Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом в якому просить стягнути за рахунок держави через Державну казначейську службу України на його користь спричинену шкоду від незаконно стягнутих 328,38 грн. протиправно визначеної заборгованості та 32,84 грн. виконавчого збору; враховуючи практику Євросуду по усуненню статусу жертви порушення конвенції стягнути 15 000 грн. спричиненої моральної шкоди, пов»язаної з психологічним стресом і напруженістю, руйнуванням спланованого життя особи зрілого віку, розладу життєвих зв»язків з оточуючими та довготривалим протистоянням з недобросовісними представниками влади та постановити окрему ухвалу щодо відповідальності винних у заподіянні шкоди осіб, усунення причин і умов порушень, уникнення повторення в майбутньому. Позов обґрунтовано тим, що 01.09.2016 року державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області Литвинова О.П. всупереч вимог статті 360-7 ЦПК України, правової позиції Постанови ВСУ у справі 6-785цс15 від 06.07.2015 року, його (позивача) застереження неприпустимості порушення у заяві від 29.07.2016 року, спрямувала на адресу Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області виконавчий лист № 405/10631/14-ц від 14.09.2015 року, виданий Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з нього на користь ОКВП «Дніпро-Кіровоград» заборгованості. Виконавчий лист надійшов разом з постановою про закінчення виконавчого провадження від 23.08.2016 року на підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», за фактом повного виконання рішення і виконавець не мала вчиняти подібні дії, що визначено ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.11.2016 року у справі № 405/10631/14-ц 4с/405/65/16 за його оскарженням недобросовісної поведінки Литвинової О.П. У постанові про закінчення виконавчого провадження зазначено, що залишок заборгованості становить 328,38 грн., залишок виконавчого збору становить 32,84 грн., витрати на проведення виконавчих дій сплачено боржником у повному обсязі. 06.09.2016 року державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Зубик В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52114968 та направлено сторонам для відома. 12.09.2016 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію боржника в порядку статей 68, 69 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено до Головного управління Пенсійного Фонду у Кіровоградській області. Ці дії також оскаржені ним до суду. 02.02.2017 року ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда у справі № 405/10631/14-ц 4с/405/65/16 за його оскарженням повторюємо порушення виконавця Зубік В.В. і визнано незаконність і порушення його прав, факт дій які привели до спричинення шкоди. Незаконними діями виконавців з нього стягнуто неправомірно визначену державним виконавцем Літвіновою О.П. заборгованість 328,38 грн. та судовий збір 32,84 грн., що спричинило шкоду, яка підлягає відшкодуванню. Посилаючись на вказані обставини, фрагменти наведених рішень Європейського суду з прав людини, норми діючого законодавства, обгруновує моральну шкоду тим, що є особою зрілого віку, має на утриманні і вихованні неповнолітню дитину, яка потребує постійного контролю, відволікання часу, упорядкування сімейного і особистого життя і втручання неправомірними діями виконавців в упорядкований спосіб життя, викликало стурбованість, нервозність і тривогу через те, що ситуація триває досить довго, що позначилось на стосунках з сином. Замість вільного часу і спілкування з сином мав витрачати час у довготривалих виснажливих судових засіданнях, звертався до різних державних органів, що призводило до невизначеності ситуації. Стягнення коштів заборгованості має не тільки фінансові наслідки, які відобразились на майновому становищі, але і почуття обурення, розчарування у порядності влади, негативний вплив на психологічний стан сім»ї. За обставинами справи існує наявність прояву моральної шкоди, яка виражена не тільки стійкому психічному напруженні, хронічному перенавантаженні та втраті життєвих сил, але і фізичному болі і стражданнях, які виникли під час пригніченості, недомаганні, втомленості, душевних стражданнях, які особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою влади та приниженням честі, гідності за протиправною поведінкою, а також необхідність прикладання додаткових зусиль на виправлення стану.Протистояння з владою триває з 2016 року і досі не завершено за відсутності належної компенсації нанесеної шкоди, а тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив позов задовольнити. Державний виконавець Подільського ВДВС міста Кропивницький Літвінова О.П. в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що ухвала суду від 28.11.2016 року отримана відділом 20.10.2017 року з відміткою, що дана ухвала не набрала законної сили і скориставшись своїм правом відділ оскаржив дану ухвалу, подавши апеляційну скаргу 14.11.2017 року. На виконання вимог ухвали апеляційного суду 29.11.2017 року винесено подання щодо оплати витрат по даній скарзі. Крім того, заявлений позов є безпідставним, просила відмовити в його задоволенні. Представники Фортечного ВДВС міста Кропивницький, Державної казначейської служби України в судове засідання не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлені, причини неявки не сповістили, державним виконавцем Фортечного ДВС надані суду письмові заперечення проти позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, державного виконавця Літвінової О.П., дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що в рамках виконавчого провадження № 48829973, відкритого державним виконавцем Ленінського (тепер Подільського) ВДВС Літвіновою О.П., перебував виконавчий лист № 405/10631/14-ц від 14.09.2015 року, виданий Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь ОКВП «Дніпро-Кіровоград» заборгованості в сумі 3 112,19 грн. В рамках даного виконавчого провадження [PERSON] звертався до державного виконавця Літвінової О.П. із заявою від 29.07.2016 року щодо закінчення виконавчого провадження у зв»язку з добровільним виконанням рішення суду та сплатою боргу. Оплата боргу в сумі 3 112,19 грн. підтверджена квитанцією № 130 від 23.07.2016 року на адресу ОКВП «Дніпро-Кіровоград» 01.09.2016 року з Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області на адресу Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області надійшов виконавчий лист № 405/10631/14-ц від 14.09.2015 року, виданий Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь ОКВП «Дніпро-Кіровоград» заборгованості. Виконавчий лист надійшов разом з постановою про закінчення виконавчого провадження від 23.08.2016 року на підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» за місцем отримання пенсії боржника. У постанові про закінчення виконавчого провадження зазначено, що залишок заборгованості становить 328,38 грн., залишок виконавчого збору становить 32,84 грн., витрати на проведення виконавчих дій сплачено боржником у повному обсязі. 06.09.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52114968 та направлено сторонам для відома. 12.09.2016 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію боржника в порядку статей 68, 69 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено до Головного управління Пенсійного Фонду у Кіровоградській області. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.11.2016 року скаргу [PERSON] на дії державного виконавця Подільського ВДВС ГТУЮ Літвінової О.П. задоволено частково та визнано її дії неправомірними щодо зазначення залишку боргу в розмірі 328 грн. за виконавчим листом № 405/10631/14-ц, провадження № 2/405/1925/14, виданим 14.09.2015 року Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь ОКВП «Дніпро-Кіровоград» заборгованості в сумі 2 385,98 грн. основного боргу, 259,12 грн. - 3% річних, 43,49 грн. інфляційних витрат, витрат на публікацію оголошення в газеті в сумі 180,00 грн., а також судового збору в розмірі 243,60 грн. та передачею зазначеного виконавчого листа на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.08.2016 року, винесено старшим державним виконавцем Літвіновою О.П. до Фортечного ВДВС міста Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області для виконання. В іншій частині скаргу заявника [PERSON] на рішення та дії державного виконавця Подільського ВДВС Кіровоградського МУЮ Літвінової О.П., - залишено без задоволення. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.02.2017 року визнано виконавчий лист Ленінського районного суду м. Кіровограда № 405/10631/14-ц, виданий 14.09.2015 року таким, що не підлягає повторному виконанню у зв»язку з його добровільним виконанням, повною сплатою боргу; визнано дії державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області Зубік В.В. з відкриття виконавчого провадження № 52114968 щодо виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Кіровограда № 405/10631/14-ц, виданий 14.09.2015 року - неправомірними; визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Зубік В.В. з відкриття виконавчого провадження № 52114968. Судом також встановлено, що ухвала суду від 28.11.2016 року отримана Подільським ВДВС 20.10.2017 року з відміткою, що дана ухвала не набрала законної сили і скориставшись своїм правом відділ оскаржив дану ухвалу, таким чином дана ухвала на даний час не набрала законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 56 Конституції України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до положень ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Як передбачено ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Позивач в позовній заяві не визначає розмір спричиненої йому шкоди від незаконно стягнутих 328,38 грн. визначеної заборгованості та 32,48 грн. виконавчого збору, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку із ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку із незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми та при настанні інших негативних наслідків. Позивач, обґрунтовуючи позов, посилається на ст. 1167 та 1174 ЦК України, якими закріплено відшкодування шкоди органами державної влади та їх посадовими чи службовими особами саме незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. Статтею 1174 ЦК України закріплено принцип відповідальності держави або місцевого самоврядування за шкоду, завдану фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, яка відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Умовою застосуванням судом цивільно-правової відповідальності за вказаною правовою нормою, яка поширюється на не договірні зобов'язання, що виникають із правопорушень (деліктні) правовідносини, є встановлення факту неправомірності рішення, дії чи бездіяльності службової або посадової особи зазначених органів. Виходячи з положень статті 9 Конституції України, статті 8 ЦПК Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини» 1950 року, 17 липня 1997 року N 475/97-ВР Україна повністю визнає на своїй території дію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію - Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, суд звертає увагу на практику Європейського суду при оцінці моральної шкоди у справі Ракевич проти Росії № 58973/00 від 28.01.2003 року; Смирнови проти Росії № 46133/99 і № 48183/99 від 24.07.2003 року. Відповідно до статті 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ конвенцію та тактику Європейського суду з прав людини як джерело права. При цьому суд зауважує, що деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (див. рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, Cabales and Balkandali v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. При цьому судом враховано, що звернення позивача до державних органів виконавчої служби передбачені діючим законодавством: Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» та ін., період, який зазначений позивачем є незначним як і сума стягнутих з нього коштів, порушення встановлені судовими рішеннями не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, крім того рішення суду щодо визнання неправомірними дій працівників державної виконавчої служби оскаржується в апеляційному порядку і не набрало законної сили. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок держави.

Outcome: dismissed