Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов мотивує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 11173552000 від 22.06.2007 року, такий був укладений з [PERSON] на суму у розмірі 26000 дол.США зі сплатою 9,5 % річних з кінцевим терміном повернення 22.06.2017 року. В забезпечення зобов'язань позичальника 22.06.2007 року банком було укладено іпотечний договір з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за умовами якого ними надано в іпотеку належну їм квартиру за адресою: [ADDRESS]. 19.01.2010 р. між банком та [PERSON] була укладена додаткова угода до договору про надання споживчого кредиту, умовами якої змінено розмір відсоткової ставки по кредиту з 14.01.2011 р. у розмірі 13,50% річних. Оскільки, позичальник свої зобов'язання по договору належним чином не виконувала, у неї утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 6.11.2013 року в загальній сумі з відсотками, пенею та комісіями становить 187204,63 грн. З огляду на зазначені обставини просить позов задовольнити, в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на квартиру по [ADDRESS] встановивши спосіб реалізації нерухомого майна шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, а також стягнути судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають в повному обсязі не заперечують щодо його задоволення. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Оцінивши зібрані матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що згідно Кредитного договору № 11173552000 від 22.06.2007 року [PERSON] було надано кредит в розмірі 26000 дол.США зі сплатою 9,50 % річних, які відповідно до додаткової угоди з 14.01.2011 р. змінились на 13,50 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту 22.06.2017 р. 22.06.2007 р. з відповідачами було укладено договір іпотеки в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором та передано в іпотеку належну їм квартиру за адресою: [ADDRESS]. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів. Відповідно до п.п. 2.1.1 договору іпотеки у випадку невиконання чи неналежного виконання іпотокодавцями зобов'язань за кредитним договором іпотеко держатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом встановлено, що [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, що стверджується дослідженим розрахунком заборгованості за договором з якого вбачається, що станом на 6.11.2013 р. перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 23421,07 дол.США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 187204,63 грн., яка складається з заборгованості за кредитом та відсотками, нарахованої і несплаченої пені. Відповідно до п.4 ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Виходячи з вищенаведеного суд приходить до остаточного висновку, що позовні вимоги Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк» підлягають до задоволення в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачами судових витрат підлягають до задоволення.

Outcome: approved