Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 90 000,00 грн. за кредитним договором №IFI8AN51665048 від 12.09.2007 року, стягнення судових витрат в розмірі 1 378,00 грн., посилаючись на те, що відповідач отримав у позивача кредит в розмірі 58 334,08 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік та зобовязався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів за відповідачем наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 90 000,00 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не зявився, в прохальній частині позовної заяви зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення судом заочного рішення (а.с.3). 16.11.2016 року до суду надійшла довідка Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Івано-Франківській області, з якої вбачається, що [PERSON], [INFO] в Івано-Франківській області зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться (а.с.21). Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення в пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На виконання вищезазначеної статті судом було повідомлено відповідача про час та місце розгляду справи через оголошення в пресі, проте, відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 29-32). З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 12.09.2007 року між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №IFI8AN51665048, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в розмірі 58 334,08 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16.08 % на рік строком до 11.09.2012 року включно (а.с. 8-10). Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач [PERSON] систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №IFI8AN51665048 від 12.09.2007 року (а.с.5-7). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Відповідно до п.4.1. кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобовязання, передбаченого п.п.2.2.2, 2.2.3, 7.5 даного Договору, Банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті на курсу НБУ на дату сплати. Позивачем станом на 26.10.2016 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №IFI8AN51665048 від 12.09.2007 року, відповідно до якого заборгованість відповідача [PERSON] за кредитними зобов'язаннями становить 564 366,52 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 45 588,21 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 156 668,19 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 3 620,65 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 358 489,47 грн.. Від цієї суми заборгованості слід відняти 88 912,95 грн., яка була задоволена судовим рішенням від 02.03.2012 року, а отже різниця становить 475 453,57 грн. (а.с. 5-7). Однак, позивач просить не про стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме 90 000,00 грн., яка складається з: 442,80 грн. - заборгованість за кредитом, 89 557,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527, 612, 1054, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved