Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач заявив позов до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 21.06.2015 між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №500979923 на строк із 21.06.2015 по 22.06.2018. Відповідно до умов кредитного договору банком позичальнику було надано кредит у розмірі 22266 гривень 04 копійки. Відповідач станом на 16.01.2016 порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Позивач посилається на те, що відповідно до умов договору він має право вимагати дострокового виконання зобовязання повернення кредиту за договором. Позивач зазначає, що [PERSON] продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, на даний час кредитна заборгованість не погашена і складає 26732 гривні 55 копійок. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з позичальника [PERSON] заборгованість по кредитному договору №500979923 від 21.06.2015 у сумі 26732 гривні 55 копійок, судові витрати у сумі 1378 гривень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ст.74 ч.5 ЦПК України судовою повісткою, направленою рекомендованим повідомленням за адресою зареєстрованого місця його проживання, про причини неявки суд не повідомив, заперечень суду не надав. Належним чином повідомлений відповідач не прибув у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив. Судом встановлено відсутність поважних причин неявки в судове засідання належно повідомленого відповідача, представником позивача дано письмову згоду на проведення заочного розгляду справи заява від 15.03.2016 вх.№1370. Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів копії кредитного договору №500979923 від 21.06.2015, копії анкети-заяви [PERSON] від 21.06.2015 на отримання кредиту, що між сторонами у простій письмовій формі укладено кредитний договір, на підставі якого позивач отримав кредит у сумі 22266 гривень 04 копійки. За умовами цього договору відповідач зобовязався повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за його користування, комісію 2,52 відсотки від суми кредиту, у встановлені строки відповідно до умов кредитування, однак, як слідує із досліджених судом розрахунків по договору, відповідач не виконав своїх зобовязань та допустив заборгованість станом на 16.01.2016 у сумі 26732 гривні 55 копійок, з яких заборгованість за кредитом 21115 гривень 84 копійки, заборгованість по відсотках 1630 гривень 21 копійку, заборгованість по комісії 2986 гривень 50 копійок, штраф 1000 гривень (відповідно до п. 4 кредитного договору). Із копії вимоги від 14.01.2016 вих. № 1316-102 б/б встановлено, що позивачем висунуто вимогу до відповідача у строк 30 днів з дати відправлення вимоги, але не пізніше 3 днів з дати отримання вимоги, достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штраф/пеню. Із копії реєстру №40 рекомендованих поштових відправлень від 15.01.2016 та копії фіскального чеку від 15.01.2016 встановлено, що на адресу [PERSON] направлено вимога про дострокове повернення кредиту за вих..№1316-102 б/б від 14.01.2016. Докази про виконання відповідачем вимоги банку відсутні. Відповідно до п.15 вказаного кредитного договору банк має право в будь-якому разі вимагати, в тому числі у судовому порядку, дострокового виконання всіх зобовязань позичальника за договором у випадку прострочення більше ніж на один місяць терміну сплати обовязкового платежу за кредитом, а також у випадках вчинення позичальником інших істотних порушень умов цього договору, якими сторони визнають: а) надання позичальником не дійсних документів та/або інформації про себе з метою отримання кредиту; б) ненадання у строк документів, зазначених у пункті (в) п. 13 Загальних умов; в) обрання щодо позичальника запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або набуття законної сили вироку суду про позбавлення позичальника волі, обмеження волі чи арешт; г) порушення позичальником будь-яких інших умов цього договору. Із дослідженого розрахунку заборгованості по кредитному договору встановлено, що відповідач починаючи із серпня 2015 року більше ніж на один місяць терміну сплати прострочив обовязковий платіж за кредитом та наступні чергові платежі не вносив. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Дослідивши усі докази, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобовязався надати та надав грошові кошти (кредит) відповідачу у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач [PERSON] зобовязався повернути кредит, комісійну винагороду та проценти за користування кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Суд вважає порушеним право позивача невиконанням відповідачем своїх зобовязань, що виникли внаслідок укладеного кредитного договору. Оцінюючи усі докази, що є у справі, у їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по вказаному кредиту на загальну суму 26732 гривні 55 копійок Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у розмірі встановленому п.п.1 п.1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» на момент подання позову, тобто, у сумі 1378 гривень. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.526, 527, 530, 536, 610, 611, 624, 625, 1054, 1055 ЦК України.

Outcome: approved