Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та відновлення дошлюбного прізвища, мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склались, відсутнє взаєморозуміння, сторони шлюбних стосунків не підтримують; у шлюбі дітей немає; примирення, подальше спільне життя і збереження сімї вважає неможливим і таким, що суперечить інтересам сторін, а тому має твердий намір розірвати шлюб; відповідач ухиляється від розірвання шлюбу через органи РАЦС. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позові вимоги підтримує, на примирення не погоджується. Відповідач подав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Відтак, виходячи з положень ст.158 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи за відсутності сторін. Перевіривши законність визнання позову відповідачем, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ТП № 130652, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Овруцького районного управління юстиції Житомирської області 14.11.2015 року, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 14.11.2015 року було зареєстровано шлюб, актовий запис № 138. Згідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, не погоджуються на примирення та спільно бажають розірвати шлюб, в шлюбі у сторін дітей немає. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання та підтримання подружніх стосунків сторін стало неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюбу не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне також розяснити сторонам, що згідно з абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 640 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути частину судового збору в сумі 320 грн.

Outcome: approved