Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивують тим, що 30.09.2014 року помер його батько [PERSON] Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,3340 га, розташованої на території Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області. Відповідно заповіту від 16.10.2013 року, майно померлий заповів йому, а тому він є єдиним спадкоємцем по заповіту. Про існування заповіту їй не було відомо, і лише в серпня 2017 року знайшовся його оригінал, який передав їй онук померлого [PERSON] для оформлення спадщини. 28.09.2017 року вона звернулася в Першу Луцьку нотаріальну контору з приводу прийняття спадщини, проте, у видачі свідоцтва їй було відмовлено у звязку з тим, що видача свідоцтва на спадщину можлива лише після подачі документів, що підтверджують факт прийняття спадщини. А тому, просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] строком два місяці. Учасники судового процесу в судове засідання не зявились, а подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 30 вересня 2014 помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕГ № 159986 від 02 жовтня 2014 року (а.с. 4), який був батьком позивача. Відповідно до заповіту від 16 жовтня 2013 року [PERSON] заповів належну його на праві приватної власності земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,3340 г, що розташована на території Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області заповів [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини було встановлено, що вона пропустила строк прийняття спадщини. Як зазначила позивач в позовній заяві, що причиною пропущення даного строку слугувало те, що в серпні 2017 року у квартирі, де проживав померлий [PERSON], його онук [PERSON], який проживав з ним на час смерті, знайшов оригінал заповіту та передав його [PERSON] для оформлення спадщини. Тобто, про існування заповіту позивачу стало відомо лише в серпні 2017 року, у звязку з чим вона почала оформлення спадщину, однак у видачі їй свідоцтва про право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом відмовлено у звязку з пропуском строку на таке звернення. Таким чином, позивач пропустила законодавством визначений строк для прийняття спадщини. Підстав усунення позивача від права на спадкування судом не встановлено. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними та такими, що повязані з обєктивними обставинами на вчинення цих дій. Так, позивачу не було відомо про існування заповіту. З доданих до матеріалів справи документів вбачається, що вона є інвалідом 3 групи та перебувала у вказаний період на лікуванні. Відповідач, як один із спадкоємців, не заперечує права позивача на спадщину. Враховуючи наведене, суд вважає, що пропущення позивачем строку для прийняття спадщини не має стати причиною усунення її від спадкування. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачу слід визначити додатковий строк для прийняття спадщини, достатній для подання заяви до нотаріальної контори терміном на 2 місяці.

Outcome: approved