Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2315-04-07-2 від 03 грудня 2007 року та судових витрат посилаючись на те, що згідно умов вказаного кредитного договору відповідачка отримала в позивача кредитні кошти в сумі 25 000 грн. з терміном погашення до 03 грудня 2010 року та зобов'язалась проводити погашення кредиту щомісячно і сплачувати відсотки за користування кредитом в строки, визначені договором. Внаслідок порушення графіку сплати коштів, визначених умовами кредитного договору, станом на день звернення з позовом в суд за відповідачкою наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в сумі 52 836 грн. 62 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідачки в судовому засіданні 20.11.2013 року просила призначити по справі почеркознавчу експертизу вимог позову не визнала. 20.11.2013 року судом клопотання представника відповідача задоволено та призначено по справі судову почеркознавчу експертизу. Однак, експертизу не було проведено, оскільки відсутній оригінал кредитного договору № 2315-04-07-2 від 03 грудня 2007 року та оригінал заяви про видачу готівки. Оригінал кредитного договору № 2315-04-07-2 від 03 грудня 2007 року та оригінал заяви про видачу готівки вилучено відділом УБОЗ УМВС України в Івано-Франківській області в ході розслідування кримінальної справи, яка на даний час перебуває на розгляді в Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області. Представник позивача в судове засідання 01 квітня 2015 року з'явилась, однак термін дії доручення на представництво інтересів відповідачки закінчився, тому представник не вправі давати пояснення в судовому засіданні. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 03 грудня 2007 року між АБ «Київська Русь», назву якого змінено на ПАТ «Банк «Київська Русь» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № 2315-04-07-2 (а.с.6), за яким банк надав, а позичальник отримав кредитні кошти в розмірі 25 000 грн. та зобов'язався повернути кредит до 03 грудня 2010 року. Умовами п. 1.4. Кредитного договору встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами, який становить 26 % річних. Відповідно до п. 2.1 Договору позичальник зобов'язався проводити погашення кредиту щомісячними виплатами в строк з 01 по 20 число відповідного місяця, згідно з Графіком. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідачка систематично їх порушувала, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 2315-04-07-2 від 03 грудня 2007 року (а.с.7). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Позивачем станом на 20 вересня 2013 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2315-04-07-2 від 03 грудня 2007 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідачки [PERSON] за кредитними зобов'язаннями в розмірі 52 836 грн. 62 коп., а саме: 22 224 грн. - заборгованість за кредитом, 29 148 грн. - відсотки за користування кредитом, 1 464 грн. 62 коп. - штраф за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачки [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачкою не представлено суду. Про застосування строку позовної давності представник відповідачки та сама відповідачка не заявляли. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст.ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки [PERSON] також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527 ч. 1, 530, 546 ч. 1, 548 ч. 1, 611, 612, 1050 ч. 2, 1054 ч. 1, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч. 1 ЦПК України,

Outcome: approved