Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, судові витрати просить покласти на відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що 21.11.2016 року відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання кредитних карт, відповідач отримала кредит у розмірі 29904,65 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється, починаючи з 1 по 25 число кожного місяця, відповідач повинен надавати кошти для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. Стверджує, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 40877,13 грн. На підставі наведеного змушений звернутись в суд для захисту свого майнового права та інтересу. Ухвалою від 16.08.2017 року відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Відтак, беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надала, в силу положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. З письмової згоди представника позивача суд постановляє ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України, та у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 279 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.11.2016 року відповідач отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 29904,65 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності із ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. У зв'язку із тим, що відповідач належним чином не виконала своїх зобов'язань станом на 18.07.2017 року у неї виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 40877,13 грн., з яких 28884,08 грн. заборгованість за кредитом, 4463,79 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 5776,80 грн. заборгованість за пенею та комісією, 1752,46 грн. штраф, передбачений п.2.2 Генеральної угоди, що стверджується відповідним розрахунком заборгованості. Отже вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1600,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Оскільки позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved