Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступником, якого є ПАТ КБ «Приват Банк» 28.05.2014 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №HEXRRС09100038 від 06.06.2007 року [PERSON] (далі - відповідач) отримав споживчий кредит на придбання товару у розмірі 8203,79 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але відповідач на протязі тривалого часу не виконує взяті на себе зобов'язання, не здійснює щомісячних погашень кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 31886,44 гривні, з яких 4536,79 гривень - заборгованість за кредитом, 14492,21 гривня - заборгованість за відсотками, 1443,86 гривень - заборгованість за комісією за користування кредитом, 17930,72 - заборгованість з пені, 500 - штраф (фіксована частина), 1494,59 гривень - штраф (процентна ставка). Просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» борг за кредитним договором в сумі 28181,36 гривень та судові витрати. Представник позивача Романченко Т.М. до судового засідання не з'явилася направила до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позов підтримала, наполягає на стягненні з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» борг за кредитним договором в сумі 31886,44 гривні та судові витрати. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Суд вважає можливим відповідно до ст. 169 ЦПК України, слухати справу за відсутність представника позивача, оскільки це передбачено чинним законодавством. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася повторно, не повідомила про причини своєї неявки, хоча була належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, відповідно до ч.3 ст. 76 ЦПК України, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення члену її родини судової повістки про виклик до суду, а отже вважається належним чином повідомлена. Суд вважає можливим, відповідно до ст. 169 п. 4 ЦПК України, визнати причину неявки відповідача неповажною і ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України за згодою представника позивача. Перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи сторони в обґрунтування позову, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто необхідність виконання зобов'язання та повернення кредитних коштів банку. Спірні відносини відносяться до цивільних правовідносин та регулюються нормами цивільного законодавства: ст. 509, 510, 525-530, 554, 610, 625, 1054-10561 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року; Кредитного договору №HEXRRС09100038 від 06.06.2007 року, п. 3.2.2, 3.2.3, 3.2.7, 3.2.9, 4.2, 4.6, 4.7, 5.1-5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Рострочка») («Стандарт»). У судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] - 06.06.2007 року отримала споживчий кредит на придбання товару в сумі 8203,79 гривень у ЗАТ КБ «Приват Банк» (правонаступником, якого є ПАТ КБ «Приват Банк», але у зв'язку із несвоєчасним виконанням своїх зобов'язань відповідачем утворився борг в сумі 31886,44 гривні. Позичальнику встановлювався відповідний графік погашення кредиту, за яким погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: кожного поточного місяця в період з 05 по 10 число позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в установленій договорами сумі 518,08 грн. для погашення заборгованості за споживчим кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат, згідно з умовами, але позичальником порушується графік погашення кредиту, внаслідок чого станом на 17.03.2014 року відповідач має перед ПАТ КБ «Приват Банк» борг в сумі 20472,86 гривень де: 4536,79 гривень - заборгованість за кредитом, 14492,21 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1443,86 гривень - заборгованість за комісією та 17930,72 - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання: всього заборгованість складає: 38403,58 гривень. Але відповідно до судового наказу Новотроїцького районного суду Херсонської області від 30.06.2009 року з відповідача [PERSON] вже стягнуто заборгованість в сумі 8511,73 гривні, яка не враховується в підсумки вищевказаної заборгованості, а отже становить 29891,85 гривень і підлягає стягненню. Крім того, згідно позовних вимог, ПАТ КБ «Приват Банк» просив стягнути з відповідача 500 гривень - штраф (фіксована частина), 1494,59 гривень - штраф (процентна ставка), однак на думку суду в цій частині позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Виходячи зі змісту наведеної норми права вбачається, що пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. За таких обстави, позивач звертаючись до суду з даним позовними вимогами просить застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов'язана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. За ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Дотримуючись чинного законодавства України ПАТ КБ «Приват Банк» виконав всі зобов'язання перед позичальником в частині надання кредиту в розмірі та на умовах встановлених кредитним договором та видав відповідачеві кредит в сумі 8203,79 гривень, що підтверджується кредитним договором, однак відповідач не сплачував щомісячні платежі за кредит та відсотки за користування ним, тому за ним обліковується борг в сумі 29891,85 гривень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник позивача частково довів факт неналежного виконання умов кредитного договору відповідачем та факт наявності несплаченого боргу за кредитним договором разом із відсотками за користування кредиту та пенею в сумі 29891,85 гривень. Отже є підстави для часткового задоволення позову. В решті вимог слід відмовити. Оскільки позов задоволено частково, то суд відповідно до ст. 88 ЦПК України вважає необхідним віднести судові витрати за рахунок відповідача і стягнути з нього судовий збір в розмірі 318,86 гривень на користь позивача. На підставі зазначеного ст. 61 Конституції України, ст. 509, 510, 525-530, 554, 610, 625, 1054-10561 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року; Кредитного договору №HEXRRС09100038 від 06.06.2007 року, п. 3.2.2, 3.2.3, 3.2.7, 3.2.9, 4.2, 4.6, 4.7, 5.1-5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Рострочка») («Стандарт») і

Outcome: partial