Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому посилається на те, що 15 лютого 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит у вигляді кредитної лінії в сумі 56100 дол. США строком до 14.02.2017 року. В якості забезпечення кредитного договору між сторонами був укладений договір іпотеки, відповідно до якого відповідачем в іпотеку було передано житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Оскільки умови договору відповідач не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, 27.10.2009 року Богунським райсудом м. Житомира винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки. Крім того, 07.06.2012 року на ім'я відповідача було направлено письмову вимогу про добровільне виселення, проте дана вимога залишена без належного реагування. Уточнюючи позовні вимоги та враховуючи, що відповідач добровільно звільнити спірний будинок не бажає, позивач, з урахуванням вимог ст. 109 ЖК України, ст.ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку», просив виселити відповідача [PERSON] з будинку без надання іншого житла та зняти його з реєстраційного обліку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про підтримання позовних вимог з тих же підставах, просив його задовольнити в повному обсязі, не заперечував щодо заочного розгляду справи, а також просив стягнути понесені позивачем витрати на виклик відповідача через оголошення в пресі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилися, з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать направлені рекомендованим листом за місцем реєстрації судові повістки, та повідомлення через оголошення в газеті «Житомирщина» від 25.03.2014 року та «Урядовий кур'єр» № 52 від 21.03.2014 року. Представник відповідача - Управління державної міграційної служби в Житомирській області в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів з ухваленням заочного рішення, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15 лютого 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит у вигляді кредитної лінії в сумі 56100 дол. США строком до 14.02.2017 року/а.с.9-11/. В якості забезпечення кредитного договору між сторонами був укладений договір іпотеки, відповідно до якого відповідачем в іпотеку було передано житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]./а.с.12,13/. Відповідач порушив зобов'язання по кредитному договору, в результаті 27.10.2009 року Богунським райсудом м. Житомира винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки./а.с.14/. Згідно вимог ст.ст. 33, 39 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Часиною 3 ст. 109 Житлового Кодексу України передбачено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Згідно з п.2 ст. 40 вказаного Закону після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. 07.06.2012 року на ім'я відповідача було направлено письмову вимогу про добровільне виселення, проте дана вимога залишена без належного реагування./а.с.15,16-18/. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а відтак є підстави для виселення відповідача [PERSON] зі спірного будинку без надання іншого жилого приміщення. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» із змінами та доповненнями, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин, суд задовольняє похідну вимогу про зняття відповідача з реєстраційного обліку з вищезазначеного будинку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати за сплачений судовий збір в сумі 107 грн. 30 коп. та понесені позивачем витрати за виклик відповідача через оголошення в пресі в сумі 900 грн.

Outcome: approved