Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовував тим, що за вказаною адресою проживала його бабуся [PERSON] і їй на праві власності належав житловий будинок по зазначеній адресі. [INFO] бабуся [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, яке вона ще за життя заповіла йому. Позивач прийняв спадщину за заповітом, шляхом подачі до нотаріальної контори, згідно ст. 1269 ЦК України, заяви при прийняття спадщини. Позивач бажає оформити право власності на спадкове домоволодіння на своє ім'я, однак в нотаріальному порядку його представнику [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. У зв'язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований за адресою: вул. [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON] Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності. Представник відповідача - Тлумацької міської ради об'єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської областів підготовче судове засідання не з'явився, однак до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, позов визнає в повному обсязі та просив справу розглядати без його участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги [NUMBER] Братишівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року, виданої Тлумацькою міською радою об'єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області№ 384 від 25.09.2018 року за [PERSON], яка була головою двору, значилось господарство особовий рахунок № 386 (а.с. 3). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 20.09.2018 року житловий будинок побудований у 1950 році (а.с. 9-11). Відповідно до довідки Тлумацької міської ради об'єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області№ 383 від 25.09.2018 року [PERSON] була постійною жителькою с. Загір'я і на день смерті була зареєстрована та проживала сама [ADDRESS] (а.с. 4). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що вирішуючи спори про право приватної власності на майно, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про власність» об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав. Отже, [PERSON] правомірно належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] Тлумацький район, Івано-Франківська область. Згідно свідоцтва про народження позивач [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12). Відповідно до копії Витягу є Державного реєстру актів цивільного стану громадян про держану реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України батько позивача [PERSON] народився [INFO] ї його батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Ще за життя [PERSON] посвідчила на ім'я позивача [PERSON] заповіт, яким заповіла йому все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 04.03.2013 року (а.с. 6) та копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45948958 від 28.11.2016 року (а.с. 33 зворот). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивач) прийняв спадщину за законом після смерті бабусі [PERSON], успадкувавши належний їй житловий будинок, оскільки у шестимісячний термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 30), а також отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.03.2017 року, успадкувавши земельні ділянки, які не є предметом даного позову (а.с. 84-87). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 109/2013 від 18.06.2013 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 29-89), з якої вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок, розташований по [ADDRESS], в с. Загір'я Тлумацького району Івано-Франківської області,в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON] Представнику позивача [PERSON] - [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на житловий будинок розташований по [ADDRESS], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. за № 124/02-31 від 04.03.2017 року (а.с. 7). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 352,40 грн. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved