Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач, Держаний заклад закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 19» Міністерства охорони здоров»я України» звернувся в суд з позовом, в якому просив стягнути з відповідачки [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 11 424,75 грн. та судові витрати в сумі 250 грн. Позов обґрунтовує тим, що Державною фінансовою інспекцією в Кіровоградській області протягом грудня 2013 - січня 2014 років проведено позапланову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача за 2012 рік та січень-вересень 2013 року, якою встановлено ряд порушень та недоліків, що відображено в акті ревізії від 20.01.2014 року № 04-09/2. Ревізією дотримання чинного законодавства при здійсненні видатків на капітальне будівництво, реконструкцію та ремонт встановлено, що в порушення вимог п. 3.3.10.1 ДБН Д.1.1-1-2000 «Правила визначення вартості будівництва», затвердженого наказом Держбуду України від 27.08.2000 року № 174 та п.1.17 ДБН Д.1.1-2-99 «Вказівки по застосуванню ресурсних елементних кошторисних норм на будівельні роботи», затвердженого наказом Держбуду України від 05.11.1999 року № 270, завищено вартість будівельних робіт на суму 19 871,42 грн. Акт форми КБ-2в, в якому встановлені порушення, підписаний з боку замовника колишнім начальником ДЗ «СМСЧ № 19 МОЗ України» [PERSON], а з боку підрядника - директором ТОВ «Пайнер» Калайтаном Ю.В. Порушення допущено колишнім начальником ДЗ «СМСЧ № 19 МОЗ України» [PERSON], яка у періоді, що підлягав ревізії, мала право укладати договори та підписувати акти виконаних робіт, та підписала з боку замовника акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2012 року, до якого включені роботи, які не були виконані, на суму 19 871,42 грн. Посилаючись на вимоги ст. 133 КЗпП України просили стягнути з відповідачки шкоду, в розмірі середньомісячного заробітку відповідачки, тобто 11 424,75 грн. Представником позивача змінено підстави позову та посилаючись на вимоги ч.1 ст. 130, ч.1 ст. 132 КЗпП України просить задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та заві про зміну підстав позову, просив позов задовольнити. Відповідач та її представник надали суду заперечення та посилаючись на викладені в них обставини, просили відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи наступні обставини. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON] працювала на посаді начальника Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 19 Міністерства охорони здоров»я України» відповідно до наказу. Під час виконання нею службових обовязків за її підписом була укладена угода між Державним закладом «Спеціалізована медико-санітарна частина № 19 Міністерства охорони здоров»я України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пайнер» про виконання поточного ремонту покрівлі будівлі поліклініки. Державною фінансовою інспекцією в Кіровоградській області протягом грудня 2013 - січня 2014 років проведено позапланову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача - Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 19 Міністерства охорони здоров»я України» за 2012 рік та січень-вересень 2013 року, якою встановлено ряд порушень та недоліків, що відображено в акті ревізії від 20.01.2014 року № 04-09/2. Ревізією дотримання чинного законодавства при здійсненні видатків на капітальне будівництво, реконструкцію та ремонт встановлено, що в порушення вимог п. 3.3.10.1 ДБН Д.1.1-1-2000 «Правила визначення вартості будівництва», затвердженого наказом Держбуду України від 27.08.2000 року № 174 та п.1.17 ДБН Д.1.1-2-99 «Вказівки по застосуванню ресурсних елементних кошторисних норм на будівельні роботи», затвердженого наказом Держбуду України від 05.11.1999 року № 270, завищено вартість будівельних робіт на суму 19 871,42 грн. Згідно з ч. 1 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 130 КЗпП України, при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Відповідно до п. 6.3.3 Статуту Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 19 Міністерства охорони здоров»я України», начальник закладу розпоряджається коштами та майном відповідно до законодавства та Статуту, а згідно з п. 6.3.14 даного Статуту, начальник Закладу вирішує інші питання діяльності закладу у відповідності із законодавством України. Згідно з п. 3.3.10.1 ДБН Д. 1.1-1-2000 «Правила визначення вартості будівництва», затвердженого наказом Дерержбуду України від 27.08.2000 № 174, за динамічної договірної ціни вартість прямих витрат при взаєморозрахунках за обсяги виконаних робіт визначається на підставі нормативних витрат трудових і матеріально-технічних ресурсів, виходячи з фізичних обсягів виконаних робіт та уточнених цін ресурсів, передбачених в договірній ціні. Фактично ж в акті № 1 приймання виконаних робіт за серпень 2012 року від 21.08.2012, підписаному [PERSON], ряд робіт на загальну суму 19871,42 грн. було включено зайво, чим і було допущено порушення законодавства України. Таким чином, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження неправомірні дії з боку відповідача, що призвели до нанасення державному закладу матеріальної шкоди в сумі 19871,42 грн., яка підлягає відшкодуванню згідно з чинним законодавством. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача стосовно того, що вона не може бути притягнута до матеріальної відповідальності без попереднього притягнення до кримінальної, дисциплінарної чи адміністративної відповідальності не грунтуються на законі, оскільки згідно з ч. З ст. 130 КЗпП України, за наявності підстав і умов, зазначених в ч. 2 даної статті, матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Доводи представника відповідача стосовно того, що вона не може відповідати за спричинену шкоду, оскільки не знайома з нормами будівельних робіт, спростовується її обовязками, вказаними в п. 6.3.3 та 6.3.14 Статуту Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 19 Міністерства охорони здоров»я України», в яких зазначено, що керівник закладу розпоряджається коштами та майном і вирішує інші питання діяльності закладу згідно з законодавством та Статутом. Враховуючи вищевикладене, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає матеріальна шкода в розмірі її середньомісячного заробітку в сумі 11 424,75 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним та підтверджені належним чином судові витрати, а тому стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 250 грн., підтверджені наданою суду квитанцією про сплату судового збору. На підставі викладеного і ст. ст. 130, 132 КЗпП України.

Outcome: approved