Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач зазначила, що 23.01.2018 року помер [PERSON], який за життя склав заповіт, яким заповідав їй земельну ділянку, площею 14,0496га, що розташована на території Широкоярської сільської ради Чернігівського району Запорізької області. Позивачем пропущено строк для прийняття спадщини, оскільки про наявність зазначеного заповіту вона не знала, довідалася 01.08.2018р. від своєї тітки співмешканки спадкодавця [PERSON], і фактично мешкає на непідконтрольній Україні території. Просить визначити їй додатковий строк для прийняття цієї спадщини, тривалістю три місяці. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON], співмешканка спадкодавця з 1976р. по день його смерті, надала суду заяву про те, що на спадщину вона не претендує, звертатися до суду з заявою про надання їй додаткового строку для прийняття спадщини не буде. Представник Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 23.01.2018 року помер [PERSON] (а.с.7), який за життя склав заповіт, яким заповідав позивачу земельну ділянку, площею 14,0496га, що розташована на території Широкоярської сільської ради Чернігівського району Запорізької області (а.с.9). Питання про недійсність заповіту по справі не ставиться. 07.08.2018р. приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу [PERSON] позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що залишилася після смерті 23.01.2018р. [PERSON] (а.с.13). Згідно копії спадкової справи № 119/2018 до майна померлого 23.01.2018р. [PERSON], позивач, як спадкоємець за заповітом, єдина звернулася з заявою про прийняття спадщини, але з пропуском строку, встановленого законом для прийняття цієї заяви (а.с.30). Згідно довідки № 500 від 30.07.2018р. виконкому Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, з [PERSON], який помер 23.01.2018р., з 1976р. по день смерті проживала та була зареєстрована співмешканка відповідач у справі [PERSON] (а.с.35). Даних про\~інших спадкоємців\~за законом\~або заповітом,\~які б\~звернулися з\~заявами про\~прийняття спадщини\~після смерті\~спадкодавця,\~або прийняли\~її в\~порядку ч.3\~ст. 1268 ЦК України, спадкова справа не містить. Відповідно до ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.\~1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст.\~1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06.09.2017р. у справі № 6-496цс17, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності вищевказаним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. З врахуванням викладеного позов слід задовольнити частково, відмовивши у задоволенні позову в частині вимог до Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області за неналежністю відповідача.

Outcome: partial