Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, відповідно до якого просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 61\~448 грн. 17 коп., судові витрати і витрати за оголошення в пресі. В обґрунтування позову зазначив, що 27.12.2012 року між сторонами було укладено договір позики та складено розписку, яка посвідчувала передання [PERSON] відповідачу грошових коштів в розмірі 35\~700 грн. В розписці зазначено, що [PERSON] взяв у борг кошти в розмірі 35\~700 грн., які зобов»язався повернути до 01.03.2013 року. У разі невиплати до 01.03.2013 року відповідач зобов»язався виплачувати на суму боргу 25% річних. Станом на 01.03.2013 року відповідач борг не повернув. Позивач\~до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином через оголошення в пресі, причини неявки суду не повідомив, заяви про перенесення розгляду справи суду не надіслав, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Суд вважає за можливе постановити заочне рішення суду відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що представник позивача не заперечив. \~ Відповідно до ст. 197 ЦПК України в звязку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які приймають участь в справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Судом встановлено, що 27.12.2012 року мі сторонами було укладено договір позики та складено розписку, яка посвідчувала передання [PERSON] відповідачу грошових коштів в розмірі 35\~700 грн. В розписці зазначено, що [PERSON] взяв у борг кошти в розмірі 35\~700 грн., які зобов»язався повернути до 01.03.2013 року. У разі невиплати до 01.03.2013 року відповідач зобов»язався виплачувати на суму боргу 25% річних. Станом на 01.03.2013 року відповідач борг не повернув. 06.03.2014 року відповідачем було повернуто 4\~975 грн. Залишок неповернутого боргу становить 30\~725 грн. Відповідно до Умов договору від 27.12.2012 року у разі невиплати до 01.03.2013 року суми позики, відповідач зобов»язаний виплачувати 25% річних на суму боргу. Сума нарахованих відсотків з 01.03.2013 року по 30.12.2016 року складає 30\~723 грн. 17 коп., яка складається з: 9\~047 грн. 26 коп. в період з 01.03.2013 по 05.06.2014 року; 6\~334 грн. 40 коп. в період за 2014 рік; 7\~681 грн. 25 коп. в період за 2015 рік; 7\~660 грн. 26 коп. в період за 2016 рік. Відповідно до положень ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Крім того, у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Згідно положень статті 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, при цьому на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 610 Цивільного кодексу України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статею 202 ЦК України зазначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов»язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов»язань не допускається. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмета спору, відповідача, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що даний спір підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат, сплачених на оголошення в пресі, суд відмовляє в задоволенні даної вимоги, оскільки оплата за оголошення в пресі(газеті) була здійснена не позивачем, а [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: partial