Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач звернувся 07.2016 року до суду з позовом про визнання наказу відповідача від 06.05.2016 року про оголошення їй догани незаконним та скасуванням його. Підставою для скасування зазначала відсутності від неї письмового пояснення по факту нібито порушення нею трудової дисципліна та невідповідність встановлених фактів фактичним обставинам справи ( а.с. 1-3, 60-62). 01.12.2016 року позивач звернувся до суду з новим позовом про визнання незаконним наказу відповідача від 01.11.2016 року про оголошення їй догани незаконним та скасування його та визнання незаконним наказу від 03.11.2016 року про її звільнення з займаної посади лікаря-дерматовенеролога. Підставою для скасування наказу про оголошення догани вважала порушення порядку проведення перевірки нібито вчиненого нею порушення трудової дисципліни та невиконання покладених обовязків, а підставою для визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з займаної посади відсутність законних підстав для вказаного звільнення ( а.с. 149-150). Ухвалою суду від 31.03.2017 року вказані вище позови обєднані в одне провадження ( а.с. 146). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з вищенаведених підстав. Суду пояснила, що відповідач не отримав від неї письмове пояснення стосовно скарги [PERSON] (а.с. 11), з результатами службового розслідування її не ознайомлювали (а.с. 10), нібито допущені нею порушення посадової інструкції зазначені в наказі ( а.с.16) є надуманими, оскільки повторного звернення хворого не було, до неї зверталась його дружина та наполягала на призначенні лікування без самого хворого. Представник відповідача вважав, що позов не підлягає задоволенню, оскільки всі накази відносно [PERSON] відповідають вимогам діючого законодавства. Третя особа головний лікар «СМКЛ №4» [PERSON] в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, раніше надіслав письмові пояснення з приводу даного позову( а.с.69). Судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала на посаді лікаря-дерматовенеролога в КУ «Сумська міська клінічна лікарня №4» на підставі наказу №12 від 27.02.2006 року.(а.с. 8) Наказом №4-с від 6 травня 2016 року головним лікарем позивачу оголошено догану на підставі матеріалів службового розслідування від 26.04.2016 стосовно письмової скарги [PERSON] та рапорту завідуючої поліклініки №4 [PERSON] за порушення етики і деонтології та порушення посадової інструкції п.2.1,2.2,2.4,2.15. (а.с.11,12-14,15,16) З даним наказом [PERSON] було ознайомлено 13.05.2016 року. (а.с. 16) Наказом № 9-с від 01.11.2016 року головним лікарем позивачу оголошено догану на підставі матеріалів службового розслідування від 28.10.2016 р. стосовно письмової скарги [PERSON] та рапорту старшого лікаря терапевта медичної комісії військкомату [PERSON] за порушення п. 2.12. наказу Міноборони України №402 від 14.08.2008р «Про затвердження Положення про військово-лікарняну експертизу в Збройних Силах України». Позивач [PERSON] з наказом ознайомлена 02.11.2016 року, про що свідчить власноручний підпис та зауваження, що з викладеним не згодна /а.с. 151/. Наказом №124-ос від 03.11.2016 року головним лікарем [PERSON] було звільнено позивача [PERSON] на підставі матеріалів службового розслідування від 28.10.2016р. стосовно письмової скарги [PERSON] та рапорту старшого лікаря терапевта медичної комісії військкомату [PERSON] за порушення п. 2.12. наказу Міноборони України №402 від 14.08.2008р «Про затвердження Положення про військово-лікарняну експертизу в Збройних Силах України», враховуючи, що до неї раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани, по п. 3 ст. 40 КЗпП України. Позивач [PERSON] з наказом ознайомлена 03.11.2016 року, про що свідчить її власноручний підпис.(а.с. 152). Свідок [PERSON] суду пояснив. що він також є лікарем дерматовенерологом СМКЛ №4, [PERSON] є конфліктним лікарем на неї надходять скарги від хворих. Вважав,що саме [PERSON] повинна була заповнювати медичну документацію про яку йде мова в службових розслідуваннях. Відповідно до Порядку проведення службового розслідування затвердженого керівником відповідача 04.01.2016 року ( а.с. 198) рішення про проведення службового розслідування оформлюється наказам по лікарні. Відповідно до пункту 12 вказаного Порядку працівник, стосовно якого проводиться службове розслідування має певні права в тому числі і на ознайомлення з матеріалами службового розслідування ( а.с. 201). Суд констатує, що представник відповідача всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України не надав суду доказів того, що він ●дотримався вимог ч.1 ст. 149 КЗпП України в частині отримання від [PERSON] письмових пояснень, як від порушника трудової дисципліни, до винесення їй дисциплінарного стягнення у виді догани за наказом №4-с від 06.05.2016 року (а.с. 16) ●затвердження наказом керівника Комунальної установи «Сумська міська клінічна лікарня №4»відповідно до пункту 2 «Порядку проведення службового розслідування» від 04.01.2016 року складу комісії по проведенню службового розслідування( а.с. 198), та реалізацією [PERSON] свої прав передбачених пунктом 12 цього ж Положення на участь в роботі комісії з проведення службового розслідування до винесення наказу від 06.05.2016 року ( а.с. 10,11 201) Суд також відзначає, що всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України стороною відповідача суду не надано доказів, що відповідачем ●видавався наказ про проведення службової перевірки відповідно до вимог пункту 2 Порядку проведення службового розслідування від 04.01.2016 , яка була оформлена довідкою без дати та номеру ( а.с. 155) та [PERSON] була ознайомлена з цією довідкою до винесення наказу від 01.11.2016 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності. ●[PERSON] як лікар-дерматолого місцевої поліклініки повинна в своїх роботі керуватись наказом іншого міністерства, а саме міністерства оборони №402 від 14.08.2008 року та керівництвом відповідача було визначено її конкретні обовязки про складанню медичної документації повязаної з обстеженням призовників, мобілізованих та інших осіб, які направляються з міського військкомату для встановлення стану здоровя( а.с. 154, 152,192, 192) . Відповідно до п.22, 23 Постанови Пленуму ВС України № 9 від 06.11.92 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3 ст. 40 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. На підставі викладено, суд приходить до висновку, що порушення відповідачем законодавчих процедурних правил та норм проведення службової перевірки, встановлених самим же відповідачем, та притягнення особи до дисциплінарної відповідальності з порушенням процедурних правил та норм без отримання письмових пояснень позивача, без ознайомлення з результатами службової перевірки та відсутністю можливості надати свої заперечення до цих висновків, формування складу комісій для проведення службових перевірок без відповідних наказів - є порушенням законних трудових прав та інтересів працівника, який звернувся за захистом своїх трудових прав до суду. Виходячи з вищезазначеного суд вважає накази про накладання на позивача дисциплінарних стягнень наказами №4-с від 06.05.2016 року та №9-с 01.11.2016 року незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Оскільки в результаті незаконності оспорюваних позивачем наказів відсутні підстави для його звільнення за п.3 ст. 40 КЗпП України, [PERSON] слід поновити на роботі, допустивши на підставі п. 4 ч.1 ст. 367 ЦПК України негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

Outcome: partial