Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивач, Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради, звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про виконання договірних зобов'язань, в якій просить суд стягнути з відповідача до бюджету м. Харкова суму основного боргу 38014,52 грн. суму штрафу у розмірі у 9503,63 грн. за невиконання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м Харкова, укладеного на підставі рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.02.2017 у справі № 638/16250/16-ц, а також понесені судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.02.2017 у справі №638/16250/16-ц визнано укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між [PERSON] та Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради в редакції, викладеній в резолютивній частині рішення суду. Рішення суду набрало законної сили 03.05.2017 та підлягає обов'язковому виконанню. Позивач вказує, що загальна сума пайового внеску, що підлягає перерахуванню до бюджету м. Харкова, згідно п. 2.1.1. Договору, складає 38014,52 грн., які замовник мав сплатити в повній сумі єдиним платежем або частинами протягом десяти календарних днів з дня укладення даного договору, тобто до 13.05.2017. Однак, [PERSON] не перерахував пайовий внесок у визначений договором строк. Посилаючись на п. 3.1. зазначеного договору, позивач вказує, що в разі невиконання або неналежного виконання «Замовником» обов'язків, передбачених п. 2.1. цього договору, «Замовник» сплачує до бюджету м. Харкова штраф в розмірі 25% від суми не перерахованих коштів у визначений термін, на підставі чого відповідач має сплатити штраф в розмірі 9503,63 грн. Оскільки, відповідачем у визначений термін та у добровільному порядку сума пайового внеску не сплачена, чим порушуються права і обов'язки територіальної громади м. Харкова на отримання коштів пайової участі, які мають бути використані на розвиток соціальної інфраструктури м. Харкова, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. В судове засіданні представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач в судове засідання не з'явився, його представник подав до суду заяву про визнання позовних вимог, судове засідання просив провести за його відсутності. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.02.2017 по справі №638/16250/16-ц задоволений позов Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до [PERSON], третя особа: Харківська міська рада про визнання укладеним договору пайової участі в розвитку інфраструктури м. Харкова. Визнаний укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між [PERSON] і Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради, який регулює взаємовідносини між сторонами щодо пайової участі «замовника» [PERSON] в розвитку інфраструктури м. Харкова при реконструкції квартири №98 в житловому будинку під приміщення магазину непродовольчих товарів і офіс за адресою: [ADDRESS], в редакції, викладеній в резолютивній частині рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з вимогами ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися в формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк їх виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Загальна сума пайового внеску, що підлягає перерахуванню відповідачем до бюджету м. Харкова, згідно п. 2.1.1. Договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, складає 38014,52 грн. Відповідно до п. 2.1.2 зазначеного договору замовник - [PERSON] сплачує пайовий внесок в повній сумі єдиним платежем або частинами протягом десяти календарних днів з дня укладення даного договору. Однак, як вбачається з матеріалів справи і не оспорюється відповідачем, [PERSON] не перерахував пайовий внесок у визначений договором строк. Листом управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна ХМР від 19.07.2017 №388/0/114-17 проінформовано [PERSON] про порушення умов договору та необхідність сплати штраф, передбачений в такому випадку договором. Пунктом 3.1. Договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання «Замовником» обов'язків, передбачених п. 2.1. цього договору, «Замовник» сплачує до бюджету м. Харкова штраф у розмірі 25% від суми не перерахованих коштів у визначений термін. Враховуючи вказане, відповідач за умовами договору має сплатити штраф в розмірі 9503,63 грн. Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» одним з основних принципів здійснення місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі викладеного, враховуючи визнання позову відповідачем суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача до бюджету м. Харкова суми основного боргу в розмірі 38014,52 грн. і суми штрафу в розмірі 9503,63 грн. є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем надано до суду платіжне доручення №380 від 08.11.2017 про сплату судового збору за позовом до [PERSON] в сумі 1600 грн. Таким чином, стягненню з вiдповiдача підлягає сплачена позивачем при зверненні до суду сума судового збору в розмірі 1600 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №712467, [PERSON] є інвалідом зору ІІІ групи з 01.08.2018. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 16.10.2018 затверджена мирова угода між [PERSON] і [PERSON], відповідно до якої [PERSON] з дати ухвалення судом даної мирової угоди зобов'язався сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 4000 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного суд вважає за можливе відстрочити виконання рішення суду на строк з 14.03.2019 по 13.03.2020. На підставі викладеного,

Outcome: approved