Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії, посилаючись на те, що відповідач є власником (наймачем) квартири [ADDRESS] та зареєстрована як побутовий споживач, особовий рахунок [NUMBER]. Стверджує, що не зважаючи на постачання теплової енергії в період з 1 жовтня 2013 року по 1 липня 2016 року, відповідач не здійснює її оплату, в результаті чого виникла відповідна заборгованість. Просить суд стягнути з відповідача 10 063,99 грн. заборгованості за постачання теплової енергії та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.31). Представник відповідача - [PERSON] в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову в повному обсязі. Відповідно до ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін, від яких надійшли відповідні заяви, на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. З урахуванням ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що відповідач зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS], за якою у товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія», яке є правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія», що надає послуги з постачання теплової енергії (а.с.11), відкритий особовий рахунок на ім'я відповідача [NUMBER]. У відповідності до розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 1 жовтня 2013 року по 1 липня 2016 року по особовому рахунку [NUMBER] існує заборгованість в розмірі 10 063,99 грн. (а.с.5-7). Розрахунок здійснено на основі тарифів, погоджених рішенням виконавчого комітету Артемівської міської ради Донецької області від 5 березня 2008 року №173 (а.с.14-15) та від 1 жовтня 2008 року №729 (а.с.17-18), а також затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 14 грудня 2010 року №1831 (а.с.18 на звороті) та постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, від 6 червня 2014 року №650, від 11 липня 2014 року №899 (а.с.10-11). Згідно з п.5 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У відповідності до ч.5 п.40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року №1198, споживач теплової енергії зобов'язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Таким чином, споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 30 жовтня 2013 року по справі №6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі №3-184гс14. Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач-споживач не здійснила оплату за послуги з постачання теплової енергії, надані позивачем, за період з 1 жовтня 2013 року по 1 липня 2016 року, що визнав представник відповідача, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved