Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обгрунтування своїх вимог вказує, що 14.08.2019 року о 16.40 год. [PERSON] в м. Ківерці по вул. Космонавтів, керуючи транспортним засобом марки «ГАЗ 33023» д.н.з. [NUMBER] , перед початком руху не перевірив технічний стан транспортного засобу, в результаті чого під час руху відбулось відпадання заднього лівого колеса, внаслідок чого відбулось ДТП, в результаті якого транспортний засіб марки «Volksvagen», д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, чим порушив п. 31.1 ПДР України. Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.09.2019 року визнано винним [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на 6 місяців. Цивільно-правова відповідальність відповідачана момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/1120989. Потерпілий звернувся до позивача із повідомленням № 25623 про настання події, а згодом 10.10.2019 року з заявою про виплату страхового відшкодування. 30.10.2019 року на підставі страхового акту № 25623/19 позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому у розмірі 68000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6790 від 30.10.2019 року. Оскільки ДТП відбулось внаслідок невідповідності технічного стану та обладнання застрахованого ТЗ дійсним вимогам ПДР України, до позивача як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи, відповідальної за завдану шкоду у розмірі 68000,00 грн. Просить суд стягнути з відповідача в його користь суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 68000,00 грн. та понесені судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримав, просив його задовольнити. Суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності представника позивача за наявними матеріалами справи. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, викладених у поданому відзиві на позовну заяву. Просили суд в задоволенні позову відмовити за недоведеністю позивачем заявлених позовних вимог. Заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.08.2019 року о 16.40 год. [PERSON] в м. Ківерці по вул. Космонавтів, керуючи транспортним засобом марки «ГАЗ 33023» д.н.з. [NUMBER] , перед початком руху не перевірив технічний стан транспортного засобу, в результаті чого під час руху відбулось відпадання заднього лівого колеса, внаслідок чого відбулось ДТП, в результаті якого транспортний засіб марки «Volksvagen», д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, чим порушив п. 31.1 ПДР України. Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.09.2019 року визнано винним [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на 6 місяців (а.с. 8). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до положень ч.ч.2, 5 ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України - розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Ст. 1166 п. 1 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. П. 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини. Цивільно-правова відповідальність відповідачана момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/1120989 (а.с. 7). На підставі заяви про виплату страхового відшкодування від потерпілої особи від 10.10.2019 року, страхового акта № 25623/19 та розрахунку до нього (а.с. 19, 20), позивачздійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 68000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6790 від 30.10.2019 року (а.с. 21). Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Актом цивільного законодавства, що регулює правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем внаслідок укладення договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким врегульовано виключний перелік підстав, за якими у страховика після виплати страхового відшкодування виникає право подати регресний позов до страхувальника, який спричинив дорожньо транспортну пригоду. Відповідно до підпункту 33.1.2 пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. Згідно з пп. а пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного стану засобу існуючим вимогам ПДР. Як встановлено судом, відповідач перед початком руху не перевірив технічний стан транспортного засобу, в результаті чого під час руху відбулось відпадання заднього лівого колеса, внаслідок чого відбулось ДТП та що не було спростовано стороною відповідача в судовому засіданні. Крім того, не погоджуючись з розміром суми матеріальної шкоди, відповідач будь-яких належних доказів на спростування заявленої позивачем суми, суду не надав. Крім того, клопотання про призначення відповідної експертизи не заявляв. Тому, доводи відповідача щодо неналежності доказів, які підтверджують розмір матеріальну збитку, завданого потерпілій особі та розміру заявлених позовних вимог є необґрунтованими та безпідставними. Отже, аналізуючи наведене вище суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 68000,00 грн. сплаченого страхового відшкодування. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача суму в розмірі - 2102,00 грн. понесених витрат пов`язаних зі сплатою судового. На підставі ст.ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 27, 33 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved