Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про встановлення нікчемності правочину та застосування наслідків нікчемного правочину. Вимоги позову мотивує тим, що 23.11.2016 між ним та відповідачем ТОВ «Ентерпрайсс» було укладено договір ревардингу № 10681, згідно умов якого останній, як постачальник зобовязувався придбати та передати на умовах ревардингу у користування позивачу майно трактор марки МТЗ-82.1 Беларус за ціною 205\~000 грн., а [PERSON] зобовязувався прийняти товар та сплачувати ревардингові платежі. На виконання умов вищевказаного договору, 23.11.2016 [PERSON] було сплачено 41\~000 грн. Вважає, що укладений договір не відповідає чинному законодавству, порушує його права споживача та не породжує жодних правових наслідків, через недотримання форми договору при його укладенні. Вважає, що оскільки при укладенні оскаржуваного договору не було дотримано умови про його нотаріальне посвідчення, а тому він є нікчемним. Просить визнати нікчемним договір ревардингу №10681 від 23 листопада 2016 року, застосувати наслідки недійсності правочину стягнувши з відповідача кошти в розмірі 41 000 грн., сплачені згідно договору та стягнути судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач ТОВ «Ентерпрайсс» не забезпечив явку свого представника в судове засідання, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 23 листопада 2016 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Ентерпрайсс» укладено договір ревардингу №110681 з додатками, за умовами якого ТОВ «Ентерпрайсс», як постачальник зобовязувався придбати та передати на умовах ревардингу у користування майно трактор марки МТЗ-82.1 Беларус, а отримувач [PERSON] зобовязувався прийняти товар та сплачувати ревардингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору (а.с. 6-14). Відповідно до додатку № 1 до договору ревардингу №110681 від 23.11.2016 вартість предмету ревардингу на дату підписання договору складає 205\~000 грн. Додатком № 2 до договору встановлено щомісячний платіж в розмірі 8\~541,67; вартість фінансування 41 000 грн. На виконання умов договору [PERSON] сплатив грошові кошти у розмірі 41\~000 грн., що стверджується копією квитанції №21\\з3 від 23.11.2016, наявною в матеріалах справи (а.с. 15). Призначення платежу оплата вартості фінансування згідно договору. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставами недійсності правочину згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3,5, 6 ст. 3 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 215 ЦПК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Згідно із визначенням, наведеним у розділі І Договору, ревардингом є вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору ревардингу (а.с.6). Аналізуючи зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що правовідносини, які виникають між сторонами за таким договором, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Закону України «Про фінансовий лізинг», оскільки містять елементи вказаних договорів, а також нормами Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки позивачем договір укладено з метою набуття права власності на транспортний засіб для особистих потреб. Застосовуючи аналогію закону, на підставі ст. 8 ЦК України суд при вирішенні даної справи керується зазначеними правовими нормами, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини. Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. Згідно зі статтею 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідний висновок наданий Верховним судом України у постанові від 19.10.2016 у справі №161/6341/15-ц. З матеріалів справи та викладених в позовній заяві обставин, судом встановлено, що укладений 23.11.2016 договір ревардингу між ТОВ «Ентерпрайсс» та [PERSON] нотаріально посвідчено не було. А тому, на підставі положень чинного законодавства такий договір є нікчемним. Оскільки, позивачем заявлено вимогу про визнання оспорюваного договору нікчемним, факт нікчемності підлягає констатації судом. Нікчемний правочин є недійсним в силу закону. Згідно із ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Оскільки, 23 листопада 2016 року позивач [PERSON] сплатив на рахунок відповідача 41 000 грн. на виконання умов договору ревардингу, який є нікчемним, на вимогу позивача необхідно застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з відповідача на користь [PERSON] одержані за нікчемним договором кошти в сумі 41 000 грн. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат.

Outcome: approved