Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації 1\\2 частини квартири. [PERSON] звернувся в суд з зустрічним позовом до відповідача [PERSON] про визнання квартири особистою приватною власністю. Первісний позов, позивач [PERSON] позов мотивує тим, що між нею та відповідачем, [PERSON], 19 липня 2003 року було зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі, 22 вересня 2005 року між відповідачем [PERSON] та гр. [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно якого [PERSON] купив квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 73,9 кв.м., житлова площа 43,0 кв.м., площа підвалу 5,5 кв.м. Шлюб між ними розірвано 04 вересня 2012 року. Вище зазначена квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки, місцезнаходження та планування квартири унеможливлює її поділ у натурі, позивач згідна на виплату відповідачем грошової компенсації ? частини квартири у спільному майні. Тому з врахуванням наведених мотивів просить ухвалити рішення, яким в порядку поділу майна, що є об»єктом спільної сумісної власності подружжя,передати в особисту власність відповідачу [PERSON] квартиру № 15, яка знаходиться в будинку №33 на вул. М.Лисенка у м.Львові. Стягнути з відповідача [PERSON] на її користь грошову компенсацію ? частини вартості квартири № 15, яка знаходиться в будинку №33 на вул. М.Лисенка у м.Львові в розмірі 66- 444,50 грн. Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] подав зустрічний позов, який мотивує тим, що 24 лютого 1999року між ним та [PERSON] була оформлена угода, згідно якої він зобовязувався купити у [PERSON] спірну квартиру за 5\~000 у.о, при підписанні угоди він сплатив 2\~500 у.о., а другу частину суми (2\~500 у.о.) зобовязувався сплатити на протязі 6 місяців. Зазначає, що 18 грудня 2000 року він повністю розрахувався за квартиру, а договір купівлі продажу був укладений 22 вересня 2005 року. Квартиру придбав за особисті кошти та кошти батьків, а тому, вважає, що позивач за первісним позовом,відповідач за зустрічним позовом [PERSON], не має жодного відношення до даної квартири. Тому просить ухвалити рішення,яким квартиру [ADDRESS] визнати його особистою приватною власністю. В судовому засіданні позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON], первісний позов підтримали, дали пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просили такий задоволити, проти зустрічного позову заперечили, вважають такий безпідставним, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник, [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечили, зустрічний позов підтримали, дали пояснення аналогічні наведеним мотивам зустрічного позову, просили зустрічний позов задоволити. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що первісний позов підлягає до задоволення, а задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав: Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, на підставі ст.60 Сімейного кодексу України та ст.368 Цивільного кодексу України, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. На підставі ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Ст. 71 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою. В судовому засіданні встановлено, що 19 липня 2003 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб (а.с.7), яким ними розірвано 04 вересня 2012 року (а.с.8). Згідно постанови п. 22 Пленуму Верховного суду України N 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими ст. 69 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пленум Верховного Суду України в постанові №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначає, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно договору купівлі продажу від 22 вересня 2005 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] (а.с.9) гр. [PERSON], що діяв від свого імені та від імені гр. [PERSON] продали, а [PERSON] купив квартиру за адресою [ADDRESS] загальною площею 73,9 кв. м., житлова площа 43,0 кв.м., площа підвалу 5,5 кв.м. Згідно п. 4 вказаного вище договору відчужувана квартира належала продавцям на підставі свідоцтва про право власності на квартиру №ЛЖ1360 виданого 29.06.2005 року Личаківською районної адміністрацією Львівської міської ради, відтак спірна квартира не могла відчужуватись у 1999 році особами, які не були її власниками. Крім того, відповідачем за первісним позовом, позивачем за зустрічним позовом не представлено доказів того, що спірна квартира була придбана за його особисті кошти. Суд не приймає до уваги посилання відповідача за первісним, позивача за зустрічним позовом [PERSON] про те, що згідно угоди від 24 лютого 1999року, та доданих розписок про отримання грошових коштів (а.с.30-35), останній зобовязувався купити у [PERSON] квартиру за 5\~000 у.о,а вподальшому частинами оплатив її вартість, так як згідно ст. 227 ЦК України (редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Наведена вище угода нотаріально не посвідчувалась та у виконавчому комітеті місцевої ради не реєструвалась, а відтак згідно вимог ст.47,59 ЦК України (в редакції 1963 року) така угода є недійсною з моменту її укладення, а тому правових наслідків не створювала. Тому суд приходить до висновку про те,що спірна квартира була придбана сторонами за час їх перебування в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 2710 від18.06.2015 р. (а.с.73 74) дійсна (ринкова) вартість квартири № 15 в житловому будинку № 33 по вул.Лисенка в м Львові станом на час проведення дослідження становить 1\~320\~889,0 грн. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про те, що первісний позов слід задоволити, порядку поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя передати у особисту приватну власність [PERSON] квартиру №15, яка знаходиться в будинку №33 на вул. М.Лисенка в м.Львові та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію ? частини вартості квартири №15, яка знаходиться в будинку №33 на вул. М.Лисенка в м.Львові, в розмірі 660\~444 (шістсот шістдесят тисяч чотириста сорок чотири) гривні, 50 копійок. В задоволенні зустрічного позову суд відмовляє у зв»язку з його безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved