Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 27.03.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» (надалі - позивач) та [PERSON] (надалі - відповідач) був укладений кредитний договір № 490035585 (надалі - кредитний договір), відповідно до умов якого, банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в загальній сумі 21040,60 грн. (надалі - кредит), зі сплатою 12 % відсотків річних, з кінцевим терміном повернення 27.03.2013 року. Позивачем взяті на себе зобов'язання були виконані у повному обсязі, однак відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконує та систематично порушує умови договору, кошти не повернув, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 118099 грн. 26 коп. з яких: 108962,87 грн. 87 коп. - заборгованість по кредиту; 5262, 58грн. - заборгованість по відсоткам; 3873,81 грн. - неустойка. Враховуючи те, що у добровільному порядку відповідач повернути заборгованість відмовляється, позивач звернувся з даним позовом до суду з метою стягнення заборгованості у примусовому порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву у якій просив суд проводити судовий розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення у справі заочне рішення за відсутності належним чином повідомленого відповідача /а.с. 48/. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність останнього та ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27.03.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» (надалі - позивач) та [PERSON] (надалі - відповідач) був укладений кредитний договір № 490035585 (надалі - договір), відповідно до умов якого, банк зобов'язується надати позичальнику, кредитні кошти в розмірі 21040,60дол. США зі сплатою 12% річних, з кінцевим терміном повернення до 27.03.2013 року /а.с. 6-9/. Відповідно до п. 3.1 договору, позичальник зобов'язаний повертати отриманий кредит, сплачувати проценти за користування кредитом у порядку, визначеному договором та в троки визначені графіком повернення /а.с.7/. Відповідно до п. 3.4 договору, позичальник зобов'язаний за повен або часткове прострочення повернення кредиту або сплати процентів за користування ним сплатити банку пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення /а.с.7/. В зв'язку з неналежним виконанням умов договору у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 27.03.2011 року становить 14840,88 дол. США, що за курсом НБУ станом на 27.03.2011 рік становить 118099,26 грн., з яких: 108962,87 грн. - заборгованість за кредитом; 5262,58 грн. - заборгованість за відсотками, 3873,81 грн. - пеня /а.с. 32/. 24.12.2009 року між сторонами було укладено договір про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору № 490035585 від 27.03.2007 року, відповідно до якого було змінено графік платежу за кредитним договором /а.с.24/. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Враховуючи те, що відповідачем систематично порушувались умови договору зобов'язання за кредитним договором виконувались не належним чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved