Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] померла його дружина [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить право на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП «Батьківщина» Сколобівської сільської ради Володарсько-Волинського (Хорошівського) району Житомирської області. Будучи зареєстрованим разом з спадкодавцем на момент смерті за однією адресою, позивач прийняв спадщину та є спадкоємцем після смерті дружини в рівних частках з своєю дочкою, [PERSON] . Звернувшись до Хорошівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач отримав відмову, оскільки ним не було подано правовстановлюючого документу, що підтверджує право спадкодавця на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП «Батьківщина» Сколобівської сільської ради Володарсько-Волинського (Хорошівського) району Житомирської області. Позивач просить визнати за ним, в порядку спадкування за законом, право на Ѕ частини земельної частки (паю) в землях колективної власності КСП «Батьківщина» Сколобівської сільської ради Володарсько-Волинського (Хорошівського) району Житомирської області, яке належало його дружині, [PERSON] , померлій [INFO] , яка прийняла спадщину, однак не оформила свої спадкових прав після смерті [PERSON] , що померла [INFO] . Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 07.12.2020 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явивсь, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача, Хорошівської селищної ради, в судове засідання не з`явився, селищний голова подав до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності представника селищної ради, зазначив що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому засіданні. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 21.11.2018 року Хорошівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Житомирській області (а.сп.7). Відповідно до копії листа відділу у Хорошівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №97-6-0.23-346/170-19 від 17.01.2020 року, згідно державного акта на право колективної власності на землю КСП «Батьківщина» Сколобівської сільської ради, де відповідно до списків громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, які мають право на земельну частку (пай) за №217 рахується гр. [PERSON] . Дані про видачу сертифіката на право на земельну частку (пай) та видачу державного акта у відділі відсутні (а.сп.9). Згідно з довідкою виконавчого комітету Хорошівської селищної ради №489 від 27.11.2020, згідно номера 28, по схемі організації території земельних часток (паїв) на території Сколобівського старостинського округу, за померлою, [PERSON] , рахується земельна ділянка в розмірі земельної частки (паю) - 2,6507 га (а.сп.12). Відповідно до копії заповіту від 03.12.1993 року, посвідченого секретарем Сколобівської сільської ради народних депутатів Володарсько-Волинського району Житомирської області, зареєстрованого в реєстрі за №19, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все належне їй майно [PERSON] (а.сп.13). Згідно з довідкою виконавчого комітету Хорошівської селищної ради №486 від 27.11.2020, [PERSON] , [INFO] , після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , фактично прийняла спадщину та вступила в управління та володіння спадковим майном, розпорядилася її особистими речами (а.сп.11). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №64458887 від 21.04.2021 в спадковому реєстрі відсутня інформація про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] . Згідно пунктів 1, 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року) цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Статтями 529, 530 ЦК УРСР в редакції 1963 року, передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Оскільки, спадкодавець [PERSON] , померла [INFO] , то судом, в даному випадку, застосовуються положення Цивільного Кодексу УРСР (в редакції 1963 року). Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, визнається, що спадкодавець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, на підставі вищезазначеного, [PERSON] прийняла спадщину після померлої [PERSON] в порядку ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 27.03.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Володарсько-Волинського районного управління юстиції Житомирської області, [PERSON] померла [INFO] (а.сп.6). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.07.1977 року, позивач уклав шлюб з [PERSON] 04.07.1977 року (а.сп.8). Постановою державного нотаріуса Хорошівської державної нотаріальної контори Житомирської області від 29.10.2020 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частини земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Батьківщина», що належала померлій [INFO] [PERSON] , спадкоємицею за законом якої була її дочка, [PERSON] , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, у зв`язку з тим, що ним не було надано правовстановлюючий документ на право на земельну частку (пай) (а.сп.5). На запит суду, Хорошівською державною нотаріальною конторою, надано інформаційну довідку №64457102 від 21.04.2021, згідно якої, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , Володарсько-Волинською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №176/2009. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Володарсько-Волинської державної нотаріальної контори Житомирської області 15.05.2009 року серії ВМС №620087, спадкоємцем Ѕ частки майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її чоловік [PERSON] . Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. На підставі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. В силу ст.116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст.126 ЗК України). Статті 81,131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно зі ст. 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Неналежне оформлення майнових прав за особою й неможливість їх успадкування внаслідок цього має розцінюватися як невиправдане втручання в приватну сферу особи, є порушенням її прав, які потребують захисту в судовому порядку, а тому за наявності правовстановлюючого документу на земельну ділянку спадкодавця, ефективним способом захисту, який є адекватним змісту порушеного права і не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України), є саме визнання права власності на спірну земельну ділянку за позивачем в порядку спадкування за законом. Як спадкоємець, що прийняв спадщину, позивач має право на оформлення спадкових прав, тому позовні вимоги підлягають до задоволення, порушене право позивача підлягає судовому захисту. Визнання за позивачем права на земельну частку буде відповідати принципу пропорційності в питанні захисту прав позивача, як спадкоємця. На підставі викладеного,

Outcome: approved