Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним посилаючись на те, що 29.05.2001 року між [PERSON], як покупцем з однієї сторони та [PERSON], як продавцем з іншої, було досягнуто істотних умов щодо купівлі-продажу обєкта нерухомості, а саме квартири [ADDRESS]. На підтвердження досягнутої угоди між ними було укладено договір купівлі-продажу нерухомості і 29.05.2001 року даний договір був зареєстрований у Тальнівському відділі реєстрації Української Товарної Біржі за №167592. Після укладення даного договору продавець відмовився від подальшої його реєстрації в нотаріальній конторі, оскільки відповідно до законодавства, яке діяло на той час, реєстрація договору на Українській Товарній Біржі прирівнювалась до нотаріального посвідчення. В подальшому даний договір був зареєстрований позивачем в Тальнівському відділку БТІ за реєстраційним номером 6047, що підтверджується посвідчувальним написом на договорі і позивач став повноцінним власником квартири [ADDRESS]. Після укладення договору позивач став користуватись придбаною квартирою і дана квартира належить йому і по теперішній час. За час його володіння будинком ніхто не ставив під сумнів щодо законності набуття ним права власності на дане житло, однак коли він звернувся до відділку БТІ для отримання свідоцтва про право власності на вказаний квартиру йому повідомили, що оскільки Українська Товарна біржа була ліквідована, то укладений договір про купівлю-продаж квартири на сьогоднішній день є не дійсним, так як він не був нотаріально посвідченим. Таким чином, через зміну законодавства було порушено його право власності, а тому він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. До початку підготовчого судового засідання позивач та його представник позов підтримали повністю та просили суд слухати справу за їх відсутності. Представник відповідача в підготовче судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву, в якій позов визнав та просив слухати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи та вивчивши докази, надані по справі, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного : Згідно договору купівлі-продажу нерухомості від 29 травня 2001 року, [PERSON] продала, а [PERSON] придбав обєкт нерухомості - квартиру [ADDRESS]. Даний договір був зареєстрований у Тальнівському відділі реєстрації Української Товарної Біржі за №167592, а також зареєстрований в Тальнівському відділку БТІ за реєстраційним номером 6047, що підтверджується написом на договорі. Відповідно ст. 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Згідно ст. 15 Закону України „Про товарну біржу, від 10 грудня 1991 року (яка на момент укладання договору купівлі-продажу була чинна) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Згідно з розясненнями Пленуму Верховного Суду України у п. 4 постанови від 28 квітня 1978 року № 3 (з наступними змінами) „Про судову практику про визнання угод недійсними якщо нотаріально не посвідчена угода виконана повністю або частково однією із сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі визнати таку угоду дійсною. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У такому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. На підставі ст. 220 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику про визнання угод недійсними

Outcome: approved