Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення з житлового приміщення квартири № 57 в будинку № 5 на вул. Нова в м. Івано-Франківську та стягнення судових витрат. 22 жовтня 2015 року позивач уточнив позовні вимоги та просив виселити відповідачів з житлового приміщення квартири № 57 в будинку № 5 на вул. Нова в м. Івано-Франківську з наданням іншого житлового приміщення в даному житловому будинку, а саме: кімнати № 301, 302, 303, які знаходяться на 3 поверсі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі не мають жодного відношення до ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» та в трудових відносинах з ним не перебуває. Відповідачі не перебувають на квартирній черзі, ордер чи будь який інший документ, який би давав відповідачам право проживати в квартирі відсутній. На виконанні у ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції перебуває виконавчий лист, який виданий на виконання рішення Івано-Франківського міського суду по справі № 2-288/2010 року про зобовязання ДП МО «63 котельно-зварювальний завод» усунути перешкоди в користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON] житловим приміщенням на вул. Нова 5 в м. Івано-Франківську, які внаслідок реконструкції складають цілісну квартиру № 31. У звязку із зміною нумерації квартира № 31 отримала № 57. Наразі у будинку № 5 на вул. [PERSON] є тільки три вільні кімнати на третьому поверсі, які позивач може надати сімї відповідачів. Ухвалою суду від 02 жовтня 2015 року до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача залучено ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції, [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав з мотивів наведених в позовній заяві, просив позов задовольнити з урахуванням уточнених вимог. Відповідачі в судові засідання не зявлялись, про час та місце судових засідань були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, причини неявки суд не повідомили. 04 червня 2015 року відповідачі подали до суду заперечення, просили в задоволенні позову відмовити. Заперечення щодо уточнених позовних вимог від відповідачів до суду не надійшло. Представник третьої особи ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції в судовому засіданні вважав, що позов підлягає до задоволення, оскільки рішенням суду, яке перебуває на виконанні у ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції зобовязано ДП МО «63 котельно-зварювальний завод» усунути перешкоди в користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON] житловим приміщенням на вул. Нова 5 в м. Івано-Франківську, які внаслідок реконструкції складають цілісну квартиру № 31. У звязку із зміною нумерації квартира № 31 отримала № 57. Третя особа [PERSON], яка є представником третіх осіб [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в судовому засіданні вважали, що позов підлягає до задоволення, оскільки рішенням суду, яке перебуває на виконанні у ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції зобовязано ДП МО «63 котельно-зварювальний завод» усунути перешкоди в користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON] житловим приміщенням на вул. Нова 5 в м. Івано-Франківську, які внаслідок реконструкції складають цілісну квартиру № 31. У звязку із зміною нумерації квартира № 31 отримала № 57. Рішенням суду від 14 серпня 2013 року зобовязано Івано-Франківський МВК видати сімї [PERSON] складом 4 особи ордер на житлову площу квартири № 31 в будинку № 5 на вул. Нова в м. Івано-Франківську. Заслухавши пояснення представників сторін, які зявились в судові засідання, всебічно, повно та обєктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Місце проживання відповідачів зареєстроване у квартирі № 90 будинку № 5 за адресою по вул. Новій в м. Івано-Франківську, що підтверджується адресними довідками (а.с.15-18) та довідкою від 03 березня 2015 року (а.с.3). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 січня 2010 року зобовязано ДП МО «63 КЗЗ» усунути перешкоди в користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON] житловими кімнатами на 9 поверсі гуртожитку на вул. Нова 5 в м. Івано-Франківську, які після проведеної реконструкції складають цілісну квартиру № 31. Рішення набрало законної сили 01 лютого 2012 року (а.с.5-6). Виконавчі листи видані на виконання вказаного рішення суду від 25 січня 2010 року перебувають на виконанні у ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції, що підтверджується копією вимоги державного виконавця (а.с.4). Відповідно до ст. 124 [PERSON] України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. [PERSON] України є нормами прямої дії. У пункті 9 частини третьої статті 129 [PERSON] України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною [PERSON] України, - і за її межами. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Крім того, виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду. Порядок користування жилою площею у гуртожитку визначений Примірним положення про гуртожитки, яке затверджене [PERSON] Міністрів Української РСР від 3 червня 1986 р. N 208 . Як встановлено рішенням Івано-Франківського міського суду від 19 травня 2015 року, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 серпня 2015 року, по справі за позовом [PERSON] до виконкому Івано-Франківської міськради, треті особи - ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод», [PERSON], [PERSON], [PERSON], про зобов'язання видати ордер, рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 20.04.2004 року та від 22.06.2004 року було дано дозвіл ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» переобладнати 4-9 поверхи гуртожитку на житловий будинок, який закінчений будівництвом (реконструкцією) в 2010 році. Даний факт визнається сторонами (а.с.96-97). Рішенням Івано-Франківської міської ради від 28.10.2010р. № 281-LVIIІ будинок №5 по вул. Новій в м. Івано-Франківську, який належав ДП МОУ «63 котельно-зварювальний завод» прийнято в комунальну власність територіальної громади м. Івано-Франківська та передано на баланс ЖЕО №6. Таким чином, у комунальну власність територіальної громади прийнято житловий будинок № 5 на вул. Нова в м. Івано-Франківську. Як на підставу для відмови у позові відповідачі посилаються на протоколи спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету заводу, а саме: протокол № 27 від 23.10.2006 року, яким включено в списки кандидатів для отримання квартир, в т.ч. в квартиру № 31 площею 56 м.кв. сім'ю [PERSON], протокол № 68 від 16.02.2009р. яким надано квартиру № 57 (колишня № 31 після реконструкції) площею 84.6м.кв. на 9-му поверсі сім'ї [PERSON] та протокол № 5 від 06.09.2010 року про затвердження квартиронаймачів згідно нумерації квартир та технічного паспорта на квартиру, виділення квартири № 57 площею 84.6м.кв. на 9-му поверсі [PERSON] Однак, такі протоколи на підставі яких обґрунтовані запечення, як з'ясовано судом, були скасовані в судовому порядку, а права на квартиру № 31 ( № 57) належать сімї [PERSON]. Так, по справі №2-288/2010, було видано Івано-Франківським міським судом виконавчі листи 06.05.2010 року про зобов'язання ДП МОУ «63 котельно-зварювальний завод» усунути перешкоди в користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON] житловим приміщенням по вул. Нова, 5, які внаслідок реконструкції складають цілісну квартиру № 31. Дане виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду триває і на сьогоднішній день. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 28.11.2008р. п.2 протоколу №27 від 23.10.2006 року, в частині яким включено в списки кандидатів для отримання квартир, в т.ч. в квартиру № 31 площею 56 м.кв. сім'ю [PERSON], визнано недійсним, про що зазначено в ухвалі Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01.02.2012 року (а.с.113-114). Протокол №68 від 16.02.2009р. яким надано квартиру № 57 (колишня № 31) площею 84.6м.кв. на 9-му поверсі сім'ї [PERSON], визнано недійсним рішенням Івано-Франківського міського суду від 29.11.2012 року (а.с.89). Протокол № 5 від 06.09.2010 року про затвердження квартиронаймачів згідно нумерації квартир та технічного паспорта на квартиру, виділення квартири № 57 площею 84.6м.кв. на 9-му поверсі [PERSON], визнано недійсним рішенням Івано-Франківського міського суду від 29.03.2013 року (а.с.120-122). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.08.2013 року зобов'язано виконавчий комітет видати сімї [PERSON] складом 4 особи ордер на квартиру № 31 на вул. Нова 5 в м. Івано-Франківську. Згідно зі ст. 47 [PERSON] України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. За загальними правилами статей 51 - 53 ЖК УРСР питання про надання такого жилого приміщення вирішується тим органом, якому належить або у віданні якого знаходиться жилий будинок. В судовому ж порядку, як це передбачає ч. 2 ст. 54 ЖК, може вирішуватись спір лише у разі відмови в наданні такого приміщення. Відповідно до ст. 58 ЖК України ордер на жиле приміщення є єдиною підставою для вселення в жиле приміщення. Відповідачі ордеру на квартиру № 57 (до реконструкції № 31) не мають, на черзі не перебувають, право на спірну квартиру належить сімї [PERSON]. Відповідно до ст. 109 ЖК УРСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Статтею 114 ЖК УРСР визначено, що з наданням іншого жилого приміщення може бути виселено: робітників і службовців (разом з проживаючими з ними особами), що припинили трудові відносини з підприємствами, установами, організаціями найважливіших галузей народного господарства, які надали жиле приміщення, у зв'язку із звільненням за власним бажанням без поважних причин, або за порушення трудової дисципліни, або за вчинення злочину. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік списки таких підприємств, установ, організацій затверджуються [PERSON] Міністрів СРСР і [PERSON] Міністрів Української РСР. Надаване громадянам у зв'язку з виселенням інше жиле приміщення повинно знаходитись у межах даного населеного пункту і відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам. Як вказує позивач, наразі у будинку № 5 на вул. [PERSON] є тільки три вільні кімнати на третьому поверсі, які позивач може надати сімї відповідачів. Відповідачу своє думки щодо переселення в інші кімнати не висловили, хоча їм було надіслано та вони отримали копію заяви про уточнення позовних вимог. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що право відповідачів на проживання в [INFO] відсутнє, оскільки вони не мають ордеру, який би дозволяв там проживати, вони не зареєстровані у вказаній квартирі та право на квартиру має інша сімя - [PERSON], а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід солідарно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 47, 124, 129 [PERSON] України, ст.ст. 51-53,58, 109, 114 ЖК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 27, 60, 61, 88 ЦПК України

Outcome: approved