Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернувся 17.01.2014 року в суду з цим позовом до відповідача, вказуючи, що [PERSON], 21.06.2012 року, близько 21 години, знаходячись на автодорозі сполученням Котовськ-Гонората, на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до нього, [PERSON], з метою спричинення тілесних ушкоджень, навмисно наніс один удар кулаком в область обличчя, чим заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді перелому кореня першого зуба зліва, травматичний підвивих першого зуба справа на верхній щелепі та синці на обличчі. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи [PERSON] заподіяв йому легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров'я останнього тривалістю більше 6 днів, але не більше 21 дня. Вироком Котовського міськрайонного суду від 06.06.2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 125 КК Україна та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян /850 грн./. Своїми діями [PERSON] заподіяв йому матеріальну та моральну шкоду у розмірі 10 000 гри., про що 06.06.2013 року написав власноручно розписку згідно якої зобов'язався виплатити цю шкоду у розмірі 10 000,00 грн. до 07.10.2013 року. У разі несплати цієї суми зобов'язався відшкодувати її у подвійному розмірі, тобто 20 000,00 грн. До цього часу у добровільному порядку відповідач не виконав узяті на себе зобов'язання. Тому просив стягнути з відповідача на його, позивача, користь 20 000,00 грн. В ході розгляду справи у суді позивач підтримав позов у повному обсязі і наполягав на його задоволені. Відповідач [PERSON], [INFO], ІПН:[NUMBER], який проживає у [ADDRESS], проти позову не заперечував. Не виконання взятого на себе зобов'язання по відшкодуванню матеріальної і моральної шкоди пояснював відсутністю коштів та скрутним матеріальним становищем. Обіцяв вжити заходів щодо погашенню боргу. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ст.22 ЦК України встановлено, що особа якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також втрати які особа зробила або мусить зробити ля відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Крім цього ст.1166 цього кодексу визначає, що шкода завдана неправомірними діями майну фізичній особі відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала, якщо остання не доведе своєї невинності в цьому. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода згідно закону полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вина відповідача у спричиненні позивачу матеріальної і моральної шкоди у наслідок злочину скоєного відповідачем стосовно здоров'я позивача не заперечується сторонами справи та підтверджується вироком Котовсього міськрайнного суду Одеської області від 06.06.2013 року за яким [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ст.125 ч. 2 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 гривень). Відповідно до цього відповідачем у письмовому вигляді 06.06.2013 року добровільно взяв на себе зобов'язання на відшкодування позивачу завданої з його вини матеріальної і моральної шкоди у розмірі 10000 грн. у строк до 07.10.2013 року. Крім цього сплату цих коштів він у зазначений строк гарантував їх подвійною сумою у разі не виконання цього грошового зобов'язання. Згідно ст.ст.525 і 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Оскільки відповідач не виконує взяте на себе грошове зобов'язання, вимога позивача є обґрунтованою і підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно п. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Крім того, згідно п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину. Тому у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України на відповідача слід покласти судові витрати у справі в частині задоволеного позову у вигляді судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved