Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовував тим, що за вказаною адресою проживали його батьки [PERSON] та [PERSON] і їм на праві власності по 1/2 частці кожному належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по зазначеній адресі. [INFO] батько [PERSON] помер. Ще за житя він заповів своїм дітям: [PERSON] (відповідач), [PERSON] (відповідач), [PERSON] (відповідач) та йому, [PERSON] , на випадок смерті все своє майно. Спадкоємці за заповітом заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавали. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина (мати позивача) [PERSON] , так як на час відкриття спадщини була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем, але не оформила своїх спадкових прав, а [INFO] померла. Після смерті матері відкрилася спадщина на все її майно, він є спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України. Інші діти спадкодавця (відповідачі) [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подали до приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич\~С.М. заяви про те, що спадщину за законом приймати не бажають. Інших спадкоємців немає. Після смерті матері [PERSON] він прийняв спадщину, шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, згідно ст. 1269 ЦК України. Однак в нотаріальному порядку йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] . У зв`язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив сраву розглянути у його відсутності в судовому засіданні. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та представник відповідача Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явилися, однак до суду подали письмові заяви, у яких позов визнали, не заперечили проти його задоволення, та просили справу розглядати без їхньої участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, хоча про дату, місце та час проведення розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 103), крім того, повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку ст. 128 ЦПК України (а.с. 102). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги, виданої Палигицькою сільською радою Івано-Франківської області № 224 від 09.04.2019 року, станом на 01.07.1990 року за [PERSON] та [PERSON] значилось господарство, яке було колгоспним двором, розташоване по [ADDRESS] (а.с.\~4). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 18.02.2019 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди за вказаною адресою побудовані у період з 1960 року по 1991 рік (а.с. 11-14). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці кожному належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 16). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00020313540 від 08.06.2018 року батьки позивача [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.02.1949 року (а.с. 17). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , а [INFO] померла мати позивача, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 6, 7). Ще за життя [PERSON] (батько позивача) склав заповіт, яким все належне йому на день смерті майно заповів в рівних частинах синам: [PERSON] (відповідач), [PERSON] (позивач), [PERSON] (відповідач, [PERSON] (відповідач), що підтверджується копією заповіту від 13.05.2009 року (а.с. 8). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Після смерті [PERSON] (батька позивача) спадщину за законом прийняла його дружина [PERSON] (мати позивача), оскільки постійно проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області №\~115 від 11.02.2019 року (а.с. 5). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та позивач [PERSON] (а.с. 47, 56, 59, 48) спадщину за заповітом не приймали, та подали на ім`я приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Дузінкевич С.М. заяви, в яких повідомили, що спадщину за заповітом після смерті [PERSON] вони не прийняли і приймати не бажають. Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 305/01-16 від 14.05.2019 року (а.с. 72) та приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. № 292/01-16 від 15.05.2019 року (а.с. 32) та [PERSON] № 01-16/595 від 24.07.2019 року (а.с. 104) спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Після смерті матері [PERSON] , позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги, прийняв спадщину за законом, оскільки 06.06.2018 року подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори (а.с. 41). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 179/2018 від 06.06.2018 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. після смерті [PERSON] (а.с. 40-64), з якої вбачається, що позивач є єдиними спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка в свою чергу успадкувала 1/2 частку вказаного будинковолодіння за законом після смерті чоловіка [PERSON] . Позивачу в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на житловий будинок з господарськими буділями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , яка залишилась після смерті матері [PERSON] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. за № 303/02-31 від 11.04.2019 року (а.с.\~9). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. При такому вирішенні спору, судові витрати по справі слід покласти на рахунок позивача. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved