Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 42pv7-06 від 08.02.2006 року, мотивуючи тим, що 08.02.2006 року між Банком «Фінанси та Кредит» та відповідачем укладено вказаний кредитний договір, на підставі якого банк надав [PERSON] кредитні ресурси в сумі 27 600 доларів США в тимчасове користування на умовах забезпеченості поворотності, строковості, платності з оплатою за процентними ставками, встановленими договором. Банк повністю виконав перед відповідачем зобов`язання, які передбачені договором, однак свої зобов`язання [PERSON], незважаючи на обов`язок сплатити проценти та пеню, належним чином не виконує. У звязку з чим банк просить стягнути з відповідача 3 985 201 грн. 00 коп. заборгованості по відсотках та пені та 3 654 грн. 00 коп. судових витрат. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині сплати процентів за кредитним договором, просив не стягувати пеню, оскільки тоді погашення заборгованості для нього стане неможливим, розмір пені не співмірний із розміром заборгованості. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за вказаним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 08.02.2006 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №42pv 7-06 (а.с.4-5), за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредитні ресурси в розмірі 27 600 доларів США та зобовязався повернути кредит до 08.02.2013 року. Умовами п. 4.1. договору встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами, який становить 16% річних. Згідно п. 4.3. Договору відповідач зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно. Згідно судового наказу Івано-Франківського міського суду від 15.06.2009 року задоволено заяву АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та стягнуто із відповідача [PERSON] суму заборгованості за основною сумою (тілом) кредиту за кредитним договором №42pv7-06 у розмірі 320 326 грн. 24 коп. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Не зважаючи на взяті на себе за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії зобов'язання, відповідач систематично порушував строки та розмір сплати процентів за користування кредитними коштами та повернення кредитних коштів, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №42 pv7-06 від 08.02.2006 року. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Відповідно до п. 6.1. договору, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Позивачем проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №42pv7-06 від 08.02.2006 року (а.с.7-13), відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача за кредитними зобов'язаннями за період з 15.06.2009 року по 21.04.2015 року в розмірі 3 985 201 грн. 00 коп., з яких: 26 145,44 долари США, що еквівалентно по курсу 22,25 - 581 851 грн. 08 коп. заборгованість за відсотками, 3 403 349 грн. 92 коп. пеня. Відповідач визнав заборгованість за відсотками, суду пояснив, що має намір погашати заборгованість по тілу кредиту та відсотках. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками по кредитному договору є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення пені, то суд виходить з наступного. Вирішуючи клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно розяснень викладених в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Відповідач в своїх поясненнях посилається на важкий матеріальний стан, відсутність негативних наслідків для позивача, не співмірність розміру пені сумі заборгованості за кредитом та відсотками, суд вважає такі обставини істотними. З урахуванням викладеного, виходячи з умов справедливості та розумності, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 100 000 грн., оскільки, враховуючи велику суму заборгованості, та ще й пені, відповідач не зможе виконати рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч.1, 551, 611, 612, 1054 ч.2, 1050 ч.2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1, 197 ЦПК України,

Outcome: partial