Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач ДП «Торговий дім «Маяк» ТОВ «Агрофірма «Маяк» 26 вересня 2017 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обовязків. В поданій до суду позовній заяві позивач посилався на те, що відповідачі перебували з позивачем в трудових відносинах, перебували на посадах продавців магазину «Рідне село» в м. Полтава, вул. Великотирновська, 39А, з ними було укладено договір про повну матеріальну відповідальність та договір про колективну матеріальну відповідальність. Також позивач вказував, що 15 червня 2017 року в магазині проведено ревізію, виявлено нестачу підзвітних товарно-матеріальних цінностей на суму 12403,26 грн. В поданій до суду позовній заяві просив суд стягнути з відповідачів на користь позивача борг в розмірі 6200 грн. та витрати, повязані з оплатою судового збору. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечували. Вказували, що не погоджуються з результатами ревізії та з розміром визначеної шкоди. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] згідно з наказом від 17 березня 2014 року № 52 «К» прийнята позивачем на роботу продавцем магазину «Рідне село» в м. Полтава, вул. Великотирновська, 39а. Відповідач [PERSON] (до зміни прізвища Гак» [PERSON] згідно з наказом від 23 вересня 2013 року № 266 «К» прийнята позивачем на роботу продавцем магазину «Рідне село» в м. Полтава, вул. Великотирновська, 39а. Також встановлено, що згідно з наказом від 06 липня 2017 року № 187 «К» [PERSON] звільнена з роботи з 06 липня 2017 року згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України за втрату довіря. Відповідач [PERSON] згідно з наказом від 17 липня 2017 року № 198 «К» звільнена з роботи з 14 липня 2017 року за прогул без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. Також дослідженими в справі доказами встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] 23 вересня 2013 року уклали договір про колективну матеріальну відповідальність. Окрім того, 14 березня 2014 року [PERSON] уклала з позивачем договір про повну матеріальну відповідальність. Встановлено, що 15 червня 2017 року в магазині «Рідне село» по вул. Великотирновська, 39а в м. Полтаві проведено ревізію, під час якої виявлено нестачу підзвітних товарно-матеріальних цінностей на суму 14538,59 грн., з яких 2135,33 грн. є сумою в межах норм природних втрат, 12403,26 грн. віднесено на матеріально-відповідальних осіб. Статтею 130 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Відповідно до ст. 134 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Статтею 135-1 КЗпП України передбачено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 135-2 КЗпП України при спільному виконанні працівниками окремих видів робіт, зв'язаних із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей, коли неможливо розмежувати матеріальну відповідальність кожного працівника і укласти з ним договір про повну матеріальну відповідальність, може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність. Колективна (бригадна) матеріальна відповідальність установлюється власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації. Письмовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність укладається між підприємством, установою, організацією і всіма членами колективу (бригади). Перелік робіт, при виконанні яких може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність, умови її застосування, а також типовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність розробляються за участю профспілкових об'єднань України та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Дослідженими в справі доказами встановлено, що запроваджена на ДП «Торговий дім «Маяк» ТОВ «Агрофірма «Маяк» колективна матеріальна відповідальність установлена власником, письмовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність укладено 23 вересня 2013 року між підприємством і відповідачами відповідно до типового договору. Відповідно до ст. 135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди. На підприємствах громадського харчування (на виробництві та в буфетах) і в комісійній торгівлі розмір шкоди, заподіяної розкраданням або недостачею продукції і товарів, визначається за цінами, встановленими для продажу (реалізації) цієї продукції і товарів. Розмір підлягаючої покриттю шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і межі матеріальної відповідальності. Пленум Верховного Суду України в постанові від 29 грудня 1992 року N 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди,\~\~заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», в п. 4 розяснив, що під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Дослідженими в справі доказами встановлено, що за результатами ревізії виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей на суму 12403,26 грн. Розмір збитків, які підлягають відшкодуванню кожним із відповідачів визначено в розмірі 3100 грн. Відповідачі, не погоджуючись в судовому засіданні з значеним розміром суми відшкодування, жодних доказів на його спростування не надали. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ДП «Торговий дім «Маяк» ТОВ «Агрофірма «Маяк» до відповідачів про відшкодування матеріальної шкоди є правомірними та підлягають задоволенню в повному обсязі. Також з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору з кожного в розмірі по 320 грн. Окрім того, позивач, звертаючись до суду з даним позовом мав би сплатити судовий збір в розмірі 1600 грн., але сплатив лише суму в розмірі 640 грн., тому відповідно до норм ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід додатково стягнути судовий збір в розмірі 960 грн., тобто, з кожного в розмірі по 480 грн.

Outcome: approved