Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернулась до суду з вимогами, які було уточнено в процесі судового розгляду про стягнення з відповідача вихідної допомоги в розмірі 36 540 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 04.07.2014 р. по 19.10.2015 р. в сумі 463 381, 75 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що в 2011 р. її призначено на посаду Першого заступника Голови Правління ПАТ «Київпроект» з посадовим окладом 14 000 грн. 09.09.2013 року між нею та відповідачем укладено контракт №1, як з членом правління ПАТ «Київпроект», згідно з яким відповідач взяв на себе зобов'язання виплачувати позивачу винагороду за виконання обов'язків члена Правління. 02.07.2014 року з нею було припинено трудові відносин, а 03.07.2014 р. відповідачем було виплачено вихідну допомогу в розмірі 126 000 грн. з розрахунку, що її середній заробіток за останні два місяці склав 21 000 грн., що є помилковим та спростовується довідкою про доходи позивача, у відповідності до якої середній заробіток складає 27 090 грн. У зв'язку з тим, що відповідач виплатив вихідну допомогу в меншому розмірі, ніж того вимагає законодавство, позивач вимушена звертатись до суду з метою стягнення різниці між фактично виплаченими коштами та реальним розміром вихідної допомоги та середнього заробітку за весь час прострочення виплати вихідної допомоги. До початку розгляду справи по суті ПАТ «Київпроект» пред'явлено зустрічний позов до [PERSON] про повернення безпідставно набутих коштів в розмірі 59 264, 35 грн., посилаючись на те, що [PERSON] перебувала з ПАТ «Київпроект» в трудових відносинах та обіймала посаду Першого заступника Голови Правління з посадовим окладом 14 000 грн., а не члена Правління. У період часу роботи відповідача за зустрічним позовом в ПАТ «Київпроект» жодних рішень про обрання останньої на посаду члена Правління уповноваженим органом не приймалось, а укладений з [PERSON] контракт № 1 не відповідає вимогам законодавства та є недійсним. Отже, відповідач за зустрічним позовом безпідставно отримувала грошові кошти по контракту як член Правління, так як робота виконувалась в межах одного трудового договору за основним місцем роботи на посаді Першого заступника Голови Правління, а суміщення посад чи виконання роботи за сумісництвом є неможливим в даному випадку. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог та письмових поясненнях. Зазначив, що обов'язки першого заступника голови Правління та обов'язки члена Правління відокремити неможливо, у зв'язку з чим виплата позивачу за первісним позовом винагороди за контрактом № 1 є додатковою винагородою за виконувані ним обов'язки. Посилання сторони відповідача за первісним позовом щодо роботи позивача за сумісництвом вважає безпідставними, оскільки ні в Контракті, ні в Статуті, ні в Положенні про це не зазначається. З приводу заяви представника відповідача за первісним позовом про застосування строків позовної давності щодо вимог первісного позову заперечував в повному обсязі. Проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечував, вказував шина його безпідставність. Пояснив, що є безпідставним та неаргументованим посилання позивача за зустрічним позовом на недійсність контракту №1, оскільки необхідність його укладання прямо встановлена Статутом та Положенням про Правління, а посада Заступника Голови Правління віднесена до складу Правління, у зв'язку з чим Наглядова рада згідно своїх повноважень не могла призначити позивача на посаду Першого заступника Голови Правління, не призначивши її при цьому членом Правління. Зокрема, подав до суду заяву про застосування строків позовної давності щодо вимог зустрічного позову. В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом пояснив, що виплата винагороди за контрактом № 1 є винагородою за сумісництвом та не входить до складу середньої заробітної плати, яка є базою для розрахунку вихідної допомоги при звільнені. [PERSON] виконувала обов'язки Першого заступника Голови Правління, члена Правління за посадою та отримувала заробітну плату в межах одного трудового договору та жодних додаткових трудових обов'язків та відповідальності не виконувала. У зв'язку з чим, [PERSON] незаконно присвоїла суму коштів, у вигляді винагороди по недійсному контракту. Зокрема, подав до суду заяву про застосування строків позовної давності щодо вимог первісного позову, посилаючись на порушення позивачем за первісним позовом тримісячного строку звернення до суду. На підставі викладеного просив в задоволенні первісного позову відмовити та задовольнити зустрічний позов. Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, щодо задоволення вимог первісного позову та відмову в задоволені вимог зустрічної позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що наказом від 01.03.2011 р. № 20 [PERSON] обрана Першим заступником Голови Правління ПАТ «Київпроект» з 17.07.2012 р. строком на три роки. (а.с. 22) У відповідності до протоколу засідання Правління ПАТ «Київпроект» № 3 від 23.01.2013 р. затверджено штатний розпис персоналу ПАТ «Київпроект», у відповідності до якого посадовий оклад Першого заступника Голови Правління становить 14 000 грн. (а.с. 29) У відповідності до п. 2.1 Положення про Правління ПАТ «Київпроект», затвердженого Загальними зборами акціонерів 21.04.2011 р. та п. 8.4.9 Статуту ПАТ «Київпроект» правління складається з 5 членів. До складу Правління входять: Голова Правління, перший заступник Голови Правління і члени правління. (а.с. 71) У зв'язку з наведеним посада Першого заступника Голови Правління відноситься до складу Правління, у зв'язку з чим займаючи зазначену посаду [PERSON] була членом Правління. У відповідності до п. 4.2 зазначеного Положення впродовж 10 днів з дати обрання, з головою Правління та кожним членом Правління укладаються трудові договори (контракти). Відповідно до п. 8.4.3 Статуту ПАТ «Київпроект» права та обов'язки членів Правління визначаються законодавством України, цим Статутом Товариства, а також трудовим договором, що укладається з кожним членом Правління. Протоколом засідання Наглядової ради ПАТ «Київпроект» від 09.09.2013 року № 36 продовжено повноваження [PERSON] на посаді Першого заступника Голови Правління строком на 3 роки з 09.09.2013 р. (а.с. 23) Зазначеним протоколом №36, доручено Голові Наглядової Ради Товариства в особі Даяна Г.Т. підписати з членами Правління трудові договори (контракти) згідно вимог законодавства, Статуту товариства та Положення про Правління. (а.с. 24) 09.09.2013 р. між сторонами, в особі Голови Наглядової ради та члена Правління ПАТ «Київпроект» [PERSON], яка обрана на посаду рішенням Наглядової ради, затвердженим протоколом № 36 від 09.09.2013 р. укладено Контракт № 1. (а.с. 25-27) Тобто, укладання з позивачем за первісним позовом, як Першим заступником Голови Правління, членом правління (п. 2.1 Положення) Контракту № 1 чітко передбачено Положенням про Правління ПАТ «Київпроект», Статутом та не є суміщенням або роботою за сумісництвом та спростовує посилання представника відповідача за зустрічним позовом, на те, що робота позивача за первісним позовом за Контрактом №1 та отримані за ним кошти є роботою за сумісництвом або виконанням окремих доручень. Зокрема, зазначені посилання представника відповідача за первісним позовом не знаходять свого відображення в матеріалах справи та не містять правового обґрунтування, оскільки доказів наявності наказу чи договору з зазначенням роботи [PERSON] за сумісництвом або суміщенням професій, посад суду не надано. Зокрема, зазначені твердження представника відповідача за первісним позовом спростовуються й штатними розписами, в яких відсутня відмітка в графі 6 «Доплати за суміщення» про наявність зазначених доплат в [PERSON] Посилання представника відповідача за первісним позовом на те, що жодних рішень про обрання [PERSON] на посаду члена Правління ПАТ «Київпроект» уповноваженим органом не приймалось суд вважає необґрунтованим та таким, що суперечить матеріалам справи, Статуту ПАТ «Київпроект», Положенню про Правління та Закону України «Про акціонерні товариства», оскільки як вбачається з протоколу №36 від 09.09.2013 р., Наказу №11 від 27.02.2014 р., саме Наглядовою Радою прийнято рішення про обрання [PERSON] першим заступником Голови Правління, що в силу п. 2.1 Положення про Правління ПАТ «Київпроект» відноситься до складу Правління, на підставі чого остання обрана членом Правління. Зокрема, факт того, що [PERSON] перебуваючи на посаді Першого заступника Голови Правління була членом Правління, підтверджує й Наказ №76-к від 02.07.2014 р. «Про припинення повноважень члена Правління - Першого заступника Голови Правління [PERSON]». У відповідності до п. 5.2 Положення та п. 8.4.12 Статуту члени Правління мають право, зокрема, отримувати винагороду за виконання функцій Члена Правління, розмір якої встановлюється відповідним трудовим договором (контрактом), укладеним з кожним з них. В даному випадку винагорода передбачена п. 2.3.4, 3.1 Контракту № 1 від 09.09.2013 р. У відповідності до п. 2.3.4, 3.1 зазначеного контракту № 1 відповідач за первісним позовом зобов'язався сплачувати позивачу винагороду за виконання нею своїх обов'язків. Винагорода за виконання обов'язків члена Правління виплачується в розмірі 5 (п'яти) мінімальних заробітних плат, встановлених в України на день виплати. Згідно з п. 3.3 Контракту у разі припинення контракту працівнику товариством виплачується вихідна допомога у розмірі 70 мінімальних заробітних плат встановлених в Україні на день виплати. Наказом від 27.02.2014 р. № 11 відповідно до рішення Наглядової ради (протокол №36 від 09.09.2013 р.) продовжено повноваження [PERSON] на посаді Першого заступника Голови Правління ПАТ «Київпроект» з 01.03.2014 р. по 08.09.2016 р. (а.с. 32) Зокрема, суд ставить під сумнів зазначений Наказ, оскільки у відповідності до протоколу № 36, на підставі якого, він нібито винесений, продовжено повноваження [PERSON] на посаді Першого заступника Голови Правління строком на 3 роки з 09.09.2013 р., а відповідності до зазначеного наказу з 01.03.2014 р. У відповідності до протоколу засідання Наглядової Ради ПАТ «Київпроект» від 02.07.2014 р. припинено повноваження члена Правління - Першого заступника Голови Правління [PERSON] (а.с. 139) Зокрема, зазначеним протоколом вирішено обрати нових членів Правління та уповноважити Голову правління підписати від імені Товариства трудові договори (контракти) з новообраними членами Правління Товариства. 02.07.2014 р. наказом ПАТ «Київпроект» №76-к звільнено [PERSON] з посади Першого заступника Голови Правління згідно з п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України та припинено з нею трудовий договір (контракт). (а.с. 33) Згідно з листом ПАТ «Київпроект» від 22.06.2015 р. позивачу за первісним позовом на підставі Наказу від 02.07.2014 р. про звільнення здійсненні наступні нарахування: заробітна плата з 01 по 03 липня - 1826 грн.; винагорода згідно Контракту з членом Правління з 01 по 03 липня - 794, 35 грн; компенсація за невикористану відпустку - 51 736,04 грн.; вихідна допомога у розмірі шестимісячного середнього заробітку - 126 000 грн. з розрахунку, що середньомісячний заробіток за останні два місяці роботи складає 21 000 грн. (а.с. 41) 03.07.2014 р. відповідачем за первісним позовом були здійснені зазначені вище розрахунку з [PERSON], що підтверджується сторонами по справі, а тому в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Нормою ч. 1 ст. 47 КЗпП встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення працівника видати працівникові належно оформлену ним трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 р. № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановления рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток розраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995р. «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», відповідно до якого середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. У відповідності до п. 3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Як вбачається з розрахункових листів про розмір оплати праці за період з липня 2013 р. по липень 2014 р. на посаді першого заступника Голови Правління, [PERSON] нараховувалась винагорода члену Правління в розмірі 6 090 грн. (а.с. 38-40) Протоколом № 1 засідання правління ПАТ «Київпроект» від 15.01.2014 р. затверджено новий Штатний розпис персоналу, у відповідності до якого посадовий оклад Першого заступника Голови Правління складає 14 000 грн. (а.с. 31) Посилання представника відповідача за первісним на правомірність розрахування останнім середнього заробітку, який став базою для розрахунку вихідної допомоги без врахування винагороди, передбаченої Контрактом № 1, у зв'язку з тим, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються виплати за виконання окремих доручень (одноразового характеру), що не входять в обов'язки працівника; заробітна плата на роботі за сумісництвом суд вважає такими, що суперечать матеріалам справи та є безпідставними. Зокрема, в судовому засіданні не наведено доказів та підстав вважати, що винагороди отримані позивачем за первісним позовом по Контракту № 1 від 09.09.2013 р. є виплатами за виконання окремих доручень або заробітна плата по роботі за сумісництвом, про що зазначалось вище. Посилання представника відповідача за первісним позовом на те, що позивач безпідставно отримувала винагороду за виконання обов'язків члена Правління та незаконно присвоїла зазначені суми коштів, у зв'язку з чим зобов'язана відшкодувати збитки та повернути кошти ПАТ «Київпроект» суд вважає необґрунтованими, немотивованими та такими, що не відповідають матеріалам справи та нормам діючого законодавства України та спростовуються зазначеними вище обставинами справи. Так, суду не надано доказів визнання укладеного між сторонами Контракту № 1 недійсним, зокрема трудове законодавство не передбачає зазначеного. Факт виконання позивачем за первісним позовом обов'язків за цим Контрактом підтверджується неодноразовим перерахуванням відповідачем останній винагороди в розмірі 6 090 грн. Зокрема, й при розрахунку при звільнені. Положення оспорюваного контракту вказують на те, що він є трудовим договором (п.1.1). Ст. 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. З аналізу вищенаведеного слідує, що позивач за первісним позовом виконував обов'язки члена правління ПАТ «Київпроект» на підставі трудового контракту та на нього, в повній мірі поширюються положення КЗпП України. У зв'язку з вище зазначеним, суд приходить до висновку, що ПАТ «Київпроект» не в повній мірі виплачено [PERSON] вихідну допомогу при звільненні. У відповідності до довідки про доходи від 03.07.2014 р. № 196 [PERSON] за травень - червень, тобто два місяці, що передують звільненню нараховано заробітку плату в розмірі 54 090 грн. (а.с. 36), у зв'язку з чим середній заробіток за останні два місяці роботи позивача складає 27 090 грн., а розмір вихідної допомоги при звільненні мав становити 162 540 грн. (27 090 грн. * 6 місяців). Враховуючи надані позивачем розрахунки та невиплату ПАТ «Київпроект» розміру вихідної допомоги в належному розмірі, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення вихідної допомоги в розмірі 36 540 грн., що становить різницю між фактично виплаченими коштами (126 000 грн.) та розміром вихідної допомоги, яка повинна була бути виплачена (162 540 грн.), та середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги за період з 04.07.2014 р. по 19.10.2015 р. в розмірі 463 381, 75 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. З приводу заяви представника відповідача за первісним позовом про застосування строків позовної давності до вимог первісного позову, суд зазначає наступне. У статті 233 Кодексу передбачено строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів: працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки (частина перша); у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (частина друга). У відповідності до рішення Конституційного суду України від 22.02.2012 р. по справі №1-5/2012 для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Враховуючи те, що судом встановлено, що 03.07.2014 р. з позивачем за первісним позовом не було вчинено розрахунку при звільненні в повному обсязі, й не здійснено зазначеного на день винесення рішення, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про застосування строків позовної давності. У зв'язку з задоволенням первісного позову виключається задоволення зустрічної позовної заяви, та з причин відсутності, на думку суду правових підстав для задоволення зустрічного позову, суд вважає вірним відмовити в його задоволенні в повному обсязі. У зв'язку з відмовою в задоволенні зустрічного позову по суті, суд вважає за недоцільне застосовувати строки позовної давності, зазначені в заяві представника позивача за первісним позовом. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved