Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач звернувся 03.08.2016 року в суд з цим позовом, вказуючи, що з 2004 року він яляюється власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 64814383 від 02.08.2016 року. В даному житловому будинку зареєстрована дружина його племінника - [PERSON], [INFO], яка не являється членом його сім'ї і в спірному будинку ніколи не проживала. Її реєстрація була лише формальною. Наявність її реєстрації затрудняє йому в оформлені субсидій на житлово-комунальні послуги. Просив визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право на користування житловим будинком [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], [INFO], яка зареєстрована на постійне місце проживання по [ADDRESS], але фактично проживає в с.Миколаївка, Ширяєвського району Одеської області, обставини справи не заперечувала. Свою реєстрацію в будинку позивача пояснювала відсутністю можливості зареєструватись у будинку матері в с.Миколаївка. Вислухавши сторони та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Ст. 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Згідно ч.І ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Встановлено, що позивач [PERSON], є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 64814383 від 02.08.2016 року. В цьому будинку на постійне місце проживання зареєстрована з 16.03.2011 року відповідач [PERSON], [INFO]. Стаття 72 ЖК дозволяє суду визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців на відповідній жилплощі будинку такою, що втратила право на користування цією житловою площею. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Факт того, що відповідачка у вказаному будинку не проживає з 16.03.2011 року і до цього часу не заперечується самою відповідачкою та підтверджується довідкою голови квартального комітету від 01.08.2016 року. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідачки за адресою: [ADDRESS], є формальною, без наміру його фактичного проживання в цьому будинку. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відсутність у позивачки можливості зареєструватись за новим місцем фактичного проживання, не може бути підставою для відмови у позові з цього приводу. Тому ухвалення судом рішення у цій справі буде підставою для зняття відповідачки з реєстрації за адресою будинку позивача, що стане відповідним захистом прав його власності. Питання розподілу судових витрат між сторонами у справі судом не вирішується, оскільки таких вимог вони не заявляли.

Outcome: approved