Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Укрінбанк» в особі Центрального відділення [PERSON] акціонерного товариства «Укрінбанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів, посилаючись на те, що 15 січня 2015 року він уклав з відповідачем - [PERSON] акціонерним товариством «Укрінбанк» договір №10-2319285 про банківський строковий вклад (депозит) «КрендельОК». Відповідно до умов цього договору ПАТ «Укрінбанк» прийняв у позивача грошові кошти в сумі 5\~000,00 доларів США, під процентну ставку 9,5% річних та терміном розміщення з 15.01.2015 року по 17.03.2015 року. Таким чином, позивач вказує, що 17.03.2015 року відповідач на вимогу позивача повинен був повернути суму вкладу та нараховані відсотки. Як вказано в позовній заяві, позивач неодноразово звертався до [PERSON] акціонерного товариства «Укрінбанк» з вимогою про повернення вкладу, проте, не зважаючи, на отримання вимог, відповідачем не було повернуто вклад. Також, позивач не отримав будь-якої відповіді на свою заяву з вимогою повернути вклад. Також, вказує позивач, відповідачем йому було повернуто частину вкладу в сумі 200,00 доларів США, що підтверджується відповідними квитанціями. На основі викладеного, позивач просить стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Укрінбанк» на користь [PERSON] суму банківського вкладу за договором-заявою №10-2319285 про банківський строковий вклад (депозит) «КрендельОК» від 15.01.2015 року у розмірі 4\~800,00 доларів США. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Крім того надав суду заяву про прилучення до матеріалів справи копій квитанцій, згідно з якими позивачу було повернуто частину вкладу в сумі 200,00 доларів США. Представник відповідача в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день і час слухання справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу в їх відсутність та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 15 січня 2015 року позивач уклав з відповідачем - [PERSON] акціонерним товариством «Укрінбанк» договір-заяву №10-2319285 про банківський строковий вклад (депозит) «КрендельОК» (а.с.4). Відповідно до умов цього договору ПАТ «Укрінбанк» прийняв у позивача грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, про що свідчить меморіальний ордер №439041 від 15.01.2015\~року (а.с.5). Вказаним договором-заявою передбачений термін розміщення вкладу з 15.01.2015 року по 17.03.2015 року. Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Крім того, згідно п. 3.3 Положення «Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», яке затверджено постановою правління Національного банку України за №\~516 від 03.12.2003\~р., банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено також, що 15 квітня 2015 року та 22 травня 2015 року позивач звертався до [PERSON] акціонерного товариства «Укрінбанк» з вимогами про повернення вкладу у відповідності до умов договору. Проте, незважаючи, на отримання вимог, відповідачем не було повернуто вклад у повному обсязі. Також, позивач не отримав будь-якої відповіді на свої заяви з вимогою повернути вклад (а.с.6-7), відповідачем було повернуто лише частину вкладу у сумі 400,00 доларів США, що підтверджується копіями заяв на перерахування готівки №3743036 від 31.03.2015 року, №3500074 від 24.03.2015 року, №5037109 від 28.04.2015 року та №4792237 від 21.04.2015 року (а.с.15, 30). Разом з тим, як вбачається зі змісту вищевказаного договору-заяви про банківський строковий вклад, укладений між позивачем та ПАТ «Укрінбанк», його умовами не передбачено предявлення Банком будь-яких додаткових вимог при поверненні депозитів. Оскільки згідно вимог ст.1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Частиною 5 ст. 1061 Цивільного кодексу України передбачено обовязок Банку щодо виплати вкладникові процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Таким чином, відповідач - ПАТ «Укрінбанк» своєю відмовою у поверненні банківського вкладу порушив вимоги ст.ст. 1058, 1060, 1061, 1074 Цивільного кодексу України, які не допускають обмежень прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно ч.5 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року № 15-93, одержання індивідуальної ліцензії однією із сторін валютної операції означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною або третьою особою, яка має відношення до цієї операції, якщо інше не передбачено умовами індивідуальної ліцензії. Отже, вклад позивача відповідно до зазначеного вище договору, підлягає поверненню у валюті, вказаній у договорі, тобто у доларах США. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, а тому підлягають задоволенню частково. Таким чином, з відповідача - ПАТ «Укрінбанк» слід стягнути на користь позивача [PERSON] частину суми банківського вкладу за договором-заявою №10-2319285 про банківський строковий вклад (депозит) «КрендельОК» від 15.01.2015 року у розмірі 4\~600,00 доларів США. Відповідно до умов депозитних договорів, а також п. п. 3, 19 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач є виконавцем обумовлених ним послуг, а позивач споживачем, тому захист прав позивача, як споживача, регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів», та відповідними нормами ЦК України. Згідно п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а також ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі за позовами до суду щодо захисту їх прав звільняється від сплати судового збору. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач, при подачі позову до суду, звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на його користь, тому судовий збір, у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача. Стягуючи з відповідача судовий збір, суд виходить з суми, яку слід стягнути з відповідача відповідно до офіційного курсу НБУ, станом на день залучення коштів позивача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial