Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №R53100335429B від 28.09.2012 року та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 28.09.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого він отримав в позивача кредит в розмірі 50 000 грн. зі сплатою 36 % річних, та зобов'язався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 14.04.2015 року за відповідачем наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями у сумі 180 708 грн. 62 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу усунення порушеного права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 28.09.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №R53100335429B (а.с. 9-12), за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в сумі 50 000 грн. та зобов'язався повернути його до 28.09.2015 року. Умовами кредитного договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 36% річних. Відповідно до п.4.6 договору відповідач зобов'язався повертати кредит та проценти за кредитом щомісячно згідно з графіком. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Незважаючи на умови кредитного договору та взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач допускав істотні порушення умов договору. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В зв'язку із заборгованістю відповідача по сплаті процентів, у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити суму процентів, а також три проценти річних від простроченої суми, оскільки інший розмір процентів не встановлений кредитним договором. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до п. 7.1 кредитного договору (а.с. 11) у разі прострочення позичальником своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та/або сплати процентів, позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення в розмірі 0,5% в день від суми прострочених зобов'язань. Як вбачається з розрахунку заборгованості за даним кредитним договором станом на 14.04.2015 року відповідач з часу укладення договору допускав істотні порушення його умов, зокрема в частині розміру та строків погашення кредиту і сплати відсотків за користування кредитними коштами. Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов'язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів. Позивачем станом на 14.04.2015 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №R53100335429B від 28.09.2012 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача за кредитними зобов'язаннями в розмірі 180 708 грн. 62 коп., з яких поточна заборгованість за кредитом - 12 147 грн. 97 коп., прострочена заборгованість за кредитом - 32 174 грн. 65 коп., інфляційні витрати - 9 675 грн. 73 коп., 3 відсотка річних - 839 грн. 22 коп., поточна заборгованість за відсотками - 737 грн. 54 коп.,прострочена заборгованість по відсотках - 26 076 грн. 15 коп., інфляційні витрати - 7931 грн. 96 коп., три відсотка річних - 664 грн. 88 коп., пеня за несвоєчасне повернення відсотків та кредиту - 90 460 грн. 52 коп. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. Відповідно до положень ст.ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 526, 527 ч. 1, 530, 546, 589, 590 ч.1, 591 ч. 1, 599, 611, 612, 625, 1050 ч. 2, 1054 ч. 2 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч. 1 ЦПК України,

Outcome: approved