Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом в якому вказав, що від шлюбу з відповідачем [INFO] року народилась дитина - дочка [PERSON]. Після закінчення загальноосвітньої школи дитина позивача продовжує навчатись у вищому учбовому закладі. Після набуття повноліття, дитина позивача [PERSON] потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує навчання. Дитина позивача [PERSON] в робочі дні дістається до місця навчання рейсовим автобусом, при цьому вартість проїзду згідно довідки становить 11,55 грн. в одну сторону. Таким чином, мінімальні витрати лише на проїзд складають близько 500 грн. на місяць. Матеріальні витрати, пов'язані з навчанням дитини позивача у навчальному закладі складаються з витрат, пов'язаних з витратами на проїзд, придбання продуктів харчування, предметів одягу та взуття, придбання канцелярських товарів, підручників тощо. [PERSON] хоч і навчається на держбюджеті, але стипендію не отримує. В теперішній час відповідач постійного місця роботи не має, але має регулярний, стабільний дохід. Позивач вважає, що відповідач має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дочки. Позивач хоча і має постійне місце роботи, але не має можливості утримувати дитину самостійно. Спільна з відповідачем дитина проживає разом з позивачем. Відповідач не допомагає утримувати дитину. Позивач вважає, що відповідач зобов'язаний приймати участь у матеріальному забезпеченні та сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини позивача, яка продовжує навчання, у розмірі 643,00 грн., що складає 1/2 частину прожиткового мінімуму. В зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, в 625 грн. на місяць, що становить 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з 30 липня 2014 року та до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2017 року, але не більш як до досягнення нею 23 років. Стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, вказала в позовній заяві на розгляд справи за її відсутності, за участю її представника [PERSON] В судовому засіданні представники відповідача [PERSON], [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечували. Надали письмові заперечення та в судовому засіданні зазначили, що з позовом не згодні повністю, вважають що позивач не виклав суду жодного доводу на підтвердження позовних вимог і факту наявності обставин, що дають право на отримання аліментів для дитини, яка продовжує навчання. На цей час відповідач вже відповідно до рішення Якимівського районного суду Запорізької області № 2/330/361/2014 від 25 червня 2-014 року сплачує аліменти на утримання іншої неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 400 гривень щомісяця, починаючи з 07 липня 2014 року та до повноліття дитини. Крім того у відповідача є син, [PERSON], [INFO], який важко хворий, який потребує постійного догляду в зв'язку з чим його дружина [PERSON] не може влаштуватися на роботу і постійно доглядає за сином. Дочка відповідача [PERSON] навчається в Мелітопольському державному педагогічному університеті імені Богдана Хмельницького та отримує стипендію. Крім того в зв'язку з тим, що дочка [PERSON] тимчасово прописана та проживає за адресою [ADDRESS], позивач [PERSON] не має право звертатися до суду з вказаним позовом. Суд, проаналізував зібрані про справі докази, вважає, що позовні вимоги позивача, не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ч.1 і ч.3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦК України). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано належних доказів та фактично не доведено, що відповідач [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній доньці. За таких обставин суд приходить до висновку, шо вимоги [PERSON] про про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання є необгрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed