Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач в серпні 2015 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтуванні своїх вимог зазначили що згідно до Договору факторингу № 2 вони набули право вимоги за кредитним договором № 21/2007 від 13.06.2007 року, за яким АБ «АвтоЗАЗбанк» надав відповідачу кредит у сумі 11200 доларів США а відповідач забов*язався повертати кредит та сплачувати відсотки, неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах що передбачені Договором та графіком погашення кредиту. Свої заповзання кредитор виконав надавши кредит однак [PERSON] свої забов*язання не виконує внаслідок чого за ним виникла заборгованість станом на 16.06.2015 року у сумі: за кредитом 2409.88 доларів США що становить за курсом НБУ 51689.06 грн.; 232.06 доларів США за відсотками що складає 4977.41 грн. та пеня 27.45 доларів США що за курсом НБУ становить 588.77 грн. які разом з судовим збором позивач прохає стягнути з відповідача на їх користь. В судове засідання представник позивача не зявився. Надали суду письмову заяву з прохання розглядати справу за їх відсутність на підставі наявних доказів. Відповідач та його представник до судового засідання зявились. Позов не визнали зазначивши що рішенням Ленінського р/с м. Харкова від 24.11.2010 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Кіпру» заборгованість в сумі 45353.50 грн. Крім того в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT 1997 року випуску належний відповідачу. В звязку з наведеним вважали що забов*язання за кредитним договором відповідачем були виконані та вважали за необхідне винести окрему ухвалу на адресу позивача за неповагу до суду. Категорично відмовились заявляти клопотання про застосування наслідків спливу терміну позовної давнини. Вислухавши відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи суд вважає що позов підлягає задоволенню за наступним: наявними письмовими доказами встановлено що між [PERSON] та АБ «АвтоЗАЗбанк», правонаступником якого є ПАТ «БАНК КІПРУ» був укладений договір № 21/2007 від 13.06.2007 року. Право вимоги за спірним договором набуло ТОВ «Дата [PERSON]» згідно до договору факторингу № 2 від 08.12.2014 року. Факт існування боргових зобовязань у [PERSON] за вказаним договором позики встановлено рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 24.11.2010 року у справі № 2-5771/10, яким з відповідача на користь ПАТ «БАНК КІПРУ» стягнуто грошову суму в розмірі 45353.50 грн. Судом було встановлено, що в наслідок неналежного виконання відповідачем умов договору позики виникла заборгованість і згідно з рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 24.11.2010 року у справі № 2-5771/10, (яке набрало законної сили) з відповідача вже було стягнуто заборгованість, станом на 01.07.2010 рік, та розірвано спірний договір. Разом з тим, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, та не звільняє позичальника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, оскільки зобов'язання залишається належним чином не виконаним (ст. 598, ст. 599 ЦК України). Така позиція викладена в п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», де зазначено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Також, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 20.01.2011 року у справі № 10/25, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. 20.12.2010 року Ленінським районним судом м. Харкова, за вищевказаною справою, був виданий виконавчий лист № 2-5771/10 та проведено опис та арешт майна боржника автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT 1997 року випуску д/н [NUMBER]. Повідомленням від 03 лютого 2012 року про проведення повторного аукціону по реалізації рухомого майна яке належить [PERSON] вищезазначений автомобіль виставлено на продаж за ціною 38724.60 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору заборгованість за [PERSON] станом на 16.06.15 року р. складає, з урахуванням відсотків та пені, 57255.24 грн. Згідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суду, відповідачем, в порушення вищезазначених вимог ЦПК України не надано доказів виконання його забов*язань за спірним кредитним договором, що з огляду на наявність розрахунку заборгованості який складено за період з 17.10.12 року по 07.12.2014 рік, (тобто за період після ухвалення 24.11.10 року судового рішення) не дає можливість врахувати заперечення [PERSON] як належні. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виповнятися належним чином і в встановлений термін відповідно до умов договору. На підставі викладеного та враховуючи відмову позивача заявити клопотання про застосування наслідків спливу позовної давнини, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Згідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судові витрати. Згідно до вимог ст.ст. 10-11, 60, 61, 79, 84, 85, 88, 89, 209, 212-218 ЦПК України, ст. ст. 526, 598, 599, 625 ЦК України -

Outcome: approved