Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01.03.2016 р. з [PERSON] в її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON]В, та сина [PERSON] в розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно. Даний розмір аліментів не відповідає мінімальному розміру аліментів, визначеному Сімейним Кодексом України та Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 р.» Зазначає, що працює, однак її дохід не дає можливості забезпечити належний рівень життя дітей. Просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей з 500 грн. на 1500 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити, в обґрунтування надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. В судовому засіданні відповідач позов не визнав. Пояснив, що на даний час не працює, має на утриманні неповнолітню дитину від другого шлюбу, а тому не має змоги сплачувати аліменти в розмірі більшому ніж 500 грн. Просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01.03.2016 р. з [PERSON] в користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Задовольняючи позов частково, суд бере до уваги, що [PERSON] сплачує аліменти в розмірі 500 грн. на дитину, котрий в контексті вищенаведеної норми та з урахуванням Закону України «Про державний бюджет України на 2017 р» не є мінімальним, оскільки є значно меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років, а також є не достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. При цьому, суд звертає увагу на те, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не може бути підставою лише для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення, проте, це не позбавляє платника чи одержувача аліментів права звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів, відповідно до положень статті 192 СК України, оскільки дана норма дає право особі звернутись до суду і в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У даній справі таким випадком є сплата відповідачем аліментів у розмірі, що не відповідає вимогам ч.2 ст. 182 СК України, що дає право позивачу звернутись до суду із позовом про зміну розміру аліментів. При цьому, твердження відповідача, що він не працює, тому не має змоги сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж 500 грн. не заслуговують на увагу, оскільки він є працездатною особою молодого віку, жодних медичних протипоказань до виконання робіт не встановлено, а тому має змогу працевлаштуватись і обставина відсутності роботи не звільняє його від обов»язку утримувати неповнолітній дітей. Крім того, перебування на утриманні відповідача малолітньої дочки [PERSON], котра народилась від іншого шлюбу, не може бути підставою для звільнення його від обов»язку утримувати спільних із позивачем неповнолітніх дітей, однак враховується судом при визначенні розміру аліментів. Водночас, згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Визначаючи розмір аліментів суд бере до уваги, що на утриманні відповідача знаходиться дитина від іншого шлюбу, а також ту обставину, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як батька, так і матері, котра працює, отримує дохід, тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, змінивши розмір аліментів до 900 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття. Даний розмір аліментів жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітніх дітей, оскільки фактично становить мінімальний розмір визначений ч.2 ст.182 СК України. Визначення аліментів у меншому розмірі порушить як вимоги вищенаведеної норми закону, так і конституційні права, гарантії дітей та не забезпечить звичайних потреб неповнолітніх дітей та їхній достатній рівень життя, який їм гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р.

Outcome: partial