Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача в якому просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №1777-н від 27.07.2007 року в розмірі 10 435,94 дол. США та 313 591,02 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту -6 716,00 дол. США; прострочені проценти за користування кредитом - 3 719,94 дол. США; пеня за прострочений основний борг по кредиту - 195 853,34 грн. (екв. 7 558,79 дол. США); пеня за прострочені проценти за користування кредитом -108 399,37 грн. (екв. 4183,58 дол. США); прострочена комісійна винагорода - 4 800,00 грн.; пеня за прострочену комісійну винагороду - 4 538,31 грн., звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки Nissan, модель Primerа, 2003 року випуску, кольору жовтого, шасі (кузов, рама) №SJNFBAP12U0109360, реєстраційний номер - ВН2572АР, що належить [PERSON] ([INFO], адреса проживання: [INFO]) на праві власності шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та стягнути судові витрати. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 27.07.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України та [PERSON] було укладено Кредитним договором №1777-н, згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 11000,00 дол. США, зі сплатою 13 % процентів річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та строки, визначені цим договором та з кінцевим терміном повернення заборгованості - 27.07.2010 року. 27.07.2007 року в якості забезпечення виконання, зобов'язання за кредитним договором №1777-н від 27.07.2007 року між Банком та [PERSON] було укладено договір застав транспортного засобу - автомобіль марки Nissan, модель Primerа, 2003 року випуску, кольору жовтого, шасі (кузов, рама) №SJNFBAP12U0109360, реєстраційний номер - ВН2572АР, посвідчений приватним нотаріусе Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. №967. Загальна сума заборгованості відповідача за Кредитним договором №1777-н станом на 13.07.2017 року становить в розмірі 10 435,94 дол. США та 313 591,02 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту -6 716,00 дол. США; прострочені проценти за користування кредитом - 3 719,94 дол. США; пеня за прострочений основний борг по кредиту - 195 853,34 грн. (екв. 7 558,79 дол. США); пеня за прострочені проценти за користування кредитом -108 399,37 грн. (екв. 4183,58 дол. США); прострочена комісійна винагорода - 4 800,00 грн.; пеня за прострочену комісійну винагороду - 4 538,31 грн., За результатами їх запиту до Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області, на підставі відповіді від 04.04.2017вих. №31/15/5142-962 стало відомо що 31.10.2009 транспортний засіб, що є предметом застави, був знятий з обліку за дорученням [PERSON] та на даний час перебуває у власності [PERSON] ([INFO], адреса: [ADDRESS]). Однак будь-яких дозволів щодо зняття з обліку та подальшого відчуження предмет застави AT «Ощадбанк» не надавав. Оскільки предмет застави був відчужений без згоди Банку, а тому вважають, що [PERSON] є новим заставодавцем в силу ст. 27 Закону України «Про заставу». Просить позов задоволити. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав клопотання про слухання справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення). Треті особи у судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомленні про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у їх відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення. Суд, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень,оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний звязок доказів у їх сукупності на підставі наявних у матеріалах справи доказів та доводів, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобов'язання сторін. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 27.07.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України та [PERSON] було укладено Кредитним договором №1777-н, згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 11000,00 дол. США, зі сплатою 13 % процентів річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та строки, визначені цим договором та з кінцевим терміном повернення заборгованості - 27.07.2010 року. 27.07.2007 року в якості забезпечення виконання, зобов'язання за кредитним договором №1777-н від 27.07.2007 року між Банком та [PERSON] було укладено договір застав транспортного засобу - автомобіль марки Nissan, модель Primerа, 2003 року випуску, кольору жовтого, шасі (кузов, рама) №SJNFBAP12U0109360, реєстраційний номер - ВН2572АР, посвідчений приватним нотаріусе Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. №967. На підставі Договору застави, позивачем 29.10.2007 року була зареєстрована заборона відчуження рухомого майна, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Державном реєстрі обтяжень рухомого майна №15163340 від 29.10.2007 року. Згідно п. 3.3.1. Кредитного договору, Позичальник зобов'язався належним чине виконувати взяті на себе зобов'язання; точно в строки, обумовлені договором, погашати кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по договору на першу вимогу Банку сплатити штрафні санкції. Відповідно до п. 3.3.2. Кредитного договору. Позичальник зобов'язується відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають цього Договору. Однак, встановлені кредитним договором терміни повернення наданого кредиту(основної суми) та терміни сплати відсотків за кредитом [PERSON] не дотримався. Як вбачається із розрахунку заборгованості відповідача за Кредитним договором №1777-н станом на 13.07.2017 року становить в розмірі 10 435,94 дол. США та 313 591,02 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту -6 716,00 дол. США; прострочені проценти за користування кредитом - 3 719,94 дол. США; пеня за прострочений основний борг по кредиту - 195 853,34 грн. (екв. 7 558,79 дол. США); пеня за прострочені проценти за користування кредитом -108 399,37 грн. (екв. 4183,58 дол. США); прострочена комісійна винагорода - 4 800,00 грн.; пеня за прострочену комісійну винагороду - 4 538,31 грн., Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням проведеним належним чином. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 5.2 кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобов'язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня, від суми платежу, за кожний день прострочення. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 статті 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно п. 6.1 Договору застави, у випадку несплати заставодавцем у встановлений строк заборгованості за кредитним договором заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в порядку, передбаченому чинним законодавством або цим договором. Частиною 6 статті 20, статтею 21 Закону України «Про заставу», визначено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Реалізація заставленого майна здійснюється шляхом його продажу на аукціонах (публічних торгах), у тому числі у формі електронних торгів, якщо інше не передбачено договором. За приписами ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.2 ст.591 Цивільного кодексу України початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави. Відповідно до п. 3.3.1 Договору застави, заставодавець зобов'язаний не відчужувати, не міняти, не здавати предмет застави в оренду, позичку, заставу без згоди заставо держателя. Будь-які дії заставодавця, що проведені в період чинності цього договору з порушенням його умов, є недійсними з моменту їх вчинення, а будь-які документи, що свідчать про відчуження предмету застави та його обтяження вважаються недійсними від дати їх укладення. Згідно ч.1 ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Частиною 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків, а саме: обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. За результатами запиту позивача до Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області, та на підставі відповіді від 04.04.2017вих. №31/15/5142-962 вбачається, що 31.10.2009 транспортний засіб, що є предметом застави, був знятий з обліку за дорученням [PERSON] та на даний час перебуває у власності [PERSON] ([INFO], адреса: [ADDRESS]). Однак будь-яких дозволів щодо зняття з обліку та подальшого відчуження предмет застави AT «Ощадбанк» не надавав. Оскільки предмет застави був відчужений без згоди Банку, а тому суд вважає, що відповідач [PERSON] є новим заставодавцем в силу ст. 27 Закону України «Про заставу». Згідно ч.3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. 18.07.2017 року на виконання вказаних вимог, суд вважає, позивач AT «Ощадбанк», належним чином зареєстрував звернення стягнення, що підтверджується Витягом пре реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 18.07.2017р. №52886108. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право, примусове виконання обовязку в натурі. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, виходячи із встановлених судом обставин та відповідних їм правовідносин, суд знаходить, що позовні вимоги являються обґрунтованими, доказаними і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати в розмірі 1600 грн. судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви.

Outcome: approved