Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач звернувся 21 червня 2018 року до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, а також по багатьом іншим життєво важливим питанням. Протягом чотирьох місяців подружні відносини не підтримують та відновляти їх не мають намірів, оскільки між ними відсутні взаєморозуміння, загальні інтереси, втрачені почуття любові та пошани. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка на теперішній час проживає з позивачем. Провадження по справі відкрито 04 липня 2018 року. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Не заперечувала проти розірвання шлюбу та просила прискорити процес розірвання шлюбу через наміри укласти шлюб з іншим чоловіком. Зазначила, що за взаємною згодою неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], залишається проживати з батьком. Суд розглядає справу за відсутності сторін на підстави наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 грудня 2016 року, про що свідчить актовий запис №2406, зроблений Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (свідоцтво про шлюб Серія 1-ЖД №272375). Сторони, мають спільну малолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка за згодою сторін проживає з батьком. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сімейне життя у сторін не склалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Майнового спору та спору про проживання дитини не існує. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає що спільне життя та збереження шлюбу неможливо, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Дитина залишається проживати з батьком за взаємною згодою сторін. За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб одного з подружжя, сім'я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі. \~ \~ \~ \~Відповідач, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу з «Малашкевич» на «Ахвердієва», не проінформувала суд про своє бажання змінити своє прізвище після розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved