Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON], який представляє інтереси [PERSON], звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначено наступне. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.2010 р. належала на праві власності квартира [ADDRESS]. Пізніше [PERSON] вирішив продати дану квартиру, оскільки йому були необхідні гроші на лікування. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] запропонували [PERSON] допомогу з продажу даної квартири та попросили надати їм довіреність. 18.12.2014 р. [PERSON] надав їм таку довіреність але вони забрали в нього і паспорт, та попросили надати їм документи на квартиру, [PERSON] відмовився це зробити, оскільки не вирішив остаточно відносно продажу квартири. Потім [PERSON] зрозумів, що дані особи є шахраями і 22.12.2014 р. за допомогою нотаріуса дія вищезазначеної довіреності була припинена. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] взнали про дану обставину, але не тільки не повернули паспорт, а й стали вимагати в телефонній розмові, щоб він надав їм документи на вищезгадану квартиру. Пізніше [PERSON] стало відомо, що відповідачі скориставшись даним паспортом, без нього та за відсутності його згоди, 26.12.2014 р. оформили в м. Маріуполь через нотаріуса Гайтан О.М. нову довіреність на продаж вищезазначеної квартири, та в цей же день оформили в нотаріуса договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. На підставі даного договору купівлі-продажу власницею квартири стала [PERSON], уродженка м. Селидове Донецької області. У зв'язку з вищезазначеним обставинами [PERSON] звернувся до Комунарського РВ УМВС України в Запорізькій області із заявами про вчинення злочину. На теперішній час триває досудове розслідування по даним фактам. Позивач за первісним позовом зазначає, що при видачі довіреності від імені [PERSON] 26.12.2014 р. було порушено вимогу ст. 203 ЦК України, а саме для вчинення правочину має бути волевиявлення учасника правочину. Дану довіреність [PERSON] не підписував, в зв'язку з чим вона є недійсною, оскільки не відповідає вимогам, необхідним для чинності правочину. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] незаконно, без його згоди оформили договір купівлі-продажу, належної [PERSON], квартири з відповідачем [PERSON] Документи на квартиру [PERSON] не передавав [PERSON] та гроші від неї за придбану квартиру отримував. Позивач вважає, що в зв'язку з вищезазначеним даний договір купівлі-продажу фактично не відбувся. Позивач також вказав, що [PERSON] не може бути добросовісним набувачем, так як вона не могла не знати, що [PERSON] та [PERSON] не є власниками квартири, документів на квартиру вона не бачила, оскільки вони до теперішнього часу перебувають у володінні [PERSON], гроші за квартиру вона останньому не передавала. Про укладений вищезазначений договір купівлі-продажу квартири [PERSON] стало відомо лише, коли він ознайомився із зустрічною заявою [PERSON], в якій вона зазначила, що в грудні 2014 р. їздила до м. Запоріжжя дивитись спірну квартиру та їй відкрила особа, яка представилась орендарем даної квартири і надала їй можливість оглянути квартиру. Позивач вказує, що зазначені [PERSON] обставини не відповідають дійсності, оскільки до квартири її ніхто не впускав, особа, яка орендувала дану квартиру, дійсно на той час і на теперішній час проживає в квартирі [PERSON] й від нього [PERSON] взнав, що хтось робить спроби зайти до квартири, але він їх туди не впустив та сказав, що без господаря (тобто без [PERSON]) до квартири ніхто не ввійде і він вперше чує, що квартира продається, але, незважаючи на це [PERSON] все ж таки вирішила купити квартиру [PERSON], що свідчить про те, що вона не є добросовісним покупцем. На підставі вищевикладеного позивач за первісним позовом просить суд про наступне: 1.Визнати довіреність від 26.12.2004 р. реєстраційний номер 835 НАЕ 236195 виданої від імені [PERSON] на [PERSON] та [PERSON], яка була посвідчена приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області - недійсною. 2. Визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 26.12.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Куропятніковою Т.М., зареєстрований в реєстрі за номером 3291, укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [INFO], уродженки м. Селидове Донецької області (ідентифікаційний номер [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], виданий Селидовським МВ УМВС України в Донецькій області) - недійсним. 3. Скасувати реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], [INFO], уродженкою м. Селидове Донецької області (ідентифікаційний номер [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], виданий Селидовським МВ УМВС України в Донецькій області). 4. Поновити попередню реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER], паспорт [NUMBER], виданий Комунарським РВ Запорізького МУ УМВС України в Запорізькій області 15.03.2001 р.). 5. Витребувати на користь [PERSON] з чужого незаконного володіння [PERSON] квартиру [ADDRESS]. [PERSON] звернулась із зустрічним позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування свого зустрічного позову зазначила наступне. В зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території м. Донецьк [PERSON] вимушена була виїхати в м. Селидове Донецької області. В подальшому вона планувала придбати квартиру у м. Запоріжжя. У грудні 2014 р. від її знайомого [PERSON] вона дізналася, що продається однокімнатна квартира у м. Запоріжжя та за доступною ціною. Її зацікавила дана інформація і вона попросила познайомити її з власником квартири, подивитися квартиру, а також узнати умови продажу. [PERSON] познайомив її з [PERSON], який сказав, що він діє від імені власника квартири за довіреністю, шукає покупця на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] приблизно описав дану квартиру. У другій половині грудня 2014 р. вона разом з [PERSON] та [PERSON] їздили до Запоріжжя дивитися дану квартиру. Двері квартири відчинив чоловік худорлявої статури із темним волоссям, надалі вона дізналася, що він орендує дану квартиру. Позивач за зустрічним позовом вказує, що подивилася квартиру, вона їй сподобалася, після чого і вирішила купити її. Квартира їй підходила, так як була невеликою, однокімнатною, і вона планувала мешкати в ній сама. Квартира потребувала ремонту, проте в ній вікна були вже замінені на пластикові. Вона спитала, де господар квартири, [PERSON] сказав їй, що він є уповноваженою особою від імені власника квартири [PERSON] вести всі переговори про її продаж, він має правовстановлюючі документи на квартиру, квартира під арештом не знаходиться, ціна квартири складала 162 тис. грн., куди входила вартість оформлення правочину. [PERSON] прийняла остаточне рішення купити цю квартиру і 26 грудня 2014 р. вона приїхала для укладання правочину у м. Запоріжжя, дата правочину була погоджена з [PERSON], який діяв від імені продавця, нотаріуса для оформлення правочину знайшов також він. Перед тим як зайти до нотаріуса вона передала [PERSON] гроші в розмірі 162 тис. грн., тобто розрахувалася з ним за квартиру. Передання грошей відбулося у його автомобілі, у якому він під'їхав до нотаріуса. На підтвердження приймання грошей за квартиру, [PERSON] написав на її прохання розписку та віддав її. [PERSON] попередив її, що квартирант, який мешкає у відчужуваній квартирі, потребує часу для того, щоб виселитися з квартири, не може зібрати речі та виїхати найближчим часом та просить 10 днів для переїзду. Вона погодилась на це. В п. 6.1 договору купівлі-продажу квартири від 26.12.2014 р. передбачалося, що продавець повинен до 5 січня 2015 р. звільнити квартиру та передати ключі і технічну документацію покупцю. Правочин купівлі-продажу квартири оформлявся у приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу Куропятніковою Т.М. [PERSON], діючи від імені продавця, надав правовстановлюючий документ про право власності на квартиру, а саме дублікат нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири, відповідно до якого [PERSON] був власником даної квартири. Нотаріус перевірила право власності на квартиру за [PERSON], повноваження [PERSON] від імені [PERSON] на право продажу квартири та оформила правочин, де від імені продавця за довіреністю в договорі поставив свій підпис [PERSON] та [PERSON] як покупець квартири. Після оформлення правочину нотаріус віддала [PERSON] договір купівлі-продажу квартири та витяг про реєстрацію мого права власності. В договорі ціна правочину була вказана меншою ніж вона заплатила [PERSON], а саме ціна договору складала 62 тис. грн., з метою зменшити розходи по придбанню квартири, а саме державне мито. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] в своєму позову також зазначила, що наступного дня після укладання договору купівлі-продажу квартири [PERSON] повідомив її, що виникли проблеми з квартирою, оскільки колишній власник квартири [PERSON] не бажає звільнити куплену квартиру і навіть здійснив спробу напасти на [PERSON] З даного приводу [PERSON] звернувся до районного відділу міліції. [PERSON] пояснила, що після розповіді [PERSON] про ситуацію із нападом на нього та про попередні судимості колишнього власника квартири [PERSON] у неї виник страх за своє життя та здоров'я, тому вона не робила жодних спроб вселення у придбану квартиру, так як боялась, що їй можуть нанести шкоду люди збоку попереднього власника квартири. У подальшому вона збиралася звернутися за захистом своїх майнових прав до суду. [PERSON] в зустрічному позові вказала, що їй стало відомо після укладання правочину від [PERSON], що [PERSON] домовився з [PERSON] про продаж квартири, при цьому [PERSON] фактично купив її у [PERSON] та [PERSON] надав нотаріально посвідчену довіреність на його ім'я з правом продажу квартири. У подальшому [PERSON] скасував довіреність, якою уповноважив [PERSON] на продаж квартири, пояснивши цю обставину конфліктом із своєю матір'ю, яка не хотіла, щоб він продавав квартиру. Надалі [PERSON] знову надав довіреність на ім'я [PERSON] на продаж квартири, на підставі якої [PERSON] уклав з нею договір купівлі-продажу квартири від 26.12.2014 р. від імені продавця [PERSON] [PERSON] зазначила, що вважає дії [PERSON] незаконними, так як він уповноважив [PERSON] продати свою квартиру, [PERSON] здійснив правочин, вона з ним розрахувалася, при цьому на сьогоднішній день квартирант не виселився з квартири та вона не можу користуватися придбаною квартирою. Її права власника квартири порушуються. [PERSON] вважає, що договір купівлі-продажу квартири від 26.12.2014 p., укладений між [PERSON] від імені якого на підставі довіреності діє [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Куропятніковою Т.М. таким, що відповідає нормам чинного законодавства, він виплатив гроші представнику продавця, який діяв по довіреності від імені продавця, суму вартості квартири та отримала договір купівлі-продажу квартири та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі якого вон є власницею квартири. Правочин відповідає статтям 203, 207, 209, 210 Цивільного кодексу України. Волевиявлення учасників правочину було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин було вчинено у формі встановленій законом, договір був нотаріально посвідчений, пройшов державну реєстрацію, правочин був спрямований на реальне настання наслідків, що ним обумовлені. Відповідач [PERSON] не є членом її сім'ї та вона проти того, щоб він проживав або іншим чином користувався її квартирою та був зареєстрований за адресою її квартири, тому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та вселити її в дану квартиру. В судове засідання позивач за первісним позовом [PERSON], який представляє інтереси [PERSON] не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, відносно заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON], а також відповідачі за первісним позовом та треті особи за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце слухання справи повідомлялись через опублікування оголошення в газеті. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Гайтан О.М. копію первісного позову отримувала, про згоду на участь у справі не заявляла, в зв'язку з чим, в порядку ч. 3 ст. 36 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у її відсутність. Враховуючи вимоги ч.1 ст.224 ЦПК України, суд, за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічних позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлені наступні обставини. 16.04.2010 р. [PERSON] придбав, на підставі договору купівлі-продажу, квартиру [ADDRESS] (Т. 1 а.с. 11-12) та реєстрував своє право власності на дану квартиру у встановленому законом порядку (Т. 1 а.с. 14). Місце проживання [PERSON] зареєстроване за даною адресою (Т. 1 а.с. 22). 18.12.2014 р. [PERSON] видана довіреність, якою останній уповноважив [PERSON] та [PERSON] бути його представником у всіх органах та організаціях з питань підготовки всіх необхідних документів для оформлення договору купівлі-продажу вищевказаної спірної квартири (Т. 1 а.с. 15). З копій витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей вбачається, що 22.12.2014 р. на підставі заяви [PERSON] дія вищезазначеної довіреності припинена (Т. 1 а.с. 16, 17-19). 26.12.2012 р. приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Гайтан О.М. посвідчена довіреність, згідно якої [PERSON] уповноважив [PERSON] або [PERSON] продати вищезазначену квартиру. 26.12.2014 г. був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Гайтан О.М. від 26.12.2014 р. за №835, та [PERSON]. Даний договір посвідчений нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Куропятніковою Т.М. та зареєстрований в реєстрі за №3291 (Т. 1 а.с. 107-109). Згідно ксерокопії розписки від 26.12.2014 р., [PERSON] прийняв від [PERSON] 162 000 грн. в рахунок оплати за квартиру [ADDRESS] (Т. 1 а.с. 110). Згідно повідомлення Комунарського РВ ЗМУ УМВС України від 29.12.2014 р. на підставі заяви [PERSON] 27.12.2014 р. внесені відомості про кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 357 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014080040005257. Згідно висновку експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 09.08.2016 р., відповісти на питання чи виконаний підпис в графі «ПІДПИС:» довіреності від 26.12.2014 року реєстраційний номер НАЕ 236195 [PERSON] чи іншою особою не виявилось можливим через незіставимість досліджуваного підпису зразкам підпису [PERSON] Короткий рукописний запис, розташований в графі «ПІДПИС:» в довіреності від 26.12.2014 року реєстраційний номер НАЕ 236195 виконаний не [PERSON], а іншою особою. Положення статті 204 ЦК встановлюють презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Пленум Верховного Суду України у свої постанові від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що «правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом». Зі змісту частини першої статті 215 ЦК випливає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 244, ст. 245 ЦК України, представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Згідно ч. 1 ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з матеріалів справи, що підтверджується висновком експерта, довіритель [PERSON] не підписував довіреність від 26.12.2014 р. посвідчену приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Гайтан О.М. Таким чином, дана довіреність є недійсною, оскільки оформлена без згоди довірителя [PERSON] і не підписана ним особисто. Згідно відповіді Міністерства юстиції України від 11.09.2015 р. на звернення [PERSON], перевіркою, проведеною Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області за дорученням Міністерства юстиції України, встановлено, що 26 грудня 2014 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Гайтаном О.М. посвідчено довіреність за реєстровим № 835 від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] та [PERSON] на продаж від імені [PERSON] за ціну та на умовах на власний розсуд належної [PERSON] на праві приватної власності квартири [ADDRESS]. Відповідно до статті 43 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон) не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників. При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. За інформацією, наданою Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області, та з пояснень нотаріуса Гайтана О.М. вбачається, що при вчиненні правочину встановлення особи довірителя здійснювалося за паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданим Комунарським PB Запорізького МУ УМВС України в Запорізькій області 15 березня 2001 року, копія якого на виконання вимог пункту 5 глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 295/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 22.02.2012 за № 282/20595, долучена до примірника довіреності, який зберігається у справах нотаріуса. Запис про вчинену нотаріальну дію внесено до реєстру для реєстрації нотаріальних дій, що відповідає вимогам статті 52 Закону і є доказом вчинення нотаріальної дії. Суд критично оцінює результати даної перевірки проведеної Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області, оскільки встановлені нею обставини спростовуються висновком судово-почеркознавчої експертизи. При укладанні договору купівлі-продажу спірної квартири 26.12.2014 р. між [PERSON] (покупцем) та [PERSON] (продавцем), останній не мав права розпоряджатись спірною квартирою, в тому числі і продавати її, оскільки [PERSON] діяв від імені власника спірної квартири - [PERSON], який фактично не надавав довіреності, якою б уповноважував [PERSON] продавати дану квартиру. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] купила спірну квартиру у особи, яка не була її власником і не мала законного права ним розпоряджатися. Згідно ст. 317, 319 ЦПК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦПК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦПК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦПК, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Таким чином, спірний договір купівлі-продажу [ADDRESS] від 26.12.2014 г. укладений договір купівлі-продажу квартири між [PERSON] та [PERSON] є недійсним, оскільки сторона договору - продавець [PERSON] без будь-яких правових підстав розпорядився чужим майном, яке належало [PERSON], а саме продав його [PERSON] Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 388 ЦК України в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Таким чином, суд вважає, позовні вимоги первісного позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи вищезазначені обставини, досліджені судом, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення зустрічного позову [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою та її вселення в дану квартиру.

Outcome: approved