Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до Борівського районного суду з позовом, в якому вказав, що він та його дружина - [PERSON] є власниками квартири, розташованої за адресою: пров. Миру, б. 7 [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності № б/н від 12.12.2006 р. зареєстрованого Борівською селищною радою по рішенню виконкому № 358 від 12.12.2006 р. [PERSON] зареєстрований в квартирі за вищевказаною адресою з 17.11.2011 р., але фактично там ніколи не проживав. Позивач зазначає, що неодноразово просив відповідача виписатися з їхньої квартири, на що відповідач погодився, пообіцяв виконати, але так і не виписався, що заважає [PERSON] з дружиною продати дану квартиру. В своїй позовній заяві позивач просить визнати [PERSON] особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: вищевказаною квартирою. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. Таким чином, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін, що відповідає положенням ст.ст.158, 224 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В ході дослідження доказів у судовому засіданні судом було встановлено, що квартира, розташована за адресою: пров. Миру, б. 7 [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та членам його сімї: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності № б/н від 12.12.2006 р. зареєстрованим Борівською селищною радою по рішенню виконкому № 358 від 12.12.2006 р.(а.с.15) та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13202166 від 12.01.2007 р. (а.с.16). З домової книги на вказану квартиру (а.с.17) вбачається, що в б. 7 [ADDRESS] в смт. Борова дійсно зареєстрований [PERSON] на постійному місці проживання, але фактично за вказаною адресою проживають [PERSON], [PERSON] та [PERSON], натомість [PERSON] не проживає там близько пяти років, тобто взагалі з моменту реєстрації, що підтверджується актами обстеження домоволодіння за адресою: пров. Миру, б. 7 [ADDRESS] від 27.07.2016 р., 26.05.2016 р., 22.03.2016 р. (а.с.18 -20). Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги той факт, що відповідач фактично не проживав у вказаній квартирі з моменту реєстрації 17.11.2011 р., нехтує проханням позивача знятися з реєстраційного обліку, чим порушує законні права та інтереси останнього як власника квартири, суд

Outcome: approved