Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даним позовом. Представник позивача у справі, Безбородько І.М., в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю із мотивів наведених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Із змісту позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», вбачається, що за кредитним договором № IFWWGA0000000810 від 24 грудня 2007 року, [PERSON] отримала в позивача кредит у розмірі 60000.00 грн. на термін до 24.12.2017 року та зобов'язалась виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Відповідач ухилилася від виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором. У зв'язку із цим у останньої утворилася заборгованість в розмірі 187211,90 грн. В забезпечення виконання зобов'язання за договором № IFWWGA0000000810 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. Просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 187211,90 грн. Відповідачка у справі [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково. Просили зменшити розмір пені. Суду пояснила, що вона справді не погасила заборгованість перед банком, оскільки вона часто хворіє і на даний час їй потрібні значні кошти на лікування. Відповідач у справі [PERSON], в судовому засіданні позов визнав частково. Просив зменшити розмір пені. Суд, заслухавши відповідачів і вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із таких підстав. Статтею 1054 ЦК України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 24.12.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № IFWWGA0000000810 за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримала кредит в розмірі 60000,00 грн. на термін до 24.12.2017 року. (а.с.13-15). Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично порушувала строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № IFWWGA0000000810 від 24.12. 2007 року (а.с.7-9). Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 06.03.2015 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого нарахована вся сума заборгованості відповідача за кредитними зобов'язаннями в розмірі 187211,90 грн., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 54229,93 грн., заборгованість за процентами в розмірі 44090,18 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 5664,32 грн; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 74074,52 грн.; а також штрафи відповідно до договору: штраф ( фіксована частина) 250,00 грн; штраф (процентна складова) - 8902,95 грн. Суд вважає за можливе застосувати приписи ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір неустойки. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Враховуючи викладене, розрахунок заборгованості, співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій і наслідків порушення зобов'язання, суд приходить до переконання, що належним способом прояву принципів добросовісності, справедливості та розумності у спірних правовідносинах, а також досягнення певного балансу прав та інтересів кредитора та боржника є реалізація судом передбаченого ч. 3 ст. 551 ЦК України права на зменшення розміру пені і штрафу. З огляду на викладене, враховуючи клопотання у судовому засіданні відповідачів, а також те, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 2000 грн. В забезпечення належного виконання зобов'язання по кредитному договору № IFWWGA0000000810 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки (а.с.18) відповідно до якого [PERSON] зобов'язувався перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором № IFWWGA0000000810 24.12.2007 року. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. У зв'язку з цим за законом у такому випадку відсутня обов'язкова процесуальна співучасть. З огляду на те, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ст. 554 ЦК України); поручителі несуть самостійну відповідальність перед кредитором за порушення зобов'язань боржником, оскільки вони перебувають у самостійних договірних відносинах, кредитор має право вимагати виконання обов'язку в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, зокрема лише від поручителів, які солідарно відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 грудня 2011 р. у справі № 6-84цс11). За таких обставин у позивача виникло право пред'явити вимогу до поручителів про виконання основного зобов'язання боржника [PERSON] щодо повернення кредиту. Позивач звертався до відповідачів із відповідними вимогами (а.с.10). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст.ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яким позивачеві відмовлено. Відповідно до абзаців 5, 6 п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. На підставі наведеного, ст.ст. 509, 526, 527, 536, 549, 551, 610-612, 623-626, 629, 651, 1046, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial