Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склались, відсутнє взаєморозуміння, сторони припинили спільне проживання та шлюбних стосунків не підтримують протягом року; від шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]; примирення, подальше спільне життя і збереження сім'ї вважає неможливим і таким, що суперечить інтересам сторін, а тому має твердий намір розірвати шлюб. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, на примирення не погоджується, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач, будучи належно повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила, заперечень проти позову, будь-яких заяв чи клопотань суду не надавала. Відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Першотравневої селищної ради Овруцького району Житомирської області 27.06.2013 року, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 27.06.2013 року було зареєстровано шлюб, актовий запис № 18. В шлюбі у сторін народилась дитина - дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Згідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, позивач категорично не погоджуються на примирення та бажає розірвати шлюб, спору з приводу визначення місця проживання дитини немає. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання та підтримання подружніх стосунків сторін стало неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюбу не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне також роз'яснити сторонам, що згідно з абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved