Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати за ним в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 23/100 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0175 га для будівництва і обслуговування, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що 19.09.2009 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.05.2017 року шлюб між ними розірвано. За час перебування у шлюбі, відповідно до договору купівлі-продажу від 16.05.2013 року, ними було придбано вищезазначену частину житлового будинку та земельну ділянку, яка зареєстрована на його дружину. На даний час він має намір розпорядитись своєю часткою, але в добровільному порядку поділити майно, що є у їх спільній сумісній власності відповідач відмовляється. Посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, просить задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини, що в ньому викладені. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлені особисто, причини неявки суду не сповістила, заяви про відкладення розгляду справи суду не подавала. Відповідачем відзиву на позов не надано, право подачі відзиву їй роз`яснювалось судом неодноразово. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.09.2009 року, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.05.2017 року. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . В період зареєстрованого шлюбу, відповідно до договору купівлі-продажу № 1379 від 16.05.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Драною І.В., сторонами було придбано 23/50 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та земельну ділянку площею 0,0175 га для будівництва і обслуговування, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] і зареєстровані на ім`я [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 10-12). Як передбачено ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України). Згідно з вимогами ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності до норм ч.1 ст. 372 ЦК України, ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до положень ст. ст.15, 16 ЦК Україникожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу майна, що є у спільній сумісній власності. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині визнання за ним в порядку поділу спільного майна подружжя права власності на 23/100 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0175 га для будівництва і обслуговування, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 1 500 грн., понесені ним при зверненні в суд та підтверджені квитанцією (а.с. 1).

Outcome: approved