Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01.12.2017 року. Від спільного подружнього проживання у них народилась дочка [PERSON] [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Відповідачка є матірю неповнолітніх дітей, котра матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не приймає участі у їх вихованні. Просить стягувати аліменти з відповідачки в його користь на утримання неповнолітніх дітей розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину. Позивач на судовий розгляд справи подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить проводити розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не подавала заяв про розгляд справи за її відсутності та не подавала клопотань про відкладення судового розгляду, а тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечив позивач. Враховуючи те, що в судове засіданні сторони не зявились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01.12.2017 року. Свідоцтвами про народження серії І-ЕГ №036013, №073342, №135589 підтверджується, що сторони у справі є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Із дослідженого судом довідки Служби у спрвах дітей Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області від 19.02.2018 року № 46/2-18 встановлено неповнолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 27.05.2011 р.н перебувають на утриманні та вихованні [PERSON] Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дітей між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд враховує, що діти сторін проживають із позивачем, перебувають на його утриманні, а також розмір аліментів в сумі 1000 грн. фактично становить мінімальний розмір аліментів, визначений ч.2 ст. 182 СК України та не є надмірним з точки зору звичайних, найнеобхідніших потреб неповнолітньої дитини. На думку суду, визначення аліментів у меншому розмірі не забезпечить звичайних потреб неповнолітньої дитини та достатній рівень життя, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р. Водночас, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Враховуючи те, що відповідач є матір»ю неповнолітніх дітей, котра має обовязок утримувати їх, однак не виконує його, а також беручи до уваги, що на судовий розгляд справи відповідач не надав жодних доказів, які б спростовували обґрунтування позивача, тому суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є законними, доведеними і підлягають до задоволення. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Outcome: approved