Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач звернувся в Шишацький районний суд Полтавської області з позовом до відповідачів з зазначеними позовними вимогами, в обґрунтування яких в позовній заяві вказав, що він являвся приватним підприємцем та мав власну пилораму по розпилу деревини в с. Нижні Яреськи Шишацького району Полтавської області. З кінця 2013 року по березень 2014 року на пилораму відповідачі привозили деревину, за яку він розраховувався з ними в повному обсязі. В березні 2014 року відповідачі звернулися до позивача з проханням надати їм грошові кошти наперед, а потім вони привезуть деревину і таким чином розрахуються за борг. На прохання відповідачів позивач погодився і в період часу з березня по липень 2014 року надав відповідачам в борг 9600 гривень та 90 літрів дизпалива. В подальшому відповідачі [PERSON] та [PERSON] так і не привезли обіцяну деревину та не повернули борг. 6.01.2015 року відповідач [PERSON] надав позивачу власноручно написану розписку, в якій зазначив, що він дійсно, разом з [PERSON], позичив у позивача грошові кошти в сумі 9600 гривень та 90 літрів дизельного палива та зобовязався повернути половину боргу, ця розписка була написана в присутності свідків [PERSON] та [PERSON]. Оскільки відповідачі борг не повертали, позивач, 08.01.2015 року, звернувся з заявою до Шишацького райвідділу поліції, де було відкрито кримінальне провадження № 12015170360000013 за ознаками ч.2 ст. 190 КК України і під час досудового розслідування відповідачі надавали письмові пояснення в яких визнавали борг. Постановою слідчого Шишацького ВП від 27.01.2015 року вказане кримінальне провадження було закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення. Оскільки на час подання позову до суду відповідачі борг позивачу не повернули, позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно на його користь загальний борг в сумі 19295,54 гривень з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 гривень та витрати за надання правової допомоги в сумі 4500 гривень, посилаючись на вимоги ст.ст. 257,264,625,1050 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги позивача з підстав викладених ним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи був повідомлений своєчасно у встановленому порядку, відзив на позов не надав, з клопотаннями до суду не звертався, тому суд вважає за можливе розглянути справу без його участі на підставі наявних письмових та інших доказів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог позивача не визнав, суду пояснив, що ніяких грошових коштів та дизпалива в борг у позивача він не брав, ніяких розписок не писав, в протоколі допиту в якості свідка в матеріалах кримінального провадження він не розписувався. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], ознайомившись з матеріалами справи та матеріалами кримінального провадження № 12015170360000013 від 09.01.2015 року за ознаками ч.2 ст. 190 КК України, перевіривши та оцінивши наявні письмові докази фактичними обставинами справи, суд встановив наступні факти та правовідносини, що їх супроводжують. . Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позичкодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей ( ст.1047 ЦК України).. В судовому засіданні встановлено і це вбачається з розписки, написаної власноручно позивачу [PERSON] відповідачем [PERSON] 16.01.2015 року, що останній зобовязувався повернути половину грошових коштів у сумі 4800 гривень та 45 літрів дизельного палива, які він разом з [PERSON] заборгував [PERSON]. Оскільки на час розгляду справи грошові кошти в сумі 4800 гривень та дизпаливо в кількості 45 літрів відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] не повернуті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача [PERSON] доведені відповідними та належними доказами, а тому позовні вимоги позивача в цій частині позову підлягають до задоволення з урахування індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних, а також підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення половини суми судових витрат по сплаті судового збору та за надання правової допомоги, при цьому суд погоджується з розрахунками позивача. Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення половини боргу з відповідача [PERSON], то суд вважає що ці позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як не доведені належними та допустимими доказами, сам відповідач [PERSON] категорично заперечував про його причетність до вказаного боргу, про зміст розписки, написаної [PERSON] йому нічого не було відомо, сам він ніяких розписок не писав, у позивача він дійсно деякий час працював по ремонту автомобіля та виготовленню піддонів, показання свідків [PERSON] та [PERSON] про те,що [PERSON] також отримував кошти та дизпаливо в борг у позивача суд не приймає до уваги так як ці покази не підтверджуються іншими письмовими доказами. На підставі ст.ст. 16,20,509,526,530,625,1046,1047,1049,1059 ЦК України,

Outcome: partial