Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 05.09.2004 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Володимир-Волинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 164, та відповідно було видано свідоцтво про укладення шлюбу, серії 1-ЕГ № 076898. Від спільного подружнього життя у них народилась одна дитина, син [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим і спільне життя з нею не склалося. Через несумісність характерів, спільне подружнє життя з відповідачем поступово стало нестерпним. Відсутність почуттів одне до одного та відсутність спільних життєвих інтересів призводили до постійної напруженості в сім'ї, що негативно впливає на його психологічний стан та стан дитини. Подальше перебування в шлюбі суперечить його інтересам, а тому просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, подав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав повністю, просить суд слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилась, подала суду заяву згідно якої позов визнав повністю, просить суд слухати справу у його відсутність. Дослідивши зібрані матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.09.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Володимир-Волинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 164. Дана обставина стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від спільного подружнього життя у них народилась одна дитина син [PERSON], [INFO], батьками якогої являютються сторони по справі, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Згідно зі\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.ч. 3 та 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно до вимог ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи слідує, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, майнового спору у них немає. Їх шлюб існує лише формально, надання судом строку для примирення позивач не бажає, а збереження шлюбу суперечить його інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження\~\~відсутні.

Outcome: approved