Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом мотивуючи тим, що він являється її батьком. Крім того, являється непрацездатною особою похилого віку, гостро потребує матеріальної допомоги відповідача у звязку з хворобою. Просить суд стягнути аліменти на свою користь з відповідача в розмірі 1000 грн. щомісячно і до його смерті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав на підставах зазначених в позові, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що позивач не приймав участь у її вихованні та догляді, не утримував її, а навпаки поводився грубо, неодноразово застосовував фізичну силу. Батько свої обовязки не виконував. Також додала, що має на утриманні малолітнього сина, не працює, їх вдвох утримує чоловік. У задоволенні позову просила відмовити. Вислухавши сторін, свідка дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4) та свідоцтвом про шлюб.(а.с. 5) [PERSON] є повнолітньою особою. [PERSON] інвалід першої групи. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно довідки МСЕК № 675874 від 04 липня 2018 [PERSON] являється інвалідом І групи, підгрупа «а». В судовому засіданні встановлено, що інших дітей позивач не має. При цьому, згідно вимогам ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків. З розяснень, які містяться в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У звязку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких предявлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. За змістом ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст.ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, свідок [PERSON], матір відповідача та колишня дружина позивача в судовому засіданні пояснила, що з 1996 року на позивача на підставі рішення був накладений обовязок сплачувати аліменти на дитину, тобто на відповідача, протягом всього часу він аліменти не сплачував, жодним чином дитиною не опікувався, вживав спиртні напої, інвалідність йому була встановлена у звязку з травмою яку він отримав в молодості, потрапив в ДТП перебуваючи в стані алкогольного спяніння. Дитина не повинна утримувати батька, який свого часу будь-яких щодо утримання дитини не здійснював. За змістом положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, з матеріалів справи та пояснень відповідача, свідка вбачається, що [PERSON] не приймав участі у вихованні відповідача, хоча відповідно до вимог наведених вище норм закону, був зобов'язаний приймати участь у її вихованні на рівні з матір'ю дитини. Жодних даних про те, що з 1996 року позивач будь-яким чином виявляв піклування про дитину, її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток в матеріалах справи немає і таких обставин позивач суду не довів. Суд приймає до уваги той факт, що документально підтверджено не сплата аліментів позивачем лише у 2006-2010 роках, однак зі слів матері позивач не сплачував аліменти на дитину з 1996 року по день повноліття, отже в даній ситуації обставин добровільного утримання дитини суд не вбачає, що в свою чергу вказує на відсутність відповідального ставлення позивача до матеріальних потреб своєї доньки. Вказані дані, на переконання суду, свідчать про наявність факту ухилення позивача від виконання своїх батьківських обов'язків щодо відповідачів та є підставою, в сукупності з іншими встановленими судом обставинами, для звільнення відповідача від утримання свого батька - позивача у справі.

Outcome: dismissed