Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 12030,94 грн. Свої вимоги банк мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.03.2011 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 2900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат на умовах, передбачених дійсним договором. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Станом на 30.11.2015 р. відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 12030,94 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 2897,61 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 8084,24 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 549,09 грн. Таким чином, ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі, а тому суд вважає, що слід вирішити справу на підставі наявних в справі доказів, постановивши заочне рішення. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, взявши до уваги заяву представника позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.03.2011 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 2900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.5-6). Виходячи із змісту ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, сторонами по справі були узгоджені всі істотні умови, необхідні для договорів даного виду, зміст умов кредитного договору є чітким та зрозумілим для сторін, договір підписаний позивачем та відповідачем. Відповідач умови договору не виконала,\~станом на 30.11.2015 р. відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 12030,94 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 2897,61 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 8084,24 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 549,09 грн. (а.с.4). Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання та правил банківських послуг, правил користування платіжною карткою, а також відповідач повинен забезпечити повернення одержаного кредиту. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанком» Умовами та правилами надання банківських послуг , Тарифами, Правилами користування платіжною карткою складають між банком та позичальником кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Пунктами 2.1.1.2.3,2.1.1.2.4\~Умов та правил надання\~ банківських послуг\~ передбачено,\~ що позичальник дає свою згоду, що кредитний ліміт\~ встановлюється\~ за рішенням банку і клієнт дає право\~ банку в будь-який\~ момент\~ змінити\~ кредитний ліміт.\~ Підписання\~ договору\~ є прямою\~ і безумовною згодою\~ позичальника щодо прийняття будь-якого\~ розміру кредитного ліміту, встановленого банком\~(а.с.23 зворот). Відповідно\~до ст. 634 ч.1\~ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно умов кредитного договору позивач взяв\~на себе зобовязання\~сплачувати\~ відсотки за користування кредитом та\~проводити погашення кредиту\~щомісячними\~ платежами. Відповідно до\~п.2.1.1.7.6.\~Умов та правил\~надання банківських послуг\~ при порушенні\~позичальником строків\~платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбаченим договором\~ більш ніж на 30 днів, позичальник\~ зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с.26).\~ Згідно ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Відповідно до п. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобов'язання. Враховуючи, що норма, яка встановлює таке положення, не є диспозитивною, тобто сторони не в змозі змінити її положення та встановити у договорі штраф у вигляді твердої суми або в кратному відношенні до суми зобов'язання суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення фіксованої частини штрафу\~ в сумі 500 грн.\~не підлягає задоволенню. Таким чином, сума загальної заборгованості становить 11530,94 грн. (2897,61 грн. + 8084,24 грн. + 549,09 грн.). Аналізуючи наведені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню. Правовідносини, які склалися між сторонами регулюються ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Враховуючи те, що позивач сплатив судовий збір, його, згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача, пропорційно до задоволених вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial