Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до відповідачів з позовом і просить суд про визнання за позивачем в порядку спадкування за законом після померлої 20.05.2013 року [PERSON], [INFO], усі права і обовязки, які належали останній на день її смерті на підставі Договору дарування укладеного 31.12.2004 року та посвідченого цього ж дня державним нотаріусом Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 3583. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 20.05.2013 року померла його дружина [PERSON], [INFO], яка на день її смерті не оформила на своє імя земельну ділянку набуту нею на підставі Договору дарування укладеного 31.12.2004 року та посвідченого цього ж дня державним нотаріусом Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 3583. Постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки на імя спадкодавця не було оформлено правовстановлюючі документи на це майно. Судові витрати позивач просив не відшкодовувати. Позивач та відповідачі у судове засідання не зявилися. В своїх заявах просили суд розглянути справу за їх відсутності. Відповідачі позов визнали у повному обсязі. Розгляд справи проводиться в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За життя [PERSON] набула у власність земельну ділянку (для обслуговування житлового будинку, площею 0,17 га) на підставі Договору дарування укладеного 31.12.2004 року та посвідченого цього ж дня державним нотаріусом Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 3583 (а.с. 21 ). Померла [PERSON] 20.05.2013 року в с. Степове Широківського району Дніпропетровської області (а.с. 19). Заява про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подана позивачем, що підтверджується заявою позивача про це та відповіддю нотаріуса. Постановою державного нотаріуса від 02.04.2015 року (а.с. 14) позивачеві було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] (на земельну ділянку), оскільки земельна ділянка, що входить до складу спадщини, не пройшла передбачену законодавством державну реєстрацію. Відповідно до листа держнотаріуса (а.с. 14), інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с. 14), копії заяви позивача (а.с. 14) заяву про прийняття спадщини за законом подав позивач та відповідачі, спадкова справа після смерті спадкодавця відкрита. Вищевикладене свідчить про те, що померла [PERSON] не набула права власності на земельну ділянку, а набула лише право на оформлення цієї земельної ділянки у власність. Отже, до позивача перейшли права спадкодавця щодо оформлення та реєстрації земельної ділянки у власність (аналогічна правова позиція, з якою суд погоджується, викладена в ухвалі апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.10.2011 року у справі № 22ц-23765/11). Судові витрати відшкодуванню позивачеві не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved