Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про зміну дати звільнення, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Покликається на те, що працювала у відповідача на посаді покрівельника. Наказом №1 від 11.01.2013 року був звільнений згідно ст.38 КЗпП України за власним бажанням Рішенням Луцького міськрайонного суду від 17.09.2013 року його було поновлено на роботі. 27.09.2013 року він подав заяву на звільнення згідно п.3 ст.38 КЗпП України в зв'язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю. Однак відповідач відмовився його звільняти. 04.10.2013 року він подав заяву, щоб його звільнили, видали йому трудову книжку та розрахункові. Але йому знову було відмовлено. 09.10.2013 року він звернувся до прокуратури з заявою про порушення його прав. 10.10.2013 року йому надійшов лист від відповідача з пропозицією приступити до роботи, або звільнитися. Лише 21.11.2013 року йому було видано трудову книжку та ознайомлено з наказом про звільнення. Вважає, що в зв'язку з такою затримкою видачі трудової книжки та розрахункових в день звільнення відповідачем було порушено його права. А тому, просить зобов'язати ПрАТ «РБУ Вишків АТ» змінити дату його звільнення з 27.09.2013 року на фактичний день видачі трудової книжки 21.11.2013 року, з врахуванням уточнення позовних вимог стягнути в його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 5567,60 грн. та вихідну допомогу у відповідності до вимог ст.44 КЗпП України в розмірі 9 186,54 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 5 706,79 грн. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав з викладених у позовній заяві підстав. Просив позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнав. Суду пояснив, що після поновлення відповідача на роботі за рішенням суду, на підприємстві було видано відповідний наказ. Позивач з'явився на роботу 27.09.2013 року і в той же день написав заяву на звільнення і до роботи не приступав. 04.10.2013 року позивач подає заяву про звільнення з роботи за раніше поданою заявою. На вимогу приступити до роботи або забрати трудову книжку не відреагував. В подальшому позивач більше приходив. Йому неодноразово направляли повідомлення за адресою, вказаною в особовій картці. Розрахунок провели та видали трудову книжку в день, коли він за нею прийшов 29.11.2013 року. Вважає, що прав позивача не порушували. Просив в задоволенні позову відмовити. Третя особа - директор ПрАТ «РБУ-Вишків АТ» вважає позов безпідставним. Просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, третьої особи дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 17.09.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 20.11.2013 року, [PERSON] було поновлено на посаді покрівельника другого розряду ПрАТ «Рембудуправління-Вишків АТ» (а.с.6-10). 25.09.2013 року [PERSON] був поновлений на роботі шляхом видачі відповідного наказу, що записом в трудовій книжці (а.с.4). Відповідно до ст.38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. 27.09.2013 року [PERSON] подав директору ПрАТ «РБУ Вишків АТ» заяву з проханням звільнити його з роботи з 27.09.2013 року згідно ч.3 ст.38 КЗпП України в зв'язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю. 27.09.2013 року [PERSON] був звільнений з роботи за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України. Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Позивачем оспорюється дата звільнення його з роботи 27.09.2013 року з покликанням на те, що трудову книжку він отримав 21.11.2013 року. Відповідно до ст. 241-1 КЗпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обов'язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк. Оскільки позивача відповідно до наказу звільнено з 27.09.2013 року, то цей день був останнім днем перебування позивача в трудових відносинах з відповідачем. Це, крім того, підтверджується і п.2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року, де прямо зазначається, що «днем звільнення вважається останній день роботи». Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Однак, трудове законодавство не ставить дату звільнення в залежність від дати видачі трудової книжки. А, отже, вимоги позову в частині зміни дати звільнення відповідно до наказу на дату звільнення в день фактичної видачі трудової книжки є безпідставними. Згідно ч.4 ст.235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Тобто, закон прямо вказує на таку умову, як наявність вини відповідача у такій затримці. В судовому засіданні встановлено, що позивач після подачі заяви на звільнення 27.09.2013 року тривалий час на роботу за розрахунком та трудовою книжкою не з'являвся. 04.10.2013 року подав заяву про звільнення за раніше поданою заявою. Однак, трудову книжку не забрав. В зв'язку з чим ПрАТ «РБУ Вишків АТ» в той же день, направило йому лист з вимогою прибути в бухгалтерію для отримання розрахункових коштів та трудової книжки (а.с.43) за адресою, вказаною особисто позивачем в особовій картці (а.с.32): [ADDRESS]. Однак, цей лист повернувся без вручення за закінченням терміну зберігання (а.с.44). В зв'язку з неявкою позивача для отримання трудової книжки та розрахункових коштів ПрАТ «РБУ Вишків АТ» повторно 07.10.2013 року направило йому лист (а.с.45), який повторно повернувся без вручення за закінченням терміну зберігання (а.с.46). Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах, при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що позивач зловживаючи своїми правами не з'являвся для отримання трудової книжки, ухилявся від отримання поштових повідомлень, а тому вина ПрАТ «РБУ Вишків АТ» в затримці видачі йому трудової книжки не доведена. Крім того, позивачем не надано доказів і в судовому засіданні судом не встановлено, порушень відповідачем вимог ст.44 КЗпП України при розрахунку з позивачем при звільненні. Проаналізуваши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі ст.88 ЦПК України з позивача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved