Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виділення в натурі частки із спільної часткової власності, позов мотивовано тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 13 лютого 2009 року. Згідно до її правового документу позивачу на праві власності належить житловий будинок з житловою площею - 44,6 кв.м., загальною площею 71,2 кв.м., позначений в технічному паспорті під літ. А, а також до нього прилигають господарські споруди у вигляді: альтанки, позначеної у технічному паспорті під літ. Ж, душ - позначеної у технічному паспорті під літерою М, паркан позначений у технічному паспорті під цифрою 1, 2, водопровід - позначений у технічному паспорті під цифрою 4, замощення - позначене у технічному паспорті під цифрою І, ворота - позначені у технічному паспорті під цифрою 5, хвіртки - позначені у технічному паспорті під цифрою 6, ворота - позначені у технічному паспорті під цифрою 7, яма зливна - позначена у технічному паспорті під цифрою 8. Відповідач за первісним позовом є власником житлового будинку літ. В, житловою площею 68,0 кв.м., загальною площею 90,0 кв.м., розташованого за адресою по [ADDRESS] та господарських споруд позначених у технічному паспорті у вигляді: літ. Г - літня кухня, пг - погріб з шийкою, літ. Л - вбиральня, літ. М - душ, літ. Н - котельня, № 1, 2, 6 - паркан, згідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 16.11.2020 року приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Щербіною Г.Ю. за реєстровим № 1079. Житловий будинок, що належить відповідачу за первісним позовом успадкований ним після смерті його бабусі (матері позивача) за первісним позовом) [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач за первісним позовом зазначає, що за життя [PERSON] Балабинською селищною Радою Запорізького району Запорізької області ухвалене рішення № 49 від 07 жовтня 2009 року щодо розділу земельної ділянки [ADDRESS] на дві окремі, закріплення їх за жилими будинками згідно до фактичного користування та присвоєння окремої поштової адреси. Після чого, між ними було фактично поділена спільна земельна ділянка, та отримані на кожного з співвласників технічні паспорти. Таким чином, до теперішнього часу співвласники житлового будинку [ADDRESS] не встигли відокремитися один від одного юридично, з причини не доведення до кінця приватизації земельної ділянки, натомість фактично вони є відокремленими один від одного, тому не можливість вирішити питання щодо виділу в натурі між ними в позасудовому порядку змусила її звернутися з відповідним позовом до суду. Необхідність виділу в натурі також полягає в тому, що позивач як власник свого житлового будинку не може належним чином використовувати свою власність - житловий будинок, оскільки бажає розпорядитися будинком, проте при огляді будинку, покупці бажають бачити де саме розташована належна позивачці частка та бачити на це відповідні документи. Ухвалою від 12.05.2021 відкрито провадження у справі та вирішено справу слухати за правилами загального позовного провадження. В ході підготовчого провадження, до суду від відповідача за первісним позовом надійшла зустрічна позовна заява, в якій він зазначає, що є власником житлового будинку літ. В, житловою площею 68,0 кв.м., загальною площею 90,0 кв.м., розташованого за адресою по [ADDRESS] разом з господарськими спорудами позначеними у технічному паспорті у вигляді: літ. Г - літня кухня, пг - погріб з шийкою, літ. Л - вбиральня, літ. М - душ, літ. Н - котельня, № 1, 2, 6 - паркан. Відповідач за зустрічним позовом є його співвласником. Вони є фактично відокремленими один від одного, як будинками, так й земельними ділянками, проте юридично не вирішили це питання з причини зміни співвласника, а саме попереднього власника позивача за зустрічним позовом - [PERSON] померлої [INFO] , тому він змушений звернутися до суду з зустрічним позовом. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 29.06.2021 зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Від [PERSON] та [PERSON] до суду надійшли заяви в яких сторони позовні вимоги один одного визнали та не заперечували проти їх задоволення. Позивач за первісним позовом [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на первісних позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити на підставі наявних у справі письмових доказів, проти задоволення зустрічного позову заперечень не має. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на зустрічних позовних вимогах наполягає та просить суд їх задовольнити, проти задоволення первісного позову заперечень не має. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що спірні правовідносини регулюються главою 26 ЦК України-Право спільної власності. Матеріалами справи встановлено, що згідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 13 лютого 2009 року державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М., зареєстрованого за № 328, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 1121 кв.м. та має житлову площу - 44,6 кв.м., загальну площу 71,2 кв.м., позначений в технічному паспорті під літ. А, разом господарськими спорудами у вигляді: альтанки, позначеної у технічному паспорті під літ. Ж, душ - позначеної у технічному паспорті під літерою М, паркан позначений у технічному паспорті під цифрою 1, 2, водопровід - позначений у технічному паспорті під цифрою 4, замощення - позначене у технічному паспорті під цифрою І, ворота - позначені у технічному паспорті під цифрою 5, хвіртки - позначені у технічному паспорті під цифрою 6, ворота - позначені у технічному паспорті під цифрою 7, яма зливна - позначена у технічному паспорті під цифрою 8. Згідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 16.11.2020 року приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Щербіною Г.Ю., та зареєстрованого за реєстровим № 1079 [PERSON] є власником житлового будинку літ. В, житловою площею 68,0 кв.м., загальною площею 90,0 кв.м., розташованого за адресою по [ADDRESS] , разом з господарськими спорудами, які позначені у технічному паспорті у вигляді: літ. Г - літня кухня, пг - погріб з шийкою, літ. Л - вбиральня, літ. М - душ, літ. Н - котельня, № 1, 2, 6 - паркан. Вказаний житловий будинок позивач за зустрічним позовом успадкував після смерті [PERSON] померлої [INFO] . Згідно до Рішення № 49 від 07 жовтня 2009 року прийнятого Балабинською селищною Радою Запорізького району Запорізької області щодо розділу земельної ділянки [ADDRESS] на дві окремі, закріплення їх за жилими будинками згідно до фактичного користування та присвоєння окремої поштової адреси, згідно до якого Балабинською селищною Радою вирішено: 1. Дати дозвіл на розподіл земельної ділянки [ADDRESS] на дві окремі. 2. Закріпити земельну ділянку площею 0,0624 га згідно до фактичного користування за будинком «А», що належить [PERSON] .3. Закріпити земельну ділянку площею 0,0497 га згідно до фактичного користування за будинком «В», користувач якого [PERSON] , та присвоїти їй відокремлену поштову адресу: [ADDRESS] .4. Внести зміни в земельно-кадастрову книгу. 5. Контроль за виконанням даного рішення покласти на селищного голову Ю.М. Ємельянова . Згідно до технічного висновку по результатам огляду і оцінки стану будівельних конструкцій, господарських будівель і споруд та інженерних мереж по [ADDRESS] в зв`язку з введенням в експлуатацію, має план схему розташування кожного з житлових будинків окремо один від одного. Згідно до технічного паспорту виготовлено позивачем за первісним позовом, вбачається, що належній їй на праві власності житловий будинок [ADDRESS] разом з господарськими спорудами у вигляді: альтанки, позначеної у технічному паспорті під літ. Ж, душ - позначеної у технічному паспорті під літерою М, паркан позначений у технічному паспорті під цифрою 1, 2, водопровід - позначений у технічному паспорті під цифрою 4, замощення - позначене у технічному паспорті під цифрою І, ворота - позначені у технічному паспорті під цифрою 5, хвіртки - позначені у технічному паспорті під цифрою 6, ворота - позначені у технічному паспорті під цифрою 7, яма зливна - позначена у технічному паспорті під цифрою 8, які розташовані по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 624 кв.м., як відокремлений від будинку та земельної ділянки позивача за зустрічним позовом та має адресу - [ADDRESS] . Згідно до технічного паспорту виготовлено позивачем за зустрічним позовом, вбачається, що належній йому на праві власності житловий будинок [ADDRESS] позначений у технічному паспорті під літ. В, житловою площею 68,0 кв.м., загальною площею 90,0 кв.м., разом з господарськими спорудами у вигляді: літ. Г - літня кухня, пг - погріб з шийкою, літ. Л - вбиральня, літ. М - душ, літ. Н - котельня, № 1, 2, 6 - паркан, які розташовані по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 497 кв.м., як відокремлений від будинку та земельної ділянки позивача за первісним позовом та має адресу - [ADDRESS] . Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Позивач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом звернулися до суду з позовами, у якому просять виділити кожному з ним в натурі у власність належні кожному з них житлові будинки та земельні ділянку по [ADDRESS] . Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналась 17.07.1997 відповідно до Закону від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно частини першої статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У відповідності до частини першої статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Положенням статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною третьою статті 364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Разом з тим, статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У ході судового розгляду знайшло своє підтвердження того, що між сторонами існує фактичний поділ належного кожного з них житлового будинку [ADDRESS] та [ADDRESS] та є складнощі з вирішенням питання щодо їх виділу в натурі в позасудовому порядку. Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (стаття 183 ЦК України). За змістом роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених в пункті 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», об`єкт нерухомого майна, який є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі (виділу частки з нього), якщо можливо виділити сторонам ізольовані приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі приміщення або які можна переобладнати в такі. Виходячи з положень статей 183, 367 ЦК України та роз`яснень, викладених в пунктах 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» зазначено, що виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. В пункті 8 Постанови № 7 визначено, що різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Тому при відчуженні жилого будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення або перенос попереднім власником. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 03 квітня 2013 року по справі № 6-12цс13, аналізуючи зміст норм статей 183, 358, 364 Цивільного кодексу України зробила висновок, що виділ часток (поділ) майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину майна із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання такого майна в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України та статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Позивач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом мають право на виділ в натурі належним з них об`єктів нерухомого майна із спільного майна, що також підтверджується матеріалами справи. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов як первісний позов, так й зустрічний підлягають задоволенню, оскільки вищезазначеним виділом частки з майна будуть реалізовані відповідні права сторін відповідно до їх фактичного поділу та виділу в натурі з урахуванням отриманих ними технічних паспортів на житлові будинку у відповідності до Рішення № 49 від 07 жовтня 2009 року прийнятого Балабинською селищною Радою Запорізького району Запорізької області щодо розділу земельної ділянки [ADDRESS] на дві окремі, закріплення їх за жилими будинками згідно до фактичного користування та присвоєння окремої поштової адреси. Одночасно слід зазначити, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню лише в частині виділення [PERSON] житлового будинку та земельної ділянки, та не підлягає задоволенню в частині яка стосується вимог про виділення [PERSON] у приватну власність будинку та частини земельної ділянки, оскільки вказані позовні вимоги вирішуються зустрічним позовом [PERSON] .

Outcome: partial