Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом Івано-Франківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позов обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23 травня 1996 року квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] в рівних долях. [INFO] помер батько заявника [PERSON] , а [INFO] померла мати [PERSON] . На даний час йому стало відомо, що мати [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] за оформленням спадщини не зверталася. Він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батьків, оскільки рідних братів та сестер у нього немає, а дід та баба давно померли. Приватний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що залишилася після смерті [PERSON] у зв`язку із неможливістю встановити місце відкриття спадщини. Вважає, що для захисту своїх спадкових прав він змушений звернутися до суду. Просить суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/5 частину квартири [ADDRESS] після смерті спадкодавця [PERSON] яка настала [INFO] , та на 1/5 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] яка настала [INFO] . Заявник у судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву про розгляд заяви у його відсутності. Заяву підтримав та просив про її задоволення. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.2ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно д ост. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23.05.1996 року квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] в рівних долях (а.с.7). На квартиру [ADDRESS] , 03.08.1996 року заведена будинкова книга (а.с.8-11). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 24.09.2009 року (а.с.13). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 20.02.2015 року (а.с.15). Постановою від 03.10.2019 року приватний нотаріус Івано-Франківського МНО Дузінкевич Л.Б. відмовила заявнику у відкритті спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у зв`язку із неможливістю з поданих документів встановити місце відкриття спадщини у зв`язку із пропущенням встановленого ст.1270 строку для прийняття спадщини у шість місяців (а.с.16). На квартиру [ADDRESS] , 04.09.2019 року виготовлено технічний паспорт (а.с.17-21). Відповідно до копії Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності, розмір частки 1/5 належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.22-25). Відповідно до Звіту про незалежну оцінку ринкова вартість об`єкту оцінки складає 299 550 грн., оціночна вартість 2/5 частини об`єкту оцінки складає 119 820 грн. (а.с.26-46). Відповідно до копії свідоцтва про народження, батьками [PERSON] зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.47). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як передбаченост.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку у разі відсутності документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного, відповідно до ст. 392, 1216, 1218, 1223, 261, 1262, 1267, України,

Outcome: approved