Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя та виховання дітей. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з відповідачем. Шлюб між сторонами фактично припинився з травня 2013року, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначив, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть його інтересам. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати, оскільки шлюб між сторонами фактично припинений. Пояснив, що міри прийняті судом для збереження сім'ї не дали позитивного результату. Наданий строк для примирення не примирив їх, збереження сім'ї вважає неможливим, просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу. Відповідач в судовому засіданні 03.04.2015року проти розірвання шлюбу заперечувала, зазначивши, що непорозуміння носять тимчасовий характер та просила надати термін на примирення. В судове засідання призначене на 03.07.2015 року на 11:00 год. та в судове засідання призначене на 16.07.2015 року на 14 год. 00 хв. відповідач не з'явилася про дату, місце та час повідомлялась належним чином до початку судового засідання до суду направила заяву з проханням відкласти розгляд справи на іншу дату в зв'язку з її відсутністю в місті, однак жодного підтвердження до даної заяви суду не надала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 21 лютого 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 176. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 03.04.2015 року було надано сторонам строк на примирення строком у три місяці. Після вжиття судом заходів щодо примирення подружжя, позивач наполягав на розірванні шлюбу, вказавши, що вжиті судом заходи не поновили їх сім'ю, наданий судом строк на примирення їх не примирив. Вказана обставина також була підтверджена в судовому засіданні позивачем. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved