Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення. Позов обґрунтовує тим, що 20.03.2014 р. державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON] посвідчено свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у відповідності до якого, спадкоємцем майна [PERSON], 1933 року народження, який помер, є позивач [PERSON]. Об'єктом права на спадщину є квартира [ADDRESS]. Державна реєстрація права власності на вказану квартиру проведена державним реєстратором - нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON] про що видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії БАО № 020318, у відповідності до якого [PERSON], є власником квартири [ADDRESS]. Однак, позивач не має можливості користуватись, розпоряджатись своїм власним майном, так як відповідач, [PERSON], не впускає [PERSON] до спірної квартири. Просить усунути перешкоди у користуванні квартирою та виселити відповідача В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просять позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, наслідки неявки. Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши думку сторін, пояснення свідків, дослідивши надані докази в їх сукупності та давши їм оцінку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; докази є належними та допустимими Судом встановлено, що 20.03.2014 р. державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON] посвідчено свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у відповідності до якого, спадкоємцем майна [PERSON], 1933 року народження, який помер [INFO]., є позивач [PERSON]. Об'єктом права на спадщину є квартира [ADDRESS]. Державна реєстрація права власності на вказану квартиру проведена 20.03.2014 р. державним реєстратором - нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON] про що видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії БАО № 020318, у відповідності до якого, [PERSON], є власником квартири [ADDRESS]. У відповідності до вимог ст.ст. 1296-1299 ЦК України, [PERSON] набула право власності на це майно. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Згідно з ст. 155 ЖК України, власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування своїм житловим приміщенням, крім випадків, передбачених законодавством. 06.11.2014 р. відповідач [PERSON], звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовною заявою до [PERSON], третьої особи - Першої Львівської державної нотаріальної контори про визнання права власності, однак ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 19.03.2015 р. позов [PERSON] до [PERSON], третьої особи - Першої Львівської державної нотаріальної контори про визнання права власності залишено без розгляду. Ухвалою колегії суддів з розгляду цивільних справ апеляційного суду Львівської області від 20.11.2015 р., заяву [PERSON] про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини - залишено без розгляду. У відповідності до вимог ст.ст. 111,114 ЖК України всі житлові спори вирішуються відповідно до закону судом. Виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадяни, які самовільно зайняли житло, підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житла. У відповідності до ст. 41 Конституції України: ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 ст. 382 ЦК України передбачено режим спільної сумісної власності власників квартир у дво - або багатоквартирному житловому будинку на приміщення загального користування. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved