Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до Берегівського районного суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Берегівська районна державна адміністрація в особі служби у справах дітей про розірвання шлюбу, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 29 вересня 2001 року у виконкомі Боржавської сільської ради він уклав шлюб з [PERSON]. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. На початку спільного проживання між ними було взаємоповага та взаєморозуміння, однак з часом виявилося, що вони одне одному не підходять, оскільки в них абсолютно різні погляди на сімейне життя і ведення спільного господарства. В подальшому це все призвело до частих та постійних суперечок. Восени 2016 року він виїхав на заробітки за кордон, в результаті чого їх відносини стрімко погіршилися. Зазначає, що літа 2017 року із ініціативи відповідачки вони розійшлися, хоча й продовжували перебувати у шлюбі. З того часу відповідачка стала чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні доньки, хоча він продовжував піклуватися про доньку, її здоров'я, фізичний та духовний розвиток та забезпечувати її всім необхідним. Таким чином, перспектив для сім'ї в них вже немає, подальше збереження сім'ї є неможливим. Шлюб існує лише формально, а тому просить шлюб розірвати. Крім того, просить усунути перешкод у спілкуванні з донькою та у її вихованні, визначити спосіб участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує та просять задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Представник третьої особи, органу опіки і піклування Берегівської райдержадміністрації в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на доданий до заяви висновок органу опіки та піклування Берегівської районної державної адміністрації та просив розглянути справу у його відсутності. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] 29.09.2001 року у виконкомі Боржавської сільської ради уклали шлюб (а.с. 6). [INFO] в них народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 7). Встановлено, що неповнолітня донька [PERSON] проживає з матір'ю - [PERSON]. На даний час між сторонами виник спір щодо участі батька [PERSON] у вихованні доньки [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що між сторонами припинилися шлюбні відносини, і сім'я фактично перестала існувати, що дає для суду підстави вважати, що припинення шлюбних відносин між сторонами носить не тимчасовий, а постійний характер, що унеможливлює їх примирення. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам одного з подружжя, а тому відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько дитини мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний приймати участь в його вихованні і має право на особисте спілкування з ним. А той із батьків, з ким проживає дитина, не має перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися із дитиною та приймати участь в його вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Статтею 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою сім'я визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Крім того, згідно із ст.. 11 та 14 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. В частинах ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді судом вказаного спору, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору та суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно висновку органу опіки і піклування Берегівської райдержадміністрації №02-20/282 від 27.09.2018 року вважається за доцільне в інтересах прав дитини, встановити спосіб участі батька у вихованні дитини шляхом встановлення часу побачень - щомісяця в першу та третю суботу з 10:00 год. по 20:00 год. та другу і четверту неділю з 10:00 год. по 20:00 год., а також у кожний другий святковий день та в кожний другий день шкільних канікул. Суд вважає дану вимогу обґрунтованою та такою, що відповідає інтересам дитини. Згідно ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною є законні та обґрунтовані. Крім того, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Також, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Безпосередня участь батька у вихованні доньки, регулярне спілкування між нею не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Таким чином, оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, батько дитини має бажання приймати участь у вихованні дитини, а спілкування між позивачем та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку дитини, чого з матеріалів справи не вбачається, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень батька з дитиною, суд, з урахуванням інтересів дитини, її віку, поведінки батьків, між якими немає порозуміння, що може негативно вплинути на розвиток дитини, приходить до висновку, позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні та встановлення порядку спілкування батька з дитиною є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, суд вважає за можливе визначити, як спосіб участі у вихованні неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], з відвідуванням свого батька без присутності матері щомісяця в першу та третю суботу з 10:00 год. по 20:00 год. та другу і четверту неділю з 10:00 год. по 20:00 год., а також у кожний другий святковий день та в кожний другий день шкільних канікул. На підставі викладеного,

Outcome: approved