Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу. На підставу своїх вимог спирається на те, що згідно особисто написаною та підписаної розписки, датованої 09.11.2013 року, відповідачка отримала від позивача в позику грошові кошти в сумі 40000 доларів США терміном на один рік. Одночасно відповідачка зобовязалась сплатити процентну ставку за користування коштами в розмірі 2% щомісячно з оплатою 9-го числа кожного місяця в розмірі 800 доларів США, про що власноручно зазначила в розписці. Також відповідачка підтвердила позику заставою власного належного їй майна квартирою, яка знаходиться в [ADDRESS], про що також зазначила у вказаній розписці. Також, на підтвердження взятих на себе вищевказаних зобовязань позики та застави. Відповідачка надала копії правовстановлюючої та технічної документації на вказане майно. У встановлений обумовлений термін відповідачка не повернула позику, фактично прострочивши виконання зобовязання. В добровільному порядку зобовязання відповідачем не виконано. Станом на день предявлення позову відповідачка позичені кошти не повернула, фактично прострочивши виконання зобовязання, внаслідок чого заборгованість складає: 1041464,24 грн. основна сума боргу (40000 дол. США х 26.036606 грн.,); 895659,2464 грн. проценти за 43 місяці прострочки (800 доларів США х 43 місяці х 26.036606 грн.). Всього: 1937123,4864 грн. Згідно повідомлення Національного банку України, на 27.06.2017 року встановлено офіційний курс гривні до іноземної валюти, зокрема долар США, цифровий код 840 становитm 100 доларів США 2603,6606 грн., у зв'язку з чим позивач вимушений звертатись до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка будучи повідомлена про час та місце розгляду справи, згідно ст. ст. 74, 76 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації, до суду не зявився, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів, відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, у відсутності відповідачки. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: згідно розписки, датованої 09.11.2013 року, відповідачка отримала від позивача в позику грошові кошти в сумі 40000 доларів США терміном на один рік. Одночасно відповідачка зобовязалась сплатити процентну ставку за користування коштами в розмірі 2% щомісячно з оплатою 9-го числа кожного місяця в розмірі 800 доларів США, про що власноручно зазначила в розписці. Також відповідачка підтвердила позику заставою власного належного їй майна квартирою, яка знаходиться в [ADDRESS], про що також зазначила у вказаній розписці. Також, на підтвердження взятих на себе вищевказаних зобовязань позики та застави відповідачка надала копії правовстановлюючої та технічної документації на вказане майно. У встановлений обумовлений термін відповідачка не повернула позику, фактично прострочивши виконання зобовязання. В добровільному порядку зобовязання відповідачем не виконано. Станом на день предявлення позову відповідачка позичені кошти не повернула, фактично прострочивши виконання зобовязання, внаслідок чого заборгованість складає: 1041464,24 грн. основна сума боргу (40000 дол. США х 26.036606 грн.,); 895659,2464 грн. проценти за 43 місяці прострочки (800 доларів США х 43 місяці х 26.036606 грн.). Всього: 1937123,4864 грн. Згідно повідомлення Національного банку України, на 27.06.2017 року встановлено офіційний курс гривні до іноземної валюти, зокрема долар США, цифровий код 840 становитm 100 доларів США 2603,6606 грн. Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України встановлено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. За ч. 2 ст. 527 ЦК України, кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. У відповідності до ч. 1 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. За ч. 2 ст. 536 ЦК України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 540 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 542 ЦК України, у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний із кредиторів має право пред'явити боржникові вимогу у повному обсязі. До пред'явлення вимоги одним із солідарних кредиторів боржник має право виконати свій обов'язок будь-кому із них на свій розсуд. За ч. 2 ст. 542 ЦК України, боржник немає права висувати проти вимоги одного із солідарних кредиторів заперечення, що грунтуються на таких відносинах боржника з іншими солідарними кредиторами, в яких цей кредитор не бере участі. За ч. 3 ст. 542 ЦК України, виконання боржником свого обов'язку одному із солідарних кредиторів у повному обсязі звільняє боржника від виконання решті солідарних кредиторів. За ч. 4 ст. 542 ЦК України, солідарний кредитор, який одержав виконання від боржника, зобов'язаний передати належне кожному з решти солідарних кредиторів у рівній частці, якщо інше не встановлено договором між ними. В даному випадку право на предявлення вимоги у повному обсязі відповідно до визначеного договірного зобовязання, як і право на вибір способу захисту порушеного права, належить позивачу відповідно до закону. За ст. 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини, а також завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства ст. 14 ЦК України. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зазначений у розписці кінцевий термін повернення позичених коштів вийшов, свої зобовязання щодо сплати боргу відповідач невиконала. Фактично, між позивачем та відповідачем існують договірні відносини стосовно виконання договору позики (ст. ст. 1046, 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки у задоволенні заяви про забезпечення позову від 07.07.2017 року, ухвалою суду Маньківського районного суду від 07.07.2017 року було відмовлено, то і в стягненні судових витрат в цій частині на користь позивача слід відмовити, в іншій частині позов підлягає до задоволення. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved