Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивач в своїй позовній заяві вказує, що вона є власником квартири [ADDRESS] . В даній квартирі, окрім позивача зареєстровані відповідачі [PERSON] , яка є матір`ю позивача та яка не мешкає у вказаній квартирі з вересня 2018року та [PERSON] , яка не перебуває у родинних стосунках з позивачем, взагалі є для позивача невідомою особою,яка ніколи не проживала в квартирі позивача. Таким чином відповідачі не користуються житловим приміщенням, яке належить позивачу, а вона в свою чергу ніколи не чинила перешкод у такому користуванні. Зараз позивач має намір розпорядитися майном яке належить їй на праві приватної власності, але не має змоги це зробити, оскільки в належній їй квартирі зареєстровані відповідачі, у зв`язку із чим вимушена звертатися до суду з вказаним позовом. Позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом позбавлення відповідачів права користування квартирою, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, але надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, свої позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій позов визнала, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За наявності визнання позову відповідачем суд вважає за можливе розглянути справу, та на підставі наявних доказів по справі і постановити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканність житла. Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», наслідком визнання особи в судовому порядку такою, що втратила право користування житловим приміщенням є зняття її з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно копії договору дарування від 12.01.2015, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.01.2015 (а.с. 7-8) позивач є власником житлової квартири [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї Кремінської міської ради від 17.08.2021року (а.с.9) у квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Згідно акту щодо встановлення факту не проживання від 18.08.2021 (а.с. 10) - відповідачі [PERSON] не проживає у квартирі з вересня 2018року, а відповідач [PERSON] ніколи не мешкала у вище вказаній квартирі. Згідно приписів ст. 150 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок(частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати,заповідати,здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші заборонені законом угоди. Згідно ст.72 ЖК визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Таким чином суд вважає,що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судові витрати сплачені позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved