Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свій позов тим, що 08.09.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Демарк», правонаступником якого з всіма правами та обов»язками є Публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 192-073, згідно якого позивач надав відповідачу кредит на у сумі 10 000,00 грн. зі сплатою 26% річних, щомісячною комісією в розмірі 50 грн., з погашенням заборгованості по кредиту та відсоткам не пізніше 10-го числа кожного місяця в сумі 588 грн. з кінцевим терміном погашення 07.09.2010 року. Позивачем повністю виконав взяті на себе зобов»язання, передбачені даним договором. В порушення умов договору відповідач від своєчасного виконання зобов'язань ухиляється, в зв'язку з чим, станом на 04.09.2013 року заборгованість відповідачки перед банком складає 21 236,92 грн. із них: заборгованість по кредиту - 8 949,21 грн.; заборгованість по відсоткам - 7 083,74 грн., заборгованість по сплаті щомісячної комісії - 1 850,00 грн., штраф за порушення сплати відсотків - 1 200,00 грн., пеня по кредиту - 1 315,41 грн., пеня по відсотками 838,56 грн. Посилаючись на норми діючого законодавства просить задовольнити позов та стягнути з відповідача зазначену вище суму заборгованості та судові витрати по справі в сумі 229,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, надав суд заяву про застосування до даних правовідносин строків позовної даності. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 08.09.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Демарк», правонаступником якого з всіма правами та обов»язками є Публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 192-073. Відповідно до п.3.1 даного договору відповідач отримав кредит в сумі 10 000 грн. з кінцевим терміном повернення 07.09.2010 року і прийняв на себе зобов»язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 26% річних (п.3.5.1 кредитного договору), щомісячною комісією в розмірі 50,00 грн. (п. 3.5.2 кредитного договору). Згідно п. 3.7.1 даного договору погашення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією здійснюється щомісячно не пізніше 10-го числа кожного місяця починаючи з місяця слідуючого за місяцем надання кредиту в сумі 588,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства (ст.526 ЦК України). Згідно ч. ч. 1 та 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У ч. 1 ст. 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка може неминуче настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Пунктом 3.1 кредитного договору визначений кінцевий термін погашення кредиту 07 вересня 2010 року. Пунктом 3.7.1 договору визначено, що повернення кредиту повинно здійснюватись щомісячно в сумі 588 грн., яка складається з тіла кредиту, процентів та комісії, до 10 числа кожного місяця. Тобто, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких відповідно до графіку в сумі 588 грн., яка складається з тіла кредиту, процентів, комісії, підлягав виконанню до 07 вересня 2010 року. Позичальником умови договору належним чином не виконані, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 04.09.2013 року заборгованість відповідачки перед банком складає 21 236,92 грн. із них: заборгованість по кредиту - 8 949,21 грн.; заборгованість по відсоткам - 7 083,74 грн., заборгованість по сплаті щомісячної комісії - 1 850,00 грн., штраф за порушення сплати відсотків - 1 200,00 грн., пеня по кредиту - 1 315,41 грн., пеня по відсотками 838,56 грн. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч. І ст. 258 ЦК України). Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Як роз'яснено у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні, зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі. зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України) За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони право на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено, відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним: пеню та штраф. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу. а. відтак, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами 10 числа кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-116 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Відповідач останній раз погашав кредит 10 лютого 2009 року, останній платіж повинен був сплатити до 07 вересня 2010 року, а позов здано на пошту 05 вересня 2013 року. За таких обставин суд приходить до висновку, що з урахуванням заяви відповідача про застосування позовної давності, позов банка підлягає задоволенню тільки в частині платежу в сумі 579,43 грн., який підлягав сплаті 07.09.2010 року. Згідно з ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатись про порушення права. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону. Отже аналіз норм ст. 266 ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-116 цс 13 від 6 листопада 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Вимоги ч. 2 ст. 258 ЦК України про строк позовної давності є обов'язковими для суду, нарахування пені не може перевищувати одного року. Пунктами 6.3 і 6.4 кредитного договору передбачено, що у разі порушення строків погашення кредиту, а також не сплаті процентів на строк більше двох днів банк має право стягнути з позичальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення. За кожний факт порушення строку сплати процентів позичальник сплачує штраф у розмірі 50 грн., а якщо позичальником порушено строк сплати процентів три і більше разів, то штраф збільшується у два рази. З урахуванням графіку платежів та розрахунку банка в межах заявлений позовних вимог, відповідач повинен сплатити на користь банку: по п. 3.7.1. кредитного договору тіло кредиту 517,84 грн., комісію 50 грн., відсотки, штраф за період з 05.09.2012 року по 04.09.2013 року - 1200,00 грн., проценти 416,37 грн., які розраховані з суми 517,84 грн. За відсотковою ставкою 26% річних за період з 05 вересня 2010 року по 01 вересня 2013 року, пені 76,11 грн. По тілу кредиту, яка розрахована із суми простроченного кредиту 517,84 грн. За 278 днів за подвійною обліковою ставкою НБУ 15%, за 64 дні - 14%, за 23 дні - 13%, пені по відсотками 51,90 грн. За період з 05 вересня 2012 року по 04 вересня 2013 року, а всього 2 312,22 грн. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України позивачеві суд присуджує з відповідача понесені судові витрати у справі: судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial