Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач, діючи в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визначення фактичного місця проживання дитини, звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивував тим, що в 2002 році він уклав шлюб з відповідачкою. 08.06.2003 року у сторін по справі народився син [PERSON]. Спільне життя сторін виявилось невдалим і невдовзі після народження сина, вони стали проживати окремо. У вересні 2003 року на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області по цивільній справі № 2 1078 /2003 шлюб між сторонами було розірвано. За домовленістю сторін їх син [PERSON] залишився проживати з відповідачкою по справі. У звязку з цим вона звернулась до Енергодарського міського суду з позовом про стягнення аліментів з позивача на свою користь на утримання сина до досягнення ним повноліття. 31.10.2003 року рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області по справі № 2 - 1340/2003 року ухвалено стягнути аліменти з позивача на користь відповідачки на утримання їх сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усього заробітку (доходу) до повноліття дитини. Не дивлячись на тривалий період проживання сина з відповідачкою, позивач завжди піклувався про нього, надавав кошти на додаткові витрати крім аліментів, цікавився життям хлопчика, їздили на спільний відпочинок тощо. 30 травня 2015 року, на вимогу відповідачки син сторін переїхав на постійне місце проживання в квартиру позивача - разом з усіма речами. Таким чином на сьогоднішній день всі питання виховання та утримання сина [PERSON] вирішує виключно позивач, щоденно займається його повноцінним вихованням, організацією дозвілля, покупкою одягу, предметів канцелярії, повноцінного харчування - але не дивлячись на дані обставини й досі відповідачкою не відізвано з примусового виконання виконавчий лист про стягнення аліментів, відповідачка продовжує отримувати аліменти щомісячно з заробітної плати позивача, які стягуються на її користь на утримання сина [PERSON]. Позивач неодноразово намагався вийти на звязок з відповідачкою, намагаючись в добровільному порядку вирішити питання про звільнення його від сплати аліментів, та обсудити подальше виховання сина, але все виявилось безрезультатним - телефон не відповідає. Наскільки стало відомо від спільних знайомих вона разом зі своїм новим чоловіком та сином від другого шлюбу виїхала за кордон не повідомивши куди і на який термін. З кінця травня 2015 року кошти на утримання дитини не надає, участі у його вихованні не приймає. Квартиру за адресою: [ADDRESS] син позивача вважає своєю єдиною домівкою, в даній квартирі він має окрему кімнату облаштовану всім необхідним для навчання та відпочинку. Позивач працює на ВП ЗАЕС електромонтером отримує заробітну плату, а відтак є матеріально забезпеченим. Спиртними напоями позивач не зловживає, та має позитивні характеристики за місцем роботи і проживання. На даний момент сину сторін по справі виповнилося дванадцять років, він навчається в 7 - В класі ЕНВК № 5 м. Енергодар, що потребує значних матеріальних затрат. Крім того існує перелік обовязкових покупок, яких щомісячно потребує дитина - необхідні продукти харчування, предмети для розумового розвитку дитини (зошити, ручки, розвиваючі книги, тощо), мобільний звязок, покупка необхідного сезонного одягу, медикаментів, миючих засобів (шампунь, мило, пральний порошок). Таким чином середня сума затрат позивача на виховання спільного з відповідачкою сина є значною сумою, яку він змушений сплачувати самостійно без будь якої допомоги від відповідачки. Просить суд: - судовий розгляд справи провести відповідно до вимог ч. 9 ст. 110 ЦПК України, за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідачки [PERSON] Енергодарським міським судом Запорізької області; - визначити місце проживання дитини [PERSON] [INFO] разом з його батьком [PERSON] за місцем їх фактичного проживання в квартирі за адресою: [ADDRESS]; - припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, до повноліття дитини, які стягуються з нього на підставі рішення Енергодарського міського суду від 31.10.2003 року по цивільній справі № 2-1340/2003 року; - відкликати з примусового виконання через ВДВС Енергодарського МУЮ виконавчий лист по цивільній справі № 2-1340/2003 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, до повноліття дитини; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) боржника, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину певного віку, до повноліття дитини; допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про слухання справи в його відсутність, за участю представника за договором про надання правової допомоги, позовні вимоги підтримав в повному обсязі ( а.с. 29). Представник позивача, що діє на підставі договору про надання правової допомоги - позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити в повному обсязі, надала заяву про розгляд справи в її відсутність ( а.с. 30). Відповідач у судове засiдання повторно не з`явилася, про причини неявки суду не повiдомила, заперечень проти позову не надала, хоча про день та час слухання справи була повiдомлена належним чином, у зв`язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, постановити заочне рiшення в порядку ст. 169 ч.4 ЦПК України, на пiдставi даних що є у справi та доказiв. Судом зроблена об'ява в газеті « Запорізька правда» від 03.12.2015 року про виклик відповідача до суду ( а.с. 33). Представник третьої особи - органу опіки і піклування Енергодарської міської ради надав заяву про слухання справи в його відсутність, не заперечує проти задоволення позову, надав акт про обстеження житлово - побутових умов дитини ( а.с. 31.32). Дослідив матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, відповідно до ч.1 ст. 161 СК України спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, і не спростовується сторонами, син позивача з травня 2015 року постійно проживає з батьком в м. Енергодар і де з 01 вересня 2015 року по теперішній час відвідує шкільний навчальний заклад. Відповідно до Акту обстеження житлово - побутових умов неповнолітнього, він проживає з батьком, позивачем по справі, за адресою: [ADDRESS]. Умови для проживання дитини відповідають санітарно - гігієнічним нормам. Отже відповідно до акту, зробленого органом опіки та піклування, проживання неповнолітнього з батьком доцільне та таке, що відповідає інтересам дитини ( а.с. 7). Таким чином, позовна вимога позивача щодо визначення місця проживання сина разом з ним є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, оскільки це буде відповідати інтересам дитини, а згідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь - яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття, а тому відповідач повинна сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини. Крім того, відповідно до ст. 88 СК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, так як позивач щодо вимог про стягнення аліментів звільнений від його сплати.

Outcome: approved