overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідач з 21.07.2005 року була зареєстрована в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], який перебуває на балансі позивача, однак фактично в ньому не проживала, що підтверджується актом від 20.12.2013 року. Відповідач не перебувала в трудових відносинах з ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1». Відповідач за місцем реєстрації не проживає з 21.07.2005 року, тобто більше шести місяців, перешкод для проживання в гуртожитку не має. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати [PERSON] втратившою право користування жилим приміщенням в гуртожитку [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України був повідомлений про розгляд справи через оголошення у пресі. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до ч. 1 ст. 132 ЖК Української РСР, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» від 20.12.2013 року. Відповідно до довідки ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], однак в ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» відповідач не працює. Згідно з актом завідуючої гуртожитком № 19 від 20.12.2013 року [PERSON] зареєстрована в зазначено гуртожитку, однак не проживає в ньому з 21.07.2005 року. Особисті речі відповідача в гуртожитку відсутні. Місце її проживання невідоме. Таким чином, відповідач не мешкає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], з 21.07.2005 року, тому, відповідно до ст. 132 ЖК Української РСР, відповідач підлягає визнанню такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідач з 23.10.2012 року був зареєстрований в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], який перебуває на балансі позивача, однак фактично в ньому не проживав, що підтверджується актом від 06.05.2014 року. Відповідач не перебував в трудових відносинах з ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1». Відповідач за місцем реєстрації не проживає з 23.10.2012 року, тобто більше шести місяців, перешкод для проживання в гуртожитку не має. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати [PERSON] втратившим право користування жилим приміщенням в гуртожитку [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до ч. 1 ст. 132 ЖК Української РСР, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» від 06.05.2014 року. Відповідно до довідки ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак в ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» відповідач не працює. Згідно з актом завідуючої гуртожитком [ADDRESS] від 06.05.2014 року [PERSON] зареєстрований в зазначеному гуртожитку, однак не проживає в ньому з 23.10.2012 року. Особисті речі відповідача в гуртожитку відсутні. Місце його проживання невідоме. Таким чином, відповідач не мешкає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], з 23.10.2012 року, тому, відповідно до ст. 132 ЖК Української РСР, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідач з 24.12.2003 року був зареєстрований в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], який перебуває на балансі позивача, однак фактично в ньому не проживав, що підтверджується актом від 21.02.2014 року. Відповідач не перебував в трудових відносинах з ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1». Відповідач за місцем реєстрації не проживає з 24.12.2003 року, тобто більше шести місяців, перешкод для проживання в гуртожитку не має. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати [PERSON] втратившим право користування жилим приміщенням в гуртожитку [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до ч. 1 ст. 132 ЖК Української РСР, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» від 21.02.2014 року. Відповідно до довідки ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак в ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» відповідач не працює. Згідно з актом завідуючої гуртожитком [ADDRESS] від 21.02.2014 року [PERSON] зареєстрований в зазначеному гуртожитку, однак не проживає в ньому з 24.12.2003 року. Особисті речі відповідача в гуртожитку відсутні. Місце його проживання невідоме. Таким чином, відповідач не мешкає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], з 24.12.2003 року, тому, відповідно до ст. 132 ЖК Української РСР, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідач з 24.12.2003 року була зареєстрована в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], який перебуває на балансі позивача, однак фактично в ньому не проживав, що підтверджується актом від 21.02.2014 року. Відповідач перебуває в трудових відносинах з ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1». Відповідач за місцем реєстрації не проживає з 24.12.2003 року, тобто більше шести місяців, перешкод для проживання в гуртожитку не має. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати [PERSON] втратившою право користування жилим приміщенням в гуртожитку [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до ч. 1 ст. 132 ЖК Української РСР, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» від 21.02.2014 року. Відповідно до довідки ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та працює в ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1». Згідно з актом завідуючої гуртожитком [ADDRESS] від 21.02.2014 року [PERSON] зареєстрована в зазначеному гуртожитку, однак не проживає в ньому з 24.12.2003 року. Особисті речі відповідача в гуртожитку відсутні. Місце її проживання невідоме. Таким чином, відповідач не мешкає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], з 24.12.2003 року, тому, відповідно до ст. 132 ЖК Української РСР, відповідач підлягає визнанню такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідач з 28.10.2006 року був зареєстрований в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], який перебуває на балансі позивача, однак фактично в ньому не проживав, що підтверджується актом від 18.02.2014 року. Відповідач не перебував в трудових відносинах з ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1». Відповідач за місцем реєстрації не проживає з 28.10.2006 року, тобто більше шести місяців, перешкод для проживання в гуртожитку не має. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати [PERSON] втратившим право користування жилим приміщенням в гуртожитку [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до ч. 1 ст. 132 ЖК Української РСР, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» від 18.02.2014 року. Відповідно до довідки ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак в ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» відповідач не працює. Згідно з актом завідуючої гуртожитком № 19 від 18.02.2014 року [PERSON] зареєстрований в зазначеному гуртожитку, однак не проживає в ньому з 28.10.2006 року. Особисті речі відповідача в гуртожитку відсутні. Місце його проживання невідоме. Таким чином, відповідач не мешкає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], з 28.10.2006 року, тому, відповідно до ст. 132 ЖК Української РСР, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідач з 29.12.2009 року був зареєстрован в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], який перебуває на балансі позивача, однак фактично в ньому не проживав, що підтверджується актом від 18.02.2014 року. Відповідач не перебував в трудових відносинах з ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1». Відповідач за місцем реєстрації не проживає з 29.12.2009 року, тобто більше шести місяців, перешкод для проживання в гуртожитку не має. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати [PERSON] втратившим право користування жилим приміщенням в гуртожитку [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до ч. 1 ст. 132 ЖК Української РСР, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» від 18.02.2014 року. Відповідно до довідки ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак в ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» відповідач не працює. Згідно з актом завідуючої гуртожитком [ADDRESS] від 18.02.2014 року [PERSON] зареєстрований в зазначеному гуртожитку, однак не проживає в ньому з 29.12.2009 року. Особисті речі відповідача в гуртожитку відсутні. Місце його проживання невідоме. Таким чином, відповідач не мешкає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], з 29.12.2009 року, тому, відповідно до ст. 132 ЖК Української РСР, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» звернувся в суд з позовною заявою до відповідача Чишко І.О. про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідач з 30.11.1993 року була зареєстрована в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], який перебуває на балансі позивача, однак фактично в ньому не проживала, що підтверджується актом від 20.12.2013 року. Відповідач не перебувала в трудових відносинах з ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1». Відповідач за місцем реєстрації не проживає з 30.11.1993 року, тобто більше шести місяців, перешкод для проживання в гуртожитку не має. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати Чишко І.О. втратившою право користування жилим приміщенням в гуртожитку [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України був повідомлений про розгляд справи через оголошення у пресі. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до ч. 1 ст. 132 ЖК Української РСР, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Судом встановлено, що відповідач Чишко І.О. зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» від 20.12.2013 року. Відповідно до довідки ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» Чишко І.О. зареєстрована за адресою: [ADDRESS], однак в ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» відповідач не працює. Згідно з актом завідуючої гуртожитком № 19 від 20.12.2013 року Чишко І.О. зареєстрована в зазначено гуртожитку, однак не проживає в ньому з 30.11.1993 року. Особисті речі відповідача в гуртожитку відсутні. Місце її проживання невідоме. Таким чином, відповідач не мешкає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], з 30.11.1993 року, тому, відповідно до ст. 132 ЖК Української РСР, відповідач підлягає визнанню такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved