Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до Жовтанецької сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, за участі третьої особи Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно колгоспного двору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] померла його бабця [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина в обсяг якої входить 1/3 частка житлового будину з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який відносився до типу колгоспний двір. Позивач є спадкоємцем майна померлої, проте йому було відмовлено в оформленні права на спадкове майно, а тому право позивача може бути захищено лише в судовому порядку Ухвалою суду від 19.08.2019 провадження в справі відкрито, призначено підготовче судове засідання. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позовну заяву не подав. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутінсть, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, з приводу задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просить розглядати справу у відсутності державного нотаріуса. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно з Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Відповідно до виписки з погосподарської книги №106, від 05.06.2019, виданої Жовтанецькою сільською радою, про те, що відповідно до запису погосподарського обліку по [ADDRESS] запис №7, рахувалося домогосподарство станом на 20.07.1987 р., в якому [PERSON] , [INFO] , голова двору; [PERSON] , [INFO] , дружина померла в 2006 році; [PERSON] , [INFO] , син. Відповідно до ст. 120 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно до ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963р.) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ №СГ , виданого Великоколоднівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львіської області, [PERSON] померла [INFO] . Судом встановлено, що до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] входить 1/3 житлового будинку по [ADDRESS] , який відносився до типу колгоспний двір. Відповідно до довідки №1215 від 05.06.2019, виданої виконкомом Жовтанецької сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, про те, що померла [PERSON] , яка померла [INFO] до дня смерті постійно проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею постійно до дня смерті проживав і був зареєстрований чоловік [PERSON] , який проживає та зареєстрований за даною адресою по даний час. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] заповіту не складав, а тому спадкування його майна здійснюється за законом. З матеріалів справи видно, що позивач [PERSON] є онуком [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] , свідоцтво про народження [NUMBER] ). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] посвідченими заявами відмовились від прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] .. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Таким чином, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом майна померлої [PERSON] та відповідно до ст. 1265 ЦК України відноситься до п`ятої черги спадкоємців за законом - інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за законом не відмовився від прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його баби має намір прийняти таку, однак, не в змозі цього зробити в нотаріальному порядку. Позивачу було відмовлено в оформлені права на житловий будинок, що підтверджується листом приватного нотаріуса Кам`янка-Бузького нотаріального округу від 10.02.2020 вих.54/01-16. До 01 січня 2013 р. Державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору. Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватись з 1 січня 2013 року. Отже, з 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно вимог, які визначені ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на об`єкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками. Судом встановлено, що рішення про розподіл часток майна вищевказаного колгоспного двору між його членами Жовтанецька сільська рада не виносила і державна реєстрація прав власності їхніх часток не здійснювалась. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5, Затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку після померлої, але оформити своє право на спадкове майно не має можливості, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. [PERSON] , [PERSON] відмовились від належної їм частки в майні колгоспного двору по [ADDRESS] . Згідно п .2 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. А відповідно до ч. 1 ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Згідно ч. 3 цієї ж статті 347 ЦК у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державний реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Оскільки, частки колишніх членів колгоспного двору у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстровані, недоцільно звертатися до державного реєстратора з заявою про відмову від права власності на належні частки. Відповідно до ст. 121 УК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) володіння користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх члені двору. Таким чином, суд вважає за можливе прийняти відмову [PERSON] , [PERSON] від належних їм частки у майні колишнього колгоспного двору та з врахуванням частки успадкованої після сметрі [PERSON] визнати за позивачем право власності в цілому на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] . Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved