Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивачем, товариством з обмеженою відповідальністю «Скаді РК», поданий до Семенівського районного суду Чернігівської області позов до відповідача, [PERSON], у якому позивач просить стягнути з [PERSON], [INFO] (місце проживання: [INFO] А, паспорт серії НМ 340506, виданий Семенівським РВ УМВС України в Чернігівській області 12 лютого 2009 року, РНОКПП: [NUMBER]) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Скаді РК» (юридична адреса: пров. Сімферопольський, буд. 6, м. Харків, 61052, код ЄДРПОУ 35860136, р/р: 26001052315501 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 351533) заборгованість за борговою розпискою в сумі 45000, 00 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем, товариством з обмеженою відповідальністю «Скаді РК», у позові зазначено про те, що 01 травня 2014 року громадянин України [PERSON], [INFO] (надалі за текстом - відповідач) позичив у ТОВ «СКАДІ РК» в особі директора [PERSON] (надалі за текстом - позивач) грошову суму у розмірі 45000,00 гривень. Факт укладення між сторонами договору позики підтверджується борговою розпискою від 01 травня 2014 року, яка була надана відповідачем позивачу. Відповідно до боргової розписки від 01 травня 2014 року відповідач зобовязався повернути грошові кошти у повному обсязі до 31 грудня 2014 року шляхом їх внесення на розрахунковий рахунок позивача. У вказаний строк Відповідач борг не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Зважаючи на все вищевикладене, відповідач зобовязаний повернути позивачу грошову суму в розмірі 45000,00 гривень. У судове засідання представник позивача, товариства з обмеженою відповідальністю «Скаді РК», [PERSON] не зявився, у позовній заяві просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що грошових коштів у товариства з обмеженою відповідальністю «Скаді РК» він ніколи не позичав, жодних договірних відносин у нього з вказаним товариством не було. 28 березня 2014 року він уклав угоду з товариством з обмеженою відповідальністю «Видавнича група «Основа» на реалізацію друкованої продукції. Одночасно ним був укладений з товариством з обмеженою відповідальністю «Видавнича група «Основа» договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. У січні 2015 року він поїхав до м. Харків на семінар, який проводився товариством з обмеженою відповідальністю «Видавнича група «Основа». В день проведення семінару йому було запропоновано регіональним менеджером [PERSON] написати розписку про те, що нібито він ([PERSON] О.) має заборгованість перед товариства з обмеженою відповідальністю «Скаді РК» у розмірі 45000 гривень та зобовязується її повернути до 31 грудня 2014 року, на що [PERSON] погодився, поставивши у розписці дату, яку сказав регіональний менеджер 01 травня 2014 року. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав повністю, просив суд відмовити у його задоволенні та дав пояснення, яке вказує на те, що позовні вимоги, на його думку, задоволенню не підлягають. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне у позові відмовити повністю за наступних обставин. У справі встановлено, що згідно даних письмової розписки від 01 травня 2014 року, написаної відповідачем [PERSON], він має заборгованість перед позивачем, товариством з обмеженою відповідальністю «Скаді РК», у розмірі 45000 (сорок пять тисяч) гривень та зобовязується повернути заборгованість до 31 грудня 2014 року. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ч. 1 ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. У відповідності до ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Надана до суду розписка не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України через те, що вона не посвідчує передання позивачем відповідачу визначеної грошової суми, а лише зазначає про наявність заборгованості без зазначення підстав її виникнення, тому не може бути підтвердженням укладення договору позики та його умов. Будь-яких інших документів, які б підтверджували факт наявності у відповідача боргових зобовязань перед позивачем (письмового договору позики, платіжних документів, які підтверджують передачу позивачем відповідачу грошових коштів або інших документів) позивачем до суду надано не було. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності з ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано до суду належних доказів існування у відповідача заборгованості за договором позики перед позивачем, а також доказів укладення договору позики чи наявності заборгованості, яка виникла з інших правовідносин, тому суд вважає, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Скаді РК» про стягнення з [PERSON] боргу за борговою розпискою задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed