Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення з неї боргу в сумі 6000 грн. , а також судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що 14 січня 2011 року він позичив відповідачу грошові кошти в сумі 6000 грн., які остання зобов'язалася повернути до 14 січня 2012 року. Одержання даної суми підтверджується власноруч написаною [PERSON] розпискою. В зазначений термін відповідач борг не повернула, добровільно відповідач не збирається повертати кошти і тому він вимушений звернутися за захистом своїх прав в суд. В суд подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме 3% річних в сумі 180 грн. В судове засідання позивач не з'явився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність , підтримав позовні вимоги, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання двічі не з'явилася , про час розгляду справи повідомлена належним чином, заяву про розгляд справи в її відсутність не подавала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає ,що позов підлягає задоволенню. Згідно до ст.ст. 1046 , 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути пред явлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. В судовому засіданні встановлено , що 14 січня 2011 року позивач [PERSON] позичив відповідачу грошові кошти в сумі 6000 грн., які остання зобов'язалася повернути до 14 січня 2012 року. Одержання даної суми підтверджується власноруч написаною [PERSON] розпискою. В зазначений термін відповідач борг не повернула і на момент звернення до суду борг не повернула. В судове засідання не з'явилася , не надала пояснень по справі і не спростувала доводів позивача. Згідно правової позиції Верховного Суду України в постанові судової палати у цивільних справах від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Тому суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути 6000 грн. боргу. Позивач заявив також вимогу про стягнення на його користь 3% річних в сумі 180 грн. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання , на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також 3% річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому суд вважає , що з відповідачки необхідно стягнути 3% річних від простроченої суми 180 грн. ( 6000 х3:100 = 180 грн. ) Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Відповідно до наданих квитанцій, позивач за надання цього позову до суду, сплатив судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Дана сума підлягає відшкодуванню.

Outcome: approved