Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що 24.04.2009 року між нею та Відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у відділі РАЦС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №544. Від даного шлюбу мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] . Позов мотивовано тим, що спільне життя з Відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Будь-які намагання налагодити відносини вичерпані, можливості зберегти сім`ю немає. Підставою для розірвання шлюбу вважає. що з Відповідачем у неї відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. При цьому, сім`я носить формальний характер і подальше спільне життя і збереження шлюбу не відповідає її інтересам. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб з Відповідачем. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26 вересня 2020 року відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання (а.с.17-18). Позивач до початку судового засідання, подала до суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, вимоги позову підтримала в повному обсязі. Відповідач до початку судового засідання, подав до суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, вимоги позову визнав в повному обсязі, та просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу. Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачем подано не було. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 квітня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 544. Від спільного подружнього життя мають сина, [PERSON] , [INFO] . Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя Позивача з Відповідачем не склалося. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача і дане Відповідачем не спростовано, при цьому зберегти сім`ю та відновити свої стосунки Позивач не бажає. Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Так, відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України). Ч. 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року надано сторонам - [PERSON] та [PERSON] - строк на примирення шість місяців, провадження у справі зупинено. Позивач не виявила бажання примиритись, наполягала на розірванні шлюбу. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, враховуючи той факт, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. З огляду на те, що Позивач заявила про зміну свого прізвища на дошлюбне у рішенні суду має бути зазначено про вибір позивачем прізвища після розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 СК України, в разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved