Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідачів про визнання недійсним кредитного договору № 251649-1-096-7 від 15 травня 2007 року; визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 24 січня 2011 року; зобов`язання відповідачів припинити обробку персональних даних позивача та вилучити такі дані з бази даних ТзОВ «Компанія з Управління Активами «Прімоколект-Капітал» і афільованих з ним колекторських фірм, яким вони були передані Банком у протиправний спосіб, припинити незаконне вимагання, шантаж і втручання в особисте життя; відшкодування моральної шкоди у розмірі 12000,0 гривень, завданої внаслідок порушення права на недоторканість особистого життя і конфіденційність особистої інформації. Позов обґрунтовує тим, що у травні 2007 року при нез`ясованих обставинах ним був втрачений паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Личаківським РВ УМВС України у Львівській області. 22 жовтня 2007 року позивач отримав новий паспорт серії [NUMBER] на підставі його заяви. В подальшому, йому стало відомо, що невідома особа скориставшись його паспортом громадянина України та ідентифікаційним кодом, шляхом зміни фотографії та надання таким чином недостовірної інформації банківській установі, оформила та отримала споживчий кредит у Голосіївському відділенні ПАТ КБ «Правекс-Банк». Документи щодо вказаного кредитного договору частково отримав лише у серпні 2019 року від ТзОВ «Компанія з Управління Активами «Прімоколект-Капітал» під час підготовки складання позовної заяви. Вважає, що кредитний договір № 251649-1-096-7 від 15 травня 2007 року та кредитний договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 24 січня 2011 року є недійними, оскільки особиста інформація, яка надавалась невідомою особою при укладенні договору на його ім`я є недостовірною. Крім цього, паспорт був недійсним на момент пред`явлення працівнику банківської установи, оскільки не була вклеєна фотографія, як цього вимагає закон після досягнення особою 25-річного віку. Підпис особи, яка звернулась із заявою про отримання кредиту та підпис в паспорті громадянина України серії [NUMBER] суттєво відрізнявся. Вказані обставини свідчать про те, що кредитний договір є недійсним, оскільки був укладений шляхом вчинення шахрайських дій невідомою особою за допомогою використання паспорта громадянина України позивача. Крім цього, ПАТ КБ «Правекс-Банк» не інформував позивача про укладення договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 24 січня 2011 року з ТзОВ «Компанія з Управління Активами «Прімоколект-Капітал», внаслідок чого останньому була передана сфальсифікована кредитна справа. Вважає, що відповідачами порушено право на обробку персональних даних про фізичну особу без її згоди. На його ім`я почали надходити листи погрозливого та ганебного змісту з вимогою сплатити кошти для погашення кредитної заборгованості. Позивач неодноразово інформував відповідачів, що договори він не укладав. Незаконність дій відповідача полягає у збиранні, зберіганні, використанні та поширенні інформації про позивача без його згоди. Наголошує, що жодних договорів чи інших правочинів не здійснював та правовідносин з відповідачами у нього відсутні. Інформація про нього та членів його сім`ї є конфіденційною і може бути поширена лише за їх згоди. Враховуючи наведене, просить суд визнати кредитний договір та договір відступлення права вимоги недійсними, зобов`язати відповідачів припинити обробку персональних даних позивача та вилучити такі дані з бази даних ТзОВ «Компанія з Управління Активами «Прімоколект-Капітал» і афільованих з ним колекторських фірм, яким вони були передані Банком у протиправний спосіб, припинити незаконне вимагання, шантаж і втручання в особисте життя; відшкодувати моральну шкоду у розмірі 12000,0 гривень, завдану внаслідок порушення права на недоторканість особистого життя і конфіденційність особистої інформації. Крім цього, позивач подано клопотання про поновлення пропущеного строку для подання позовної заяви. Таке мотивує тим, що правовідносини із відповідачем ТзОВ «Компанія з Управління Активами «Прімоколект-Капітал» виникли 07 березня 2011 року - повідомив про те, що невідома особа скористалася його паспортом та оформила кредитний договір на його ім`я. Будь-яких правовідносин з ПАБ КБ «Правекс-Банк» у нього не виникало, так як банк не повідомив його про існуючий кредит, вимоги про погашення заборгованості він не отримував. Про зміну кредитора його не повідомлялось також. Копії оспорюваних договорів він отримав лише 07 серпня 2019 року. Часом коли він дізнався про порушення своїх прав вважає, телефонний дзвінок співробітника ТзОВ «Компанія з Управління Активами «Прімоколект-Капітал» 09 вересня 2019 року з вимогою погасити кредитну заборгованість. Зважаючи на викладене, просить суд поновити строк звернення із вказаною позовною заявою. Справа поступила на адресу суду 03 жовтня 2019 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 24 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання у порядку спрощеного позовного провадження. 28 листопада 2019 року від відповідача ТзОВ «Компанія з Управління Активами «Прімоколект-Капітал» надійшов відзив на позовну заяву. Проти заявлених позовних вимог відповідач заперечує у повному обсязі. Зазначає, що на час розгляду справи ними припинено вчинення будь-яких дій зі стягнення заборгованості за кредитним договором № 251649-1-096-7 від 15 травня 2007 року. Так, 24 січня 2011 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, у тому числі кредитного договору № 251649-1-096-7 від 15 травня 2007 року, стороною якого є позивач [PERSON] . У подальшому, 30 березня 2011 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ТзОВ «Компанія з Управління Активами «Прімоколект-Капітал» укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги № 30/03/2011-01. Згідно вказаного договору, відповідач отримав право грошової вимоги до фізичних осіб, які являлися боржниками ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», тобто за наслідками вказаних договорів замінено кредитора у зобов`язаннях за кредитним договором № 251649-1-096-7 від 15 травня 2007 року. Зазначають, що при укладенні вказаного договору були дотримані всі вимоги закону та підстави, передбачені ст.203 ЦК України для визнання правочину недійсним відсутні. Крім цього, позивач просить визнати недійсним в цілому договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 24 січня 2011 року, який укладений між ПАТ КБ «Правекс Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», що є неприпустимим, оскільки стосується не лише позивача, а й інших осіб, правовідносини з якими виникли на підставі вказаного договору. Така вимога може бути пред`явлена лише в частині, що стосується позивача та із залученням до справи ТзОВ «Кредит-Капітал». Щодо доводів позивача про втрату документа, що посвідчує його особу, то даний факт не може братися до уваги судом, оскільки відповідна заява не містить необхідних реквізитів, тому неможливо встановити проміжок часу між втратою документа та датою укладення договору. Обробка персональних даних особи проводилась на підставі вимог ст.11 Закону України «Про захист персональних даних». Так як, у діях ТзОВ «Компанія з Управління Активами «Прімоколект-Капітал» відсутні обов`язкові складові щодо наявності підстав для відшкодування шкоди, у задоволенні вимог про стягнення моральної школи на користь позивача слід також відмовити. Незважаючи на викладене, відповідач просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності. У клопотанні про поновлення пропущеного строку позовної давності, позивач вказує, що дізнався про порушення своїх прав лише 09 вересня 2019 року. Дана обставина не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] неодноразово протягом 2011-2019 років повідомлявся про наявність заборгованості за вказаним вище договором. Крім цього, у матеріалах справи міститься лист-заява позивача від 25.02.2011 року про те, що він не укладав кредитний договір № 251649-1-096-7 від 15 травня 2007 року. Таким чином вказаним листом-заявою підтверджується факт пропуску позовної давності для вказаних правовідносин. 09 грудня 2019 року позивачем подано відповідь на відзив. Своєю заявою позивач уточняє позовні вимоги в частині визнання недійсним кредитного договору № 251649-1-096-7 від 15 травня 2007 року та недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 24 січня 2011 року, просить визнати такі недійсними лише в частині щодо прав та обов`язків [PERSON] , а також просить стягнути судові витрати лише з відповідача ТзОВ «Компанія з Управління Активами «Прімоколект-Капітал». Зазначає, що при укладанні договору купівлі-продажу кредиту було порушено процедуру повідомлення боржника про здійснення такого. Жодних повідомлень про передачу права вимоги за кредитним договором № 251649-1-096-7 від 15 травня 2007 року він не отримував. Вважає, що довідка видана ГУ ДМС України у Львівській області належним чином посвідчує той факт, що ним було втрачено паспорт громадянина України до 15 травня 2007 року. Крім цього, такий не був упорядкований належним чином - відсутня фотокартка після досягнення особою 25-річного віку. Всі персональні дані надані для отримання кредиту є невірними. Так, як він не укладав жодних договорів будь-які подальші дії відповідача ТзОВ «Компанія з Управління Активами «Прімоколект-Капітал» неправомірні. Щодо твердження відповідача про пропуск ним позовної давності, звертає увагу суду на те, що 07 березня 2011 року йому було лише пред`явлено першу копію кредитного договору від 24 січня 2011 року та копію паспорта невстановленої особи, виданого на його ім`я. Позивачем було надані письмові та усні пояснення щодо отриманої інформації, однак відповіді ним від відповідача не отримано. Водночас, за період часу з 2011 по 2019 року йому лише у телефонному режимі повідомлялося про наявність невідомої заборгованості за кредитним договором. Так, у вересні 2019 року [PERSON] отримав необхідні документи для підготовки вказаного позову. Крім цього, вважає, що ТзОВ «Компанія з Управління Активами «Прімоколект-Капітал» було відомо про факт сфальсифікованого кредитного договору, право вимоги за яким перейшло до нього у відповідності до укладених договорів, а тому позивач є потерпілим до якого пред`являють вимоги про стягнення неіснуючої заборгованості. Такими діями йому завдані моральні страждання. Просить врахувати суд при ухваленні рішення викладені пояснення у відповіді на відзив. В судовому засідання позивач [PERSON] позов підтримав з підстав наведених вище. Додатково зазначив, що втратив паспорт у 2006-2007 роках, точно пригадати не може. Із заявами у відділ поліції про вчинення злочину він не звертався. Також підтвердив, що про існування кредитного договору, оформленого на його ім`я, він дізнався 25 лютого 2011 року і з цього часу почав вести листування з відповідачами щодо укладеного оспорюваного кредитного договору та мав надію, що спір врегулюється в позасудовому порядку. Представник відповідача ТзОВ «Компанія з Управління Активами «Прімоколект-Капітал» Стефанишин Л.І. в судовому засіданні позов заперечила, з підстав викладених у відзиві на позов. 24 лютого 2020 року представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подавши при цьому 19 лютого 2020 року клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТзОВ «Компанія з Управління Активами «Прімоколект-Капітал» та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувавши наслідки пропуску строку позовної давності. Крім цього, просить відмовити [PERSON] у задоволенні заяви про поновлення строку позовної давності, як безпідставній. Представник відповідача АТ «Правекс-Банк» в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. При цьому, клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позов не подав. Враховуючи вищенаведене, розгляд справи завершено без участі представників відповідачів, які у судове засідання не з`явилися без поважних причин, належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до кредитного договору № 251649-1-096-7, укладеного 15 травня 2007 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] (а.с.20-21), останній отримав кредит у розмірі 2655,35 гривень. Станом на 26 лютого 2008 року за вказаним кредитним договором у [PERSON] утворилась заборгованість за період часу з 15 травня 2007 року по 15 серпня 2007 року у розмірі 8765,25 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 251649-1-096-7 від 15 травня 2007 року (а.с.28). Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного 24 січня 2011 року між ПАТ КБ «Правекс Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (а.с.31-32), останній набув прав кредитора щодо кредитних справ, зазначених в акті приймання-передачі прав вимоги, долученому до договору. В тому числі, щодо кредитного договору № 251649-1-096-7 від 15 травня 2007 року. Так, відповідно до договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги № 30/03/2011-01 від 30 березня 2011 року, укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» та ТзОВ «Компанія з Управління Активами «Прімоколект-Капітал» (а.с.78-91), на умовах встановлених договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає сукупність належних кредиторові прав грошової вимоги (права вимоги) до боржників та прав за відповідними забезпечувальними зобов`язаннями. З витягу з акту приймання-передачі Реєстру боржників від 30 березня 2011 року до договору купівлі-продажу (відступлення права вимоги) № 30/03/2011-01 від 30 березня 2011 року вбачається, що до нового кредитора перейшла вимога за кредитним договором № 251649-1-096-7 від 15 травня 2007 року у розмірі 2916,38 гривень (а.с.92). Слід зазначити, що вирішуючи питання про підставність позовних вимог, суд враховує, що відповідно до положень ст.256 ЦК України право особи на звернення до суду за захистом свого цивільного права або інтересу може бути реалізоване протягом визначеного законом строку (в межах позовної давності). Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч.1 ст. 258 ЦК України). Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст.253 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до вимог ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Така позиція викладена, зокрема, у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14, а саме, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Судом встановлено, що про існування кредитного договору № 251649-1-096-7 від 15 травня 2007 року та відповідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 24 січня 2011 року позивач [PERSON] дізнався 25 лютого 2011 року. Даний факт підтверджується як самим позивачем в судовому засіданні, так і відповідним звернення позивача, яке адресоване ТзОВ «Компанія з Управління Активами «Прімоколект-Капітал» (а.с.38). Відтак строк позовної давності завершився 25 лютого 2014 року. Відповідно до довідки, виданої ГУ ДМС України у Львівській області (а.с.17), [PERSON] , [INFO] документований паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданого Личаківським РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області у зв`язку із втратою попереднього паспорта серії [NUMBER] , виданого Личаківським РВ УМВС України у Львівській області. Однак, в ході судового розгляду встановлено, що позивач втратив паспорт громадянина України у 2007 році. Про наявність вимог до нього про погашення заборгованості дізнався у лютому 2011 року, проте жодних дій на порушення його прав з цього часу не вчинив. Зокрема, не звернувся із заявою у правоохоронні органи про вчинення злочину щодо нього, відтак строк позовної давності завершився 25 лютого 2014 року. Так, судом не здобуто доказів, які б давали підстави вважати, що строк позовної давності пропущено позивачем з поважних причин, а тому у задоволенні клопотання про поновлення строку для звернення до суду із позовною заявою поза межами трирічного строку позовної давності слід відмовити. Таким чином, суд приходить до висновку, що встановлені судом фактичні обставини вказують на пропущення позивачем строку позовної давності щодо визнання недійсними кредитного договору № 251649-1-096-7 від 15 травня 2007 року та договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 24 січня 2011 року, що вказує на обґрунтованість заяви представника відповідача ТзОВ «Компанія з Управління Активами «Прімоколект-Капітал» про застосування наслідків пропущення строків позовної давності, так як строки для пред`явлення позову пропущені. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі у зв`язку з пропущенням строку позовної давності.

Outcome: dismissed