Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з Відповідача 69459,74 грн. заборгованості із заробітної плати, в тому числі: 10881,53 грн. недоплаченої заробітної плати; 1232,88 грн. індексації заробітної плати; 1157,02 грн. компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати; 56188,31 грн. середнього заробітку у зв'язку з порушенням строку розрахунку при звільненні, мотивуючи тим, що Відповідач фактично виплачував Позивачу основну заробітну плату у розмірі меншому, ніж встановлений у наказі при прийнятті Позивача на роботу; за весь період роботи останнього Відповідач не здійснював індексації заробітної плати; при звільненні Позивача Відповідач з ним своєчасно та повністю не розрахувався, а тому просить на підставі ст.ст.47, 116, 117 КЗпП України, ст.ст.2, 33 Закону України «Про оплату праці», ч.1 ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів № 1078 від 17.07.2003 року, Порядку проведення компенсації громадянам частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів № 159 від 21.02.2003 року, рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 року № 4-рп/2012 у справі №1-5/2012 позов задоволити. Позивач в судове засідання не з'явився, в позовній заяві, додатково поданому клопотанні та письмовому поясненні просив справу розглянути за його відсутності, оскільки прибути в судове засідання немає змоги, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Відповідача проти вимог та доводів позовної заяви заперечив, просив у задоволенні позову відмовити, з мотивів, наведених у письмовому запереченні на позовну заяву, зокрема посилаючись на те, що наказом по товариству було введено посаду юрисконсульта з фондом оплати праці згідно штатного розпису в сумі 1301 грн., згодом наказом збільшено місячний фонд оплати праці юрисконсульта до 1323 грн.; актом перевірки ТзОВ «Великофоснянське», проведеної Територіальною державною інспекцією з питань праці у Житомирській області, порушень в частині нарахуваня Позивачу заробітної плати не встановлено, натомість виявлено факти ненарахування та невиплати індексації заробітної плати, у зв'язку з чим Відповідачем, на усунення виявленого перевіркою порушення, було донараховано Позивачу індексацію та відправлено її Позивачу поштовим переказом в сумі 172 грн.; відтак, Позивач отримав заробітну плату в повному обсязі. Дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. З 01.04.2009 року по 05.04.2011 року [PERSON] (Позивач) працював на посаді юрисконсульта в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Великофоснянське» (Відповідач), що підтверджується копіями наказів № 39/1 від 01.04.2009 року про прийняття на роботу та № 34 від 05.04.2011 року про звільнення з роботи, що не заперечується сторонами. Позивач стверджує, що Відповідач жодного разу не здійснював йому індексації заробітної плати за вказаний вище період. Як вбачається із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості із заробітної плати у вигляді індексації, на дату звільнення, на думку Позивача, Відповідач заборгував Позивачу заробітної плати у вигляді індексації в сумі 1403,88 грн. Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» роботодавець має проводити індексацію грошових доходів населення в разі коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлено в розмірі 101 відсотка. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці як грошовий дохід громадян і одержаний ним в гривнях на території України і який не має разового характеру. Стаття 2 Закону України «Про оплату праці» дає визначення структури заробітної плати. В її структуру входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2009 року, суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати. Позивач стверджує також, що в день звільнення (останнього робочого дня) Відповідач з ним не розрахувався. В обгрунтування позовних вимог Позивач покликається на те, що при прийомі на роботу Відповідач встановив йому посадовий оклад у розмірі 1735 грн., що стверджується копією наказу № 38/1 від 31.03.2009 року про введення до штатного розпису Товариства з 01.04.2009 року посади юрисконсульта з посадовим окладом в розмірі 1735 грн., з яким під розписку 31.03.2009 року ознайомлений економіст [PERSON], та копією наказу № 39/1 від 01.04.2009 року про прийняття [PERSON] на посаду юрисконсульта з 01.04.2009 року з посадовим окладом згідно штатного розпису, з яким під розписку 01.04.2009 року ознайомлений [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, 21.08.2013 року Позивачем на адресу Відповідача було надіслано вимогу про проведення остаточних розрахунків у зв'язку із звільненням, яка отримана останнім 22.08.2013 року, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення. У відповідь на вказану вимогу Відповідач листом № 184 від 29.08.2013 року повідомив Позивачу про те, що з ним на момент звільнення проведено повний розрахунок. Додатками до цього листа були: довідка про повний розрахунок (від 29.08.2013 року № 185), довідка про заробітну плату (від 29.08.2013 року № 186, № 186/1, № 186/2) та копії наказів про прийняття і звільнення з роботи. Після проведеної за зверненням Позивача Територіальною державною інспекцією з питань праці у Житомирській області перевірки, Позивач 07.11.2013 року отримав від Відповідача донараховану індексацію заробітної плати в сумі 172 грн., що стверджується копією квитанції ЖД УДППЗ «Укрпошта» № 7680 від 07.11.2013 року. Проте Позивач вважає це частковим погашенням боргу та стверджує, що Відповідач станом на 05.12.2013 року заборгував йому 1232,88 грн. додаткової заробітної плати у вигляді індексації заробітної плати (1403,88 грн. - 172,00 грн.). Також Позивач в позовній заяві стверджує, що про нарахування йому заробітної плати з урахуванням меншого розміру посадового окладу, ніж було встановлено при прийомі на роботу, йому стало відомо після отримання довідок від Відповідача та проведення перевірки Державною інспекцією з питань праці, оскільки з наказом ТОВ «Великофоснянське» від 31.03.2009 року за № 38/1 про встановлення посадового окладу юрисконсульта у розмірі 1735 грн. Позивача було ознайомлено в день прийому на роботу шляхом надання йому одного із екземплярів цього наказу. Таким чином, виходячи із розміру посадового окладу юрисконсульта в сумі 1735 грн., Позивач вважає, що Відповідач недоплатив йому за весь період його роботи у Товаристві основну заробітну плату в сумі 10881,53 грн., що стверджується доданим до позовної заяви розрахунком недоплаченої заробітної плати (основної). Однак, як вбачається з доданих Відповідачем до заперечення на позовну заяву доказів, наказом директора ТзОВ «Великофоснянське» від 31.03.2009 року № 38/2 - наказ № 38/1 від 31.03.2009 року (про введення посади юрисконсульта з посадовим окладом у розмірі 1735 грн.) визнано таким, що втратив чинність, введено посаду юрисконсульта товариства з 01.04.2009 року з місячним фондом оплати праці згідно штатного розпису у сумі 1301 грн.; наказом директора ТзОВ «Великофоснянське» від 01.04.2009 року № 24 встановлено місячний фонд оплати праці юрисконсульта згідно штатного розпису у сумі 1323 грн. З огляду на викладене, наведені у додатково поданому суду письмовому поясненні доводи Позивача про те, що про існування наказу № 38/2 від 31.03.2009 року йому не було відомо і у відповідності до ст.103 КЗпП з таким наказом, який погіршує умови праці, його попередньо не ознайомлювали, а тому наступні накази, якими встановлено посадовий оклад юрисконсульта у меншому розмірі не повинні враховуватись, не заслуговують на увагу, оскільки наказ № 38/2 від 31.03.2009 року був прийнятий по товариству Відповідача до прийняття Позивача на роботу згідно з наказом № 39/1 від 01.04.2009 року. У відповідь на звернення Позивача до Державної інспекції України з питань праці щодо порушення законодавства про працю адміністрацією ТзОВ «Великофоснянське», Територіальна Державна інспекція з питань праці у Житомирській області листом від 11.10.2013 року № 2872 повідомила [PERSON], що інспекцією було проведено перевірку ТзОВ «Великофоснянське», якою встановлено порушення вимог ст.ст.29, 110 КЗпП України та ст.33 Закону України «Про оплату праці», внаслідок чого за результатами перевірки складено акт № 06-13-005/1296 від 04.10.2013 року, директору ТзОВ «Великофоснянське» [PERSON] внесено припис № 06-13-005/1296-1150 від 04.10.2013 року на усунення в місячний термін встановлених порушень та складено протокол № 06-13-005/0797 від 15.10.2013 року про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.41 КУпАП, внесено подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності № 93 від 04.10.2013 року. Як зафіксовано актом перевірки та підтверджується адресованим Позивачу листом Територіальної Державної інспекції з питань праці у Житомирській області від 11.10.2013 року № 2872, заробітна плата дійсно виплачувалась Позивачу із врахуванням посадових окладів: з квітня 2009 року по березень 2010 року - 1301 грн., з квітня 2010р. по квітень 2011 року - 1323 грн. При цьому актом перевірки № 06-13-005/1296 від 04.10.2013 року порушень в частині нарахування заробітної плати [PERSON] та несвоєчасного розрахунку при його звільнені не встановлено. Факт щомісячного отримання Позивачем нарахованої Відповідачем за період з квітня 2009 року по квітень 2011 року заробітної плати в повному обсязі підтверджується доданими Відповідачем до заперечення на позовну заяву доказами - копіями платіжних відомостей про виплату заробітної плати працівникам ТзОВ «Великофоснянське» за вказаний період з наявними у них підписами [PERSON] Натомість, як вбачається з копій акту перевірки № 06-13-005/1296 від 04.10.2013 року та припису № 06-13-005/1296-1150 від 04.10.2013 року, суть встановлених перевіркою порушень трудового законодавства полягає в тому, що штатні розписи, хоч і затверджувались директором товариства, але не погоджувались з представником трудового колективу; при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган не повідомляв [PERSON] про загальну суму заробітної плати із розшифровкою за видами виплат, про розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати, суму заробітної плати, що належить до виплати; протягом періодів серпня 2009 року - березня 2010 року, серпня 2010 року - квітня 2011 року не проводились нарахування та виплата [PERSON] індексації заробітної плати. З приводу встановленого порушення трудового законодавства - ненарахування та невиплати [PERSON] індексації заробітної плати, на підставі протоколу № 06-13-005/0797 від 15.10.2013 року, постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 19.11.2013 року у справі № 286/6823/13-п директора ТзОВ «Великофоснянське» [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного провопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді 510 грн. штрафу. Постанова суду набрала законної сили та виконана правопорушником. На виконання припису № 06-13-005/1296-1150 від 04.10.2013 року та усунення встановлених порушень, Відповідач здійснив нарахування індексації зарплати Позивачу що стверджується доданим Відповідачем до заперечення на позовну заяву Розрахунком нарахованої індексації зарплати [PERSON] за період роботи з 01.04.2009 року по 05.04.2011 року на посаді юрисконсульта ТзОВ «Великофоснянське» в загальній сумі 198,95 грн., та шляхом поштового переведення відправив Позивачу донараховану індексацію в сумі 172 грн., факт отримання якої підтвердив Позивач в позовній заяві. Перевіривши правильність нарахованої Відповідачем Позивачу індексації заробітної плати в загальній сумі 198,95 грн., суд дійшов висновку, що при її розрахунку Відповідачем допущено помилки у коефіцієнті індексації за листопад 2009 року (правильний - 11,90, а не 10,70) та розрахункових періодах, оскільки, як вбачається з наявного у матеріалах справи Розрахунку нарахованої індексації зарплати [PERSON] за період роботи з 01.04.2009 року по 05.04.2011 року на посаді юрисконсульта ТзОВ «Великофоснянське», підписаного директором ТзОВ «Великофоснянське» [PERSON], такий розрахунок здійснено лише за період з серпня 2009 року по березень 2010 року, виходячи із суми посадового окладу 1301 грн., тоді як індексації підлягала також і заробітна плата, виходячи із суми підвищеного посадового окладу у розмірі 1323 грн., за період з серпня 2010 року по квітень 2011 року, про що також було вказано в акті перевірки № 06-13-005/1296 від 04.10.2013 року, приписі № 06-13-005/1296-1150 від 04.10.2013 року, протоколі про адміністративне правопорушення № 06-13-005/0797 та зафіксовано в постанові Овруцького районного суду Житомирської області від 19.11.2013 року у справі № 286/6823/13-п. Відтак, вірний загальний розмір індексації заробітної плати: за період з серпня 2009 року по березень 2010 року, виходячи із суми посадового окладу 1301 грн., становить всього 200,19 грн. (в тому числі: за серпень, вересень, жовтень 2009 при коефіцієнті індексації 1,6 - по 10,70 грн. за місяць; за листопад 2009 при коефіцієнті індексації 1,6 - 11,90 грн.; у грудні 2009 при коефіцієнті індексації 3 - 22,32 грн.; у січні, лютому 2010 при коєфіцієнті індексації 4,2 - по 36,50 грн. за місяць; у березні 2010 при коефіцієнті індексації 7,0 - 60,83 грн.); за період з серпня 2010 року по квітень 2011 року, виходячи із суми посадового окладу 1323 грн. - становить всього 227,43 грн. (в тому числі: за листопад, грудень 2010, січень 2011 при коефіцієнті індексації 2,9 - 26,30 грн., 26,74 грн. та 27,29 грн. відповідно; за лютий, березень 2011 при коефіцієнті індексації 4,5 - по 42,35 грн. за місяць; за квітень 2011 при коефіцієнті індексації 6,5 - 62,40 грн.) З огляду на викладе в сукупності, суд вважає обгрунтованими вимоги Позивача в частині стягнення з Відповідача індексації заробітної плати в сумі 228,67 грн. ((200,19-198,95)+227,43=228,67), а тому їх слід задоволити, та безпідставними вимоги Позивача в частині стягнення з Відповідача 10881,53 грн. недоплаченої заробітної плати та 1004,21 грн. індексації заробітної плати, а тому у їх задоволенні слід відмовити. У позовній заяві Позивач також просить стягнути з Відповідача на підставі ст.ст.116, 117 КЗпП України - середній заробіток у зв'язку з порушенням строку розрахунку при звільненні в сумі 56188,31 грн, що обгрунтовує доданим до позовної заяви відповідним розрахунком та несвоєчасністю виплати заробітної плати, виходячи із посадового окладу в розмірі 1735 грн. Оскільки позовна вимога про стягнення 56188,31 грн. середнього заробітку у зв'язку з порушенням строку розрахунку при звільненні є похідною від вимоги про стягнення недоплаченої заробітної плати в сумі 10881,53 грн., безпідставність якої встановлена судом, відтак, у її задоволенні слід відмовити. У позовній заяві Позивач також просить стягнути з Відповідача на підставі ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», абзацу 7 п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів № 1078 від 17.07.2003 року - компенсацію у зв'язку з несвоєчасною виплатою основної та додаткової заробітної плати в сумі 1157,02 грн., що обгрунтовує доданими до позовної заяви відповідним розрахунком. Оскільки позовна вимога про стягнення компенсацї у зв'язку з несвоєчасною виплатою основної та додаткової заробітної плати в сумі 1157,02 грн. розрахунково є похідною від вимог про стягнення недоплаченої заробітної плати в сумі 10881,53 грн. та індексації заробітної плати в сумі 1232,88 грн., безпідставність яких повністю та частково у сумах позову встановлена судом, відтак, виходячи із встановленої актом перевірки № 06-13-005/1296 від 04.10.2013 року та судом обставини ненарахування і невиплати Відповідачем Позивачу індексації заробітної плати, та її дійсного вірного розміру, така вимога підлягає частковому задоволенню. При цьому, обраховуючи вірний розмір компенсації, суд виходив із встановленого судом дійсного ненарахованого та невиплаченого Позивачу розміру індексації заробітної плати в сумі 228,67 грн., яка підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача, та змісту наступних вищевказаних норм права. Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно з ст.2 цього Закону, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. У відповідності до ст.3 цього Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Згідно з абзацом 7 п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів № 1078 від 17.07.2003 року, у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства. Таким чином, оскільки коефіцієнт інфляції за період з травня 2011 по листопад 2013 року щомісячно становив становив 1,2, відтак з Відповідача на користь Позивача слід стягнути 231,41 грн. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 ЗаконуУкраїни «Про судовий збір». Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, із Відповідача на користь держави слід стягнути 4,60 грн. судового збору. Тому

Outcome: approved