Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу. Позов мотивує тим, що 15.05.2012 року між КС «Волинська» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 210, відповідно до якого остання отримала кредит на суму 7000 грн. терміном на 12 місяці, зі сплатою 4% на місяць та кінцевим терміном повернення кредиту до 15.05.2013 року. Оскільки, позичальник [PERSON] свої зобов'язання по договору не виконала, у неї утворилась заборгованість перед кредитною спілкою в загальній сумі з процентами - 8974,40 грн. А тому просив, стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати по справі. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи у її відсутності відповідач не подала. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 15 травня 2012 року між КС «Волинська» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 210, відповідно до якого остання отримала кредит на суму 7000,00 грн. терміном на 12 місяці, зі сплатою 4% на місяць та кінцевим терміном повернення кредиту до 15 травня 2013 року. (а.с.5). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], порушуючи умови кредитного договору, свої зобов'язання за договором належним чином не виконувала, в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним. Так, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за договором (а.с. 4) вбачається, що у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 8974,40 грн. і складається: з залишку основного боргу - 6510 грн. та боргу по процентах - 2464,40 грн. Згідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми позики, є право позикодавця вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів належних йому. Статтями 527 ЦК України установлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 8974,40 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат.

Outcome: approved