Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Позивачем 03.03.2020 року подано до суду відповідну позовну заяву, за якою відкрито провадження. Із змісту позову вбачається, що позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою в [ADDRESS] . Цей будинок належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності в порядку спадкування. В будинку є зареєстрованим [PERSON] , який є її племінником, та якого вона зареєструвала в будинку, але фактично з моменту реєстрації він в будинку не проживав, тобто більше 20 років. Наявність зареєстрованого племінника в будинку істотно обмежує її у праві реалізації своєї власності. Де наразі мешкає племінник вона не знає. Просила суд усунути їй перешкоди у здійсненні права власності на будинок, що розташований за адресою в [ADDRESS] , шляхом позбавлення [PERSON] , 1974 року народження, права користування житловим будинком, що розташований за адресою в [ADDRESS] . В судовому засіданні 21.05.2020 року позивач вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити, посилалась на те, що відповідач її племінник, син її двоюрідної сестри, яка мешкає в Росії. Саме двоюрідна сестра зверталась до неї з проханням зареєструвати племінника в будинку, він мав намір працювати в Харкові . Але фактично з моменту реєстрації він в будинку не мешкав, де наразі він перебуває їй не відомо, його засобів зв`язку вона не має, зв`язувалась із сестрою та намагалась вирішити це питання без суду, але сестрі такої не відомо де мешкає син. Наявність зареєстрованого племінника в будинку істотно впливає на її право власності. В подальшому подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти прийняття заочного рішення. Відповідач неодноразово повідомлявся про час та дату розгляду справи через оголошення на сайті суду, оскільки за місцем своєї реєстрації він не проживає фактично, але до суду не з`явився, причини неявки суду не відомі, відзиву на позов не подавав. Враховуючи думку позивача, що не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи заочно за відсутності відповідача. Суд, вислухавши доводи позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, передбачений ст. 391 ЦК України. За правилами вказаної правової норми власник майна має право вимагати усунення усяких порушень (перешкод) у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Захист від таких порушень права власності здійснюється за допомогою негаторного позову. Негаторний позов пред`являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати права користування та розпорядження ним. Визначальним для захисту права на підставі ст. 391 ЦК України є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. У постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Позивач у справі [PERSON] , є зареєстрованою в будинку [ADDRESS] з 15.04.1974 року, що підтверджується копією паспорту. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 1997 року є спадкоємицею померлого [PERSON] , що помер [INFO] , спадкове майно складається з Ѕ частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва. Відповідно до договору конкретного користуванні від 20.07.2007 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що сторонам належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою в [ADDRESS] , та цим договором визначено порядок користування. Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою в [ADDRESS] , з 22.05.2008 року, відповідно до даних Реєстру територіальної громади міста Харкова та відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області. За повідомленням УПСЗН адміністрації Індустріального району Харківської міської ради від 18.05.2020 року №10-29/3454/4-01/20 в управління відсутня інформація щодо визнання недієздатним чи обмежено дієздатним [PERSON] , та встановлення опіки або піклування над ним. За даними КНП «Міська поліклініка №18» ХМР від 15.05.2020 №1057 [PERSON] декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу з лікарями даного закладу не укладав, медична картка в реєстратурі відсутня. Відповідно до отриманої інформації Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 07.05.2020 року за №22-366/2.5/2.5/14-20, [PERSON] , [INFO] в установах виконання покарань Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції не утримувався та не утримується на даний час. За даними Головного центру обробки спеціальної інформації за №0.184-13815/0/15-20-Вих від 07.05.2020 року, відомостей про перетинання державного кордону України у період з 01.01.2018 року по 06.05.2020 року громадянином України [PERSON] , в базі даних не виявлено. В судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] , який суду пояснив, що позивач його двоюрідна сестра, відповідач син ще однієї двоюрідної сестри. Стверджував, що племінник у позивачки ніколи не проживав, було прохання лише зареєструвати його за вказаною адресою, взагалі не бачив дуже давно, навіть не пам`ятає, як той виглядає зовні. У позивачки часто буває в будинку, вона є також його кумою, речей відповідача в будинку немає. Мати відповідача також дуже давно не бачив, вона мешкає десь в Росії, не спілкується. Стосунки підтримує лише з братом двоюрідної сестри, але про племінника не розмовляли. В судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] , яка пояснила, що вона є сусідкою позивачки, мешкає в 9 будинку по проїзду, позивачка подруга її доньки, вони ходили у школу, знає, що відповідач нібито племінник. Він не мешкає в будинку позивачки, ніколи його не бачила, з ним не знайома, про те, що він прописаний та є племінником дізналась виключно зі слів позивачки. Часто заходить до позивачки у будинок, відповідача та не бачила ніколи. Враховуючи в сукупності всі досліджені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що позивачем, як власником будинку, доведено факт відсутності відповідача, при цьому, відповідач наразі є дієздатною, повнолітньою особою, доказів щодо наявності перешкод в проживанні в будинку не встановлено, факт відсутності відповідача в будинку підтверджено показами свідків, участі в оплаті вартості комунальних послуг відповідач не приймає, для позивача наявні обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а тому вона як власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved