Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач в своїй позовній заяві вказує, що, Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України « в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 78_183 від 07.09.2012 року. Філія Луганське обласне управління входить до єдиної організаційної структури Банку, не має статусу юридичної особи, є відокремленим структурним підрозділом АТ «Ощадбанк». Відповідно до п. 1.1-1.2 кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору кредит в сумі 150 000,00грн, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 21% річних. Кредит надавався на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 06.09.2022 на споживчі цілі. Згідно п.1.5. кредитного договору позичальник зобов`язується щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1250,00грн та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банки або шляхом безготівкових перерахувань. Відповідно до ст. 546 ЦК України в якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором було укладено договір поруки від 07.09.2012 з [PERSON] . За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до вимог п.2.1 договору поруки у разі порушення боржником виконання зобов`язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов`язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим договором. Банк свої обов`язки передбачені кредитним договором виконав повністю та належним чином, що підтверджується копією кредитного договору та банківськими рахунками. Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 27.07.2017року у справі № 414\\1288/17 стягнуто в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 78_183 від 07.09.2012 року станом на 22.06.2017 в сумі 247 181,56грн.рішення суду набрало законної сили 08.08.2017. Станом на 26.05.2020 року заборгованість за кредитом не погашена, вищевказане рішення суду відповідачами не виконане. В зв`язку з тим,що відносини між банком та позичальниками не припинялися, відповідно до умов кредитного договору щомісячно нараховувались проценти за користування кредитом. В результаті невжиття заходів щодо погашення заборгованості перед Банком, з урахуванням рішення Кремінського районного суду Луганської області від 27.07.2017року існує заборгованість за Договором, яка станом на 26.05.2020 складає 55052,69 грн. , у тому числі: -прострочені проценти за користування кредитом за період з 22.06.2017 по 05.03.2018 року в розмірі18626,36 грн; -пеня за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період з 01.03.2013 по 14.04.2014 в розмірі 204,30 грн; -три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 22.06.2017 по 26.05.2020 в розмірі 5668,42 грн; -три проценти річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 22.06.2017 по 26.05.2020 в розмірі 4214,47грн. -інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з липня 2017 по травень 2020 року в розмірі 13378,50грн. інфляційні втрати за прострочення процентів за користування кредитом за період з липня 2017 по травень 2020 року в розмірі -12960,64грн. Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість - 55052,69грн, а також витрати понесені у зв`язку з слуханням справи у суді, а саме 2102,00 грн. - судового збору. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, та суду пояснив,що у зв`язку з неналежним виконання відповідачем умов договору позивач надсилав відповідачу вимогу про дострокове погашення заборгованості по кредитному договору, процентів та штрафних санкцій. Рішенням Кремінського районного суду від 27 липня 2017 року з відповідачів в солідарному порядку стягнуто 247181,56грн.Рішення набрало законної сили 08.08.2017 року. Таким чином вимоги позивача про дострокове погашення заборгованості задоволені, а тому у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Таким чином представник відповідача вважає,що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно копії договору (а.с.9-13) між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 78_183 від 07 вересня 2012року. Згідно копії договору (а.с.14-15) між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк» та [PERSON] укладено договір поруки від 07 вересня 2012року. Згідно розрахунку (а.с.4-8) заборгованість складає 55052,69 грн , у тому числі: -прострочені проценти за користування кредитом за період з 22.06.2017 по 05.03.2018 року в розмірі18626,36 грн; -пеня за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період з 01.03.2013 по 14.04.2014 в розмірі 204,30 грн; -три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 22.06.2017 по 26.05.2020 в розмірі 5668,42 грн; -три проценти річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 22.06.2017 по 26.05.2020 в розмірі 4214,47грн. -інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з липня 2017 по травень 2020 року в розмірі 13378,50грн. інфляційні втрати за прострочення процентів за користування кредитом за період з липня 2017 по травень 2020 року в розмірі -12960,64грн. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зі статті ст. 536 ЦК України вбачається, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На підставі ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Із встановлених обставин вбачається (і це не заперечувалося стороною відповідача), що між АТ «Державний ощадний банк» та відповідачами виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача як кредитора у цьому зобов`язанні отримати виданий йому кредит та сплату процентів за його користування. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 27 липня 2017року , яке набрало законної сили 08.08.2017року(а.с.20-21) з відповідачів стягнуто в солідарному порядку 247181,56грн. заборгованості за кредитним договором. Таким чином позивач в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором, таким правом позивач скористався, що підтверджується рішення Кремінського районного суду Луганської області від 27 липня 2017року. Отже,після зміни строку виконання зобов`язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою позивача про дострокове повернення усієї заборгованості відповідача був зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі, а усі наступні платежі за графіком не підлягали виконанню. Таким чином кредитний договір припинив свою дію а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. Така правова позицію викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018року у справі № 444/9519/12 « у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється». Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018року у справі № 310/11534/13-ц « Велика Палата Верховного Суду вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості,яке боржник не виконав в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором,який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішення, а отже строк дії договору змінився з тридцятого дня дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправлення позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення і вважається таким,що має бути виконаним у повному обсязі. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Таким чином позовні вимоги щодо нарахування та стягнення прострочених процентів з відповідача не підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог щодо нарахування та стягнення з відповідача інфляційних втрат за прострочення боргу та трьох відсотків річних, суд вважає,що вказані позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: Відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми,якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Крім того згідно положень абзацу2 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України і не надає права на нарахування і отримання відсотків за кредитним договором(нарахування і отримання яких можливо лише у разі стягнення коштів за виконавчим написом нотаріуса, гідно положень абзацу 3 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5). Позивач у своїх позовних вимогах прохає про стягнення з відповідачів заборгованості в солідарному порядку, суд вважає такі позовні вимоги такими,що не підлягають задоволенню за наступних підстав: Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, відповідно до ст. 546 ЦК України в якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором було укладено договір поруки від 07.09.2012 з [PERSON] . (а.с.14-15).За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251,252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Зі змісту договору поруки від 07 вересня 2012 року, що укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] (а.с.14-15), вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється. Пунктом 4.1 договору поруки передбачено,що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання за кредитним договором, оскільки умовами договору поруки про його дію до повного виконання зобов`язань перед банком кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Згідно правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-53цс14 від 17.09.2014, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Відповідно до Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 27 липня 2017року, яке набрало законної сили 08.08.2017року з відповідачів в солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 247181,56грн, проте, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і дотепер кредитор не звертався до поручителя [PERSON] з вимогою про виконання зобов`язань за кредитним договором. Таким чином , суд вважає що договір поруки від 07 вересня 2012року припинив свою дію. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом Про судовий збір ). Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2102 грн підтверджується платіжним дорученням від 23.06.2020 (а.с. 66). Враховуючи те, що задоволено 34,60 % позовних вимог (19046,92 грн х 100% / 55052,69 грн), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 727,29 грн - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (2102 грн х 34,60% / 100%).

Outcome: partial