Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступником, якого є ПАТ КБ «Приват Банк» 14.10.2013 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №DNABRX04110032 від 25.09.2007 року [PERSON] (далі - відповідач) отримав кредит у розмірі 5220,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але відповідач на протязі тривалого часу не виконує взяті на себе зобов'язання, не здійснює щомісячних погашень кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 77054,90 гривень, з яких 5220,00 гривень - заборгованість за кредитом, 20428,04 гривень - заборгованість за відсотками, 845,64 гривень - заборгованість за комісією за користування кредитом, 46415,75 гривень - заборгованість з пені, 500 - штраф (фіксована частина), 3645,47 гривень - штраф (процентна ставка). Просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» борг за кредитним договором в сумі 77054,90 гривень та судові витрати. Представник позивача [PERSON] до судового засідання не з'явилася направила до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позов підтримала, наполягає на стягненні з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» борг за кредитним договором в сумі 77054,90 гривень, судові витрати та сплату оголошення в пресі. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Суд вважає можливим відповідно до ст. 169 ЦПК України, слухати справу за відсутність представника позивача, оскільки це передбачено чинним законодавством. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився повторно, не повідомив про причини своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі, а отже вважається належним чином повідомлений. Суд вважає можливим, відповідно до ст. 169 п. 4 ЦПК України, визнати причину неявки відповідача неповажною і ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України за згодою представника позивача. Перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи сторони в обґрунтування позову, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто необхідність виконання зобов'язання та повернення кредитних коштів банку. Спірні відносини відносяться до цивільних правовідносин та регулюються нормами цивільного законодавства: ст. 509, 510, 525-530, 554, 610, 625, 1054-10561 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року; Кредитного договору № DNABRX04110032 від 25.09.2007 року, п. 3.2.2, 3.2.3, 3.2.7, 3.2.9, 4.2, 4.6, 4.7, 5.1-5.5, 6.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Рострочка») («Стандарт»). У судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] - 25.09.2007 року отримав кредит в сумі 5220,00 гривень у ЗАТ КБ «Приват Банк» (правонаступником, якого є ПАТ КБ «Приват Банк», але у зв'язку із несвоєчасним виконанням своїх зобов'язань відповідачем, згідно банківських розрахунків, утворився борг в сумі 77054,90 гривень. Позичальнику встановлювався відповідний графік погашення кредиту, за яким погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: кожного поточного місяця в період з 20 по 25 число позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в установленій договорами сумі 534,67 гривень, для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат, згідно з Умовами надання споживчого кредиту (а.с. 95-101). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов'язана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Але позичальником порушується графік погашення кредиту, внаслідок чого станом на 06.06.2013 року відповідач має перед ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитом в сумі - 5220,00 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі - 20428,04 гривень та заборгованість за комісією за користування кредитом в сумі - 845,64 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача, у зв'язку з порушенням ним своїх зобов'язань. Відносно стягнення пені, на думку суду дана вимога позивача підлягає частковому задоволенню, оскільки загальна заборгованість по кредиту, процентам та комісії складає 26493,68 гривень, при цьому нарахована банком пеня за неналежне виконання умов договору складає 46415,75 гривень, що значно перевищує розмір боргових зобов'язань. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5, роз'яснено, що положення ч.3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки, може бути застосовано судом, лише за заявою відповідача. Суд вважає, що така заява була подана відповідачем 28.03.2014 року до суду апеляційної інстанції при перегляді попереднього рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області (а.с. 93). З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру пені до 5220,00 гривень, а саме до суми рівномірної тілу кредита, так як пунктом 6.1 Умов надання споживчого кредиту (а.с. 95-101) встановлено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1,25 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні. Крім того, згідно позовних вимог, ПАТ КБ «Приват Банк» також просив стягнути з відповідача 500 гривень - штрафу (фіксована частина), 3645,47 гривень - штрафу (процентна ставка), однак на думку суду в цій частині позов не підлягає задоволенню, з наступних причин. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Виходячи зі змісту наведеної норми права вбачається, що пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. За таких обставин позивач, звертаючись до суду з даними позовними вимогами, просить застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Отже, дотримуючись чинного законодавства України, ПАТ КБ «Приват Банк» виконав всі зобов'язання перед позичальником в частині надання кредиту в розмірі та на умовах встановлених кредитним договором та видав відповідачеві кредит в сумі 5220,00 гривень, що підтверджується кредитним договором, однак відповідач не сплачував щомісячні платежі за кредит та відсотки за користування ним, тому за ним обліковується борг в сумі 26493,68 гривень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник позивача частково довів факт неналежного виконання умов кредитного договору відповідачем та факт наявності несплаченого боргу за кредитним договором разом із відсотками за користування кредиту, комісією та пенею. Отже є підстави для часткового задоволення позову. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача, підлягає борг за кредитом в сумі - 5220,00 гривень; борг з процентів за користування кредитом в сумі - 20428,04 гривень; борг за пенею в сумі - 5220,00 гривень та борг за комісією в сумі - 845,64 гривень: всього - 31713,68 гривень. В решті вимог слід відмовити. Оскільки позов задоволено частково, то суд відповідно до п.6 ст. 79, ст. 88 ЦПК України, вважає необхідним віднести судові витрати за рахунок відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог і стягнути з нього судовий збір в розмірі 317,00 гривень та суму оплати оголошення у пресі в розмірі 420,00 гривень, на користь позивача. На підставі зазначеного ст. 61 Конституції України, ст. 509, 510, 525-530, 554, 610, 625, 1054-10561 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року; Кредитного договору № DNABRX04110032 від 25.09.2007 року, п. 3.2.2, 3.2.3, 3.2.7, 3.2.9, 4.2, 4.6, 4.7, 5.1-5.5, 6.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Рострочка») («Стандарт») і

Outcome: partial