Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

Позивач звернувся 31 січня 2017 року до суду з позовом до відповідача, який 06 липня 2017 року уточнив, про стягнення невиплаченої орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 24 січня 2012 року між ним та селянським (фермерським) господарством «Сонячне» (далі СФГ «Сонячне») був укладений договір оренди землі № 438, відповідно до якого він передав в оренду земельну ділянку площею 6,9884 га, що належить останньому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП №048245. Зазначеним договором було передбачено, що орендодавець передає строком на 15 років в оренду земельну ділянку для сільськогосподарського призначення, а відповідно до п. 9.1 договору орендна плата вноситься в грошовій формі: не менше 3% нормативної грошової оцінки землі та в натуральній формі відповідно до п. 9.2. Позивач посилається на те, що сторони домовилися про змішану форму оплати орендної плати поєднану готівковою й безготівковою (натуральною) формою оплати так і відповідними послугами. Згідно п. 11 договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься в грошовій формі - до 01 липня наступного року, після кожного року оренди; в натуральній - до 31 грудня поточного року. Однак відповідач не видав (не сплатив) грошову форму оплати позивачу за 2014-2016 роки, трактуючи істотні умови договору на власний розсуд, а саме, що орендна плата повинна сплачуватися тільки у грошовій (готівковій) або тільки у натуральній формі. Тобто в альтернативній формі, що суперечить вимогам п. 9 договору, яким поєднано як грошову так і натуральну форму оплати. У результаті неналежного виконання договірних обов`язків СФГ «Сонячне» позивачу не сплачено 8864 грн. 01 коп. заборгованості по сплаті орендної плати за 2014, 2015 роки, 5907 грн. 84 коп. заборгованості по сплаті орендної плати за 2016 рік, 5479 грн. 67 коп. пені за неналежне виконання договірних зобов`язань за 2015 рік за період з 01 липня 2016 року по 07 липня 2017 року та 124 грн. 04 коп. пені за неналежне виконання договірних зобов`язань за 2016 рік, за період з 01 липня 2017 року по 07 липня 2017 року, а всього 20375 грн. 56 коп., які він просить стягнути на його користь. Крім того, в зв`язку з систематичним порушення відповідачем умов договору оренди землі №438 від 24 січня 2012 року, в частині не сплати грошової форми орендної плати, прохав розірвати даний договір оренди землі. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов в повному обсязі пославшись на обґрунтування викладене в позовній заяві. Представник відповідача СФГ «Сонячне», який належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 223, 224). Згідно поданих пояснень просив відмовити в задоволенні позову позивача, оскільки вважає, що зобов`язання за укладеним договором оренди з боку відповідача виконанні в повному обсязі та не погоджується з позовною вимогою про недоплату орендної плати, що стосується позовної вимоги про розірвання договору оренди землі посилаючись на Постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду України від 11 липня 2018 року у справі № 484/3687/16-ц, якою визначено правову позицію стосовно вимоги про розірвання договору оренди землі з підстави неналежного виконання іншою стороною зобов`язань за договором, а саме сплати орендної плати не в повному обсязі. Верховний Суду України дійшов висновку, що під «систематичністю» розуміється два та більше випадки несплати орендної плати, передбачені договором. Верховний Суд України зазначив, що у подібних спорах фундаментальне значення, крім ознаки «систематичність» має тлумачення терміну «несплата орендної плати». Це питання також вирішувалось під час розгляду зазначеної справи, оскільки в даному випадку мала місце саме сплата орендної плати в меншому розмірі просив відмовити, в зв`язку з зазначеною постановою, вважає, що відсутні підстави для розірвання договору оренди землі (а.с. 225, 226). З`ясувавши думку представника позивача, яка не заперечувала проти розгляду справи у відсутність представника відповідача, суд постановив проводити розгляд справи у відсутність представника відповідача. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 24 січня 2012 року між позивачем та СФГ «Сонячне» був укладений договір оренди землі № 438, відповідно до якого позивач передав в оренду відповідачу земельну ділянку площею 6,9884 га, що йому належить на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП №048245 та розташована на території Олександропільської сільської ради Солонянського району, Дніпропетровської області, строком на п`ятнадцять років (а.с. 21-24, 26). Даний договір 04 грудня 2012 року був зареєстрований відділом Держкомзему у Солонянському районі Дніпропетровської області за № 122508054000413. Між позивачем та відповідачем також було складено акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду, згідно якого [PERSON] передав відповідачу належну йому земельну ділянку (а.с. 25). Укладений договір оренди землі № 438 був прийнятий сторонами до виконання і продовжує діяти і в період розгляду справи судом, оскільки строк його дії не закінчився. Пунктом 9 зазначеного договору оренди передбачено форму та розмір орендної плати. А саме: згідно п.п. 9.1 було передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі: не менше 3% нормативної грошової оцінки землі та згідно п. 9.2 в натуральній формі: зерно фуражне - 1800 кг, хліб - 150 шт., борошно - 75 кг, макаронні вироби - 20 кг, крупа - 20 кг, олія - 25 кг, солома - 1000 кг, оранка городів - 0,35 га, м`ясо свинини - 6 кг, сало - 6 кг, гусятина - 10 голів, та ритуальні послуги - 2000 грн. Згідно пункту 11 укладеного договору було передбачено, що орендна плата вноситься в такі строки: а) в грошовій формі - до 01 липня наступного року після кожного року оренди; б) в натуральній - до 31 грудня поточного року. Підпунктом г пункту 29 договору оренди зазначено, що орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату. На період укладання даного договору оренди спірні правовідносини з приводу оренди земельних ділянок регулювались Законом України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року зі змінами та доповненнями на день укладання договорів оренди, Цивільним Кодексом України та Земельним кодексом України, а також постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року №220, якою затверджено типову форму договору оренди земельної ділянки. Згідно положень ст. ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на дату укладання договору), орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Під час розгляду справи судом було встановлено, що оскільки на час укладання договорів оренди землі закон дозволяв існування трьох видив орендної плати: грошову, натуральну та відробіткову, а також дозволяв поєднання різних форм орендної плати, то сторонами в договорі оренди землі № 438 було поєднано дві з них, а саме: грошову та натуральну форми орендної плати, що не суперечило ст. 22 чинного в 2011 році Закону України «Про оренду землі». Тому суд вважає, що відповідач за умовами укладеного договору зобов`язався виплачувати орендодавцю як грошову так і натуральну форму орендної плати, оскільки саме такі умови в частині форми орендної плати та способу її виплати були визначені сторонами при укладенні договору та протягом строку дії договору за взаємною згодою сторін не змінювались. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення несплаченої орендної плати обґрунтовані і при визначенні розміру заборгованості по орендній платі відповідача суд виходить з такого. Судом було встановлено, що згідно п. 9.1 договору оренди орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі не менше 3 % нормативної грошової оцінки землі, яка, згідно наданих позивачем витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки в 2014 році складала 131360 грн., в 2015 році - 164107 грн., в 2016 році - 196928 грн. (а.с. 27, 28, 81). Тому розмір орендної плати в грошовій формі за 2014 рік складав 3940 грн. 80 коп., за 2015 рік - 4923 грн. 21 коп., за 2016 рік - 5907 грн. 84 коп., що в загальному розмірі складає 14771 грн. 85 коп. Крім того, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений факт не сплати відповідачем позивачу орендної плати за 2015 рік, 2016 рік то позовні вимоги про стягнення пені за 2015-2016 роки в частині заборгованості по сплаті орендної плати в грошовій форм також підлягають задоволенню частково. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пунктом 14 договору оренди передбачено, що у разі невнесення орендної плати в строки визначенні цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3 % несплаченої суми за кожен день прострочення. Таким чином, оскільки відповідач не сплатив позивачу орендну плату за 2015 рік до 01 липня 2016 року, за 2016 рік до 01 липня 2017 року, тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача пеня за кожен день прострочення до строку який заявляє позивач в своєму позові, тобто до 06 липня 2017 року в такому розмірі: за несплату орендної плати за 2015 рік за період з 01 липня 2016 року по 06 липня 2017 року, тобто 343 дня - 5464 грн. 90 коп., за несплату орендної плати за 2016 рік за період з 01 липня 2017 року по 06 липня 2017, тобто 6 днів - 106 грн. 32 коп. Враховуючи викладене, на користь позивача з відповідача загалом підлягає стягненню 20343 грн. 07 коп., з яких 14771 грн. 85 коп. заборгованості по сплаті орендної плати за 2014, 2015, 2016 роки, 5464 грн. 90 коп. пені за неналежне виконання договірних зобов`язань за 2015 рік, за період з 01 липня 2016 року по 06 липня 2017 року, та 106 грн. 32 коп. пені за неналежне виконання договірних зобов`язань за 2016 рік, за період з 01 липня 2017 року по 06 липня 2017 року. Доводи позивача, що стягнення пені за неналежне виконання договірних зобов`язань станом на 07 липня 2017 року не приймаються судом, оскільки позовна заява про збільшення позовних вимог подана до суду 06 липня 2017 року, а не 07 липня 2017 року. Що стосується вимог про розірвання договору оренди, то дані вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке. Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Разом з тим згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. При цьому, фундаментальне значення, крім ознаки «систематичність», має значення саме несплата орендної плати, тоді як у вказаній справі має місце сплата орендної плати у меншому розмірі. Таким чином, суд вважає, що відсутні підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки не встановлено систематичної несплати відповідачем орендної плати, адже відповідач виплачував орендну плату, однак у неповному розмірі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений ним під час звернення з позовом до суду в частині задоволених вимог (а.с. 1,75). На підставі викладеного, ст.ст. 509, 510, 526, 530, 549, 651, 792 ЦК України; ст.ст. 93, 96 ЗК України; ст.ст. 1, 13, 32, 141 Закону України «Про оренду землі» та

Outcome: partial