Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі ПрАТ «Страхова група «ТАС») про стягнення страхового відшкодування. В обгрунтування своїх вимог вказує, що уклав з відповідачем договір добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 від 12.11.2015 року, відповідно до якого був застрахований транспортний засіб Lexus/LX 570, АС 7000 АС. Розмір страхової суми становить 1978000,00 грн. 30.07.2016 року відбулась страхова подія ДТП, в якому була пошкоджена передня частина і радіатор системи охолодження ТЗ за межами України, а саме в Іспанії. Пошкодження автомобіля унеможливили його самостійний рух. Тому, з відома та усної згоди працівників Луцького підрозділу, автомобіль був доставлений на найближчу до місця пригоди офіційну СТО Lexus, яка знаходиться в іспанському місті Кастельон, де було зроблено огляд автомобіля і оцінена вартість деталей, потребуючих зміни, та вартість ремонту. Враховуючи технічний стан пошкодженого автомобіля, а саме неможливість самостійного руху, на офіційній СТО Lexus в іспанському місті Кастельон був проведений відновлювальний ремонт автомобіля на загальну суму 7909,63 євро, який був повністю ним оплачений. Про настання страхової події, про вартість проведеного/оплаченого відновлювального ремонту та про необхідність виплати страхового відшкодування ПрАТ «Страхова група «ТАС» був повідомлений у встановлені договором порядку та строки. Однак, відповідач не погодився оплатити вартість відновлювального ремонту в сумі 7909,63 євро, посилаючись, що сума страхового відшкодування становить 6881,41 євро, з яких: 06.09.2016 року було виплачено 189238,90 грн. Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту ним була повністю оплачена в межах 7909,63 євро відповідно до виставленого рахунку-фактури, вважає, що підлягає до стягнення з відповідача різниця між реально понесеними витратами на ремонт пошкодженого транспортного засобу із сумою відшкодування, запропонованою відповідачем та становить 1028,22 євро (7909,63 євро 6881,41 євро), що в національній валюті по курсу НБУ складає 28276,05 грн. (1028,22 євро х 27,50 грн.). Позивач просить суд стягнути в його користь з відповідача 28276,05 грн. невиплаченої частини страхового відшкодування. Позивач та його представник в судове засідання не зявились. Від представника позивача [PERSON] на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача. Позов підтримує з підстав, зазначених в позовній заяві, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні [PERSON] позов не визнала. Просила суд відмовити в задоволенні позову за безпідставністю вимог. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з наступних підстав. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Статтею 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що належний відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 513520 [PERSON] транспортний засіб Lexus/LX 570, АС 7000 АС, був застрахований за договором добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 від 12.11.2015 року у ПрАТ «Страхова група «ТАС». Розмір страхової суми становить 1978000,00 грн. (а.с. 3-6). 30.07.2016 року за участю вищевказаного транспортного засобу відбулась страхова подія ДТП, в якому була пошкоджена передня частина і радіатор системи охолодження ТЗ за межами України, а саме в Іспанії. Пошкодження автомобіля унеможливили його самостійний рух. Враховуючи технічний стан пошкодженого автомобіля, а саме неможливість самостійного руху, на офіційній СТО Lexus в іспанському місті Кастельон був проведений відновлювальний ремонт автомобіля на загальну суму 7909,63 євро, який був повністю оплачений позивачем, що підтверджується рахунком фактурою та квитанцією про оплату (а.с. 7-9). На момент ДТП за кермом автомобіля Lexus/LX 570, АС 7000 АС, перебував водій [PERSON] 02.08.2016 року [PERSON] подав до ПрАТ «Страхова група «ТАС» повідомлення та заяву про настання події (а.с. 47-50). Після отримання від власника автомобіля [PERSON] повідомлення про те, що він передав свій транспортний засіб третій особі і що він не є викраденим, відповідачем було прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. П. 14, 14.2.1 договору страхування передбачено, що розмір страхового відшкодування розраховується страховиком, виходячи з суми завданого внаслідок настання страхового випадку розміру матеріального збитку. Розмір матеріального збитку визначається при пошкодженні ЗТЗ за формулою РМЗ = ВВР х (100 % - Е %), де ВВР це вартість відновлювального ремонту ЗТЗ на підставі одного з наступних документів за рішенням страховика: акту товарознавчого дослідження; калькуляції вартості відновлювального ремонту, що складена страховиком; калькуляції вартості відновлювального ремонту СТО, письмово попередньо погодженої страховиком. Для розрахунку матеріального збитку відповідно до умов договору було замовлено звіт про оцінку, виконаний субєктом оціночної діяльності компанією DEKRA CLAIMS SERVICES EXPERTISE S.L., яка знаходиться на території Республіки Іспанія. Згідно звіту AL 160297-1 від 17.08.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Lexus/LX 570, АС 7000 АС, складає 6983,50 євро, що відповідно до офіційного курсу НБУ (станом на день ДТП 1 євро = 27,5012 грн.) становить 192054,63 грн. (6983,50 євро х 27,5012 грн.) (а.с. 39-44, 45). Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхових актів № 13389В/16/2016 від 01.09.2016 року та № 18393В/16/2016 від 21.11.2016 року, розмір страхового відшкодування склав 261333,90 грн. (а.с. 57-60). Листом від 02.09.2016 року за № Г1400/2846 ПрАТ «Страхова група «ТАС» повідомило позивача, що під час події було пошкоджено передній бампер автомобіля, на ремонт якого виплачено страхове відшкодування в розмірі 6009,37 грн. 26.07.2016 року. Після проведення ремонтних робіт, відремонтований ЗТЗ не був наданий для огляду. Згідно п. 14.9.3. договору страховик не відшкодовує: «Витрати на усунення пошкоджень ЗТЗ, за якими було виплачене страхове відшкодування або відмовлено виплаті на дату настання страхового випадку такі пошкодження не були усунені і факт усунення таких пошкоджень не був зафіксований в акті огляду ЗТЗ, підписаного страховиком та страхувальником, тому і звіту № AL 160297-1 ТОВ DEKRA вирахувана вартість відновлювального ремонту переднього бампера, що становить 2815,79 грн. (а.с. 61). 06.09.2016 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» сплатило позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 189238,90 грн. (192054,63 грн. - 2815,79 грн.), що підтверджується платіжним дорученням № 101911 від 06.09.2016 року (а.с. 55). Крім того, 24.11.2016 року суму страхового відшкодування в розмірі 72095,00 грн. ПрАТ «Страхова група «ТАС» було сплачено [PERSON], який діяв на підставі довіреності від 16.11.2016 року (а.с. 11), що підтверджується платіжним дорученням № 111693 від 24.11.2016 року (а.с. 56). Таким чином, на виконання умов договору страхування відповідачем здійснено виплату страхового відшкодування позивачу та його представнику за довіреністю [PERSON] на загальну суму 261333,90 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України, визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Звертаючись з позовом до суду, позивач вказує, що вартість понесених ним витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 7909,63 євро, а відшкодована відповідачем сума страхового відшкодування становить 6881,41 євро, тому підлягає до стягнення з відповідача різниця між реально понесеними витратами на ремонт пошкодженого транспортного засобу із сумою відшкодування становить 1028,22 євро (7909,63 євро 6881,41 євро), що в національній валюті по курсу НБУ становить 28276,05 грн. (1028,22 євро х 27,50 грн.). З матеріалів справи вбачається, що страховиком позивачу було відшкодовано 261333,90 грн. страхового відшкодування. Отже, сплачена відповідачем сума страхового відшкодування позивачу перевищує вказаний ним розмір понесених витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу - 7909,63 євро, що еквіваленто по курсу НБУ 217514,82 грн., тому підстави для стягнення різниці між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу та сумою страхового відшкодування відсутні. Інших доказів наявності різниці між понесеними витратами на проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля і виплаченою відповідачем сумою страхового відшкодування позивачем суду не надано. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З огляду на викладене, позивач не надав суду достатні, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed