Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд із вищевказаним позовом . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його дідусь [PERSON] , [INFO] ,а [INFO] померла рідна сестра діда [PERSON] , яка не мала сім`ї , жила одна, дідусь, мама позивача , позивач та його сестра постійно їй допомагали та доглядали. На час смерті проживала в [ADDRESS] . Згідно розпорядження Калуської райдержадміністрації від 11.09.1995 року № 246 - Р їй належало право на земельну частку (пай) у землі , яка перебуває у колективній власності Селянської спілки «Вільна Україна» с.Негівці Калуського району Івано-Франківської області , розміром 36,45 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості). При її житті не була виділена в натурі на місцевості та на дану земельну частку (пай) технічна документація не виготовлялась і не видавався Державний акт . Оскільки [PERSON] - рідна сестра дідуся була одинокою , то дідусь [PERSON] її хоронив , вчинивши обряд поховання та фактично прийняв спадщину після її смерті . Факт вступу [PERSON] в управління даним спадковим майном підтверджується довідкою Верхнянської сільської ради об`єднаної територіальної громади від 23.01.2019 року . Мама позивача , [PERSON] , змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з реєстрацією шлюбу. [PERSON] , мамин батько, а дідусь позивача , постійно проживали разом однією сім`єю, а тому мама позивача , як спадкоємець першої черги спадкування по закону вважається такою , що прийняла спадщину , що відкрилась після смерті її батька, дідуся позивача [PERSON] , померлого [INFO] . Після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . , позивач звернувся в нотаріальну контору із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено у зв`язку з тим, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий на ім`я спадкодавці уже після її смерті у момент припинення її правоздатності зі смертю всупереч п.4 ст.24 ЦК України, а тому позивач вимушений звернутися в суд з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю , просить задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явилася,однак подала заяву про слухання справи без її участі ,позовні вимоги визнає повністю, будь-яких заперечень щодо позову не має. У зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. [INFO] помер дідусь позивача [PERSON] , [INFO] (а.с.25), а [INFO] померла рідна сестра дідуся [PERSON] (а.с. 6), яка не мала сім`ї , жила одна, дідусь, мама позивача , позивач та його сестра постійно їй допомагали та доглядали. На час смерті проживала в [ADDRESS] (а.с. 17). Згідно розпорядження Калуської райдержадміністрації від 11.09.1995 року № 246 - Р [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі , яка перебуває у колективній власності Селянської спілки «Вільна Україна» с.Негівці Калуського району Івано-Франківської області, розміром 36,45 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості) (а.с.9,19). При її житті не була виділена в натурі на місцевості та на дану земельну частку (пай) технічна документація не виготовлялась і не видавався Державний акт. Як вбачається з довідки Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області міськрайонного управління у Калуському районі та м. Калуші № 05-11/2 від 12.02.2019, ціна землі зазначеної у сертифікаті серія [NUMBER] [PERSON] , змінена на основі п.3 Постанови КМУ від 12.05.2000 р. № 783 станом на 12.02.2019 р. . Грошова оцінка земельної ділянки становить 27949,45 грн.(а.с.19). Згідно довідки виконавчого комітету Верхнянської сільської ради ОТГ Калуського району Івано-Франківської області , в [ADDRESS], з 1924 року по день смерті [INFO] мешкала і була зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Станом на 16.01.2019 р. в будинку по [ADDRESS] і по даний час зареєстровані і проживають: [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі Негівської сільської ради не посвідчувався. [PERSON] належить земельна частка (пай) в розмірі 36,45 в умовних кадастрових гектарах , Сертифікат на право на земельну частку (пай), серія [NUMBER] . Сертифікат зареєстровано 01.06.2000 р. в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 257 . В управління майном померлої [PERSON] вступив її брат [PERSON] , вчинивши обряд її поховання. Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі Негівської сільської ради не посвідчувався.(а.с.17). Як вбачається із копії свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 15.01.2019 року, позивач [PERSON] успадкував після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , житловий будинок , що знаходиться в [ADDRESS] .(а.с.15). Приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Локатир М.В., 25.01.2019 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно на право на земельну частку (пай) у землі , яка перебуває у колективній власності Селянської спілки «Вільна Україна» с. Негівці, Калуського району Івано-Франківської області розміром 36,45 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості), належної [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її брат [PERSON] , померлий [INFO] , який фактично прийняв спадщину , але не оформив своїх спадкових прав, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий на ім`я [PERSON] уже після її смерті у момент припинення її правоздатності зі смертю всупереч п.4 ст.24 ЦК України(а.с.10). Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного суб`єктивного земельного права, суб`єктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Згідно частин 1, 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-IV, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями Пленуму ВСУ, наданими в п. 11 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Власник майна, відповідно до ст.392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved