Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Позивач в січні 2019 року звернулась до суду з позовом, посилаючись на те, що 11.12.2006 року між нею та ТОВ «АРТЕМ-БАНК» був укладений кредитний договір № 138/06, відповідно до якого Банк надав, а позивач отримала кредитні кошти в сумі 16 879,00 доларів США терміном до 11.04.2016 року з встановленням плати за користування кредитними коштами в розмірі 12,50 процентів річних. 11.12.2006 року між позивачем та Банком було укладено Договір застави майнових прав № 138/06, відповідно до якого предметом застави були належні позивачу майнові права вимоги на отримання у власність квартири [ADDRESS] . 17.10.2008 року між позивачем та Банком було укладено Договір іпотеки квартири № 138/0 , відповідно до якого предметом іпотеки за цим договором є квартира [ADDRESS] . У травні 2018 року на адресу позивача надійшов інформаційний лист від ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРІНГ» відповідно до якого, право вимоги заборгованості по кредитному договору № 138/06 від 11 грудня 2006 року, укладеним між позивачем та ТОВ «Артем-Банк» на підставі договору про відступлення купівлі-продажу прав вимоги № З-ТГА-ЕА-2018-01-16- 000294-а від 27 березня 2018 року, укладеному з ПАТ «Артем-Банк». Розмір вимог а укладеним договором складав 7 067,09 доларів 07 центів США, також запропоновано сплатити відступний у розмірі 4 500 доларів. 09.10.2018 року ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ, звернуло стягнення на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя та зареєструвало своє право на вказану квартиру, а саме: 09.10.2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Скрипка Л.В. прийнято рішення про реєстрацію права власності квартири [ADDRESS] за ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ». В подальшому, ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» передало до статутного капіталу ТОВ «Агенція нерухомості «Авіньон» матеріальні цінності-квартиру [ADDRESS] відповідно до акту прийому-передачі майна віл 06 грудня 2018 року за рішенням Загальних зборів учасника ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» № 5/12-2018 від 05 грудня 2018 року та рішення загальних зборів учасників ТОВ «Агенція нерухомості «Авіньон» від 06 грудня 2018 року. Оціночну вартість предмету нерухомості - квартири [ADDRESS] станом на 06.12.2018 року визначено у розмірі 555 970 грн. Листом № 0712/18 від 07.12.2018 року ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» повідомило приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Потапову М.І. про прийняте рішення від 04.10.2018 року про відсутність претензій ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» до [PERSON] та просило виключити заборону відчуження квартири з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно що є предметом іпотеки. 08.12.2018 року між ТОВ «Агенція нерухомості «Авіньон» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . 18.12.2018 року [PERSON] зареєструвалася за адресою квартири [ADDRESS] . Зазначає, що 14-15 січня 2019 року представники відповідача [PERSON] примусили іі відкрити двері квартири під загрозою вибивання замків, потрапили до квартири, встановили сигналізацію та змінили замки вхідних дверей. 22.01.2019 року було передано запаковані речі, до квартири не впустили, цінні речі та документи не віддали. Вказує, що зазначена квартира незаконно перейшла у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» та в подальшому відповідачу [PERSON] , оскільки вона не була повідомлена про продаж предмета іпотеки, звіт про оцінку майна виконано 07.12.2018 року, а передана до уставного фонду ТОВ «Агенція нерухомості «Авіньон» 06.12.2018 року, вона як іпотекодавець участі в оцінці майна не брала, з нею не погоджено процедуру проведення оцінки предмета іпотеки. Вважає, що вона не була письмово повідомлена про позасудовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на належну їй квартиру, а тому рішення державного реєстратора від 09.12.2018 року про реєстрацію права власності за ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» є протиправним та незаконним. Крім того, вказує, що нею кредит був отриманий в іноземній валюті, предмет іпотеки використовувався як місце постійного проживання, а тому його не можна було відчужувати без її згоди відповідно до ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». На підставі вищевикладеного та з урахуванням поданої заяви про зміну підстав позову від 20.05.2019 року просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 43412308 від 09.10.2018 року, номер запису про право власності 28295747 від 09.10.2018 року виконане державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Скрипкою Л.В. на квартиру [ADDRESS] , відповідно до якого відбулась реєстрація права власності на нерухоме майно за іпотекодержателем ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» та скасувати запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43412308 від 09.10.2018 року, виконаний державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Скрипкою Л.В. стосовно об`єкту нерухомого майна: квартири [ADDRESS] , відповідно до якого відбулась реєстрація права власності на нерухоме майно за іпотекодержателем ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ»; витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] квартиру [ADDRESS] та стягнути понесені судові витрати. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26.02.2019 року по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. 26.03.2019 року до суду від представника відповідача ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» Баранівського В.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує проти задоволення позову в повному обсязі, оскільки вважає позовні вимоги необґрунтованими та незаконними. Обґрунтовує тим, що звернення стягнення на предмет іпотеки було здійснено згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в договорі іпотеки та яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя за своїми правовими наслідками, а саме шляхом передачі ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» та виключно за згодою позивача (іпотекодавця), яка була визначена в розділі 5 Договору іпотеки квартири № 138/06 від 17.10.2008 року. Щодо посилання позивача про те, що факт звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання відбувався всупереч Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредиторів в іноземній валюті», вважає що воно є безпідставним, оскільки на момент існування правовідносин відповідача ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» та позивача та прийняття відповідачем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, дія вказаного Закону не поширювалась. Зазначив, що повідомлення (письмову вимогу про усунення порушення за кредитним договором) було відправлено на поштову адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про його вручення (без оцінки відправником вартості його вкладення), що підтверджується розрахунковим документом, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку. Позивач отримав вказане повідомлення 28.08.2018 року у відділенні поштового зв`язку в м. Вишгород, про що є відмітка на бланку повідомленні про вручення. А тому вважає, що всі реєстраційні дії щодо переходу права власності на предмет іпотеки були законними та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (т. 1 а.с. 155-162). 30.01.2020 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову в повному обсязі, оскільки вважає позовні вимоги безпідставними. Обґрунтовує тим, що спірна квартира вибула з володіння позивача з її волі. Зазначає, що під час проведення державної реєстрації права власності на квартиру за ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» державним реєстратором перевірено відповідність доданих документів вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а відтак здійснена на законних підставах, а тому підстав для задоволення позовних вимог в цій частині не вбачає. Вважає себе добросовісним набувачем спірної квартири, оскільки перед продажем квартири нотаріус пересвідчився у відсутності будь-яких перешкод щодо укладення договору купівлі-продажу. Вважає твердження позивача, що вона мала доступ до інформації щодо відчуження спірної квартири є припущенням та не відповідає дійсності. Перебування [PERSON] бенефіціарним власником ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» не свідчить, що вона знала про обставини відчуження спірної квартири. А тому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (т. 3 а.с. 12-22). Протокольною ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22.08.2019 року задоволено клопотання представника позивача про зміну процесуального статусу відповідача ТОВ «Агенція нерухомості «Авіньон» на третю особу (т. 2 а.с. 138-139). Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13.09.2019 року по даній справі закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] під час судового розгляду позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав поданої заяви про зміну предмету позову від 20.05.2019 року, в судовому засіданні 17.03.2020 року присутня не була, подала суду клопотання про розгляд справу у її відсутність, просила суд задовольнити позов з урахуванням поданих до суду доводів викладених у виступі позивача та в судових дебатах, приєднаних до матеріалів справи. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд їх задовольнити з підстав викладених у заяві про зміну предмета позову та наданої суду письмової промови у судових дебатах. Представник відповідача ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ- адвокат Нікіпелова К.Є. під час розгляду справи заперечувала проти задоволення позовних вимог, просить суд відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 18.03.2019 року. Відповідач [PERSON] та іі представник Медведська В.В. під час розгляду справи заперечували проти задоволення позовних вимог, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 30.01.2020 року та наданих суду виступах у судових дебатах від 17.03.2020 року. Треті особи: Державний реєстратор Скрипка Л.В. Комунальне підприємство «Реєстрація нерухомості» Київської області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Потапов М.Ю., ТОВ «Агенція нерухомості «Авіньон» в судове засідання не з`явилися та не направили своїх представників, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, заяв та клопотань до суду від них не надходило. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) зареєструвала шлюб 26.07.2012 року, актовий запис № 863 з гр. [PERSON] , прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26.07.2012 року (т. 1 а.с. 11). 11.12.2006 року між [PERSON] та ТОВ «АРТЕМ-БАНК» укладений кредитний договір № 138/06, відповідно до якого Банк надав, а позивач отримала кредитні кошти в сумі 16 879,00 доларів США терміном до 11.04.2016 року з встановленням плати за користування кредитними коштами в розмірі 12,50 процентів річних. Ціль кредитування: фінансування будівництва квартири згідно Договору № 42 про участь у фонді фінансування будівництва від 09.11.2006 року, укладеного між Позичальником та ТОВ «Артем-Банк». (т. 1 а.с. 12-18). 11.12.2006 року між [PERSON] та ТОВ «Артем-Банк» укладено Договір застави майнових прав № 138/06, відповідно до якого предметом застави були належні позивачу майнові права вимоги на отримання у власність квартири [ADDRESS] (т. 1 а.с. 19-20). 17.10.2008 року між [PERSON] та ТОВ «Артем-Банк» укладено Договір іпотеки квартири № 138 / 6 , відповідно до якого предметом іпотеки за цим договором є належна Іпотекодавцю квартира [ADDRESS] . Право власності на передану в іпотеку квартиру належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія САВ № 437357 виданого Вишгородською міською радою 18.06.2008 року, згідно рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 118 від 22.05.2008 року, зареєстрованого Вишгородським БТІ 31.07.2008 року за № 23658486 (т. 1 а.с. 21-28). ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом № UA-EA-208-01-16-000294-а від 02.03.2018 року уклало з ПАТ «Артем-Банк» Договір № UA-EA-208-01-16-000294-а про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 27.03.2018 року, відповідно до якого придбало право вимоги за Кредитним договором № 138/06 від 11.12.2006 року. 27.03.2018 року ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» уклало з ПАТ «Артем-Банк» Договір відступлення прав за Договором іпотеки квартири № 138/06 від 17.10.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Набока О.В. за № 711. Відповідно до п. 2.2 розділу 2 Договору відступлення ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» набуло усіх прав кредитора за кредитним договором № 138/06 від 11.12.2006 року, включаючи проте не обмежуючись, право вимагати належного виконання Позивачем зобов`язань за кредитним договором, сплати грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань. Відповідно до п. 1.3 розділу 1 Договору про відступлення ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» набуло права звернути стягнення на предмет іпотеки, будь-які інші права, що існують та/або можуть виникнути в майбутньому на підставі договору іпотеки. Розмір вимог за укладеними договорами про відступлення складав 7 067,09 доларів США, заборгованість по нарахованим процентам за користування кредитом 1 038,09 доларів США, а також комісія за обслуговування заборгованості у розмірі 2 886,53 грн. 20.08.2018 року ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» направило боржнику [PERSON] повідомлення про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та Закону України «Про іпотеку» у зв`язку із непогашенням заборгованості за кредитним договором (т. 1 а.с. 167). 09.10.2018 року ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ», звернуло стягнення на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя та зареєструвало своє право на вказану квартиру. 09.10.2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Скрипка Л.В. прийнято рішення про реєстрацію права власності квартири [ADDRESS] за ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ». В подальшому, ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» передало до статутного капіталу ТОВ «Агенція нерухомості «Авіньон» матеріальні цінності-квартиру [ADDRESS] відповідно до акту прийому-передачі майна віл 06.12.2018 року за рішенням Загальних зборів учасника ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» № 5/12-2018 від 05.12.2018 року та рішення загальних зборів учасників ТОВ «Агенція нерухомості «Авіньон» від 06.12.2018 року. Оціночну вартість предмету нерухомості - квартири [ADDRESS] станом на 06.12.2018 року визначено у розмірі 555 970 грн. (т. 1 а.с. 34). Листом № 0712/18 від 07.12.2018 року ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» повідомило приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Потапову М.І. про прийняте рішення від 04.10.2018 року про відсутність претензій ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» до [PERSON] та просило виключити заборону відчуження квартири з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що є предметом іпотеки (т. 1 а.с. 42). 08.12.2018 року між ТОВ «Агенція нерухомості «Авіньон» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення позасудового врегулювання є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про іпотеку» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майновіправа), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Як вбачається з матеріалів справи факт постійного проживання позивача та неповнолітньої дитини підтверджується: актами обстеження житлово-побутових умов квартири, складених депутатом Вишгородської міської ради у рамках розгляду справи про позбавлення батьківських прав; довідкою Вишгородської спеціалізованої школи «Сузір'»я» № 50 від 05.04.2012 року, довідкою ЗОШ № 1 від 17.01.2018 року; копією медичної документації про обслуговування позивача та дитини в «Центрі первинної медико-санітарної допомоги «Вишгородської районної ради Вишгородської амбулаторії загальної практики сімейної медицини; листом Шевченківської РДА міста Києва № 109/05/50-1580 від 22.02.2019 року щодо реєстрації позивача та дитини поза межами предмета іпотеки (без права проживання) (т. 1 а.с. 235-258). Отже, матеріалами справи підтверджено, що спірна квартира підпадає під дію мораторію, оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом наданим в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника та її неповнолітнього сина і не перевищує 140,0 кв.м. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно до статті 37 цього Закону, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Отже, аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що сторони у договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна. Визначальним при вирішення спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна. Отже, дія мораторію на примусове стягнення майна громадян, яке є забезпеченням за валютними кредитами розповсюджується і на позасудовий порядок такого стягнення. Такий правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/1310/17/, від 20.11.2019 року у справі 802/1340/18а. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що державний реєстратор не може перереєстровувати іпотечну квартиру за валютним кредитом протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Отже, державна реєстрація права власності на іпотечну квартиру, що є предметом даної справи підлягає скасуванню, оскільки державний реєстратор фактично примусово стягнув майно на користь кредитора без згоди власника, незважаючи на заборону, встановлену Законом України від 04.06.2014року, спірна квартира підпадає під дію мораторію, оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника та її неповнолітнього сина та не перевищує 140,0кв.м., інше житло у іпотекодавця відсутнє. Разом з тим, суд зауважує, що згідно з умовами іпотечного договору підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю та боржнику (позичальнику) письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором. Факт отримання позивачем повідомлення про усунення порушень № 38-2018 від 20.08.2018 року підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 0312715708711, натомість факт вручення повідомлення про усунення порушень від 20.08.2018 року [PERSON] підтверджується відміткою на самому повідомленні, засвідченого її власноручним підписом 28.08.2018 року (т. 1 а.с. 169). Доказів на спростування того, що позивач отримала 28.08.2018 року від ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» інший лист повідомлення до суду позивач не надала. Таким чином, суд вважає, твердження сторони позивача про те, що ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» не надсилалось повідомлення вимога про усунення порушень не відповідають обставинам справи, а тому є необґрунтованими та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. Крім того, суд вважає твердження позивача що на момент прийняття рішення Державним реєстратором про реєстрацію права власності на квартиру не проводилась оцінка предмета іпотеки, обґрунтованим, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про отримання позивачем, інформації про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна. Відповідно до положень статті 37 Закону України «Про іпотеку» після звернення стягнення кредитор повинен повернути іпотекодавцю 90 % від суми перевищення вартості предмету іпотеки над розміром забезпечених вимог, то визначення вартості предмету іпотеки станом на дату звернення стягнення є істотною передумовою перереєстрації права власності. Таким чином, кредитор при реалізації статті 37 Закону України «Про іпотеку» повинен провести ще й оцінку предмету іпотеки з метою визначення суми, яка буде зарахована в рахунок погашення заборгованості, та яка повинна бути повернута іпотекодавцю. Такий правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц. Що стосується твердження відповідача [PERSON] , що дія мораторію на стягнення майна громадян в цьому випадку не діє, оскільки кредитний договір не містить відомостей щодо надання кредитних коштів у споживчих цілях, суд вважає їх безпідставними з огляду на наступне. Поняття «споживач» та «споживчий кредит» розкриті в Законах України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит. Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідно до змісту п. 1.5 кредитного договору - Ціль кредитування: фінансування будівництва квартири згідно Договору № 42 про участь у фонді фінансування будівництва від 09.11.2006 року, укладеного між Позичальником та ТОВ «Артем-Банк». (т. 1 а.с. 12-18). За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що метою отримання кредитних коштів було задоволення власних потреб, як споживача, а дії пов`язані із придбанням житла для постійного проживання. Що стосується позовних вимог позивача про витребування із чужого незаконного володіння [PERSON] квартири, суд зазначає про наступне. Як встановлено під час розгляду справи, що станом на теперішній час спірна квартира вже не належить на праві власності ні ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ», ні ТОВ «Агенція «Авіньон». Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.01.2019 року № 153223083 квартира, загальною площею 53 кв.м, житлова площа 22 кв.м, що розташована: [ADDRESS] була переоформлена на підставі договору купівлі-продажу № 69 від 08.12.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапов М.Ю. на гр. [PERSON] (т. 1 а.с. 52). Відповідно до статті 387 ЦК України, загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Положення зазначеної статті застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. З огляду на те, що спірна квартира вибула поза волею її власника - позивача [PERSON] , на підставі рішення державного реєстратора, яке прийняте з порушенням Закону України «Про іпотеку», вона має право витребувати це майно від добросовісного набувача на підставі статті 388 ЦК України. Враховуючи вищенаведене, аналізуючи та оцінюючи всі обставини справи та надані на їх підтвердження докази, правові норми, що регулюють правовідносини, що склалися між сторонами, суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце порушення відповідачами прав позивача, які підлягають захисту шляхом витребування від [PERSON] з незаконного володіння квартири та скасування її державної реєстрації та запису про державну реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ». Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягнення понесенні нею та документально підтверджені судові витрати, а саме сплачений судовий збір в сумі 7 086,80 грн., тобто по 3 543,40 грн. з кожного та витрати на правничу допомогу в сумі 16 657 грн., тобто по 8 328,50 грн. з кожного. Враховуючи вище викладене та

Outcome: approved