Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт в сумі 30829,58 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 03.06.2014 року між банком і відповідачкою по справі була укладена Генеральна угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої відповідач отримав кредит у розмірі 19612,38 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами з 01 по 25 число кожного місяця. Відповідачка підтвердила свою згоду на те , що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанком » Умовами та правилами , Тарифами складають між банком та позичальником кредитний договір . У порушення діючого законодавства та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав в повні мірі, у зв'язку з чим банк має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Станом на 16.03.2015 року відповідачка має заборгованість перед позивачем в сумі 30829,58 грн., яка складається з : 19612,38 грн.- заборгованості за кредитом; 2814,36 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 3026,95 грн. - заборгованості за пенею та комісією; 5375,89 - штраф. Саме цю суму позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи Відповідачка, будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи, через засоби масової інформації , в судове засідання не з'явилася без поважних причин. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 03.06.2014 року між банком і відповідачкою по справі була укладена Генеральна угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої відповідач отримав кредит у розмірі 19612,38 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами з 01 по 25 число кожного місяця. (а.с.6-30) Відповідачка підтвердила свою згоду на те , що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанком » Умовами та правилами , Тарифами складають між банком та позичальником складають кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.5 ). Відповідно до ст.. 634 ч.1 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно умов кредитного договору позивачка взяла на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом та проводити погашення кредиту щомісячними платежами . Пунктом 2.8 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт передбачено , що при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту , позичальник сплачує банку пеню. Пунктом 2.4 глави 2 розділу II Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затверджених постановою Правління Національного банку України від 18.06.03 року № 255 (в подальшому - Правила № 255), визначає комісійні доходи і витрати банку як операційні доходи й затрати за наданими або отриманими послугами, сума яких обчислюється пропорційно сумі активу або зобов'язання чи вважається фіксованою. Комісії, що отримуються (сплачуються) під час надання послуг встановлені підпунктом б) пункту 2.4 розділу II Правил № 255. За смисловою ознакою, виходить, комісія за надання та обслуговування кредиту - це плата за послуги банку. Позивач не надав розрахунків заборгованості за комісією, а сума 3026,95 грн., яку позивач просить стягнути як пеню і коміссію, являється тільки пенею. Пунктом 2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт передбачено , що при порушенні позичальником строків погашення більш ніж на 31 день , срок яких не настав, строк повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникненя порушення , заборгованість по кредиту , починаючи з 32 дня порушення , вважається просроченим та позичальником сплачується банку штраф в розмірі 5375,89 грн. (а.с.6) . Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується , зокрема , неустойкою , яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном , які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Відповідно до п.2 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка , що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобов'язання . Враховуючи , що норма , яка встановлює таке положення , не є диспозитивною , тобто сторони не в змозі змінити її положення та встановити у договорі штраф у вигляді твердої суми або в кратному відношенні до суми зобов'язання суд приходить до висновку , що вимога позивача про стягнення фіксованої частини штрафу в сумі 5375,89 грн. не підлягає задоволенню. Взяті на себе зобов'язання відповідачка не виконала в повні мірі. Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника вимагати повернення всієї суми кредиту. Правовідносини які склалися між сторонами регулюються ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами ст. 536 ЦК України. Аналізуючи наведені докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають частково задоволенню та стягненню підлягає заборгованість станом на 16.03.2015 в сумі 25453,69 , яка складається з :19612,38 грн- заборгованості за кредитом, 2814,36 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом , 3026,95 грн. - заборгованості за пенею. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, підлягають частковому задоволенню і вимоги про стягнення судового збору в розмірі 1% с від суми задоволеного позову. На підставі наведеного та

Outcome: partial