьому, відповідно до п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,\~учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності,\~звільняються від обов`язкового страхування\~цивільно-правової відповідальності на території України.\~Відшкодування збитків\~від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи,\~проводить МТСБУ\~у порядку, визначеному цим Законом. Тобто, в даному випадку, такою законодавчо встановленою пільгою для учасника бойових дій, є покладення на МТСБУ обов`язку відшкодувати\~збитки від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є учасник бойових дій, що в свою чергу, позбавляє позивача права вимагати від учасника бойових дій\~відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, оскільки на учасника бойових дій не розповсюджується необхідність\~обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Крім того, позивачем в обґрунтування позовних вимог надано копію рахунку на оплату №2060 від 11.06.2019 року, який не є платіжним документом та не є доказом здійснення потерпілою особою [PERSON] оплати вартості ремонтних робіт пошкодженого транспортного засобу. В свою чергу, надана позивачем копія платіжного доручення №27885 від 02.04.2019 року не стосується пред`явленого позову, оскільки в ній йдеться про перерахування коштів в сумі 150000,00 грн., а не 11207,07 грн., як зазначено в позові і цей документ складений до настання ДТП та стосується отримувача ФОП [PERSON] , яка не є потерпілою особою в ДТП, що сталася з вини відповідача. Тобто, вищезазначена копія платіжного доручення не є доказом сплати позивачем страхового відшкодування потерпілій особі [PERSON] в розмірі 11207,07 грн. За таких обставин, суд доходить висновку про необґрунтованість позову та залишає його без задоволення.

Outcome: dismissed