Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Позивач звернувся 11.10.2016 року до Оржицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. У позові позивач вказав, що 07.12.2008 року був укладений договір оренди земельної ділянки між ФГ «Відродження-2008» та [PERSON], який був зареєстрований в Оржицькому відділенні ПРФ ЦДЗК 20.11.2009 року за № 040955900869, кадастровий номер ділянки [NUMBER], розміром 3,51 га. терміном на 10 років. Земельна ділянка позивачем використовувалась за призначенням. Протягом дії вказаного договору, 26.03.2013 року відповідачі уклали інший договір оренди землі та 20.01.2014 року зареєструвало вказаний договір у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 4326191. З часу вчинення реєстратором вказаних дій виникла подвійна реєстрація договору оренди землі по одній і тій же земельній ділянці. Такі дії відповідачів суперечать діючому законодавству. Просить визнати недійсним договір оренди землі від 26.03.2013 року на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] укладений між [PERSON] та ФГ «Підкова +» та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Оржицького районного управління юстиції Полтавської області індексний номер 10097560 від 20.01.2014 року. Стягнути з відповідачів судовий збір. У судове засіданні представник позивача не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. У поданій до суду заяві зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі, їх представник [PERSON] ( довіреність та ордери з угодами містяться у матеріалах справи) та третя особа до суду також не з»явились, причин неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи (поштові повідомлення містяться у матеріалах справи). Відповідно до норм ст. 224 ЦПК України, якщо позивач не заперечує проти заочного розгляду, суд за наявності визначених законом підстав має право провести заочний розгляд. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України судовий розгляд справи слід провести без фіксації технічними засобами, оскільки сторони до суду не з»явились. Суд розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, прийшов до наступного висновку. Відповідно до договору оренди земельної ділянки (паю) 07.12.2008 року між [PERSON] та ФГ «Відродження-2008» було укладено договір оренди земельної ділянки розміром 3,51 га., яка знаходиться на території Оржицької селищної ради Оржицького району Полтавської області строком 10 років. Вказаний договір зареєстровано в Оржицькому виїзному офісі ДПЦДЗК 20.11.2009 року за номером 040955900869. За даними технічної документації, яку було розроблено на замовлення позивача за номером 21 вказано, що [PERSON] належить земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] розміром 3,51 га. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно … щодо об»єкту нерухомого майна зазначено, що згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 9964161 від 16.01.2014 року [PERSON] уклала договір оренди землі від 26.03.2013 року з фермерським господарством «Підкова +». Вказаний договір зареєстровано у реєстрі 20.01.2014 номер запису про інше речове право 4326191. Договір оренди землі від 26.03.2013 року укладений між [PERSON] та ФГ «Підкова +» містить запис про здачу в оренду земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], розміром 3,51 га. За даними витягу з книги розрахунків по орендній платі за 2013-2016 роки вказано, що відповідач [PERSON] отримувала орендну плату як у натуральній формі, так і у грошовій. Взаємовідносини, що склались урегульовані слідуючими нормами матеріального права. Відповідно до ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, якщо зміст правочину суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, їх моральним засадам, такий правочин визнається недійсним. Так, згідно ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець зобов'язаний: передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі». Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об'єкт оренди за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, судом встановлено, що договір оренди, який було укладено між [PERSON] та ФГ «Підкова +» порушує земельні права позивача, які виникли у нього на підставі договору оренди землі, укладеного раніше. Судом встановлено, що позивач належно виконував свої обов»язки відносно оренди земельної ділянки належної [PERSON], хоча остання вчинила дії спільно з іншим відповідачем - ФГ «Підкова +», які перешкоджають законній господарській діяльності позивача. Враховуючи наведене, спірний договір має бути визнаний недійсним з відповідними наслідками щодо скасування запису про реєстрацію вказаного договору. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 2756 грн., тобто по 1378 грн. з кожного.

Outcome: approved