Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до відповідача, про визнання договорів дійсними та визнання права власності, посилаючись на те, що між ним та [PERSON] були укладені у простій письмовій формі договори купівлі-продажу земельної ділянки та квартири, відповідно до умов вказаних договорів сплачено кошти у повному обсязі, в той же час [PERSON] ухиляється від оформлення правочинів у відповідності до вимог чинного законодавства. Представник позивача, надав заяву про розгляд справи у відсутність останнього, позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач направив заяву про розгляд справи у відсутність представника останнього та вирішення спору на розсуд суду. Третя особа, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, представника в судове засідання не направила, проте неявка представника третьої особи не є перешкодою для розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 17 серпня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу земельної ділянки, що знаходиться за адресою [ADDRESS], площею 0,0607 га, кадастровий номер [NUMBER]. Відповідно до п.2 договору сторонами визначено вартість земельної ділянки у 150000 грн., які позивачем були передані [PERSON], що підтверджується п.3 договору. На день підписання договору у [PERSON] було наявно лише свідоцтво про право власності на спадщину за законом, проте відсутній правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку, як це передбачено діючим законодавством. В свою чергу, [PERSON] взяла на себе зобов'язання до 17.10.2012 року отримати такий документ та укласти договір купівлі-продажу у нотаріальній формі на тих самих умовах. Також, того ж дня, 17 серпня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS]., що складається з трьох кімнат загальною площею 63,9 кв. м. Відповідно до п.2 договору сторонами визначено вартість квартири у 120000 грн., які були передані позивачем відповідачу, що підтверджується п.3 договору. На день підписання договору у [PERSON] був наявний лише договір купівлі-продажу ? частини вказаної квартири від 21.11.2011 року, проте, відсутній оригінал свідоцтва про право власності на житло, що посвідчує право власності на іншу ? частину квартири [PERSON] [PERSON] надала копії своїх документів та взяла на себе зобов'язання до 17.10.2012 року віднайти оригінал свідоцтва або взяти його дублікат та укласти договір купівлі-продажу у нотаріальній формі на тих самих умовах. Згідно актового запису, направленого на адресу суду ВРС у місті Києві, встановлено, що [PERSON], померла 18.09.2012 року. Відповідно до витягу з реєстру спадкових справ, що міститься в матеріалах справи, після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалася. Враховуючи, що відносини з приводу права власності на майно передбачають правонаступництво, а також вимоги статті 1277 ЦК України, судом задоволено клопотання позивача про заміну первісного відповідача [PERSON] на Київську міську раду. Відповідно до відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації наданої на запит суду [PERSON] належить на праві власності квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною площею 63,9 м2. Також, згідно копії спадкової справи, надісланої на адресу суду Дев'ятою київською нотаріальною конторою, [PERSON], видавалось свідоцтво про право власності на спадщину за законом на земельну ділянку, що знаходиться за адресою [ADDRESS], площею 0,0607 га, кадастровий номер [NUMBER]. Відповідно до ч.3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оцінюючи належність допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про визнання договорів дійсними та визнання права власності є законними, обґрунтованими, а обраний позивачем спосіб захисту своїх прав є єдиним можливим та таким, що не суперечить чинному законодавству, а отже, вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON], належним чином не виконала свої зобов'язання за договорами від 17.08.2012 року і така можливість остаточно втрачена, а також положення частини 4 статті 1277 ЦК України, щодо обов'язку територіальної громади задовольнити вимоги кредитора за зобов'язаннями спадкодавця.

Outcome: approved