Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем [PERSON], як позичальником, укладено договір про іпотечний кредит №3386 від 6 листопада 2012 року, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит на споживчі цілі у сумі 250 000 грн. зі сплатою 18% річних та комісій у порядку, визначеному цим договором, на 166 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 5 вересня 2026 року за графіком внесення платежів, узгодженим сторонами. З метою забезпечення виконання вказаного основного зобовязання, між позивачем та відповідачем [PERSON] 6 листопада 2012 року укладено договір поруки, за умовами якого поручитель бере на себе зобовязання відповідати в повному обсязі перед банком за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором. Стверджує, що позивач виконав умови кредитного договору у повному обсязі, однак позичальник належним чином не виконав зобовязання за цим договором, у звязку з чим станом на 30 грудня 2016 року загальна сума заборгованості перед позивачем становить 243\~257,42 грн., яка включає в себе 163\~021,83 грн. заборгованості за кредитом, 66\~681,54 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 11\~524,72 грн. інфляційного збільшення заборгованості та 2\~029,33 грн. трьох процентів річних, яку просить суд стягнути з позичальника і поручителя на його користь. Представник позивача в судове засідання не зявилась, подавши заяви про розгляд справи у її відсутності та про підтримання позову в повному обсязі.. Відповідачі, належним чином повідомлені у відповідності до вимог ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили і на підставі частини 2 ст.77 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що він не зявились у судове засідання без поважних причин. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 серпня 2017 року постановлено проводити заочний розгляд справи. З урахуванням ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом установлено, що 6 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», як кредитодавцем, та відповідачем [PERSON], як позичальником, укладено договір про іпотечний кредит №3386 (далі кредитний договір) (а.с.4-6). Пунктом 1.1 кредитного договору передбачено, що банк зобовязується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 250 000 грн., а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 250 000 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 18,0% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Кредит надається на 166 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 5 вересня 2026 року на придбання квартири за договором купівлі-продажу від 6 листопада 2012 року, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Сукупна вартість кредиту, графік платежів, вид і предмет кожної супутньої послуги та їх обґрунтування визначені в додатку №1-3 до цього договору, що є невідємною його частиною (п.п.1.2, 1.3 кредитного договору). Позичальник зобовязується щомісячно останнього робочого дня місяця наступного за звітним проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1\~506,02 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з відповідних рахунків, починаючи з 1 грудня 2012 року на відповідні рахунки позичальника. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснюється не пізніше 5 листопада 2026 року (п.1.5 кредитного договору). Проценти нараховуються банком щомісячно на відповідний рахунок за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано кредит або до моменту, коли банк змушений звернутись до третіх осіб (судових органів, нотаріуса) з метою примусового стягнення боргу (або до моменту смерті позичальника) (п.1.6.1 кредитного договору). З метою забезпечення виконання основного зобовязання за кредитним договором, 6 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», як кредитором, відповідачем [PERSON], як боржником, та відповідачем [PERSON], як поручителем, укладено договір поруки №3386/1 (а.с.7-8). За договором поруки поручитель зобовязується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за кредитним договором №3386 від 6 листопада 2012 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені у майбутньому (п.1.1 договору поруки). Поручитель відповідає по зобовязаннях за кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Солідарні боржники залишаються зобовязаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобовязання за кредитним договором не будуть виконані повністю (п.п.3.1, 3.2 договору поруки). Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом укладеного між сторонами договору поруки поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Встановлено, що позивач зобовязання за кредитним договором виконав повністю (а.с.9). Однак позичальник та поручитель відповідачі по справі, своїх зобовязань за кредитним договором та договором поруки належним чином не виконали, про що свідчить відповідна заборгованість зі сплати кредиту, підтверджена належним чином та не спростована жодними доказами. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.13-14), за яким станом на 30 грудня 2016\~року за кредитним договором №3386 від 6 листопада 2012 року існує заборгованість в розмірі 243\~257,42 грн., яка включає в себе: 163\~021,83 грн. заборгованості за кредитом, 66\~681,54 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 11\~524,72 грн. інфляційного збільшення заборгованості та 2\~029,33 грн. трьох процентів річних. Крім того, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Також п.3.4 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобовязань за цим договором. Таким чином, кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання основного зобовязання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені щомісячні платежі. Саме до цього зводиться висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки відповідачі належним чином не виконали зобовязання за кредитним договором та договором поруки від 6 листопада 2012 року, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 243\~257,42 грн., яка включає в себе 163\~021,83 грн. заборгованості за кредитом, 66\~681,54 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 11\~524,72 грн. інфляційних витрат та 2\~029,33 грн. трьох процентів річних, що підтверджується представленими суду письмовими доказами. Крім того, з відповідачів підлягають стягненню на користь держави судові витрати - сплачений судовий збір.

Outcome: approved