Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом в якому просить визнати недійсним рішення Кіровоградської міської ради № 24 від 10.06.1998 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 1057,8 кв.м на праві спільної часткової власності (33/100 частин власності) за адресою: [ADDRESS]; визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії КР № 00008723 від 16.03.1999 року на вищезазначену земельну ділянку. Позов обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування частини житлового будинку від 01.03.2001 року він набув у власність 7/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. В подальшому, на підставі рішення Кіровоградської міської ради № 812 від 18.06.2001 року перевів зазначену частину житлового будинку до категорії нежитлових та отримав свідоцтво на право власності на приміщення магазину від 26.11.2002 року. На даний час вирішив приватизувати земельну ділянку, але ним було встановлено, що право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за гр. [PERSON] (33/100 частки) згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР № 00008723, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за №7878». Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.06.2014 року право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Зі змісту державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР №00008723, виданого [PERSON] на підставі рішення Кіровоградської міської ради № 24 від 10.06.1998 року вбачається, що акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю 16,03.1999 року за №7878; зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.04.1999 pоку, виданого [PERSON] вбачається, що [PERSON] [INFO] помер. Тобто, державний акт на право власності на земельну ділянку серії КР № 00008723 від 16.03.1999 року [PERSON], померлому [INFO] не видавався. Незважаючи на те, що Кіровоградська міська рада правомірно прийняла рішення про передачу частки земельної ділянки у приватну власність [PERSON], однак враховуючи, що державний акт на підставі цього рішення не був йому виданий у зв'язку з його смертю, рішення Кіровоградської міської ради № 24 від 10.06.1998 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки, площею 1057,8 кв. м. на праві спільної часткової власності (33/ 100 частин) за адресою: [ADDRESS] є недійсним. Посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства просить задовольнити позов. В судове засідання позивач не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача Кіровоградської міської ради в судове засідання не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлені, при цьому надали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник Управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, причини неявки суду не сповістив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з вимогами cт. 118 ЗК України від 25.10.2001 року «громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки». Вимогами ч. З cт. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Судом встановлено, що на підставі договору дарування частини житлового будинку від 01.03.2001 року [PERSON] набув у власність 7/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], договір дарування посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 693. На підставі рішення Кіровоградської міської ради № 812 від 18.06.2001 року [PERSON] перевів зазначену частину житлового будинку до категорії нежитлових та отримав свідоцтво на право власності на приміщення магазину від 26.11.2002 року № 542. Судом встановлено, що право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за гр. [PERSON] (33/100 частки) згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР №00008723, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 7878». Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.06.2014 року право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Зі змісту державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР № 00008723, виданого [PERSON] на підставі рішення Кіровоградської міської ради № 24 від 10.06.1998 року вбачається, що акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю 16,03.1999 року за № 7878; зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.04.1999 pоку, виданого [PERSON] вбачається, що [PERSON] [INFO] помер. Тобто, державний акт на право власності на земельну ділянку серії КР № 00008723 від 16.03.1999 року [PERSON], померлому [INFO] не видавався. Відповідно до cт. cт. 17, 22, 23 ЗК України від 18.12.1990 (чинний на момент спірних правовідносин) «передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем, розташування цієї ділянки для: ведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно зі cт. 52 цього Кодексу; ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно зі cт. 56 цього Кодексу; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах, згідно зі cт. cт. 57 і 67 цього Кодексу. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина, матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо). Місцева Рада народних депутатів розглядає у місячний строк зазначені клопотання та матеріали і приймає рішення з цього питання. Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються, і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів». В п. п. 2.5., 3.1., 3.2. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, затв. Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 15.04.1993 N 28 (чинна на момент спірних правовідносин) зазначено, що «державні акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею складаються у двох примірниках, підписуються головою відповідної місцевої Ради народних, депутатів і скріплюються гербовою печаткою. Сторінку державного акта із зображенням плану земельної ділянки підписує інженер-землевпорядник. Державні акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею видаються і реєструються тією сільською, селищною, міською, районною Радою народних депутатів, яка прийняла рішення про передачу земельної ділянки у власність або надання її у постійне користування. Державні акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею реєструються відповідно: - у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право колективної власності на землю за формою згідно з додатком N 1; - у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю за формою згідно з додатком N 2; - у Книзі записів (реєстрації) державних актів на. право постійного користування землею (громадянами) за формою згідно з додатком N 3; - у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею за формою згідно з додатком N 4». Тобто, спірна земельна ділянка у власність [PERSON] не перейшла, тому не була включена до спадщини. Отже, спірний державний акт не відповідає вимогам cт. cт. 17, 22, 23 ЗК України від 18.12.1990 пунктам 2.5, 3.1,3.2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, затв. Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 15.04.1993 N28. Разом з тим визнання недійсним державного акта на право власності на землю можливо разом з визнанням недійсним рішення, що надавало право на отримання цього правовстановлюючого документу. Незважаючи на те, що Кіровоградська міська рада правомірно прийняла рішення про передачу частки земельної ділянки у приватну власність [PERSON], однак враховуючи, що державний акт на підставі цього рішення не був виданий [PERSON] у зв'язку з його смертю, рішення Кіровоградської міської ради № 24 від 10.06.1998 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки, площею 1057,8 кв. м. на праві спільної часткової власності (33/ 100 частин) за адресою: [ADDRESS] є недійсним. Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів. Визнання недійсним державного акту на землю є способом захисту. Державні акти породжують певні правові наслідки, а підставами для визнання такого акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства або компетенції органу, який його видав. Таким чином, державний акт, виданий [PERSON] після його смерті є недійсним, а позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved