Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. На підставу своїх вимог спирається на те, що 14 березня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Кищенці» та [PERSON] укладено договір позики №1403191. Згідно даного Договору ТОВ «Кищенці» - позикодавець передало [PERSON] , в якості позики, 16 283,51 грн., терміном до 01.07.2019 року. Факт передачі коштів, в якості позики, підтверджується видатковим касовим ордером від 14 березня 2019 року №197. Представник позивача зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 4 Договору, позичальник зобов`язаний повернути позику до 01.07.2019 року. Згідно п. 8 Договору, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві грошей готівкою або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Представник позивача також зазначає, що станом на день подання позовної заяви відповідач не повернув позивачеві суму отриманої позики за Договором. На усні звернення від представників позивача про повернення позики відповідач належним чином не відреагував. Згідно п. 7 Договору позики, у разі несвоєчасного повернення позики позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати штрафної санкції в розмірі 5% від суми позики, що зазначена в п. 1 Договору. Таким чином, з урахуванням прострочення виконання зобов`язання щодо повернення позики, відповідач повинен сплатити позивачеві додатково 3% річних, інфляційні втрат та штрафну санкцію в наступних розмірах. Враховуючи прострочення виконання зобов`язання (повернення позики) на 324 дні (з 2 липня 2019 року по 20 травня 2020 року), то 3% річних від суми заборгованості становить 433,63 грн. ((16 283,51х3%)/365)х324. Сума інфляційних втрат ТОВ «Кищенці» у зв`язку із несплатою заборгованості Відповідачем становить 309,39 грн. ((16283,51х101,9/100)-16283,51), де 101,9 відсоток інфляції за весь період прострочення. Штрафна санкція за несвоєчасне повернення заборгованості санкції становить 814,18 грн. (16 283,51х5%), що змушує представника позивача звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 26.05.2020 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідніправовідносини. 14 березня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Кищенці» та [PERSON] укладено договір позики №1403191. Згідно даного Договору ТОВ «Кищенці» - позикодавець передало [PERSON] , в якості позики, 16 283,51 грн., терміном до 01.07.2019 року. (а.с.7). Факт передачі коштів, в якості позики, підтверджується видатковим касовим ордером від 14 березня 2019 року №197. (а.с.8). Позивач згідно позову зазначає, що на час звернення до суду з позовом відповідач не повернув йому борг. Суд вирішуючи дний спір керується наступним. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Дана особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, договір позики, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів, що регламентується правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі №6-1967цс15. З наявної в матеріалах справи договору позики №1403191 від 14.03.2019 року вбачається, що відповідач зобов`язався повернути борг позивачу протягом визначеного строку. Судом враховується, що вищезазначен договір містить в собі відомості щодо строку погашення боргу, скріплена підписом відповідача. Згідно з частиною другою ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ч. 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних судом встановлено правомірність нарахування останніх відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України. Встановивши наявність договору позики, факт не повернення цих коштів у визначений в ньому строк, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, а саме грошові кошти в сумі 17 840 грн. 71 коп., що складається з основної суми боргу по договору в розмірі 16283 грн. 51 коп., 433,63 грн., що складають 3 % річних, за термін прострочення, 309 грн. 39 коп., що є інфляційними втратами, 814 грн. 18 коп., штрафної санкції. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved