Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з позовом до Гошівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, треті особи: відділ державної реєстраційної служби Овруцького районного управління юстиції; відділ Держземагенства в Овруцькому районі Житомирської області, про визнання за нею та її неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] права власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], на земельні ділянки розміром 0,25га, надану для обслуговування домоволодіння по [ADDRESS] та 0,0484га, надану для ведення особистого підсобного господарства біля цього ж будинку, після смерті її чоловіка [PERSON] у рівних долях, тобто по 1/3 частині. Свої вимоги мотивує тим, що її чоловік [PERSON] придбав у власність в [ADDRESS] житловий будинок з надвірними будівлями, та дві земельні ділянки розміром 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,0484 га для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується договором купівлі-продажу від 15 серпня 2005 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 26 травня 2014року. Після смерті чоловіка, вона та її діти як спадкоємці за законом, прийняли спадщину, оскільки вчасно [PERSON] подала заяву від свого імені та від імені дітей про прийняття спадщини за законом до Овруцької ДНК. Однак спадкові права на домоволодіння та земельні ділянки вона оформити не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння та земельні ділянки. Позивач в судове засідання не з'явилася, в позовній заяві та в заяві поданій до суду до початку судового розгляду просила розглянути справу у її відсутність, погоджується на заочний розгляд справи. Представник відповідача - Гошівської сільської ради в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, причини неявки не повідомив, про розгляд справи у його відсутність не клопотав. Представники третіх осіб - відділу державної реєстраційної служби Овруцького районного управління юстиції та відділу Держземагенства в Овруцькому районі Житомирської області в судове засідання не з'явилися, проте були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, причини неявки не повідомили, про розгляд справи у їх відсутність не клопотали. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази встановив наступне. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. 15 серпня 2005 року між [PERSON], від імені якої за довіреністю, посвідченою виконкомом Гошівської сільської ради Овруцького району 14.10.2004 року за реєстровим №18 діяла [PERSON], та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив належним [PERSON] на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями за [ADDRESS] та прилеглі до нього земельні ділянки розмірами: 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); 0,0484 га - для ведення особистого селянського господарства. Із вищезазначеного договору вбачається, що вказаний в договорі: житловий будинок - належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Гошівської сільської Ради 05.05.2005 року за № 4; яке зареєстроване у витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Коростенського міжміського бюро технічної інвентаризації 05.05.2005 року, номер витягу 7175041, реєстраційний номер 10686171; земельна ділянка розміром 0,2500 га - на підставі державного акта серії ЯА № 119552, виданого виконкомом Гошівської сільської Ради 20.04.2005 року і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010521700001; земельна ділянка розміром 0,0484 га - на підставі державного акта серії ЯА № 119553, виданого виконкомом Гошівської сільської Ради 20.04.2005 року і зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010521700002. Договір купівлі-продажу посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Овруцького районного нотаріальної округу Житомирської області 15.08.2005 року за реєстром №3221. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). Із свідоцтва про одруження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Згідно свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є дітьми спадкодавця [PERSON] (а.с.5,6). На підставі ч.1 ст.1261 ЦК України вони є спадкоємцями першої черги за законом. Як слідує з повідомлення Овруцької державної нотаріальної контори від 26.01.2015 року №90/01-16 після померлого [PERSON] заведена спадкова справа №577/2014 року, в зв'язку з подачею заяви про прийняття спадщини за законом від дружини померлого [PERSON], що проживає с. Потаповичі Овруцького району Житомирської області, та заяв про прийняття спадщини від [PERSON], яка діє від малолітніх дітей померлого: [PERSON]; [PERSON] Постановами завідуючої Овруцької державної нотаріальної контори [PERSON] №22/02-31, №23/02-31, №24/02-31 від 16.01.2015 року [PERSON], малолітнім [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщину за законом в 1/3 (одній третій) частці на житловий будинок та земельні ділянки кожній, після померлого [INFO], [PERSON] зв'язку з тим, що [PERSON] пред'явлено договір купівлі-продажу, який не зареєстрований в Коростенському міжміському бюро технічної інвентаризації Житомирської області, та не пред'явлені державні акти про право власності на земельні ділянки, що встановлено чинним законодавством України (а.с.11-13). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності САА №866388 від 05.05.2005 року та рішення виконкому Гошівської сільської ради від 24.01.2005 року №4, інші відомості відсутні (а.с. 38). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 32663848 від 26.01.2015 року наданого державним реєстратором прав на нерухоме майно Овруцького РУЮ Житомирської області вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] відсутні (а.с. 37). Стосовно земельних ділянок, які розташовані за адресою: [ADDRESS], кадастрові номери 1824282200:02:003:0003, 1824282200:02:003:0002 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомості відсутні (а.с. 33-36). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом право на спадкування одержують особи за законом, визначені в ст. ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст.657 Цивільного кодексу України ( в редакції, що діяла на час укладення [PERSON] договору купівлі-продажу від 15.08.2005 року) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до частин 3,4 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення; якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності на майна виникає з моменту такої реєстрації. Вказані норми встановлюють особливий порядок виникнення права власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. При цьому, за змістом даних норм, державна реєстрація договору та державна реєстрація майна (прав власності на майно), яка здійснюється на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», не є тотожними поняттями. Договір купівлі-продажу, укладений 15.08.2005 року між [PERSON] та [PERSON], був нотаріально посвідчений та зареєстрований відповідно до чинного законодавства в Державному реєстрі правочинів, номер правочину № 3221. Відповідно до Інструкції про ведення Державного реєстру правочинів, затвердженого наказом МЮ України від 18 серпня 2004 року №86/5, яка діяла на момент укладення зазначеного вище договору купівлі-продажу, державна реєстрація правочину проводиться нотаріусом шляхом унесення відповідної інформації до Державного реєстру правочинів одночасно з його нотаріальним посвідченням. Таким чином, право власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], що є предметом договору, укладеного 15 серпня 2005 року між ним та [PERSON] виникло в момент його посвідчення та державної реєстрації в Державному реєстрі правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України (в редакції, що діяла на час укладення [PERSON] договору купівлі-продажу від 15.08.2005 року) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У відповідності до вимог ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі : а) придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами та ін. Право приватної власності на землю набувається і реалізується громадянами та юридичними особами виключно відповідно до закону. Підстави та умови набуття цих прав передбачені у главі 19 Земельного Кодексу України. Відповідно до п.1.1. Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею», затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43, право власності на землю і право постійного користування землею посвідчується державним актом: на право власності на земельну ділянку; на право постійного користування земельною ділянкою. У даному конкретному випадку [PERSON] за життя не зареєстрував своє право власності на спірні земельні ділянки, яке фактично набув це право шляхом укладання договору купівлі-продажу земельних ділянок, посилання на який містяться вище. Статтею 126 ЗК України ( в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин) встановлено що прав власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а в ст. 125 ЗК України вказується, що право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності земельною ділянкою, та його державної реєстрації. В той же час право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. А якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Із вищевикладеного слідує, що набувач при укладені договору купівлі-продажу земельної ділянки - [PERSON] в повному обсязі не набув права власності на земельні ділянки, оскільки не отримав держаний акт про право власності та не зареєстрував його. Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Оскільки на день своєї смерті [PERSON] належало право на земельні ділянки, але він в повному обсязі не набув права власності в силу закону, при цьому ніким це його право не оспорюється, тому його право переходить до спадкоємців, позивачів по справі. З огляду на вищенаведене суд вважає за доцільне визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та на земельні ділянки, оскільки позивачі є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] за законом, та фактично спадкодавцем було набуто право власності на спірні земельні ділянки, проте не було зареєстровано у встановленому законом порядку, шляхом отримання державного акту про право власності на земельну ділянку в органах Держземагенства України та набуто право власності на житловий будинок з надвірними будівлями. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 276,04 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved