Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 23638,00 доларів США. Посилався на те, що 28.08.2014 року між ним - [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач позичив у позивача: 20 000,00 доларів США із граничним строком повернення 22.05.2015 року. Однак, після 22 травня 2015 року відповідач на неодноразові звернення позивача грошові кошти не повернув і не сплатив проценти за користування коштами, не виконав свої зобов'язання за договором позики. Позивач зазначає, що сума позики складає 20000,00 (двадцять тисяч) доларів США, розмір за користування позикою станом на 12.01.2016 року складає 3638 доларів США, а саме: -22.05.2015 року по 27.08.2015 року (97 днів) розмір облікової ставки Національного банку України становив 22 %. Проценти за користування позикою складає: 22000х(30%:100%:365 днів х 97 днів)= 1754,00 доларів США; -28.08.2015 року по 24.09.2015 року (27 днів) розмір облікової ставки Національного банку України становив 27 %. Проценти за користування позикою складає: 22000х(27%:100%:365 днів х 27 днів)= 439 доларів США; -25.09.2015 року по 12.01.2016 року (109 днів) розмір облікової ставки Національного банку України становив 22 %. Проценти за користування позикою складає: 22000х(27%:100%:365 днів х 27 днів)= 1445,00 доларів США. Всього розмір процентів за користування позикою позивач просить стягнути у розмірі 3638 доларів США (1754+439+1445=3638,00 доларів США), а загалом просить стягнути 23638 доларів США. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх повністю. Представник відповідача - [PERSON] проти позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те що відповідач гроші у позивача в борг не брав. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, заслухавши пояснення свідка [PERSON], та допитаного як свідка позивача [PERSON], суд вважає позов таким що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, 22.08.2014 року між ним - [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач позичив у позивача 20 000,00 доларів США із граничним строком повернення 22.05.2015 року. Такий факт підтверджується розпискою відповідача від 22.08.2014 року (а.с.9). У зв'язку з невизнанням факту укладання позики, за клопотанням представника відповідача, судом було призначено судово-почеркознавчу експертизу, оплату якої ухвалою суду було покладено на сторону відповідача. Листом від 07.11.2016 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України було повідомлено відповідача про необхідність сплати вартості судово-почеркознавчої експертизи №16596/16597/16-32 протягом сорока п'яти календарних днів починаючи з 07.11.2016 року згідно ст. 15 Закону України «Про судову експертизу», ст. 86 ЦПК України, п. 1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень(а.с.100). Відповідно ч.2 ст. 86 ЦПК України, кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи. У разі не оплати судової експертизи у встановлений судом строк суд скасовує ухвалу про призначення судової експертизи. Стороною відповідача оплата призначеної експертизи здійснена не була. Цивільна справа була повернута у зв'язку з несплатою судової почеркознавчої експертизи відповідачем [PERSON] у встановлений строк. Відповідно ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі , від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Суд вважає обставину несплати стороною відповідача призначеної почеркознавчої експертизи обов'язок по попередній її оплаті був покладений на відповідача, ухиленням від її проведення. У відповідності до ч.1 ст.146 ЦК України суд вважає встановленим факт підтвердженням оригінальності підпису [PERSON] в розписці від 22.08.2014 року на а.с.9 В судовому засіданні у якості свідків були допитані позивач [PERSON] та [PERSON] Допитаний у судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] грунтовно пояснив про обставини що передували укладанню договору позики, де та за яких обставин був укладений договір позики як саме була передана грошова сума. Пояснив що в його телефоні є багато смс-повідомлень від відповідача де відповідач визнає борг та вказує, посилаючись на майнові негаразди, що коли до нього надійдуть гроші він найшвидше поверне борг. Його покази узгоджуються з даними розписки та показами допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] Так свідок [PERSON] зазначає, що відповідач приїхав на місце роботи позивача, брав в позивача гроші в борг, він також був присутній коли відповідач [PERSON] писав розписку позивачу про отримання коштів у борг від [PERSON] Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцеві визначеної суми або визначеної кількості речей. Щодо сплати процентів за користування позикою у іноземній валюті в доларах США, суд вважає в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки така вимога суперечить вимогам Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» і ст. 524 ЦК України. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Також суд вважає що позивач не позбавлений права заявити вимоги про стягнення процентів за користування позикою як це належить у відповідності до ст.524 ЦК україни в грошовой одиниці україни шляхом звернення з окремим озовом. Крім того, суд вважає за необхідне у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в справі по сплаті судового збору.

Outcome: partial