Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON], а також з [PERSON] та [PERSON] пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за договором № 22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 року за червень 2015 року в сумі 11250 грн. Крім цього, позивач подав до суду позовну заяву, яка ухвалою суду від 15.08.2016 року об'єднана в одне провадження з первісним позовом, просить солідарно стягнути з [PERSON] та [PERSON], а також з [PERSON] та [PERSON] пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за договором № 22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 року за серпень 2015 року в сумі 11625 грн. Крім цього, позивач подав до суду позовну заяву, яка ухвалою суду від 01.09.2016 року об'єднана в одне провадження з первісним позовом, просить солідарно стягнути з [PERSON] та [PERSON], а також з [PERSON] та [PERSON] пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за договором № 22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 року за вересень 2015 року в сумі 11250 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 07.10.2014 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 12.02.2015 року, з [PERSON] та [PERSON], а також з [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуто заборгованість за договором № 22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 року, що складалася з 12500 грн. тіла кредиту, 20972,25 грн. процентів за користування кредитом та 12500 пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, а всього в сумі 45972,25 грн. На даний час рішення суду звернуто до примусового виконання, та виконується щодо кожного із відповідачів у Личаківському, Сокальському та Самбірському відділах державної виконавчої служби. Однак відповідачі ухиляються від виконання рішення суду, заборгованість по договору кредиту не погасили, протягом червня, серпня-вересня 2015 року допустили прострочення виконання грошового зобов'язання за договором кредиту, а тому просить позов задоволити. В судове засідання 13.10.2016 року позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги. А тому суд вважає, що справу можна розглянути у відсутності позивача. Відповідачі у судове засідання не з'явилися повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином за зареєстрованим місцем проживання, причин неявки суду не повідомили, заперечення проти позову не подали. А тому суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідачів, постановивши заочне рішення. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі в їх сукупності, суд позов задовольняє з наступних підстав. Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 07.10.2014 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 12.02.2015 року, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON], а також солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором № 22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 року, що складалася з 12500 грн. тіла кредиту, 20972,25 грн. процентів за користування кредитом та 12500 пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, а всього в сумі 45972,25 грн. У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, суд вважає встановленим, і таким, що не підлягає доказуванню у даному судовому процесі, факт наявності у відповідачів [PERSON] та [PERSON], а також у [PERSON] та [PERSON] солідарного грошового зобов'язання перед позивачем, що випливає з умов договору № 22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 року. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з правовими положеннями ст.549 ЦК України штраф та пеня, як різновиди неустойки, є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Крім цього, ч.2 ст.551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. З наведеного випливає, що у випадку невиконання або неналежного виконання взятого на себе зобов'язання, що випливає з умов договору, боржник зобов'язаний сплатити на користь кредитора неустойку у виді штрафу або пені, залежно від способу у який було здійснено порушення зобов'язання, у розмірі встановленому договором. Однак, як встановлено судом, на даний час відповідачами грошове зобов'язання за умовами кредитного договору перед позивачем не погашене, рішення суду про стягнення кредитної заборгованості перебуває у різних виконавчих службах на стадії примусового виконання, проте на даний час не виконане. Таким чином, оскільки протягом спірного періоду - червня, серпня та вересня 2015 року відповідачами було допущено порушення взятого на себе грошового зобов'язання за умовами кредитного договору, а тому у них виник обов'язок по сплаті неустойки у виді пені, розмір якої встановлений п.4.3 цього договору у розмірі 3% від суми залишку за кожен день користування кредитом. Враховуючи те, що позивачем правильно розраховано розмір пені за період з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року включно у розмірі 11250 грн., за період з 01.08.2015 року по 31.08.2015 року включно у розмірі 11625 грн. та за період з 01.09.2015 року по 30.09.2015 року включно у розмірі 11250 грн., суд приходить до висновку про підставність заявлених позовних вимог, у зв'язку із чим їх слід задоволити у повному об'ємі. Судові витрати у справі слід покласти на відповідачів в рівних частинах у відповідності до положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved