Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про скасування рішення сесії Хустської міської ради від 08.04.2016 року про відмову у наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку. Посилається на те, що [PERSON] бере участь у антитерористичній операції, яка проводиться на Сході нашої країни, прирівняний до ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серія №347726 від 02.06.2015 р. Відповідно до ч.14 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надано першочергове право на відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва. 19.08.2015 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №898 зобовязано Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру та обласні державні адміністрації за участю органів місцевого самоврядування визначити (зарезервувати) земельні ділянки для відведення учасникам антитерористичної операції та членам сімей загиблих учасників антитерористичної операції і забезпечити першочерговий розгляд звернень учасників антитерористичної операції і членів сімей загиблих учасників антитерористичної операції щодо відведення їм земельних ділянок. Користуючись наданим правом [PERSON] звернувся до Хустської міської ради із заявою про надання йому дозволу на відведення у приватну власність земельної ділянки у м. Хуст для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням IV сесії Хустської міської ради VII скликання №171 від 08.04.2016 р. [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у м. Хуст по вул. Барвінкова №30 площею 0,0630 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки). Після того, як проект із землеустрою був розроблений та погоджений у встановленому законом порядку позивач подав його на затвердження чергової сесії Хустської міської ради. Рішенням V сесії Хустської міської ради VII скликання №339 від 22.09.2016р. даний проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у м. Хуст по вул. Барвінкова №30 площею 0,0630 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) було затверджено, земельну ділянку [PERSON] передано у приватну власність При проведенні робіт по встановленню меж переданої позивачу земельної ділянки в натурі (на місцевості) землевпорядною організацією «Хуст [PERSON]» було виявлено, що на ній зведено житловий будинок громадянами римської національної меншини. Тобто, Хустською міською радою [PERSON] у приватну власність передано земельну ділянку, яка не є вільною, а перебуває у розпорядженні сторонніх осіб. Він категорично не згідний реєструвати за собою спірну земельну ділянку та вважає, що орган місцевого самоврядування формально підійшов до виконання вимог закону щодо забезпечення права учасників бойових дій на першочергову, безперешкодну приватизацію землі. Наявність на земельній ділянці, що передана позивачу у приватну власність, чужого житлового будинку, у подальшому обмежить реалізацію його прав щодо вільного володіння, користування та розпорядження даною земельною ділянкою. [PERSON], яка діє в інтересах позивача, поки сам позивач перебуває у зоні проведення антитерористичної операції, звернулася до Хустської міської про перегляд оскаржуваних рішень. Просила винести на розгляд сесії Хустської міської ради питання про виділення [PERSON] іншої рівноцінної земельної ділянки, вільної від забудови. Однак, на прийомі Хустського міського голови їй було розяснено, що прийняті сесією Хустської міської ради рішення №171 від 08.04.2016р. та №339 від 22.09.2016 р. є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі №21-1265а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним (що узгоджуєтьея з положеннями ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року) та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Таким чином, для забезпечення повноцінного, ефективного захисту права [PERSON] на отримання земельної ділянки відповідно до закону, позивав звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати Хустську міську раду на найближчому засіданні сесії Хустської міської ради повторно розглянути заяву [PERSON] від 27.11.2015 р. про виділення йому земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та вирішити її по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на наведені в заяві обставини. Представник відповідача Хустської міської ради в судове засідання не з»явився. Представником Хустської міської ради [PERSON], що діє на підставі довіреності, подано до суду заяву про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника міської ради, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В порядку, передбаченому ст. ст. 158, 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, без фіксування судового процесу і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, та не порушує прав, свобод чи інтереси інших осіб. За таких підстав позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та інтересам інших осіб.

Outcome: approved