Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивач Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення безпідставно набутого майна в сумі 6676,98 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що кошти в розмірі 6676,98 грн. були виплачені відповідачу у зв`язку із рахунковою помилкою. Зазначає, що при проведенні масового перерахунку з 01.03.2019 року невірно розраховано середньомісячний заробіток для обчислення та некоректно розраховано основний розмір пенсії. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 грудня 2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 17 березня 2021 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Скибою В.М. подано відзив на позовну заяву у якому він заперечує щодо задоволення позовних вимог у зв`язку з безпідставністю. Крім того, просить стягнути з позивача на користь відповідача 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Катеринюк Х.М. у судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Скиба В.М. в судовому засіданні пояснив, що зі сторони відповідача жодних недобросовісних дій не було. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Відповідно до протоколу за період з 01 жовтня 2017 року до 31 березня 2020 року розмір виплаченої [PERSON] пенсії становить 128535,96 грн., переплата становить 6676,98 грн. Згідно довідки Відділу з питань перерахунків пенсії № 12 Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області від 30.03.2020 року, розглянувши пенсійну справу ВЗ № 03820533, одержувача пенсії [PERSON] , установлено переплату в розмірі 6676,98 грн., яка виникла за період з 01.03.2019 року по 31.03.2020 року. При масовому перерахунку з 01.03.2019 року невірно розраховано середньомісячний заробіток для обчислення та некоректно розраховано основний розмір пенсії з 01.03.2019 року. 20 березня 2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області [PERSON] було направлено повідомлення про наявність переплати пенсії з проханням з`явитись в Управління. 30 березня 2020 року в телефонному режимі пенсіонер [PERSON] був повідомлений про переплату пенсії в сумі 6676,98 грн., прийти у Пенсійний фонд і написати заяву відмовився, про що складено Акт про ознайомлення пенсіонера про переплату. Згідно витягів з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області припинило свою діяльність та шляхом реорганізації приєдналося до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. В силу ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо). Таким чином, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14 та від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач [PERSON] вчинив будь-які зловживання із свого боку або подав недостовірні дані під час нарахування та виплати йому пенсії. Щодо тверджень представника позивача про наявність рахункової помилки, суд виходить з наступного. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. ГУ ПФУ ТО не доведено факту наявності рахункової помилки, оскільки відсутні докази (наприклад, висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування тощо), по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, як стверджує позивач, а не помилкою, пов`язаною, наприклад, з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії. Таким чином, сам факт того, що при проведенні перерахунку з 01.03.2019 року по 31.03.2020 року, невірно розраховано середньомісячний заробіток для обчислення та некоректно розраховано основний розмір пенсії, не можна вважати рахунковою помилкою, оскільки відсутні докази, на підставі яких можна встановити причину виникнення таких розбіжностей. За таких обставин, враховуючи те, що на підставі зібраних у справі доказів суд не встановив факту недобросовісного набуття [PERSON] коштів у розмірі 6676,98 грн., як і не встановлено наявності рахункової помилки, зазначена сума, яка є пенсійною виплатою, поверненню ГУ ПФУ ТО не підлягає, тому суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 12 березня 2021 року між адвокатом Скибою В.М. та [PERSON] укладено Договір про надання правової допомоги. Із Акту приймання-передачі наданих послуг № 1 до Договору про надання юридичних послуг з представництва інтересів у суді від 15 березня 2021 року, вбачається загальна вартість виконаних робіт 6000 грн. На момент підписання даного Акту грошові кошти за даним рахунком сплачені [PERSON] та отримані адвокатом. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з тим, враховуючи складність справи, обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат та те, що представник позивача не надав жодних заперечень, суд приходить до висновку про доведеність представником відповідача понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. На підставі вищевикладеного та враховуючи встановлений ст. 12 ЦПК України принцип змагальності сторін, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати в розмірі 6000,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved