Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивачем [PERSON] подано до суду позов до відповідача Криничненської сільської ради про продовження строку на прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивуються тим, що як спадкоємець за законом не подав нотаріусу у передбачений законодавством строк заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця через через наявність об'єктивних, істотних труднощів. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, строк для прийняття спадщини, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав заяву про проведення судового розгляду справи у його відсутність, просить задовольнити позовні вимоги про продовження строку на прийняття спадщини. В судове засідання представник відповідача - Криничненської сільської ради Коваль Микола Миколайович не з'явився, подав письмову заяву про проведення судового розгляду справи у відсутність представника, відсутні заперечення проти позовних вимог [PERSON] про продовження строку на прийняття спадщини. В судове засідання заінтересована особа приватний нотаріус Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Радова Світлана Володимирівна не з’явилася, подала письмову заяву про проведення судового розгляду справи у її відсутність. Ознайомившись з матеріалами справи, судом встановлено наступні обставини. В актовому записі про народження виконавчого комітету Подовської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області за №9 від 06 березня 1984 року, [PERSON], дата народження: [INFO], місце народження: с. Подове Новотроїцького району Херсонської області, в графі «батьки» записано: батько: [PERSON], мати: [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] (актовий запис про смерть [PERSON] сільської ради Долинського району Кіровоградської області за №36 від 02 грудня 1999 року). Згідно матеріалів цивільної справи встановлено, що першої черги спадкоємцем за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO], є її син [PERSON]. Відповідно до Закону України «Про органи реєстрації актів громадянського стану» документами, що підтверджують родинні відносинами між фізичними особами можуть бути: паспорт, свідоцтва про шлюб, про народження, про розірвання шлюбу, про встановлення батьківства, переміну прізвища, імені. У разі відсутності документів про підтвердження родинних стосунків їх підтвердження здійснюється в судовому порядку. Згідно актового запису про народження та матеріалів цивільної справи встановлено родинні відносини між [PERSON] та [PERSON], як баба та внук. [PERSON] померла [INFO] (актовий запис про смерть Олександрійського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області за №288 від 26 лютого 2003 року). Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно розташованого на території Криничненської сільської ради Устинівського Кіровоградської області. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. При цьому, слід враховувати, що норми п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК Українизастосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст. 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Статтями 524,525,526, ч.1 ст.549 ЦК УРСР, 1963 року передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 551 ЦК УРСР, 1963 року передбачено, що якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. В позовній заяві зазначено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом за переходом права на спадщину [PERSON], яка розташована на території Криничненської сільської ради Устинівського Кіровоградської області. Абзацами 1,2,3,6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №8 встановлено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов’язані з об’єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Статтею 551 ЦК УРСР, 1963 року передбачено, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна. В абз.6 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30 травня 2008 року зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно правової позиції Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року (справа №6-1486цс15), відповідно до частини третьої етапі 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємця, складні умови праці, які пов'язані із тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, відбування покарання, з чим пов'язана неможливість прибуття для прийняття спадщини тощо. Відповідно до ст.3 Конституції України, людина визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Згідно судової практики Європейського Суду з прав людини, при вирішенні майнових спорів, суди зобов'язані враховувати баланс між приватними та публічними інтересами. При цьому суд враховує наступні правові позиції вищих суддів: знайшовся заповіт, і це є підставою для надання особі судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори (ВССУ справа № 306/27/15-ц 01 лютого 2017 року); необізнаність спадкоємця про існування заповіту є поважною причиною для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини (ВСУ справа № 6-1320цс17 23 серпня 2017 року). Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно судової практики Європейського суду з прав людини, особа вправі бути юридично необізнаною. [PERSON], як спадкоємець за законом не подав нотаріусу у передбачений законодавством строк (шість місяців) заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON], так як за обвинувальним вироком відбував міру покарання у кримінальній виконавчій установі з 26 березня 2002 року по 24 червня 2003 року, що підтверджується довідкою Державного департаменту України з питань виконання покарань. На підставі викладеного, суд вважає причину пропуску позивачем [PERSON] строку на прийняття спадщини, як поважною причиною з підстав через наявність об'єктивних, істотних труднощів для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини, так як за обвинувальним вироком відбував кримінальне покарання в місцях позбавлення волі. Приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Радовою Світланою Володимирівною, відповідно до положень ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат», суд повідомлено, що спадкоємець за законом [PERSON] не подав нотаріусу у передбачений законодавством строк заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] і спадкову справу не заведено. Згідно матеріалів цивільної справи спадщину [PERSON] ніким не прийнято, відсутні відомості про інших спадкоємців, заяву про відмову від спадщини [PERSON] не подано, спадщина не визнана судом відумерлою. Таким чином, [PERSON] в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про продовження строку на прийняття спадщини та захистити своє порушене право не може. При встановлених обставинах, позовні вимоги [PERSON] до Криничненської сільської ради про продовження строку на прийняття спадщини підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов’язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. За заявою позивача [PERSON] судові витрати не стягуються (не відшкодовуються) на його користь з другої сторони.

Outcome: approved