Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, пославшись на те, що відповідач проживає в квартирі [ADDRESS], куди позивач постачає електроенергію. 11 вересня 2013 року працівниками позивача по місту проживання відповідача було виявлене самовільне підключення електропроводів до електричної мережі іншого споживача з порушенням схеми обліку, шляхом накидання дротів напруги на мережу електропередач, яка приладом обліку не обліковувалась. Вказане правопорушення було зафіксоване в Акті № 190376 від 11 вересня 2013 року та відповідно до діючої Методики нарахування розміру нанесеної шкоди енергопостачальнику внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення, затвердженої Постановою Національної комісії по регулюванню електроенергетики України від 04 травня 2006 року за № 562 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04 липня 2006 року за № 782/12656 з наступними змінами та доповненнями, відповідачу було нарахована сума за безоблікове користування електроенергією в сумі 1769,65грн. Відповідач відмовився добровільно відшкодувати цю суму. У зв'язку із чим, позивач просить суд задовольнити позов. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та дав пояснення аналогічні тим, які вказані у заяві, проти винесення судового рішення під час попереднього розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти винесення судового рішення на стадії попереднього розгляду справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з винесенням судового рішення у попередньому судовому засіданні за наступних підстав: Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 174 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши про це усну або подавши письмову заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» передбачено, що визнання позову повинно бути безумовним, а якщо у справі беруть участь кілька відповідачів, то ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для цього законних підстав можливе лише у разі визнання позову всіма відповідачами. Цим же пунктом визначено, що ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійсненні судом заходи з перевірки таких дій. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач визнавши позов розпорядився своїм процесуальним правом безумовно та усвідомлено, знаючи про наслідки своєї розпорядчої дії, яка не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Outcome: approved