Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, покликаючись на те, що 20.07.2015 року його покасував собака, котрий належить відповідачу. Вказує, що у звязку із численними ранами від укусів пса, перебував тривалий час на лікуванні. Крім цього, собака завдав матеріальної шкоди зіпсуттям одягу та взуття. Також зазначає, що йому було завдано моральної шкоди. Наголошує, що відповідач відмовився у добровільному порядку відшкодовувати збитки. Відтак просить позов задовольнити та стягнути з останнього матеріальні збитки на суму 5368,00 грн. за лікування, 1575,00 грн. за одяг, 15000,00 грн. моральної шкоди та 500,00 грн. витрат на правову допомогу. Судові витрати також просить покласти на відповідача. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали покликаючись на обґрунтування, викладені у позовній заяві. Додатково пояснив, що 22.07.2015 року за попередньою домовленістю приїхав до відповідача в гараж, де останній ремонтував автомобілі. Однак у гаражі нікого не було, за винятком собаки породи метис, котра була не привязана, без намордника, та яка й покусала його. Вважає, що понесені ним збитки й шкоду слід стягнути з відповідача. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи у судові засідання 26.11.2015 р., 24.12.2015 р., 08.02.2015 р., 26.02.2016 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено журнальну форму ухвали. Вислухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов на наступного переконання. Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно ст. 180 цього Кодексу, тварини є особливим об'єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Забезпечення безпеки оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, є обовязком особи, котра утримує таку тварину (ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження»). Постановою судді Червоноградського міського суду Львівської області від 07.09.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 154 ч. 2 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 68 грн. із конфіскацією тварини собаки породи метис. Оскільки суд розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій відповідача, стосовно якого винесено вище вказану постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони ним, то у силу ч. 4 ст.61 ЦПК України така постанова є обовязковою, а обставини викладені у ній, доказуванню не підлягають. Відповідно до «Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР», затверджених 17.06.1980 р. Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством сільського господарства УРСР, Міністерством охорони здоров'я УРСР, дозволяється тримати собак у населених пунктах - у вільному вигулі на ізольованій, добре обгородженій території (в ізольованому приміщенні), на прив'язі або без неї. Власники собак зобов'язані тримати сторожових собак на прив'язі і спускати їх з прив'язі лише в закритих дворах, що виключають можливість втечі; негайно повідомляти заклади охорони здоров'я і ветеринарної служби про випадки укусу або травмування собакою людини, а також доставляти у ветеринарну установу собак, які покусали людей чи тварин або заподіяли їм травми, для огляду і карантинування протягом 10 днів. За порушення цих Правил громадяни, які є власниками собак, несуть відповідальність у встановленому порядку. Згідно ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про захист тварин від жорсткого поводження», який регулює відносини, що виникають у зв'язку з утриманням тварин та поводженням із ними фізичних та юридичних осіб, шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Як встановлено із копії міжнародного ветеринарного паспорту зазначена собака є породи «Метис». У Додатку 1 до наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 02.06.2009 №264 «Про затвердження Методичних рекомендацій і розроблення правил утримання домашніх тварин у населених пунктах» зазначено перелік порід собак, визнаних як потенційно небезпечні, де у п.31 зазначено породу «Метис». У вище згаданих рекомендаціях зазначено, що придбання порід собак, які визнано потенційно небезпечними дозволяється лише особам, які досягли 18-річного віку та пройшли спеціальне навчання у кінологічних організаціях. Особи, яким дозволено утримувати собак, визнаних потенційно небезпечними, повинні обов'язково бути членами кінологічних клубів та об'єднань і мати рекомендації віл цих організацій В силу ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Разом з цим, згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як вбачається із листків непрацездатності серії АГЛ № 858245, № 900325, № 901997, довідки № 8055, позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Червоноградській центральній міській лікарні з 21.07.2015 року по 10.08.2015 року з діагнозом «множинні кусані рани правої гомілки, правого передпліччя, правої сідниці, лівого стегна», а згодом на амбулаторному з 11.08.2015 року по 24.09.2015 року. Отже, суд вважає доведеним та беззаперечним факт ушкодження здоров'я позивача внаслідок недотримання відповідачем правил тримання собаки. Натоміть згідно листа Червоноградської центральної міської лікарні від 02.10.2015 року № 5598, за час перебування позивача у хірургічному відділені на лікуванні використано медикаменти, загальна вартість яких відповідно до листа ФОП [PERSON] «Аптека Меліса» від 19.10.2015 року становить 4982,25 грн. У свою чергу листом Червоноградської центральної міської лікарні від 08.10.2015 року № 5741 стверджується, що за час перебування позивача на амбулаторному лікуванні останньому призначено медикаменти, загальні вартість яких відповідно до листа ФОП [PERSON] «Аптека Меліса» від 19.10.2015 року становить 874,60 грн. Купівля медикаментів також підтверджується фіскальними та товарними чеками, датованими часом у період з 21.07.2015 року по 24.09.2015 року. Отже, загальні витрати на медикаменти складають 5856,85 грн. На думку суду, оскільки встановлено порушення відповідачем правил тримання собак, що спричинило ушкодження здоров'я позивача, та не доведено того, що таку шкоду завдано внаслідок непереборної сили або умислу [PERSON]Ю, то є обґрунтованими та підставним позовні вимоги у частині стягнення збитків за лікування у розмірі 5368,00 грн. Так як в силу приписів ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених ними вимог, то відсутні підстави для стягнення більшої суми, ніж заявлена позивачем. Крім цього, оскільки напад собаки на людину обєктивно зумовлює пошкодження та/або зіпсуття одягу, взуття останньої, суд приймає до уваги розрахунок матеріальної шкоди за втрачені речі позивача. Розрахунок за футболку у 250 грн., штани у 400 грн., труси у 60 грн., шкарпетки у 15 грн. та кросівки у 850 грн. суд вважає справедливим, добросовісним та розумним. Тому позовна вимога про стягнення 1575 грн. матеріальної шкоди є обґрунтована та підставна, відтак підлягає до задоволення. Разом з цим, враховуючи обставини справи, характер ушкоджень здоров'я позивача, на думку суду є беззаперечним факт, що внаслідок нападу та укусів собаки останній зазнав фізичного болю психологічного стресу, душевних страждань. Тривалий час лікувався, як стаціонарно, так і амбулаторно, що привело до порушення нормального укладу його життя і затрати додаткових зусиль для його організації та відновлення. Тому вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає до задоволення. Однак суд вважає, що зазначена позивачем сума моральної шкоди є надмірною, зважаючи на прожитковий мінімум та рівень доходів в Україні на цей час, та наголошує, що саме звернення до суду не може бути джерелом для невиправданого збагачення. Разом з цим, суд звертає увагу, що принцип еквівалентного відшкодування, що властивий цивільному праву, при відшкодуванні моральної шкоди неможливий, оскільки вона не має вартісного еквівалента. Відтак з урахуванням таких загальних засад цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає за необхідне розмір моральної шкоди визначити у сумі 10 000,00 грн. Також суд вважає, що позивачем та його представником належними та допустимими доказами доведено понесені витрати на надання правової допомоги, які підтверджуються квитанцією про їх сплату, у розмірі 500,00 грн., тому такі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням вище викладеного, позов підлягає до часткового задоволення. Разом з цим, в силу приписів ст.88 ЦПК, з відповідача підлягає стягненню у користь держави судовий збір. Як розяснено у пункті 12 постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014\~ № 10, у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Враховуючи, що позивачем об'єднано в одній позовній заяві вимоги майнового та немайнового характеру, виходячи із чинної редакції Закону № 3674-VI, то судовий збір підлягає сплаті за двома ставками по 0,4 розміру мінімальної заробітної плати на загальну суму 1102,40 грн.

Outcome: partial