Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені. Позов мотивує тим, що 16 травня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11347210000, відповідно до умов якого останній отримав кредит в іноземній валюті в сумі 59 500 дол. США, який зобовязався повернути у повному обсязі не пізніше 16.05.2029 року та сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 12,5 % річних. Погашення кредиту відбувається шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі 670 дол. США. В забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором, 16.05.2008 року між банком та відповідачами [PERSON] та [PERSON], кожним зокрема, було укладено договори поруки № 11347210000/1, № 11347210000/2, згідно яких відповідачі, як поручителі зобовязувались нести солідарну відповідальність перед позивачем у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником кредитних зобовязань. Оскільки, позичальник [PERSON] свої зобовязання по договору не виконав, не погашаючи заборгованість за кредитом з березня 2015 року, станом на 08.12.2015 року у нього утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі в розмірі 43\~383,26 дол. США та 29\~249,36 грн пені. А тому просив, стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ «УкрСибанк» про визнання припиненим договору поруки. Позов мотивувала тим, що банк звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором після закінчення шестимісячного терміну від настання строку виконання основного зобовязання. Вважає, що порука припинилася на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України. А тому просила визнати припиненим договір поруки. Вимоги за позовами обєднані в одне провадження. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала повністю з викладених у позовній заяві підстав. Просила позов задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала, просила в його задоволенні відмовити у звязку з його безпідставністю. Додатково пояснила, що при підписанні договору поруки, поручителі були ознайомлені з його умовами та умовами кредитного договору. Істотні умови договору не змінювались. Вважає поруку не припиненою, оскільки банком направлялись письмові вимоги про повернення коштів, однак останні залишились без виконання. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Заяв про розгляд справи за їхньої відсутності відповідачі не подали. Від відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення проти позову, в яких відповідач стверджує про припинення поруки відповідно до 4 ст.559 ЦК України, оскільки банком було пропущено шестимісячний строк предявлення вимоги до поручителя. Представник відповідача [PERSON] вимоги позову про солідарне стягнення заборгованості не визнав, просив в задоволенні позову відмовити. Вимоги зустрічного позову підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити з викладених в заяві підстав. Додатково суду пояснив, що останній періодичний платіж був здійснений основним боржником 16.01.2015 року, а письмова вимога була направлена банком 02.10.2015 року, тобто з пропуском шестимісячного строку. А тому, порука припинена. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що первісний позов підставний та підлягає до задоволення, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Судом встановлено, що 16 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11347210000, відповідно до умов якого останній отримав кредит в іноземній валюті в сумі 59 500 дол. США, який зобовязався повернути у повному обсязі не пізніше 16.05.2029 року та сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 12,5 % річних. Погашення кредиту відбувається шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі 670 дол. США (а.с. 6-10). В забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором, 16.05.2008 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 11347210000/1, згідно умов якого відповідач, як поручитель зобовязувався нести солідарну відповідальність перед позивачем у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником кредитних зобовязань (а.с. 11). В забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором, 16.05.2008 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 11347210000/2, згідно умов якого відповідач, як поручитель зобовязувався нести солідарну відповідальність перед позивачем у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником кредитних зобовязань (а.с. 12). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] свої зобовязання по договору не виконав, не погашаючи заборгованість за кредитом, процентами та пенею, а тому станом на 08.12.2015 року у нього утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі 43\~383,26 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом 39\~177,37 дол. США; заборгованість по процентах 4\~205,89 дол. США, а також пені за несвоєчасне погашення заборгованості 29\~249,36 грн. (а.с. 20-27). Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми позики, є право позикодавця вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів належних йому. Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно з частиною четвертою ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Строк основного зобовязання установлений п.1.2.2. Договору про надання споживчого кредиту № 11347210000 від 16.05.2008 року. А саме, позичальник зобовязаний повернути банку кредит в повному обсязі в термін, не пізніше 16.05.2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до Розділу 12 цього Договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5., 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 договору. З договору поруки вбачається, що в ньому також встановлено термін виконання основного зобовязання 15.05.2029 року, якщо згідно умов основного договору не буде застосовано інший термін виконання такого зобовязання. Тобто, строк основного зобовязання був чітко встановлений як основним договором, так і договорами поруки. У звязку з порушенням боржником виконання зобовязання за кредитним договором банк відповідно до частини другої ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши 02.10.2015 року вимоги боржнику і поручителям про дострокове повернення всієї суми кредиту й повязаних із ним платежів (а.с. 13-19), змінивши таким чином строк виконання основного зобовязання. У вимозі, зокрема зазначено, що у випадку не усунення порушень на 32 (тридцять другий) день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги з 41 календарного дня з дати відправлення вимоги про дострокове повернення кредиту, банк вимагає виконання зобовязань за кредитним договором. В разі, якщо кредитор змінює на підставі частини другої ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобовязання, то передбачений частиною четвертою ст.559 цього кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати. Оскільки строк виконання основного зобовязання був змінений відповідно до умов Розділу 12 кредитного договору, то перебіг шестимісячного строку для предявлення банком вимог до поручителя розпочався на 32 (тридцять другий) день з дня отримання письмової вимоги. З повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.19) вбачається, що письмова вимога була вручена за адресою проживання поручителів [PERSON] та [PERSON] 23.10.2015 року. Тобто перебіг шестимісячного строку для предявлення банком вимог до поручителів [PERSON] та [PERSON] розпочався з 24.11.2015 року. Аналогічний правовий висновок був зроблений Верховним судом України у справі № 6-53цс14 у постанові від 17.09.2014 року. Позов до Луцького міськрайонного суду було здано на поштове відділення 23.12.2015 року. Враховуючи вищевикладене, позивачем не було пропущено строк звернення до суду з вимогою до поручителя. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Підстави для визнання договорів поруки припиненими, на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК, відсутні. А тому, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід стягнути солідарно з відповідачів в користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11347210000 від 16.05.2008 року в розмірі 43\~383,26 дол. США та пеню в розмірі 29\~249,36 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачами понесених ним судових витрат.

Outcome: approved