Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позов мотивував тим, що він є власником 1/2 частки будинку [ADDRESS]. На даний час в належному йому будинку зареєстрована його знайома [PERSON] та не зважаючи на це в ній не проживає. Реєстрація відповідачки у належній позивачу квартирі порушує право власності останнього на житло. За вказаних обставин просить визнати [PERSON], такою, що втратила право на користування житловою площею в будинку [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з мотивів зазначених в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Свідок [PERSON] суду показав що відповідачка [PERSON] понад рік в будинку [PERSON] не проживає. 28 жовтня 2014 року свідок [PERSON] суду надав показання та зазначив, що більше року відповідачку у будинку [ADDRESS] не бачив. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила. З урахуванням положень ст. 224 Цивільно-процесуального кодексу України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши думку позивача та показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування належним йому житловим приміщенням. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 27 вересня 1996 року встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON] та визнано за ним право власності на 1/2 будинковолодіння по [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] зареєстрована в будинку [ADDRESS], що підтверджується копією будинкової книги на цей будинок (а.с. а.с. 5-6) та довідкою Управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області, яка була витребувана на запит суду в порядку ч. 3 ст. 122 ЦПК України (а.с. 12). Позивач вказує, що реєстрація у квартирі відповідачки [PERSON], яка насправді має зовсім інше місце проживання, перешкоджає здійсненню ним прав власника на вільне користування і розпоряджання майном. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи, що 1/2 частка будинку [ADDRESS] належить позивачу на праві власності, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідачка не проживає в будинку [ADDRESS] понад рік, не несе витрати по утриманню житла, а тому її слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі. Судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, оскільки позивача було звільнено від його сплати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 317, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України,

Outcome: approved