Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивачем [PERSON] подано до суду позов до [PERSON] районної державної адміністрації, [PERSON] сільської ради та відділу Держгеокадастру в [PERSON] районі Кіровоградської області про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку. Вимоги мотивуються тим, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади в межах їх повноважень, то у спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала письмову заяву про проведення судового розгляду в її відсутність, просить задовольнити позовні вимоги про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку. В судове засідання представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації [PERSON] не з'явився, подав письмову заяву про відсутність заперечень проти позовних вимог про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку. В судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] не з'явилася, подала письмову заяву про проведення судового розгляду справи в її відсутність, та що не має заперечень проти позовних вимог про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку. В судове засідання представник відповідача відділу Держгеокадастру в [PERSON] районі Кіровоградської області не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутність чи про причини неявки не подано. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] ст.131 ЗК України, громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Розпорядженням голови[PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам - власникам земельних часток (паїв) колишнього КСП ім. Мічуріна» за №633-р від 27 вересня 2005 року, передано у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам -власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) згідно із схемою поділу земель та додатком. У списку власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Мічуріна, яким передається у власність земельні частки (пай) в натурі згідно з схемою поділу зазначено [PERSON]. Статтею 125, ч.1 ст.126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. На підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області за №633-р від 27 вересня 2005 року, 28 квітня 2006 року [PERSON] районною державною адміністрацією Кіровоградської області, громадянину України [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія КР, №065114, про право власності на земельну ділянку площею 2.5593 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. Кадастровий номер земельної ділянки -3225884700:02:000:3000. [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, на земельну ділянку, площею 6.9595 га на території [PERSON] сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, кадастровий номер земельної ділянки -3225884700:02:000:3000, 27 липня 2012 року проведено державну реєстацію права власності за громадянином України [PERSON]. Кадастровий номер земельної ділянки -3225884700:02:000:3000. У постанові Верховного Суду України від 22 травня 2013 року (справа № 6-33цс13) зазначено висновок про те, що судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Частиною 1 ст. 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх субєктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Частинами 1,2 ст.152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Отже, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Земельна ділянка у виданому [PERSON] Державному акті на право приватної власності на землю накладається на земельну ділянку, власником якої згідно Державного акта на право приватної власності на землю є [PERSON]. Встановлені обставини підтверджується одним і тим же кадастровим номером для кожної з цих ділянок. При встановлених обставинах, позовні вимоги про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку підлягають задоволенню, як обгрунтовані. Судові витрати за заявою позивача [PERSON] не відшкодовуються.

Outcome: approved