Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач зазначив, що 19.02.2008р. між сторонами укладено договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 500грн у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач заборгованість за кредитним договором не погашає, у звязку з чим станом на 04.07.2018р. має заборгованість 18 505грн 44коп, яка складається з наступного: - 1 366грн 36коп. заборгованість за тілом кредиту; - 4 200грн 93коп. заборгованість з відсотків за користування кредитом; - 11\~818грн 84коп - пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 250грн штраф (фіксована частина) - 869грн 31коп штраф (процентна складова), яку представник позивача просить стягнути з відповідача разом з понесеними судовими витратами, і справу розглянути без його участі. Відповідач надала заяву про розгляд справи без його участі, просить застосувати строк позовної давності до заявлених вимог з пені, у стягненні штрафів відмовити, та зменшити розмір пені, посилаючись на складний майновий стан. За положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксація процесу технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 19.02.2008р. між сторонами укладено договір, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 500грн у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки 4149 6053 5852 4874 (а.с.11-27). ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «Приватбанк» на ПАТ КБ «Приватбанк», про що зазначено у п.1.1 Статуту ПАТ КБ «Приватбанк». 17.07.2009 р. проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727). Згідно з рішенням єдиного акціонера банку від 21.05.2018р. № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (а.с.30зв). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З наданого банком розрахунку випливає, що відповідач заборгованість за кредитним договором не погашає, у звязку з чим станом на 04.07.2018р. має заборгованість 18 505грн 44коп, яка складається з наступного: - 1 366грн 36коп. заборгованість за тілом кредиту; - 4 200грн 93коп. заборгованість з відсотків за користування кредитом; - 11\~818грн 84коп - пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 250грн штраф (фіксована частина) - 869грн 31коп штраф (процентна складова) (а.с.5-10). Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідносин є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 525 цього ж Кодексу одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідач щодо нарахування зазначених сум заперечень не навела. Таким чином, стягненню підлягає 1 366грн 36коп заборгованості за тілом кредиту, 4 200грн 93коп заборгованості з відсотків за користування кредитом. Щодо нарахування пені необхідно зважати на вимоги статей 549, 550, 551 ЦК України, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов'язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов'язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов'язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов'язання. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі. Разом з тим відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнути неустойку (зокрема, пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише в межах спеціальної позовної давності, яка згідно із ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, установленими статтями 253-255 цього Кодексу, від дня порушення грошового зобов'язання. Вказана правова позиція викладена Великою Палатою Верховного суду у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18. Оскільки банк звернувся до суду 07.08.2018 року засобами поштового звязку, з урахуванням заяви про застосування строків позовної давності, наданої відповідачем, нарахована банком пеня за період з 07.08.2017 року по 04.07.2018 року в межах строку спеціальної позовної давності та позовних вимог позивача складає 8 861грн 48коп ( розрахунок, стовпчик 7 справа, наростаючим підсумком). Відповідач просить зменшити розмір зазначеної пені, посилаючись на свій матеріальний та сімейний стан, а також на здоровя (а.с.68-75) вона є безробітною, одинокою матірю, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, її родина є малозабезпеченою, в звязку з цим отримує державну допомогу; крім того, відповідач та її малолітня дочка [PERSON], 2012р.н., страждають на ряд хронічних захворювань, на підтвердження чого надала відповідні медичні документи. Ч.3 ст. 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, ч.3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та положень ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за\~ умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків (правова позиція Верховного суду України у справі № 6-100цс14). Оскільки розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобовязання (разом із нарахованими процентами), і, з врахуванням сімейного та матеріального стану відповідача, стану її здоровя, її дочки, сум державної допомоги, які вона отримує, суд вважає за потрібне застосувати до спірних правовідносин норму ч.3 ст. 551 ЦК України, і зменшити розмір пені до 4 000грн. Крім того, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому в частині вимог банку про стягнення штрафів необхідно відмовити з зазначених підстав. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Тому позов підлягає задоволенню частково, зі стягненням 1 366грн 36коп заборгованості за тілом кредиту, 4 200грн 93коп заборгованості з відсотків за користування кредитом, 4\~000 пені, а всього 9\~567грн 29коп. Судові витрати розподілити за положеннями ст.141 ЦПК України. При цьому слід зазначити, що, відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено\~за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Тобто стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 910грн 95коп (1762грн х 9567грн 29коп / 18\~505грн 44коп). На підставі викладеного,

Outcome: partial