Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] за участю третьої особи Третьої Вінницької державної нотаріальної контори, про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем та про усунення спадкоємця від права на спадкування, мотивуючи тим, що [INFO] в м.Вінниці померла мати позивача - [PERSON], а [INFO] помер її чоловік і вітчим позивача - [PERSON]. Шлюб між ними був зареєстрований 25 жовтня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №2772. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з однокімнатної квартири, загальною площею 29,6 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 06 листопада 2001 року та право власності на яку було зареєстровано в КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» від 07 листопада 2001 року. Заповіту за свого життя [PERSON] не залишив. Спадкоємцем за законом за правом представлення залишилася правнучка [PERSON] - відповідач [PERSON] Про існування правнучки спадкодавець ніколи позивачу не розповідав і за життя [PERSON] вона ніколи його не провідувала. Позивач вважає, що він є спадкоємцем четвертої черги, оскільки проживав зі спадкодавцем однією сім'єю з 2006 року до часу відкриття спадщини, тобто до [INFO]. Оскільки інших родичів у [PERSON] не було, позивач постійно супроводжував його в медичні установи та купував йому ліки, так як за станом свого здоров'я вітчим не міг цього робити самостійно і більше нікому було його доглядати та допомагати йому. Після смерті [PERSON] позивач повністю взяв на себе витрати на поховання. Відповідача [PERSON] на похоронах спадкодавця не було. Встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем в судовому порядку позивачу необхідно для оформлення спадщини, оскільки він вважає себе таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] також є спадкоємцем після смерті [PERSON] та подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак ухилялась від надання спадкодавцеві допомоги, який через похилий вік та тяжку хворобу потребував догляду, позивач звернувся із вказаним позовом до суду з вимогою про усунення її від права на спадкування за законом. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили суд у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у запереченнях. Додатково суду пояснили, що відповідач не відмовлялась і не ухилялась від надання допомоги на утримання спадкодавця, оскільки останній не потребував такої допомоги саме від неї. При цьому [PERSON] був матеріально забезпечений так як отримував пенсію військовослужбовця. Відповідач не мала змоги фізично та матеріально надавати таку допомогу, оскільки не проживає з 01 вересня 2009 року і по теперішній час у м.Вінниці, що пов'язано з її навчанням у Природо-гуманітарному навчально-науковому інституті Національного університету біоресурсів і природокористування України денної форми навчання педагогічного факультету, який розташований у м.Київ. На час навчання [PERSON] проживала у гуртожитку [ADDRESS]. У заперечення вимог позивача щодо встановлення факту спільного проживання останнього зі спадкодавцем відповідач та її представник пояснили, що [PERSON] постійно проживав у своїй квартирі за адресою: [ADDRESS], оскільки як до навчання, так і під час навчання у м.Києві, один-два рази на місяць - у вихідні дні, відповідач навідувала його і прадід перебував за вказаною адресою. Позивача вона жодного разу у квартирі прадіда не бачила. Декілька разів бачила у помешканні [PERSON] його другу дружину - [PERSON], яка померла у 2009 році. Щодо відсутності відповідача на похоронах [PERSON] та витрат пов'язаних з його похованням, відповідач та її представник пояснили суду, що про смерть прадіда її та її матір ніхто не повідомив. Про те що він помер, вона дізналась згодом від знайомої [PERSON] - [PERSON] Представник третьої особи Третьої Вінницької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просив суд провести розгляд справи за його відсутності, при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 25 жовтня 2005 року між матір'ю позивача - [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області був зареєстрований шлюб, актовий запис №2772. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на «[PERSON]» (а.с. 13, 24). [INFO] в м.Вінниці померла мати позивача - [PERSON] (а.с. 16, 18). [INFO] в м.Вінниці помер [PERSON], який за свого життя заповіту не залишив, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 125-187). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з однокімнатної квартири, загальною площею 29,6 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 06 листопада 2001 року та право власності на яку було зареєстровано в КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» від 07 листопада 2001 року (а.с. 10-11). Позивачем було витрачено кошти на організацію та проведення поховання [PERSON] Наведені вище обставини сторонами визнані та не заперечуються. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст.ст. 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення, для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.10.2013 року було частково задоволено заяву [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення та встановлено факт про те, що вона є правнучкою [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 107-108). Таким чином, відповідач [PERSON] є спадкоємцем після смерті її прадіда [PERSON] за правом представлення, відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, оскільки її батько - [PERSON], який помер [INFO] в м.Вінниці, був сином [PERSON], яка померла [INFO] в м.Санкт-Петербург та була дочкою спадкодавця [PERSON] та [PERSON] Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, що містяться у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім того, підлягає з'ясуванню судом і питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови утримання його від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу з врахуванням того, що він перебуває за межами місця проживання спадкодавця, працює в іншому місті. Відповідач навчається у Природо-гуманітарному навчально-науковому інституті Національного університету біоресурсів і природокористування України денної форми навчання педагогічного факультету, який розташований у м.Київ (а.с. 191-193). На час навчання [PERSON] проживала та була зареєстрована у гуртожитку [ADDRESS], а саме у період з 30 жовтня 2009 року по 21 червня 2013 року (а.с. 190). Таким чином, відповідач перебувала за межами місця проживання спадкодавця, що було пов'язано з її навчанням. Крім того, відповідач не мала самостійного заробітку або доходів у зв'язку з її навчанням на денній формі педагогічного факультету на контрактній основі. Тому вона не мала можливості часто навідувати свого прадіда [PERSON], який проживав у м.Вінниці та фізичної змоги надавати будь-яку допомогу спадкодавцеві. Також судом не встановлено та позивачем суду не було надано доказів щодо потреби спадкодавця у наданні йому допомоги саме спадкоємцем [PERSON] та щодо перебування спадкодавця у безпорадному стані. На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для позбавлення відповідача права на спадкування, оскільки за змістом ч. 5 ст. 1224 ЦК України лише при одночасному настанні наведених у ній обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю. Суд вважає, що обставини викладені відповідачем та її представником у заперечення позовних вимог, щодо постійного проживання спадкодавця [PERSON] за його зареєстрованим місцем проживання, за адресою: [ADDRESS], підтверджуються довідкою №772 від 04 вересня 2007 року, виданою МКП ЖЕК №7 ще за життя [PERSON] про місце його реєстрації та склад сім'ї (а.с. 12), довідкою МКП ЖЕК №7 від 12 грудня 2012 року №2469, виданою позивачу (а.с. 20), актом обстеження житлового фонду від 10 квітня 2013 року (а.с. 110) та показаннями свідків: [PERSON], яка товаришувала з [PERSON] і була також його сусідкою по дачній ділянці у с.Петрик Літинського району Вінницької області та навідувала його двічі на місяць за зареєстрованим місцем його проживання; [PERSON], [PERSON], які були сусідами померлого і час від часу навідувались до нього, фактично до останніх днів його життя. Постійно бачили його самого у під'їзді будинку за вказаною адресою або у подвір'ї, коли він йшов у магазин або на ринок «Лісопарк» за продуктами або коли повертався до дому, а також у вихідні дні. Крім того, вказані свідки підтвердили ту обставину, що [PERSON] страждав на гіпертонію та мав у своїй квартирі тонометр для вимірювання тиску. При цьому свідок [PERSON], яка проживає у квартирі [ADDRESS] цього ж будинку підтвердила, що з 2009 року вона часто зверталась до [PERSON] з проханням перевірити на тонометрі свій тиск, оскільки в неї виникли проблеми зі здоров'ям - боліло серце. Кожного разу, коли вона до нього зверталась, [PERSON] перебував у своїй квартирі і ніколи не говорив, що проживає за будь-якою іншою адресою. Позивача у квартирі [PERSON], за його життя, ніколи не бачила. Свідок [PERSON] підтвердила ту обставину, що [PERSON], не менше двох разів на рік від'їжджав у м.Овруч Житомирської області до сестри, але кожного разу про це повідомляв її як сусідку, і просив її приглянути за квартирою. Також повідомляв їй протягом якого часу він перебуватиме у військовому санаторії коли в нього виникала така необхідність, та про те, що він їде на дачу у с.Петрик. В день, коли [PERSON] стало погано, лікарі швидкої медичної допомоги забрали його до лікарні, саме з квартири [ADDRESS], що підтверджується як поясненнями самого позивача [PERSON], так і показаннями вказаних свідків. Так, позивач пояснив в судовому засіданні, що [PERSON] перебував у той день у своїй квартирі по [ADDRESS]. Про те, що останньому стало погано і йому викликали машину швидкої допомоги, позивач дізнався від своєї дружини, яка повинна була в той день навідати [PERSON] Пізніше, позивач приїхав до будинку де проживав [PERSON] і був присутнім, коли останнього забирали машиною швидкої медичної допомоги у Військово-медичний клінічний центр. Пояснення позивача узгоджуються з показаннями свідка [PERSON], яка засвідчила, що в день коли у [PERSON] стався серцевий напад, вона бачила [PERSON] і він ще ходив, а ввечері вона викликала до нього швидку медичну допомогу і його забрали у лікарню де останній пробув три дні у реанімації у передінфарктному стані і помер. Про те, що [PERSON] помер вона дізналась пізніше, коли зателефонувала до лікарні. Згодом позивач вивіз з квартири речі [PERSON] пославшись на те, що у нього є заповіт, та повідомив, що [PERSON] поховали в с.Коло-Михайлівка біля його другої дружини. Надані позивачем докази, а саме копії та оригінали медичних книжок та інших документів, що належали померлому з посиланням на їх наявність саме у позивача, а не у відповідача, також не підтверджують обставин спільного проживання позивача зі спадкодавцем, оскільки, як вже було встановлено, речі [PERSON] після його смерті вивозив саме позивач, пояснивши сусідам, що він є спадкоємцем померлого за заповітом. Безпідставними також є посилання позивача про те, що він сплачував комунальні послуги за квартиру у якій проживав спадкодавець ще за його життя з огляду на те, що суду позивачем надано квитанції про оплату комунальних послуг за вказану квартиру лише за період часу вже після смерті [PERSON] (а.с. 46-52). Копії накладних без номера від липня 2007 року (а.с. 39, 40) щодо придбання будівельних матеріалів на суму 8235,90 грн. та щодо переліку ремонтних робіт на суму 8787,92 грн. не підтверджують факт здійснення позивачем ремонту у квартирі [PERSON], оскільки не підтверджуються будь-якими іншими доказами. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили обставини того, що з моменту переїзду у цю квартиру [PERSON] ніяких ремонтів у ній не проводилось. За свого життя [PERSON] лише замінив вікна на металопластикові, а все інше залишалось у тому самому стані аж до його смерті. Суд критично ставиться до показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] щодо постійного проживання [PERSON] з позивачем за адресою: [ADDRESS], оскільки зазначені свідки підтвердили обставини лише тимчасового перебування [PERSON] у помешканні позивача та бачили його декілька разів у подвір'ї вказаного будинку із палицею в руках. Про особисте життя [PERSON], про наявність у нього інших родичів, про умови його проживання із позивачем зазначеним свідкам нічого не відомо, крім тієї обставини, що поки була жива мати позивача - [PERSON], то вони з [PERSON] часто приїздили до позивача до дому на ніч, а на день він їх відвозив у квартиру [PERSON], бо їм було важко у їх віці самим так далеко добиратися до дому, що також вказує на те, що [PERSON] не проживав постійно за місцем проживання [PERSON] Посилання позивача на довідку №276 від 08.04.2013 року, видану за підписом голови квартального комітету мікрорайону м.Вінниці «Київський» [PERSON] про місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23), суд не бере до уваги, оскільки з показань свідка [PERSON] вбачається, що вказана довідка була видана нею позивачу за його зверненням після смерті [PERSON] та на підставі свідчень сусідів позивача, яких в судовому засіданні свідок [PERSON] назвати відмовилась. При цьому засвідчила, що особисто з [PERSON] вона не була знайома, але бачила його кілька разів у подвір'ї будинку позивача. Таким чином, викладені у позовній заяві обставини щодо спільного проживання позивача зі спадкодавцем, наявності у них спільного побуту, взаємних прав та обов'язків не підтверджуються належними та допустимими доказами. Тому вимога щодо встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю з 2006 року по час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS], також не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed