Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з цивільним позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останнього на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.09.2008 року у розмірі 24\~350,70 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 24.09.2008 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Стверджує, що відповідач своїх зобовязань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Представник позивача в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує та позов просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, зважаючи на те, що він була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, так само не зявився її представник [PERSON], однак останній через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідача, а також подав клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у звязку із спливом строків позовної давності. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №б/н від 24.08.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.9.12. кредитного договору такий діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, то такий пролонговується на такий самий строк, тобто у даному випадку дія кредитного договору закінчилась 24.08.2010 року. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості за вказаним вище кредитним договором станом на 13.07.2015 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість у загальному розмірі 24 350,70 грн., з яких 2 547,00 грн. заборгованість за кредитом, 11 767,95 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 8 400,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 1 135,75 грн. штраф (процентна складова). Також вбачається, що відповідач останній платіж на виконання умов кредитного договору здійснила 26.11.2008 року. Згідно ст.ст. 257, 259, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року ( справа № 6-14цс 14) відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом\~\~останнього місяця дії картки. На підставі наведеного та беручи до уваги те, що відповідач останній платіж на виконання умов кредитного договору здійснила 26.11.2008 року, що строк дії договору закінчився 24.08.2010 року, а позивач лише 11.08.2015 року звернувся із позовом, тобто після спливу трьохрічного строку, у межах якого позивач міг звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, суд прийшов до переконання, що клопотання представника відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності є підставним, а позовні вимоги заявлені позивачем задоволені бути не можуть із вказаних вище підстав. У відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем з відповідача стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed