Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] міської ради Львівської області про визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку та визнання права власності на частку майна спільної сумісної власності. В обгрунтування позову зазначає, що згідно рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 16.11.2011 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна за ним визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку №43 по вул.Наливайка у м.Миколаєві, проведено реальний поділ житлового будинку та визнано право користування частиною земельної ділянки площею 159,7 кв.м (ділянка починається із хвіртки на головному вході за годинниковою стрілкою/15,0:16,5:8,5:13,5:6,5:5,3:0/, у спільному користуванні залишено частину земельної ділянки площею 221,0 кв.м (білий колір на таблиці). На даний час бажає отримувати комунальні послуги до належної йому частини житлового будинку, однак це унеможливлюється тим, що земельна ділянка належить [PERSON] Так, як він є співвласником житлового будинку по вул.Наливайка,43 у м.Миколаєві, вважає, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель кадастровий номер 4623010100:01:014:0312 перебуває у спільній сумісній власності. Просить визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на ім'я [PERSON] та визнати право власності на частку у спільній сумісній власності земельної ділянки кадастровий номер 4623010100:01:014:0312, цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 159,7 кв. м за адресою м.Миколаїв вул.Наливайка,43. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позов підтримали в повному обсязі та давши пояснення, аналогічні доводам позовної заяви, просять позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] міської ради Львівської області [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечила та пояснила, що [PERSON] спочатку отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, а потім було судом винесено рішення про поділ майна подружжя. Третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти позову заперечують, просять в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Згідно ч.2 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Судом встановлено , що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК №887540 виданого 22.02.2010 року на підставі рішення [PERSON] міської ради від 19.11.2008 року №631/11 та рішення [PERSON] міської ради від 10.12.2009 року №919/3 [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0523 га по вул.Наливайка,43 у м.Миколаєві Львівської області, цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 16.11.2011 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку № 43 по вул. Наливайка в місті Миколаєві Львівської області. Проведено поділ житлового будинку № 43 по вул. Наливайка в м. Миколаєві Львівської області в натурі, виділивши [PERSON] приміщення: 1-4, площею 18,6 кв.м.; 1-5 площею 10,7 кв.м.; 1-5 площею 5,0 кв.м.; 1-6 площею 4,9 кв.м.; 1-7, площею 4,4 кв.м. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку № 43 по вул. Наливайка в місті Миколаєві Львівської області. Відповідачу [PERSON] виділено приміщення: 1-1 площею 5,0 кв.м.; 1-2 площею 10,6 кв.м.; 1-2 площею 5,0 кв.м.; 1-3 площею 18,7 кв.м; 1-7 площею 4,3 кв.м. Визнано за [PERSON] право користування частиною земельної ділянки площею 159,7 кв.м. ( ділянка починаючи від хвіртки на головному вході за годинниковою стрілкою /15,0; 16,5;8,5;13,5;6,5;3,0/. Визнано за [PERSON] право користування частиною земельної ділянки під правою частиною будинку розмірами (6,3; 13,5; 7,3; 6,5; 1,0; 7,0) площею 91,6 кв.м. та правому куті ділянки розмірами (8,0; 9,0; 8,0; 9,0 ) площею 72 кв.м., а всього 163,6 кв.м. Залишено у спільному користуванні частину земельної ділянки площею 221,0 кв. м. (білий колір на таблиці). Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Як вбачається із листа - відповіді [PERSON] міської ради Львівської області №02-16/881 від 12.05.2015 року [PERSON] відмовлено у скеруванні його заяви на розгляд депутатської комісії з питань землеустрою, містобудування та охорони навколишнього середовища і сесії [PERSON] міської ради, у зв'язку з тим, що земельна ділянка по вул.Наливайка, 43 в м.Миколаєві вцілому належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК №887540, виданого 22.02.2010 року. Враховуючи наведене суд вважає, що державний акт на право власності на земельну ділянку, за яким визнано право власності в цілому на земельну ділянку, яка надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул.Наливайка,43 у м.Миколаєві Львівської області за [PERSON] слід визнати недійсним, так як згідно рішення суду вказаний житловий будинок належить в рівних частках [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). У відповідності з ч.2 ст. 89 ЗК України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку; г) співвласників багатоквартирного будинку. Згідно ч.5 ст. 89 ЗК України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до п.34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради питання відповідно до закону вирішуються питання регулювання земельних відносин. За ч.1 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу Враховуючи наведене позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на частку земельної ділянки у спільній сумісній власності до задоволення не підлягають, так як суд не може підміняти інший орган державної влади і перебирати на себе повноваження з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу, в даному випадку органу місцевого самоврядування.

Outcome: dismissed