Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.03.2008 р. між сторонами було укладено кредитний договір № 404/10/08-А (далі - договір), відповідно до умов якого позивач надає відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти в сумі 48990 доларів США зі сплатою 10,5 % річних з кінцевим терміном погашення до 17.06.2015 р. Позивачем взяті на себе зобов'язання були виконані у повному обсязі, однак відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконує та систематично порушує умови договору, кошти не повернув, внаслідок чого у відповідача перед банком виникла заборгованість по сплаті основного боргу та процентів у розмірі 97422 дол. США 66 центів, що згідно з курсом НБУ станом на 19.04.2016 року становить 2482793 грн. 50 коп. Враховуючи те, що у добровільному порядку відповідач повернути заборгованість відмовляється, позивач звернувся з даним позовом до суду з метою стягнення заборгованості у примусовому порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та заявили суду клопотання щодо застосування строку позовної давності щодо позову ПАТ «Укрсоцбанк». При цьому вказали, що відповідно до пункту 1.1 зазначеного кредитного договору, кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом є 17.03.2015 року.Таким чином, в будь-якому випадку, датою, коли позивач дізнався про порушення його прав є остання дата повернення кредиту -06.01.2011 року (хоча по частинам кредиту датою повернення є інші дати, а саме: двадцять п'яте число кожного місяця згідно пункту 1.1 кредитного договору).Останні відносини між сторонами щодо зазначеного кредитного договору відбувались у січні 2011 року. Після цього строку переривання строку позовної давності не відбувалось.Відповідно до статей 256-257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.Відповідно до статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача та його представника, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. За правилами ст.ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 18.03.2008 р. між сторонами було укладено кредитний договір № 404/10/08-А (далі - договір), відповідно до умов якого позивач надає відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти в сумі 48990 доларів США зі сплатою 10,5 % річних з кінцевим терміном погашення 17.03.2015 р. /а.с. 7-11/.Як вбачається з вказаного кредитного договору сторонами було погоджено, що кінцевий термін повернення грошових коштів за Договором є 17.03.2015 р. (включно). Доказів того, що між сторонами було укладено будь-які додаткові угоди, якими було продовжено термін дії Договору стороною позивача не надано. ПАТ «Укрсоцбанк» свої зобов'язання за договором щодо надання кредиту виконав в повному обсязі. Відповідач зобов'язався повернути отриману суму кредиту та сплатити проценти за його користування відповідно до умов договору. Відповідно до п. 4.1 договору, у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення /а.с. 10/. Відповідно до п. 4.2 договору, у разі порушення позичальником вимог договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10 відсотків від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, за кожний випадок /а.с.10/. Як видно з матеріалів справи, у результаті порушення відповідачем умов кредитного договору, станом на 19.04.2016 р. сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором складає: 2482793 грн. 50 коп., з яких: 1099439, 48 грн. - сума заборгованості за кредитом; 630824, 87 грн. - сума заборгованості за відсотками; 566211, 31 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 186317, 84 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків /а.с. 12-20/. Таким чином, у позивача виникло право вимоги до відповідача у зазначеному вище розмірі. Як далі видно з розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого позивачем, останній платіж був здійснений відповідачем 06.01.2011 р. В той же час, згідно положень ст.ст. 256, 257 ЦК України, особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, у межах строку позовної давності, загальна тривалість якого встановлюється в три роки. У відповідності до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду із даним позовом у липні 2016 р., а лист-вимогу про сплату заборгованості банку направив відповідачу 11.05.2016 р. /а.с. 21/, тобто сплинув строку позовної давності є очевидним - 23.10.2015 р. У відповідності до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Між тим, суд, дослідивши обставини та докази отримані від відповідача, із врахуванням всіх обставин на які посилався у своєму позові позивач, не знаходить підстав для визнання поважними причин пропущення строку позовної давності. Ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи обставини викладені вище суд вважає, що в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» повинно бути відмовлено, у зв'язку із плином строку позовної давності, оскільки про її застосування заявив представник відповідач, а підстав для визнання поважними причин пропуску позовної давності суд не знаходить.

Outcome: dismissed