Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивач звернувся 02.12.2014 року до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив , що йому, [PERSON] та його сестрі [PERSON] на праві спільної власності належала трикімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 44,1 кв.м, житловою площею 29,4 кв. м, сарай площею 6,0 кв.м. Але частки в спільній сумісній власності виділені не були. [INFO] [PERSON] померла. За життя вона склала заповіт в якому спадкоємцем була зазначена [PERSON]. 11.10.2013 року державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом серія ВТМ № 368104, відповідно якого [PERSON] є спадкоємцем 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS], яка в цілому складається з трикімнатної квартири, розташованої на другому поверсі 2- поверхового житлового будинку, загальною площею 44,1 кв.м, житловою площею 29,4 кв. м, сарай площею 6,0 кв.м. В свою чергу [PERSON], через уповноважену довіреністю особу подарувала належну їй 1/3 частку вищевказаної квартири [PERSON]. Даний факт підтверджується договором дарування. Таким чином на теперішній час власниками 1/3 частки вказаної квартири є [PERSON], а між іншими співвласниками квартири , яким у спільній сумісній власності належить 2/3 частини , частки не виділені. Оскільки між позивачем та його сестрою не визначені частки у спільній сумісній власності то відповідно вони є рівними, тому становлять по 1/3 частки кожному співвласнику. Враховуючи вищевказане, позивач просить суд визначити частки у спільній сумісній власності на житлову квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка в цілому складається з трикімнатної квартири, розташованої на другому поверсі 2- поверхового житлового будинку, загальною площею 44,1 кв.м, житловою площею 29,4 кв. м, сарай площею 6,0 кв.м., а саме що [PERSON] та [PERSON], належить по 1/3 частини вищевказаної квартири. Також в позовній заяві позивач просив суд визнати за ним право власності на 1/3 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка в цілому складається з трикімнатної квартири, розташованої на другому поверсі 2- поверхового житлового будинку, загальною площею 44,1 кв.м, житловою площею 29,4 кв. м, сарай площею 6,0 кв.м. Представник позивача [PERSON] надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, без його участі, наполягав на задоволені позовних вимог та просив суд винести відповідне рішення, а також зазначив, що він відмовляється від частини позову про визнання за ним власності на 1/3 частину квартири що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка в цілому складається з трикімнатної квартири, розташованої на другому поверсі 2- поверхового житлового будинку, загальною площею 44,1 кв.м, житловою площею 29,4 кв. м, сарай площею 6,0 кв.м. (а.с. 52 - клопотання). Відповідач [PERSON] надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, заявлені до неї вимоги визнає у повному обсязі, підтверджує факти та обставини, викладені у позовній заяві та не заперечує проти винесення рішення про задоволення позову в частині виділення частин в спільній сумісній власності (а.с.53 - заява). Представник відповідача Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради Таборовець Н.В. було надано заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог в частині виділення часток вона не заперечувала. (а.с. 54). Відповідач [PERSON] до суду не зявилвся, була належним чином повідомлена, причини її неявки суду не відомі. У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачеві [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності належала трикімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 44,1 кв.м, житловою площею 29,4 кв. м, сарай площею 6,0 кв.м. Але частки в спільній сумісній власності виділені не були. (а.с. 11). [INFO] [PERSON] померла. (а.с. 13). За життя вона склала заповіт в якому спадкоємцем була зазначена [PERSON]. (а.с. 14). 11.10.2013 року державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом серія ВТМ № 368104, відповідно якого [PERSON] є спадкоємцем 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS], яка в цілому складається з трикімнатної квартири, розташованої на другому поверсі 2- поверхового житлового будинку, загальною площею 44,1 кв.м, житловою площею 29,4 кв. м, сарай площею 6,0 кв.м. (а.с. 16). В свою чергу [PERSON], через уповноважену довіреністю особу подарувала належну їй 1/3 частку вищевказаної квартири [PERSON]. Даний факт підтверджується договором дарування. (а.с. 17-18). Таким чином на теперішній час власниками 1/3 частки вказаної квартири є [PERSON], а між іншими співвласниками квартири , а саме між [PERSON] та [PERSON], яким у спільній сумісній власності належить 2/3 частини , частки не виділені. Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Із врахуванням вищенаведеного та того, що судом не встановлено обставин, які б давали підстави для збільшення чи зменшення часток, суд приходить до висновку про необхідність рівного розподілу часток між співвласниками майна, визначивши кожному, відповідно, по 1/3 ідеальних часток у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS], яка в цілому складається з трикімнатної квартири, розташованої на другому поверсі 2- поверхового житлового будинку, загальною площею 44,1 кв.м, житловою площею 29,4 кв. м, сарай площею 6,0 кв.м.. З огляду на те, що позивач відмовився від інших позовних вимог, суд вважає вони не підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України та ст.ст.355,368, 370ЦК України, суд -

Outcome: partial