Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з відповідним позовом, попросить стягнути з неї заборгованість за надані та спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 7 627,47 гривень, а також судові витрати у сумі 229,40 гривень. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на ім'я відповідача, яка є власником квартири за адресою: [ADDRESS], що знаходиться на балансі та обслуговується позивачем. Відповідач в порушення своїх обов'язків несвоєчасно та не у повному обсязі вносить оплату за надані послуги, у зв'язку із чим утворилась заборгованість. Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання з'явилася, заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, вказувала на те, її квартира є аварійною, комунальні послуги належним чином не надаються; також відповідач заявила про застосування позовної давності, вказуючи, що обґрунтованих підстав для поновлення її строків не існує. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідив матеріали справи, з'ясував обставини справи, за наслідками чого вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. Згідно довідки про склад родини та реєстрації, складеної 13 травня 2013 року, відповідач постійно проживає у квартирі під номером [ADDRESS]. Будинок, у якому проживає відповідач, знаходиться на комунальному обслуговуванні КП ЖКС «Порто-Франківський». Відповідач систематично не сплачувала платежі за обслуговування й за спожиті комунальні послуги, в результаті чого, згідно представленої довідки по розрахунку та оплаті комунальних послуг відповідачу нараховані до сплати 7 627,47 гривень. Відповідач в розумінні ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачем. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. «а» ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет міської ради узгоджує плату за утримання будників і спору, прибудинкових територій, які знаходяться на обслуговуванні організацій. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідний типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд прибудинкових територій затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 52 20.05.2009 року та на його підставі виконавцем розроблено договір про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території. Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наведені обставини та правові позиції переконливо дають підстави для висновку судом, що відповідачка неналежним чином виконувала свої обов'язки з оплати за надані послуги. При цьому, її посилання на неналежне виконання позивачем своїх обов'язків не знайшли свого безперечного підтвердження, оскільки у спосіб та в порядку, передбачені чинним законодавством, нею зафіксовані та доведені не були, в силу чого залишилися непереконливими. Одночасно з цим, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, судом констатується пропуск строку для подання цієї позовної заяви в частині вимог, що стосуються комунальних виплат, які мали бути здійснені раніше 18 травня 2010 року. Підстави вважати поважними підстави пропуску такого строку судом не виявлено: позивач мав усі передбачені законом можливості для своєчасного звернення до суду та отримання належного судового захисту. Одночасно суд має констатувати наявність інших підстав для відмови у частині вимог, що стосуються виплат заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, які б мали бути здійснені до 01 травня 2010 року, оскільки суду не представлено жодних належних доказів щодо нарахування плати за такі послуги, тарифів, розрахунку заборгованості, неправомірної та недобросовісної поведінки відповідача, що була спрямована на належне та несвоєчасне виконання умов договору по сплаті за користування житлово-комунальними послугами. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов частково обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за заборгованість по сплаті за спожиті житлово-комунальні послуги, починаючи з 18 травня 2010 року в розмірі 3 708,62 гривень. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України підлягає також задоволенню і вимога позивача про стягнення на його користь судового збору у сумі 229,40 гривень. В решті вимог - суд має відмовити в силу наведених аргументів.

Outcome: partial