overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, вказуючи, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 29.07.2008 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачкою. Через постійні суперечки, сварки, різність поглядів на сімейне життя, сімейні обов'язки та виховання дітей, вони з червня 2015 року не підтримують ні сімейних, ні подружніх відносин, він в Польщі з лютого 2016 року створив нову сім'ю, з якою має намір узаконити відносини, тому їх шлюб носить формальний характер, на примирення не згідний, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, вказавши в позовній заяві про підтримання позову та розгляд справи без його участі. Відповідач позов визнала, пояснила, що з 09.06.2015 року вони з позивачем спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, кожен живе власним життям, тому строку на примирення не бажає, просить шлюб розірвати. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі з 09.06.2015 року не підтримують подружніх відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, заперечують можливість примирення, між ними відсутні почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, відсутня морально-правова основа шлюбу, тому суд вважає, що шлюб існує формально, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Спору про місце проживання дітей, які проживають з відповідачем не виникає. Судові витрати понесені позивачем, згідно ст.88 ЦПК України слід стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, вказуючи, що вони з відповідачем уклали шлюб 06.06.1998 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сумісне життя з відповідачем не склалося через несумістність характерів, відсутність взаєморозуміння між ними, що призводить до постійних сварок, скандалів, шлюбні стосунки вони припинили з березня 2016 року, проживають окремо, він пішов до іншої жінки, з якою має намір створити сім'ю, тому вважає, що шлюб між ними існує формально, строку на примирення не бажає, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, подавши до позову заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, подавши письмову заяву про розгляд справи у без її участі, позов визнає, на розлучення згідна, примирення просить не давати. Неявка сторін у судове засідання є підставою для розгляду справи у їх відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів, а згідно ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін, він існує формально, а тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати понесені позивачем, згідно ст.88 ЦПК України слід стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, вказуючи, що вони з відповідачем уклали шлюб 12.06.1994 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, постійні суперечки, неможливість досягти згоди в подружньому житті, тому з червня 2016 року вони припинили шлюбні стосунки, між ними зникли почуття любові та взаємоповаги, однак відповідач розірвати шлюб через органи РАЦС відмовляється, тому просить шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, просить шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з'явилася, подавши заяву про визнання позову та слухання справи без неї. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а відповідно до ст.56 Сімейного кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між подружжям відсутні почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, відсутня морально-правова основа шлюбу, сторони по справі не підтримують подружніх відносин, неповнолітніх дітей не мають, тому суд вважає, що шлюб існує формально, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Судові витрати понесені позивачем, згідно ст.88 ЦПК України слід стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, вказуючи, що вони з відповідачем уклали шлюб 19.06.2010 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років їх сімейні стосунки суттєво погіршилися, а починаючи з вересня 2016 року вони разом не проживають, проживає з іншим чоловіком, створює нову сім'ю, тому вважає, що шлюб між ними існує формально, оскільки особисті стосунки між ними тривалий час відсутні, він наміру в цьому шлюбі проживати немає, строку на примирення не бажає, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, вказавши в позовній заяві про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, подавши письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Неявка сторін у судове засідання є підставою для розгляду справи у їх відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів, а згідно ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін, він існує формально, а тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати понесені позивачем, згідно ст.88 ЦПК України слід стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, вказуючи, що вони з відповідачем уклали шлюб 20.04.1991 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння та сварки, протилежність поглядів на шлюб та сім'ю, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, кожен живе власними поглядами на сімейне життя, нехтуючи інтересами іншого, у них змінилося ставлення один до одного, зникли почуття любові та взаємоповаги, тому просить шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач свій позов підтримав, просить шлюб розірвати, оскільки має намір створити іншу сім'ю. Відповідач позов визнала, вважає, що шлюб зберегти не можливо, строку на примирення не бажає, просить шлюб розірвати. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а відповідно до ст.56 СК України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони заперечують можливість примирення, між ними відсутні почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, відсутня морально-правова основа шлюбу, сторони по справі не підтримують подружніх відносин, тому суд вважає, що шлюб існує формально, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Судові витрати понесені позивачем, згідно ст.88 ЦПК України слід стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, вказуючи, що вони з відповідачем уклали шлюб 23.10.2014 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з дружиною. Спільне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння та сварки, протилежність поглядів на шлюб та сім'ю, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, які вони припинили з 01.06.2015 року, і з того часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть, у них змінилося ставлення один до одного, зникли почуття поваги, любові та взаєморозуміння, тому просить шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач свій позов підтримав, строку на примирення не бажає, просить шлюб розірвати. Відповідач позов визнала, вважає, що шлюб зберегти не можливо, строку на примирення не бажає, просить шлюб розірвати. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а відповідно до ст.56 СК України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони заперечують можливість примирення, між ними відсутні почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, відсутня морально-правова основа шлюбу, сторони по справі не підтримують подружніх відносин, проживають окремо, тому суд вважає, що шлюб існує формально, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Судові витрати понесені позивачем, згідно ст.88 ЦПК України слід стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, вказуючи, що вони з відповідачем уклали шлюб 28.08.2010 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з дружиною. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуттів та неповажливе відношення один до одного, через що між ними постійно виникали сварки, що травмувало їх психіку, породжувало невдоволенність сімейним життям, що стало причиною припинення шлюбних відносин, з грудня 2016 року вони проживають окремо, відносин не підтримують, між ними зникли почуття любові та взаємоповаги, тому просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, вказавши в позовній заяві про неможливість бути присутнім у суді в зв'язку із перебуванням за кордоном. Відповідач позов визнала, вважає, що шлюб зберегти не можливо, строку на примирення не бажає, просить шлюб розірвати. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а відповідно до ст.56 Сімейного кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони заперечують можливість примирення, між ними відсутні почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, відсутня морально-правова основа шлюбу, сторони по справі не підтримують подружніх відносин, проживають окремо, тому суд вважає, що шлюб існує формально, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Судові витрати понесені позивачем, згідно ст.88 ЦПК України слід стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, вказуючи, що є сином та спадкоємцем по закону на все майно, в тому числі і на житловий будинок з господарськими будівлями №24 по вул.Глібова в с.Пахутинці Волочиського району, після смерті 18.08.2016 року батька [PERSON], однак не може оформити свої спадкові права на будинковолодіння, належне спадкодавцю, оскільки він при житті реєстрацію, інвентаризацію його не провів, свідоцтво про право власності на нього не виготовив, тому нотаріусом при його зверненні по оформленню спадщини на будинковолодіння було відмовлено за відсутності правовстановлюючих документів на нього, в зв'язку з чим просить визнати за ним право власності на вказане будинковолодіння в порядку спадкування. У судовому засіданні представник позивача його вимоги підтримав повністю, представник відповідача у судове засідання не з'явився, подавши заяву про відсутність заперечень щодо задоволення позову, просить слухати справу у його відсутності. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що позивач є сином та відповідно до ст.1261 ЦК України спадкоємцем 1 черги по закону після смерті 18.08.2016 року [PERSON] на все майно померлого, в тому числі і на житловий будинок з господарськими будівлями №24 по вул.Глібова в с.Пахутинці Волочиського району, який належав спадкодавцю і розміщений на не приватизованій земельній ділянці площею 0,58 га. Спадкодавець будучи власником цього будинковолодіння, яке згідно висновку БТІ знаходиться у задовільному технічному стані, помер, не провівши первинну реєстрацію будинковолодіння та не оформивши на нього право власності, на момент смерті проживав одиноко, заповіту після себе не залишив. Нотаріус відмовила позивачу видати свідоцтво про право на спадщину на будинок після смерті спадкодавця із-за відсутності правовстановлюючих документів на нього, не дивлячись на те, що позивач у встановленому порядку своєчасно подав заяву про прийняття спадщини, тому згідно положень ст. 1269 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, а інший спадкоємець по закону дружина спадкодавця [PERSON] у встановленому порядку та своєчасно подала до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини, дані про інших спадкоємців відсутні. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та копією спадкової справи. Згідно ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти спадщину; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Враховуючи викладене та досліджені докази, за позивачем необхідно визнати право власності на вказане спадкове нерухоме майно, враховуючи також, що він не може іншим чином реалізувати свої спадкові права щодо будинковолодіння, а позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, вказуючи, що є сином та спадкоємцем по закону першої черги на все майно, в тому числі і на житловий будинок з господарськими будівлями №20 по вул.Доброви в с.Користова Волочиського району, після смерті 21.01.2016 року батька [PERSON], однак вона не може оформити свої спадкові права на будинковолодіння, належне спадкодавцю, оскільки він при житті реєстрацію, інвентаризацію житла не провів, свідоцтво про право власності на будинковолодіння не виготовив, тому нотаріальною конторою при його зверненні по оформленню спадщини на будинковолодіння було відмовлено за відсутності правовстановлюючих документів на нього, в зв'язку з чим просить визнати за ним право власності на вказане будинковолодіння в порядку спадкування. У судове засідання сторони не з'явилися, від позивача та відповідача надійшли заяви відповідно про підтримання позову та вирішення позову на розсуд суду, просять слухати справу у їх відсутності. Неявка сторін у судове засідання є підставою для розгляду справи у їх відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів, а згідно ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що позивач є сином та відповідно до ст.1261 ЦК України спадкоємцем 1 черги по закону після смерті 21.01.2016 року батька [PERSON] на все майно померлого, в тому числі і на житловий будинок з господарськими будівлями №20 по вул.Доброви в с.Користова Волочиського району, який належав спадкодавцю і розміщений на наданій йому у користування земельній ділянці площею 0,12 га. Спадкодавець будучи власником цього будинковолодіння, яке згідно висновку БТІ знаходиться у задовільному технічному стані, помер, не провівши первинну реєстрацію будинковолодіння та не оформивши на нього право власності, на момент смерті проживав разом із позивачем. Нотаріальна контора відмовила позивачу видати свідоцтво про право на спадщину на будинок після смерті спадкодавця із-за відсутності правовстановлюючих документів на нього, не дивлячись на те, що позивач проживав разом із спадкодавцем а в подальшому у встановленому порядку своєчасно подав заяву про прийняття спадщини, тому згідно положень ст.1269 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, а інших спадкоємців немає. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та копією спадкової справи. Згідно ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти спадщину; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Враховуючи викладене та досліджені докази, за позивачем необхідно визнати право власності на вказане спадкове нерухоме майно, враховуючи також, що він не може іншим чином реалізувати свої спадкові права щодо будинковолодіння, а позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, вказуючи, що є спадкоємцем на житловий будинок з господарськими будівлями по вул.Перемоги,31 в с.Медведівка Волочиського району, після смерті 18.03.1998 року матері [PERSON], а його брат [PERSON] відмовився від своє частки у спадковому майні, однак він не може оформити свої спадкові права на будинковолодіння, оскільки при житті мати реєстрацію, інвентаризацію житлового будинку не провела, свідоцтво про право власності на будинковолодіння не виготовила, тому нотаріальною конторою при його зверненні по оформленню спадщини на будинковолодіння було відмовлено за відсутності правовстановлюючих документів на нього, в зв'язку з чим просить визнати за ним право власності на вказане будинковолодіння в порядку спадкування. У судовому засіданні представник позивача його вимоги підтримала Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надіславши заяву про визнання позову, слухання справи без його участі, вказавши, що він подавав до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини. Представник іншого відповідача у судове засідання не з'явився, надіславши заяву про розгляд справи без його участі, при розгляді справи покладається на думку суду. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що 18.03.1998 року померла мати позивача та відповідача [PERSON] [PERSON], заповіту після себе не залишила, а позивач та відповідач [PERSON] є спадкоємцями по закону 1 черги після її смерті, в тому числі і на житловий будинок з господарськими будівлями №31по вул.Перемоги в с.Медведівка Волочиського району. Вказане будинковолодіння належало спадкодавцю та розміщене на наданій їй для його обслуговування земельній ділянці, однак за життя спадкодавець реєстрацію, інвентаризацію житлового будинку не провела, свідоцтво про право власності на будинковолодіння не виготовила. Після смерті матері в управління та володіння спадковим майном вступив позивач, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року вважається таким, що прийняв спадщину, отримавши, крім того, свідоцтво про право на спадщину на іншу частину спадкового майна, а інший спадкоємець не претендує на спадщину, однак нотаріальна контора відмовила позивачу видати свідоцтво про право на спадщину на будинковолодіння після смерті спадкодавця із-за відсутності правовстановлюючих документів на нього. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, копією спадкової справи. Враховуючи викладене та досліджені докази, те, що позивач не може іншим чином реалізувати свої спадкові права щодо будинковолодіння, тому позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved