Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № BL_КГ100092244 від 24.01.2012 року, посилаючись на те, що відповідно до умов вказаного договору банк надав відповідачці кредитні кошти в розмірі 10 000 грн. Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору за нею наявна заборгованість в розмірі 34 809,77 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надіслала до суду письмові заперечення в яких просила зменшити розмір пені. Відповідно до ч. 2 ст. 197 фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за цим договором з позичальника. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 24 січня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № BL_КГ100092244 (а.с.6-13), за яким банк надав, а позичальник (відповідачка) отримала грошові кошти в сумі 10 000 грн. та зобовязався погасити кредит до 24.01.2015 року. Умовами спеціальної частини кредитного договору передбачено обов'язок позичальника сплатити 0,01 % річних за користування кредитом. Згідно договору відповідачка зобов'язалась щомісячно до дати, встановленої в Графіку, поповнювати свій поточний рахунок у валюті кредиту шляхом внесення коштів у сумах не менших сум чергового погашення відповідної частини кредиту та процентів, встановлених в Графіку. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідачка належно їх не виконувала, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № BL_КГ100092244 від 24.01.2012 року (а.с.4-5). За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідком порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Позивачем станом на 17.08.2015 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором № BL_КГ100092244 від 24.01.2012 року, відповідно до якого нараховано заборгованість відповідачки за кредитом в загальній сумі 34 809,77 грн., в тому числі: 6 603 грн. 37 коп. заборгованість по сплаті кредиту, 0 грн. 02 коп. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 1 214 грн. 25 коп. комісія за розрахункове обслуговування, 26 992 грн. 13 коп. неустойка, плата за пропуск платежів. 19 жовтня 2015 року відповідачкою було подано до суду заперечення на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором, за змістом якого просить зменшити розмір неустойки за кредитним договором BL_КГ100092244 від 24.01.2012 року до 1 000 гривень, оскільки сума штрафу в три рази перевищує розмір заборгованості по кредиту та відсотків разом взятих. Відповідно до п. 27 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON]. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в розмірі 8 817,64 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 526, 527 ч.1, 530, 551, 611, 612, 1050 ч.2, 1054 ч.2 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 ч.1 ЦПК України,

Outcome: partial