Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд та просить стягнути з відповідача на його користь 2998,78грн. матеріальної шкоди та 50000грн. на відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивує наступним. 10.04.2015р. [PERSON] порушив правила безпеки дорожнього руху, зітнувся з велосипедом під керуванням позивача, внаслідок чого останньому було спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Ухвалою Сокальського районного суду від 15.06.2018р. [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення даного злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закрито, а його цивільний позов залишено без розгляду. Діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних і фізичних стражданнях, викликаних подією ДТП, порушенням звичного способу життя, тривалим стаціонарним лікуванням та подальшій реабілітації, погіршення фізичного та морального здоров`я, сильних фізичних болях, які також порушують його сон. Відповідач жодного разу не цікавився його здоров`ям, не надав йому жодної допомоги, що додатково пригнічує його. Також, йому завдано майнову шкоду, зокрема: пошкоджено велосипед, він поніс витрати на лікування. Представник позивача - адвокат Полохайло І.В. подав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутнсоті, позов підтримав. Відповідач та його представник- адвокат Даньчак В.В. подали заяву про розгляд справи у їх відсутності та відзив, в якому покликалися на висновок експерта від 19.02.2018р., згідно якого [PERSON] , керуючи велосипедом, повинен був надати дорогу автомобілю марки «Фольксваген Транспортер» р.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , чим мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди. Також, він намагався надати позивачу допомогу під час лікування останнього, однак родичі потерпілого влаштовували йому сварки. Просить врахувати також вину позивача у дорожньо-транспортній пригоді та шкоду, спричинену його автомобілю. Погодився і визнав вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2998,78грн. та частково вимогу про відшкодування моральної шкоди на суму 1000грн. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 10.04.2015р. близько 15.45год. по вул.Українська в м.Сокаль Львівської області [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter» р.н.з. [NUMBER] , здійснюючи маневр об`їзду велосипедиста, перевищив допустиму швидкість руху, був неуважним до дорожньої обстановки, не реагував на її зміни, створив небезпеку дорожнього руху та здійснив зіткнення з велосипедистом [PERSON] , який переїжджав дорогу, чим також створив небезпеку для руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, яка проявилася струсом головного мозку, забою грудної клітки, перелому шостого ребра зліва, забою м`яких тканин голови, лівого плечового суглобу, кінцівок, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої важкості з тривалим розладом здоров`я. Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 15.06.2018р. [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закрито, цивільний позов потерпілого [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду. Внаслідок отриманих травм [PERSON] проходив стаціонарне та амбулаторне лікування, що стверджується витягами з історії хвороби, витягами з карти амбулаторного хворого, виписками з медичної карти стаціонарного хворого. Також, згідно фіскальних чеків, позивачем витрачено 2998,78грн. на придбання ліків в період лікування. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка їх завдала за наявності її вини. Згідно ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі володіє транспортним засобом. Так, судом встановлено, що [PERSON] винуватий в заподіянні [PERSON] матеріальної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок чого останній поніс витрати на лікування. За таких підстав, враховуючи визнання відповідачем позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд дійшов висновку, що дана позовна вимога підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивачем також заявлена позовна вимога про стягнення з відповідача 50000грн. на відшкодування моральної шкоди. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується, якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Також, вирішуючи дану позовну вимогу, суд виходить з того, що відшкодування моральної шкоди повинно бути спрямоване на досягнення сатисфакції і не може бути джерелом до збагачення позивача. Суд визнає, що наведені останнім моральні страждання, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та ушкодження, дійсно мали місце, однак не погоджується з розміром відшкодування. Так, відповідно до висновку експерта №4965 від 19.02.2018р., на момент дорожньо-транспортної пригоди 10.04.2015р. [PERSON] повинен був керуватися вимогами п.п.1.5, 1.10 ( в частині значення терміну «небезпека для руху»), 2.3«б», 2.3«д», 12.3, 12.4, 12.9«б» Правил дорожнього руху, відповідно до яких, він повинен був рухатися зі швидкістю не більше 60км/год та своєчасно застосувати гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. Також, у даному висновку зазначено, що велосипедист [PERSON] у вказаній ситуації повинен був керуватися вимогами п.п.1.5, 1.10 ( в частині значення термінів «дати дорогу» та «небезпека для руху»), 6.7, 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких, позивач повинен був надати дорогу автомобіль під керуванням [PERSON] .. Таким чином, дотримуючись наведених норм правил безпеки дорожнього руху, [PERSON] мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди. З огляду на вказані обставини, дорожньо-транспортна пригода мала місце також з вини позивача [PERSON] . З врахуванням вищезазначеного, а також принципу виваженості та справедливості, приймаючи до уваги часткове визнання даної позовної вимоги відповідачем, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди слід визначити в сумі 10000грн., що буде справедливою сатисфакцією. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судового збору.

Outcome: partial