Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 березня 2013 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № 014/ZB33UZ/3/002. Згідно кредитного договору відповідач отримала кредит в розмірі 10 000 грн. зі строком користування кредитними коштами 36 місяців, із сплатою 0,001 % річних, та сплатою щомісячної комісії у розмірі 2,5 % від суми кредиту та методом погашення ануїтет. Пунктом 1.4. Кредитного договору передбачено, що повернення кредиту (основної позичкової заборгованості) та сплата процентів за користування кредитом, сплати щомісячної комісії здійснюється позичальником щомісячно 20 числа кожного місяця відповідно до Графіку платежів. Внаслідок порушення взятих на себе зобов'язань за кредитним договором у відповідача станом на 09.04.2014 року виникла заборгованість, загальна сума якої становить 12 175,62 грн. Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку заборгованість за кредитом не погасила, просить позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача в поданій до суду заяві, розгляд справи просив провести у його відсутності, при цьому зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності, відкладення розгляду справи до суду не подала. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Зокрема, ст. 1050 ЦК України визначає, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Також, виходячи з вимог статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки відповідно до статті 611 ЦК України, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 19.03.2013 року укладено кредитний договір № 014/ZB33UZ/3/002. Згідно кредитного договору відповідач отримала кредит в розмірі 10 000 грн. зі строком користування кредитними коштами 36 місяців, із сплатою 0,001 % річних, та сплатою щомісячної комісії у розмірі 2,5 % від суми кредиту. Внаслідок порушення взятих на себе зобов'язань за кредитним договором у відповідача станом на 09.04.2014 року виникла заборгованість, загальна сума якої становить 12 175,62 грн., а саме: 2 777,70 грн. - борг по кредиту прострочений; 6 666,76 грн. - борг по кредиту строковий; 179,71 грн. - борг по процентам прострочений; 2 454,68 грн. - борг за комісією прострочений; 96,77 грн. - борг за комісією поточний. Виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1054, 1054 ЦК України,

Outcome: approved