Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги обгрунтовує слідуючими обставинами. 21.12.2015р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, [PERSON] отримала від позивача грошові кошти в сумі 10000000(десять мільйонів) гривень. 21.12.2018р. [PERSON] зобов`язалася повернути позивачу грошові кошти. В обумовлени термін відповідач грошові кошти не повернула, взяті на себе зобов`язання не виконала. Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь 10000000(десять мільйонів) гривень. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву у якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги просить задовольнити повністю. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву у якій зазначила, що позов визнає і просить позовні вимоги [PERSON] до неї про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін на підставі наданих суду матеріалів справи. В судовому засіданні встановлено, що 21.12.2015р. позивач позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 10000000(десять мільйонів) гривень терміном до 21.12.2018р., на підтвердження чого було укладено боргову розписку. [PERSON] борг позивачу не повернула. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо). Відповідно до ст.. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як зазначено в статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1, ч.3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором В постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах (справа № 6-63 цс 13), яка є обов`язковою для всіх судів і суди зобов`язані привести свою практику у відповідність із цим рішенням (ст. 360-7 ЦПК України), зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Суд приходить до висновку, що сторонами були дотримані вимоги ч. 1 ст. 1047 ЦК України щодо письмової форми договору позики. Тобто, розписка, яка міститься в матеріалах справи, підтверджує факт передачі позивачем та отримання відповідачем грошових коштів, зобов`язання відповідачем не виконане тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача також слід стягнути на користь держави судовий збір.

Outcome: approved