Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 10.06.2008 року станом на 01.05.2012 року в розмірі 28 491 грн. 31 коп. та судових витрат, мотивуючи тим, що згідно договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії відповідач [PERSON] отримав кредитні ресурси в сумі 12 000 грн. з терміном погашення до 10.04.2010 року та зобовязався проводити погашення кредиту щомісячно і сплачувати відсотки за користування кредитом в строки, визначені договором. Внаслідок порушення графіку сплати коштів, визначених умовами договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії, станом на 01.05.2012 року відповідач заборгував ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 28 491 грн. 31 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за вказаним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 10 червня 2008 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», в подальшому назву якого змінено на ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та відповідачем [PERSON] укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с.6-8), за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредитні ресурси в розмірі 12 000 грн. та зобовязався повернути кредит до 10.04.2010 року. Умовами п. 4.1. договору (а.с.7) встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами, який становить 2,2% річних протягом 22 днів, 22% річних починаючи з 23 дня після здійснення кожної операції, 22% річних при знятті з карткового рахунку готівкових коштів. Пунктами 3 та 4 визначено порядок видачі і повернення та дострокового повернення кредитних ресурсів, нарахування та сплату процентів за користування кредитом. Згідно п. 4.3. Договору (а.с.7) відповідач зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Не зважаючи на взяті на себе за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії зобов'язання, відповідач систематично порушував строки та розмір сплати процентів за користування кредитними коштами та повернення кредитних коштів, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 10.06.2008 року (а.с.4-5). Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Відповідно до п. 6.1. договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії, за прострочення повернення кредитних ресурсів і/чи сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Позивачем станом на 01.05.2012 року проведено розрахунок заборгованості за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 10.06.2008 року (а.с.4-5), відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача за кредитними зобов'язаннями в розмірі 28 491 грн. 31 коп. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії відповідачем не представлено суду. У своїй заяві про перегляд заочного рішення відповідач стверджував, що жодного договору з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в 2008 році не укладав, однак належних та допустимих доказів на підтвердження своїх слів суду не надав, жодних клопотань не заявляв. В судове засідання по розгляду заяви про перегляд заочного рішення та в судове засідання в справі після скасування заочного рішення відповідач не зявився, причини неявки суд не повідомив, жодних доказів на підтвердження своїх слів суду не надав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 284 грн. 91 коп. судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч.1, 611, 612, 1054 ч.2, 1050 ч.2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1, 197 ЦПК України,

Outcome: approved