Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні житлом в квартирі [ADDRESS] і визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Позовні вимоги мотивує тим, що квартира [ADDRESS] належить йому і [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Крім нього у даній квартирі зареєстрована його колишня дружина [PERSON], шлюб з якою розірваний 26 вересня 2014 року. З грудня 2013 року відповідачка не проживає у даній квартирі. Він не має можливості користуватись своєю квартирою на власний розсуд, проводити оплату за комунальні послуги, нараховані на відповідачку. Також немає необхідності проводити оплату за них, так, як відповідачка такими послугами не користується, тому просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснення дала аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно з грудня 2013 року не проживає у [INFO], і хоча вона добровільно покинула квартиру разом із дитиною, однак до цього її змусив позивач своєю поведінкою. Однак заперечила проти задоволення позову, оскільки знятись з реєстрації вона згідна лише за умови, якщо з реєстрації знімуть і її дитину. Разом з тим зазначила, що жодних перешкод у користуванні квартирою №18 будинку №19 по вулиці Миру в селищі Жовтневе м.Нововолинська Волинської області позивачу вона не чинить, оскільки немає доступу до вказаної кватири. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача та відповідачка не заперечили. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідачки, покази свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факт не проживання відповідачки [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з грудня 2013 року, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про право власності /а.с.6/ позивач [PERSON] володіє на праві спільної сумісної власності квартирою №18 у будинку №19 по вулиці Миру в селищі Жовтневе м.Нововолинська Волинської області. Разом з тим, відповідно до довідки ОСББ «Злагода» /а.с.5/ в квартирі [ADDRESS] крім позивача зареєстровані його колишня дружина, відповідачка по справі [PERSON] та донька [PERSON]. З копії рішення Нововолинського міського суду /а.с.7/ вбачається, що шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано 26.09.2014 року. Ч.1 ст.163 ЖК України врегульовує питання збереження права на житлову площу в квартирах, які перебувають в приватній власності, зі її змісту вбачається, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, у разі відсутності наймача в квартирі, яка перебуває в приватній власності понад шість місяців без поважних причин, він втрачає право користування вказаним житловим приміщенням. Згідно з актом від 28.05.2015 року /а.с8/ складеними працівниками ОСББ «Злагода» та мешканцями будинку №19 по вул.Миру в селищі Жовтневе міста Нововолинська Волинської області відповідачка [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з 01.12.2013 року. Факт не проживання у спірній квартирі більше шести місяців ствердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] і сама відповідачка [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позивачем доведено факт відсутності відповідачки в квартирі [ADDRESS] без поважних причин понад шість місяців, проти чого не заперечує і відповідачка, а тому позов в частині визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є підставним і підлягає до задоволення. Разом з тим, позовні вимоги в частині усунення перешкод у користуванні квартирою до задоволення не підлягають, оскільки суду не надані докази того, що відповідачка чинить перешкоди позивачу у користуванні квартирою, що перебуває у власності позивача, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідачка [PERSON] немає доступу до квартири [ADDRESS].

Outcome: dismissed