Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 5.09.1992 року уклав шлюб з відповідачкою. У шлюбі в них народився син - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що у них спільне життя з самого початку не склалося, з вересня 1993 року не проживають разом, є чужими людьми один для одного. Шлюб між ними існує лише формально, примирення і подальше спільне проживання неможливе, а тому просить задовольнити поданий позов. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 22.08.2019 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання. 12.03.2019 року від відповідача надійшла заява, у якій, серед іншого, вона проти задоволення позову у даній справі не заперечує та просила здійснювати розгляд справи у її відсутності (а.с.18-23). 01.04.2020 року позивач подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.24). Відповідно до ч.1 ст.198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Оскільки учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст.200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 5.09.1992 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Козлівською селищною радою народних депутатів Козівського району Тернопільської області 5.09.1992 року серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу у сторін є одна дитина, а саме: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 23.05.2019 року (а.с.7). Спільне життя між сторонами не склалося у зв`язку з несумісністю характерів, шлюбні відносини між ними фактично припинені, примирення неможливе і кожен з них живе своїм особистим життям, що згідно ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає додатковому доказуванню, оскільки визнається сторонами. За таких обставин, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини.

Outcome: approved