Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в позовній заяві вказав, що 30.08.2015р. на автодорозі сполучення Львів-Червоноград-Ковель в с. Тудорковичі Сокальського району мала місце дорожньо-транспорта пригода, в якій пошкоджено належний йому автомобіль марки «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER]. 05.11.2015р. Сокальським районним судом винесено постанову, якою відповідача [PERSON] який керував автомобілем марки «Ауді», реєстраційний номер LZA 41113 визнано винним у вчиненні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в сумі 425грн. Зазначає, що страховою компанією відповідача СК «PZU Україна» зроблено оцінку вартості збитків спричинених пошкодженням автомобіля. Згідно звіту №PZU 237/15 від 25.11.2015р., субєктом оціночної діяльності [PERSON] вартість відновлювального ремонту складає 94346,67грн. Однак згідно висновку №48/15 від 25.11.2015р., складеного судовим експертом [PERSON] вартість відновлювального ремонту складає 94915,06грн. Згідно виконаного відповідно до рахунку-фактури №ПП 0001339 від 11.03.2016р. розрахунку наданого ФОП [PERSON], вартість відновлювального ремонту складає 115005,33грн. Страховою компанією відповідача складено страховий акт №PL/2015/59 від 12.02.2016р., на підставі якого позивачу було страхове відшкодування з врахуванням зносу транспортного засобу встановлене в розмірі 84773,63грн.. Враховуючи, що для проведення ремонту пошкодженого автомобіля позивачем фактично затрачено матеріали та послуги в розмірі 115005,33грн., з яких страховою компанією відшкодовано лише 84773,63грн., різниця складає 30231,70грн. Крім цього, позивачем за проведення автотоварознавчого дослідження затрачено кошти в сумі 1512грн.. Також зазначає, що внаслідок ДТП він зазнав моральної шкоди яка полягає в тому, що він пережив стрес, переживання, через байдужість відповідача, який не виходив на звязок, не вчиняв жодних дій по досудовому врегулюванні спору. Вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди в сумі 3000грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не прибув, надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення в справі не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання 01.08.2016р. повторно не прибув, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, не повідомив суд про причину неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Представник позивача у поданій заяві не заперечив проти такого порядку вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з таких підстав. З дослідженої в судовому засіданні постанови Сокальського районного суду від 05.11.2015р. в справі №454/2212/15-п про адміністративне правопорушення, встановлено, що [PERSON] визнано винним в тому, що він 30.08.2015р. о 21год. 45хв. на автодорозі Львів-Червоноград-Ковель в с. Тудорковичі, керуючи автомобілем марки «Ауді», реєстраційний номер LZA 41113 та будучи неуважним до дорожньої обстановки, виконуючи маневр заднім ходом, виїхавши на автодорогу, не надав перевагу автомобілю, який рухався по головній дорозі марки «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER], здійснив ДТП. Внаслідок даного зіткнення від удару автомобіль «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER] здійснив зіткнення з автомобілем марки «Опель астра», реєстраційний номер LZA 36703 під керуванням [PERSON], який знаходився на зустрічній смузі руху. Порушник [PERSON] своїми діями завдав механічні пошкодження даним автомобілям. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425грн. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30.08.2015р., за наслідками якої пошкоджено автомобіль позивача [PERSON], а також винність водія [PERSON] у вчиненні цієї ДТП, визначені у постанові Сокальського районного суду від 05.11.2015р., не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи. В свою чергу, відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО 278211, встановлено, що власником автомобіля марки «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER] є позивач - [PERSON]. Згідно страхового акту № PL/2015/59 від 12.02.2016р., потерпілому в ДТП [PERSON] нараховано страхове відшкодування з врахуванням зносу транспортного засобу та прийнято рішення про виплату 84773,63грн.. Відповідно до висновку експерта [PERSON] №48/15 від 25.11.2015р., вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 94915,06грн. Із дослідженого рахунку-фактури №ПП0001339 від 11.03.2016р. складеного ФОП [PERSON], встановлено, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля позивача склала 115005,33грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера від 11.03.2016р., [PERSON] сплачено ФОП [PERSON] 115005,33грн. згідно рахунку-фактури №ПП0001339 від 11.03.2016р. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що позивачем затрачено кошти в сумі 115005,33грн. на ремонт власного автомобіля, в стой час страховою компанією позивачу виплачено страхове відшкодування в сумі 84773,63грн., відповідно не відшкодованою залишилася сума 30231,70грн., яка підлягає стягненню із відповідача як винуватця ДТП. Крім цього, із дослідженої квитанції №99171004 від 17.11.2015р. встановлено, що позивачем затрачено кошти в сумі 1500грн. за надання експертних послуг. Також згідно приписів ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Зокрема, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. В судовому засіданні встановлено, що протиправними діями відповідача [PERSON] позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у пошкодженні належного позивачу автомобіля, що завдало йому значних страждань, оскільки відповідачем добровільно по даний час не відшкодовано завданої йому майнової шкоди. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, суд враховує характер вчиненого діяння, яке характеризується необережною формою вини, глибину фізичних та душевних страждань позивача, а також вимоги розумності та справедливості, тому, позовну вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі по 3000 грн., суд задовольняє частково в сумі 1000грн.

Outcome: partial