Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про зобовязання здійснити перерахунок заборгованості по кредиту та зарахувати в рахунок погашення по кредитному договору № 490/142-05 від 23.11.2005 року грошові кошти в розмірі 4 327,81 доларів США, посилаючись на те, що 23.11.2005 року між позивачем та публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» укладено кредитний договір №490/142-05, предметом якого було надання банком кредитних коштів в розмірі 16 500,00 доларів США з терміном погашення до 20.11.2026 року. В січні 2012 року позивач звернувся у відділення публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» з метою отримання довідки про стан заборгованості. Однак позивачу повідомили, що заборгованість по кредитному договору передана товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» та при цьому позивач офіційних повідомлень про зміну кредитора від ПАТ «УкрСиббанк» та від ТОВ «Кей-Колект» не отримував. Позивач та його представник в судовому засіданні 02 червня 2015 року позовні вимоги підтримали з мотивів наведених в позовній заяві, просили позов задовольнити. 22 жовтня 2015 року позивач надав суду додаткові письмові обґрунтування своїх вимог. В судове засіданні 11 грудня 2015 року позивач та його представник не зявились, представник подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, проти заочного розгляду справи не заперечив. Представник відповідача в судові засідання не з`являвся, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судові засідання не з`являвся, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Про причини неявки суду не повідомив. З урахуванням положень ст. 224 Цивільно-процесуального кодексу України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до п. 1.1. копії кредитного договору № 490/142-05 від 23 листопада 2005 року укладеного між позивачем та публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», за яким банк зобовязався надати позивачу кредит в розмірі 16 500,00 доларів США у порядку і на умовах зазначених у даному договорі (а.с.4-7). Договором передбачено, що погашення кредиту здійснюється у наступний термін, починаючи від 23 листопада 2005 року до 20 листопада 2026 року. Протягом дії кредитного договору позивачем виконувалися взяті на себе зобовязання по договору - щомісяця здійснювались платежі в розмірі передбаченого графіком погашення, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.39-41). В грудні 2013 року позивач отримав листа від АТ «УкрСиббанк» від 25.12.2013 року в якому дане товариство повідомляє, що кредит переуступлений колекторській компанії «Кей Колект» (а.с.8). Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор ПАТ «УкрСиббанк» у зобовязанні був замінений на ТзОВ «Кей Колект» на підставі договору факторингу № 1 від 12.12.2011 року, однак копії договору факторингу відповідачем суду не надано. Як вбачається із листа від 14.08.2015 року, який адресований відповідачу, станом на дату відступлення прав вимоги заборгованість за кредитним договором складала: за основним боргом 12 105,67 доларів США, відсотки 176,66 доларів США (а.с.49). За змістом ст. 516 ЦК України, Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Доказів того, що боржник був повідомлений про міну кредитора відповідачем та третьою особою суду не надано. Після заміни кредитора позивач продовжував сплату кредиту на рахунки ПАТ «УкрСиббанк», що підтверджується копіями квитанцій (а.с.51-61). Жодних повідомлень банку про зміну рахунків після заміни кредитора у зобовязанні до позивача не надходило, як він пояснює в судовому засіданні. Доказів на спростування пояснення позивача відповідачем суду не надано. Крім того, ПАТ «УкрСиббанк» у своєму листі від грудня 2013 року визнає, що приймаючи платежі на погашення боргу банк не має змоги перевірити достовірність погашення (а.с.8). Отже, слід провести перерахунок грошових внесків, здійснених з 13.12.2011 року по 28.11.2013 року позичальником [PERSON] та поручителем [PERSON] по кредитному договору №490/142-05 від 23.11.2005 року укладеному між [PERSON] та Пат «УкрСиббанк» та зарахувати в рахунок погашення кредиту по кредитному договору №490/142-05 від 23.11.2005 року кошти в розмірі 4 327,81 доларів США (чотири тисячі триста двадцять сім доларів США 81 цент), внесені позичальником та поручителем. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участи у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 10, 11, 60, 197 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 510, 512, 516 ЦК України,

Outcome: approved