Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], про стягнення боргу, в якому посилається на те, що 13.11.2013р. [PERSON] під розписку позичив у позивача грошові кошті в сумі 3600 доларів США. В розписці відповідач вказав, що зобовязується повернути борг до 15.12.2013 року, проте відповідач свого грошового зобовязання не виконав. Відтак, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 3600 доларів США. Крім цього, позивач посилається на ст.. ст.. 625 та 1048 ЦК України, на підставі яких просить стягнути з відповідача на свою користь 3 % річних в розмірі 313 доларів США та загальну суму процентів в розмірі 1767,32 долари США. Представник відповідача подав на адресу суду заперечення, в яких зазначив те, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта індексації не підлягає. Представник відповідача посилається на п.2 ст. 1048 ЦК України, з гідно якого договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п»ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін. Також представник відповідача не погоджується із розрахунком заборгованості, а відтак просить відмовити в позові. В судове засіданні позивач не зявився, представник позивача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеному в позові, просить такий задоволити. В судове засідання відповідач не зявився, представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, надав пояснення аналогічні викладеному в поданих запереченнях, просить відмовити в такому. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд дійшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. З розписки від 13.11.2013 року [PERSON] взяв в борг в [PERSON] грошові кошти в розмірі 3600 доларів США, які зобовязується повернути до 15.12.2013 року, про що розписався. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За офіційними даними, розміщеними на сайті НБУ курс долара США відносно до національної валюти України станом на 09.06.2017р. (на день винесення рішення) становить 26, 149214 гривень за 1 долар США. Таким чином сума основного боргу в розмірі 3600 долари США, яка підлягає сплаті у гривнях становить 94\~137,17 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або закон. Відтак, сплаті підлягає 3% річних від простроченої суми, що становить за період з 16.12.2013р. по 07.11.2016р. 313 доларів США, що станом на 09.06.2017р. (день винесення рішення) за курсом НБУ 26, 149214 гривень за 1 долар США, становить 8\~184,70 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України \~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відтак, сплаті підлягають проценти від суми позики на рівні облікової ставки НБУ за період з 16.12.2013р. по 07.11.2016р. 1767,32 долари США, що станом на 09.06.2017р. (день винесення рішення) за курсом НБУ 26, 149214 гривень за 1 долар США, становить 46\~214 грн. В результаті розгляду справи судом не здобуто доказів, які б спростовували позовні вимоги, ставили під сумнів їх обґрунтованість. З викладеного суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають вимогам закону та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відтак, з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені останнім судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 1400 грн.

Outcome: approved