Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення моральної шкоди, в зв'язку з втратою працездатності, спричиненої втратою здоров`я на виробництві, вказавши, що він працював в вугільній промисловості з 15 жовтня 2001 року по 15 серпня 2013 року в підземних умовах гірником очисного забою, машиністом підземних установок. Отримав професійне захворювання хронічна поперекова крижова радікулопатія. Проходив лікування. Висновком МСЕК від 14 серпня 2013 року позивачу вперше була встановлена втрата працездатності в розмірі 50% по професійному захворюванню хронічна попереково-крижова радикулопатія з вираженим больовим м'язово- тонічним ,лівобічним корінцевим синдромами, зі статико-дінамічними порушеннями функції хребта . Однак позивач вважає, що йому було заподіяно і моральну шкоду тому що в наслідок втрати професійної працездатності він позбавлений можливості працювати не може займатися фізичною працею, порушені його плани на життя, відчуває моральні страждання, часто повинен проходити лікування, зазнає при цьому фізичну біль. Все це порушило його уклад життя, приводить до того, що позивач вимушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Звернувся в суд із позовом в якому просить стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень. Про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність, позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача Калініч А.В. надав суду заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність. Суд дослідивши матеріали справи, вважає що позов до ДП «Артемвугілля» належить задоволенню частково із наступних підстав. Згідно ч.1 ст.237-1 КЗПП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як вбачається з трудової книжки позивач дійсно тривалий час працював на підземних роботах повний робочій день в шахті у відповідача (а.с.7-9). Робота в шкідливих умовах в свою чергу привела до утворення у позивача професійного захворювання та втрати позивачем професійної працездатності, що підтверджується актом про розслідування хронічного професійного захворювання від 17 липня 2013 року (а.с.14), повідомленням про професійне захворювання (а.с.10). Медичним Висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання (а.с.15), виписками із історії хвороби (а.с. 16-20). Висновком МСЕК від 14 серпня 2013 року ( а.с.21). Вказані факти свідчать про те що стан здоров'я позивача в наслідок отриманого професійного захворювання погіршився. Надані позивачем докази в повній мірі вказують що ушкодження його здоров'я сталося при виконанні ним трудових обов'язків, що в свою чергу привело як до фізичних так і до моральних страждань. Втрата працездатності привела до обмеження його можливостей вести активний образ життя в наслідок чого останній вимушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Пункти 3, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року „Про судову практику по справам про відшкодування моральної (не майнової) шкоди роз'яснюють, що моральна шкода може складатися з моральних переживань в зв'язку з порушенням життєвих зв'язків позбавлення можливостей продовження активного образу життя при настанні інших негативних наслідків. Відшкодування моральної шкоди (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форм власності виду діяльності чи галузевої належності. В даному випадку у суду відсутні сумніви, що вказані наслідки наступили у позивача в зв'язку з утворенням у нього професійного захворювання, пов'язаного з роботою виробництві і як слідство втратою професіональної працездатності, що узгоджується з первинним довідкою МСЕК від 14 серпня 2013 року, якою первинно була встановлена втрата працездатності позивача в розмірі 50 % втрати професійної працездатності за професійним захворюванням. Таким чином в судовому засіданні встановлено факт заподіяння відповідачем позивачу моральної шкоди, в наслідок отримання ним професійного захворювання і як слідство втрати професійної працездатності пов'язаного з виконанням трудових обов'язків. За таких умов, суд не може погодитись із запереченнями представника відповідача. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог позивача суд виходить з засад розумності, виваженості та справедливості при цьому враховує ступінь втрати професійної працездатності позивача встановлений висновком МСЕК вперше в розмірі 50 % по професійному захворюванню в зв'язку з роботою на виробництві і з урахуванням мінімальної заробітної плати встановленої на день розгляду справи в суді, і приходить до висновку про задоволення позову в розмірі 12 000 гривень. На підставі ст.ст. 23, 268, 1167,1168 ЦК України, 237-1 Кодексу Законів про працю України,

Outcome: partial