Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач ДП «Торговий дім «Маяк» ТОВ «Агрофірма «Маяк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обовязків. В поданій до суду позовній заяві позивач посилався на те, що відповідач перебувала з позивачем в трудових відносинах на посаді продавця кіоску «Рідне Село», що знаходиться в м. Полтава на Центральному ринку. З нею було укладено договір від 18 липня 2017 року про повну матеріальну відповідальність. Також позивач вказував, що 29 жовтня 2017 року в магазині проведено ревізію, виявлено нестачу підзвітних товарно-матеріальних цінностей на суму 8812 грн. 62 коп. В поданій до суду позовній заяві просив суд стягнути з відповідача на користь позивача борг в розмірі 8812 грн. 62 коп. та витрати, повязані з оплатою судового збору. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечила. Вказала, що не погоджується з результатами ревізії та з розміром визначеної шкоди. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що\~\~відповідач [PERSON] згідно з наказом ДП «Торговий дім «Маяк» ТОВ «Агрофірма «Маяк» від 19 липня 2017 року № 209 «К» прийнята на роботу продавцем кіоску «Рідне село» в м. Полтава, Центральний ринок, Дочірнього підприємства «Торговий дім «Маяк» Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Маяк» (а.с.16). Окрім того, 18 липня 2017 року [PERSON] уклала з позивачем договір про повну матеріальну відповідальність (а.с.13). Встановлено, що 29 жовтня 2017 року в магазині «Рідне село», що знаходиться в м. Полтава на Центральному ринку, проведено ревізію, під час якої виявлено нестачу підзвітних товарно-матеріальних цінностей на суму 8812 грн. 62 коп., які віднесено на матеріально-відповідальну особу (а.с.7-14). Статтею 130 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Відповідно до ст.134 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Статтею 135-1 КЗпП України передбачено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо звязані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди. На підприємствах громадського харчування (на виробництві та в буфетах) і в комісійній торгівлі розмір шкоди, заподіяної розкраданням або недостачею продукції і товарів, визначається за цінами, встановленими для продажу (реалізації) цієї продукції і товарів. Розмір підлягаючої покриттю шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і межі матеріальної відповідальності. Пленум Верховного Суду України в постанові від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», в п. 4 розяснив, що під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обовязків, грошові виплати. Дослідженими в справі доказами встановлено, що за результатами ревізії виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей на суму 9557 грн. 08 коп. Розмір збитків, які підлягають відшкодуванню відповідачем визначено в розмірі 8812 грн. 62 коп. Решта суми недостачі в сумі 744 грн. 46 коп. списана в межах норм природних витрат (а.с.12). Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ДП «Торговий дім «Маяк» ТОВ «Агрофірма «Маяк» до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди є правомірними та підлягають задоволенню в повному обсязі. Також з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн.

Outcome: approved