Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 12 червня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області зареєстрував шлюб з відповідачкою, про що зроблено відповідний актовий запис за № 688. В шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стала втрата взаєморозуміння, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження шлюбу стало неможливим. Стосунки які на даний час існують між ними виключають можливість її збереження. За наведених обставин просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, суду подав заяву, за змістом якої просить розглянути справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, суду подала заяву,за змістом якої позовні вимоги винала,просила розглянути справу за її відсутністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НМ № 152302 від 22 вересня 2015 року (а.с.7) сторони зареєстрували шлюб 12 червня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 688. В шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому такий шлюб зберігати не доцільно. Спір щодо місця проживання дитини відсутній,сторони дійшли згоди щодо залишення неповнолітньої доньки [PERSON] на проживанні з матірю. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved