Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, який виклав у новій редакції 23.04.2018 року. В обґрунтування позову покликався на те, що згідно кредитного договору без номера, укладеного 23.12.2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 1900,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за користування яким зобов'язався сплатити 3,6 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки до 10/19. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконував, у зв'язку з чим станом на 06.03.2018 року допустив виникнення заборгованості по кредиту в сумі 13880,91 грн., з яких: 1420,0 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 802,08 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 10521,64 грн. пеня; 500,0 грн. - штраф (фіксована частина); 637,19 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 13880,91 грн. та судові витрати в сумі 1762,0 грн. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 23.04.2018 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання нею відзиву на позовну заяву. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 59) відповідач [PERSON] отримав вищевказану ухвалу суду 27.04.2018 року, однак, станом на 29.05.2018 року, відзиву на позовну заяву суду не надав, а тому у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У зв'язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» (позивач) та [PERSON] (відповідач) 23.12.2015 року був укладений договір без номера (а.с. 6-21) (далі Кредитний договір), згідно якого останній отримав кредит в розмірі 1900,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» 55 днів пільгового періоду», зі строком дії кредитної картки до 10/19 року (довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти від 16.04.2018 року, а.с. 49), за користування яким зобов'язався сплатити 3,6 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг позичальник надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банка, та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити чи анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно п. 2.1.1.12.6. Умов та правил надання банківських послуг банк нараховує відсотки за користування кредитом та овердрафтом у розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, Правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом у анкеті-заяві (а.с. 6). Відповідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії, на умовах передбачених даним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг у випадку виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100,0 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Згідно п. 2.1.1.7.6 даних умов, при порушенні клієнтом строків платежів передбачених договором більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 06.03.2018 року допустив виникнення заборгованості по кредиту в сумі 13880,91 грн., з яких: 1420,0 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 802,08 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 10521,64 грн. пеня; 500,0 грн. - штраф (фіксована частина); 637,19 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 5). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором без номера від 23.12.2015 року, та те, що відповідач не подав суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,0 грн. (платіжне доручення № PROM2ВFF0M від 12.03.2018 року, а.с. 1). На підставі викладеного, відповідно 261, 526, 549, 611, 612, 631, 634, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved