Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 19 від 12 квітня 2013 року про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, посилаючись на те, що, відповідачка, уклавши з позивачем даний договір зобов'язалась сплатити 20 % попереднього розміру пайового внеску протягом 30 робочих днів з моменту реєстрації договору. Однак взяті на себе зобов'язання відповідачка належним чином не виконала, та станом на день звернення з позовом до суду за нею наявна заборгованість, яка з урахуванням пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних складає 4 423 грн. 54 коп. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з мотивів наведених в ньому. Представник третьої особи просив суд позов задовольнити. Представник відповідачки в судовому засіданні 20 травня 2014 року проти позову заперечував. В судове засідання 12 червня 2014 року позивачка чи її представник не з'явились. Про час та місце розгляду справи представник повідомлявся належним чином, про що розписався в повідомленні про розгляд справи (а.с.39). Заслухавши доводи представника позивача, пояснення представника третьої особи, думку представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 12 квітня 2013 року між Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, Фінансовим управлінням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та [PERSON] укладено договір про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста (а.с.4), за яким замовник [PERSON], що здійснює реконструкцію з добудовою житлового будинку на [ADDRESS], в порядку та на умовах, визначених договором, бере участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Івано-Франківська. Відповідно до п. 2.1 договору замовник зобов'язується сплатити пайовий внесок у розмірі та у терміни, визначені договором. Згідно п. 3.2 договору попередній розмір пайового внеску складає 40 741 грн. 09 коп. З умов п. 3.3 договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста вбачається, що [PERSON] взяла на себе обов'язок сплатити 20 % попереднього розміру пайового внеску у сумі 8 148 грн. 22 коп. протягом 30 робочих днів з моменту реєстрації договору. Ініціатором укладення договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста виступила відповідачка [PERSON], що підтверджується її заявою про укладення договору (а.с.3) За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Договір зареєстровано 12 квітня 2013 року, однак взяті на себе за договором зобов'язання, відповідачка повністю не виконала. Пайовий внесок [PERSON] повністю не сплачено в сумі 4 148 грн. 22 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 19 від 12 квітня 2013 року (а.с.7). Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до п. 5.1 договору № 19 від 12 квітня 2013 року, при простроченні платежів визначених у пункті 3.2 договору, замовник сплачує Виконкому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми та пеню в розмірі 120 % річних облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачкою договірних зобов'язань, позивачем крім основної суми боргу нараховано також 170 грн. 41 коп. - пені, 16 грн. 59 коп. інфляційних втрат та 88 грн. 32 коп. - три проценти річних. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в редакції чинній на момент укладення договору, замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Отже, отримувачем коштів для створення і розвитку соціальної інфраструктури міста Івано-Франківська є місцевий бюджет. Відповідно до п. 1.1 Положення про фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, яке затверджене рішенням Івано-Франківської міської ради №71-XLIX від 30.03.2010 року, фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради відповідно до законодавства України являється її виконавчим органом. Відповідно до п. 2.1.1 Положення, фінансове управління складає і забезпечує виконання міського бюджету. Згідно з п. 2.2.22 Положення, фінансове управління здійснює роботу пов'язану з укладанням договорів та проведенням розрахунків пайових внесків до цільового фонду соціально-економічного розвитку та інженерно-транспортної інфраструктури міста, веде оперативний облік надходжень та бере участь у розробці програм соціально-економічного розвитку міста, забезпечує в установленому порядку їх цільове фінансування. Таким чином, право вимоги за договором № 19 від 12 квітня 2013 року про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста до відповідачки має позивач Фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказів належного виконання умов договору відповідачкою суду не надано. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за договором № 19 від 12 квітня 2013 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати по справі слід покласти на відповідачку, з урахуванням правового статусу позивача, що передбачає його звільнення від оплати судових витрат. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 11, 20, 526, 527, 530, 611, 612, 625 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved