Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу, в якому просить стягнути з відповідача 11485 грн. 44 коп. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та 2102,00 грн. судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 10.11.2018 року у м. Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Mazda д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу Renault Clio, д.н.з. [NUMBER] , під управлінням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якої була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР152054599. Згідно із постановою Залізничного районного суду м.Львова від 18.12.2018 року у справі №462/7414/18, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. На підставі повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 29.11.2018 року та страхового акту №UA2018112900026/L01/01 від 16.01.2019 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь власника пошкодженого автомобіля страхове відшкодування в розмірі 11485 грн. 44 коп. Оскільки відповідач порушила вимоги ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,\~а саме самовільно залишила місце події, у страховика відповідно до ст.\~1191\~ЦК України виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. За наведеного, просить позов задоволити. Відповідач відзив на позовну заяву у визначений судом п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження, не подав, заяви про поновлення строку для подання такого до суду також не подано. Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Частиною 1 ст.\~1166\~ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.\~979\~ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч.1 ст.993\~ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із приписами ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-ІУ від 01.07.2004 р. (надалі - Закон N 1961-ІУ), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 36.2 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до п. 38.1.1 (в) ст.\~38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187\~ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Судом встановлено, що [PERSON] 10 листопада 2018 року о 13 год. 20 хв. у місті Львові на вулиці Яворницького, 8а керуючи автомобілем «Renault» реєстраційний номер [NUMBER] під час руху заднім ходом не переконалась у безпечності маневру, не звернулась за допомогою до інших осіб, внаслідок чого здійснила наїзд на припаркований автомобіль марки «Mazda» реєстраційний номер [NUMBER] , завдавши транспортним засобам технічні пошкодження, після чого залишила місце дорожньо-транспортної пригоди. Зазначені обставини щодо дорожньо-транспортної пригоди, залишення місце дорожньо-транспортної пригоди, встановлені постановою Залізничного районного суду м.Львова від 18.12.2018 року. Даною постановою відповідача визнано винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, призначено адміністративне стягнення /а.с.8-9/. Також судом встановлено, що станом на 10.11.2018 року цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault Clio Symbol» реєстраційний номер [NUMBER] застрахована відповідно до поліса № №ЕР152054599 у ПрАТ ««Страхова компанія «ПЗУ Україна», що підтверджується копією полісу обов`язкового страхування цивільно\~правової відповідальності власників наземних транспортних засобів /а.с.5/. [PERSON] , яка є власницею автомобіля «Mazda», д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок неправомірних дій [PERSON] , звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 10.11.2018 року /а.с. 10-11/. Відповідно до погодженої калькуляції № 206447 від 30.12.2018 року, розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №UA2018112900026/L01/01 від 16.01.2019 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 11485,44 грн. /а.с. 13-14, 15 /. Як вбачається, із заяви [PERSON] від 14.01.2019 року, вона погодила розмір збитку в сумі 11485, 44 грн. по збитку № 206447 та претензій до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не має /а.с. 12/. Як вбачається зі страхового акту №UA2018112900026/L01/01 від 16.01.2019 року прийнято рішення сплатити [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 11485,44 грн. /а.с.16/. 16.01.2019 р. приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 16.01.2019 року відповідно до платіжного доручення №24925 провело виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 11485, 44 грн. на підставі страхового акту № UA2018112900026/L01/01 від 16.01.2019 року /а.с.17/. Таким чином, оскільки ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відшкодувало третій особі - потерпілій [PERSON] шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої [PERSON] , яка самовільно залишила місце ДТП, то на підставі ст. 1191 ЦК України та п. 38.1.1 (в) ст.\~38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» воно набуло право на стягнення з відповідача шкоди в розмірі 11485, 44 грн. [PERSON] 20.03.2019 року позивачем була направлена претензія про відшкодування шкоди в порядку регресу. Добровільно кошти відповідачем не сплачено / а.с, 18-19/. Із врахуванням наведеного, того, що [PERSON] була визнана судом винною у вчиненні ДТП, після чого самовільно залишила місце такої, що стверджується постановою Залізничного районного суду м. Львова від 18.12.2018 р., позивач має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого потерпілій відшкодування. Тому суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом стягнення із [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в порядку регресу виплаченого відшкодування в розмірі 11485,44 грн. Крім цього, на підставі ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий судовий збір в розмірі 2102 грн. 00 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved