Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, де в свої вимогах покликається на те, що в грудні 2012 року позичив 14000 грн. [PERSON], які той зобов'язувався повернути до лютого 2014 року., Однак, на його неодноразові звернення повернути борг відповідач 14.02.2014 року написав розписку в якій зобов'язався повернути борг позивачу до кінця квітня 2014 року. Однак на даний час кошти позивачу не повернуто. Добровільно відповідач повернути борг не хоче. В даний час у позивача склалося тяжке матеріальне становище. Вказані кошти йому потрібні для лікування та утримання сім'ї. Тому просить суд, постановити рішення, яким стягнути з відповідача в його користь 14000 грн. згідно договору позики та 243,60 грн. сплаченого ним судового збору. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності на підставі поданих доказів, позов підтримали та у випадку неявки відповідача не заперечили щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання 07.10.2014 р. та 31.10.2014 р., повторно, не з'явився, хоча в установленому порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать розписки про отримання судових повісток долучені до матеріалів справи, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до положень ст.197 ч.2 ЦПК України, так як сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з'ясувавши обставини по справі, перевіривши їх поданими доказами, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON] позичив 14000 грн. [PERSON] про що 14.02.2014 року [PERSON] написав розписку в якій зобов'язався повернути борг позивачу до кінця квітня 2014 року. (а.с.5). Однак, на даний час кошти позивачу не повернуто. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Виходячи з наведеного суд вважає, що є всі правові підстави для задоволення позову в повному об'ємі. На підставі ст.ст.16,526,527,530,1046,1049 ЦК України,

Outcome: approved