Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до голосіївського районного суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за договором про надання інформаційних послуг від 08.02.2010 року на загальну сумі 1 459 598 грн 13к., зі сплатою штрафних санкцій. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на виконання вказаного договору надано інформаційні послуги, факт отримання відповідачем який підтверджується актами від 02.03.2010 року, 07.04.2010 року і 30.12.2011 року, проте в порушення ПАТ «ХДІ страхування» оплату за отриману послугу здійснено не було. З викладених у позові обставин і підстав, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.1-3). В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, підтвердив обставини оплати наданих ним послуг відповідачем за актами від 02.03.2010 року, 07.04.2010 року. В судовому засіданні представник відповідача категорично не визнав заявлені позовні вимоги, поставив під сумнів аутинтичність вказаного позивачем акту від 30.12.2011 року, заявивши клопотання в порядку ст.185 ЦПК України щодо визнання його недопустимим доказом. Треті особи не забезпечили явку своїх представників в судове засідання, повідомлені належним чином про дату і місце судового розгляду. Повідомлення про згоду на участь у справі завчасно не направляли до суду. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, повно та всебічно з'ясував обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянув надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач в обґрунтування правомірності заявленого позову щодо стягнення заборгованості за договором від 08.02.2010 року посилається на невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг від 30.12.2011 року. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями ст.60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Незважаючи на вжиті вичерпні заходи судом щодо сприяння в реалізації надання позивачем у відповідності до його обов'язку, визначеного ст.60 ЦПК України, оригіналу акту приймання-передачі наданих послуг від 30.12.2011 року, в розпорядження головуючого по справі його так надано і не було. Більше того, письмовими інформуваннями було підтверджено відсутність даного акту іншими судовими інстанціями (а.с.229а,230, 203). Відповідачем у свою чергу ставиться під сумнів аутинтичність вказаного позивачем акту, заявивши клопотання в порядку ст.185 ЦПК України щодо визнання його недопустимим доказом. Оскільки для постановлення законного і справедливого рішення, дослідивши всі обставини, які мають значення для розгляду справи, беззаперечним є надання позивачем акту, як на підставу своїх заявлених вимог. Зважаючи на неможливість забезпечення дослідження оригіналу акту від 30.12.2011 року, як судом так і іншими учасниками процесу, що унеможливлює в подальшому реалізувати останніми право на забезпечення доказів, суд, за таких обставин, позбавлений можливості постановити несуперечливе рішення, а тому вважає за необхідним відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. На підставі п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності,

Outcome: dismissed