Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що його бабі [PERSON] , згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0069948 від 30.10.2000 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 25.02.2003 року за № 81, належало право на земельну частку (пай) у розмірі 65,42 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебуває у колективній власності СС «Живачівська», що в с. Живачів Тлумацького району Івано-Франківської області, виділений на підставі рішення Тлумацької РДА № 296 від 08.06.1999 року.[INFO] [PERSON] померла. Після смерті баби відкрилася спадщина на все її майно, і він є спадкоємцем за законом відповідно до ст. 529 ЦК УРСР. Батько [PERSON] помер [INFO] . Після смерті баби він вступив в управління та володіння спадковим майном. На даний час позивач оформив частину спадкового майна, а саме житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які знаходяться в [ADDRESS] . Однак нотаріус відмовив йому в оформленні спадщини на вищевказану земельну частку (пай), у зв`язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Просив визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 65,42 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0069948 від 30.10.2000 року, в порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності, позов підтримує, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява через канцелярію суду, в якій вона просила розглядати справу у її відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. 07.09.2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0069948 від 30.10.2000 року, зареєстрованого 25.02.2003 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 81, [PERSON] , бабі позивача, належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СС «Живачівська», що в с. Живачів Тлумацького району Івано-Франківської області, розміром 65,42 в умовних кадастрових гектарах (а.с.5). Позивач [PERSON] народився [INFO] і його батьком є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 16). Матір`ю [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 15). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Свідоцтвом про смерть від 03.11.1995 року встановлено, що батько позивача [PERSON] помер [INFO] . Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавців [PERSON] та [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном та подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 529 ЦК УРСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Після смерті останньої позивач прийняв спадщину, оскільки вступив в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 368 від 01.09.2020 року (а.с. 6), а також позивач частково оформив спадщину за законом на своє ім`я, а саме житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які знаходяться в [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.10.2000 року (а.с. 13). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 190/2000 від 27.10.2000 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 28-45), з якої вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає. Крім того, спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є рідна сестра позивача, відповідач по справі, [PERSON] . Проте, остання на спадкове майно не претендує, у встановлений законом строк і спосіб, спадщину не прийняла та відмовляється від неї в користь позивача. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на право на земельну частку (пай) розміром 65,42 умовних кадастрових гектарів, згідно сертифікату серії ІФ № 0069948 від 30.10.2000 року, в порядку спадкування за законом після померлої баби [PERSON] . В нотаріальному порядку позивачу було відмовлено в оформленні спадщини за законом на земельну частку (пай) у зв`язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий після смерті [PERSON] , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом Тлумацького державної нотаріальної конто Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. № 484/02-31 від 29.08.2020 року (а.с. 12). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 384,20 грн. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved