Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач в своїй позовній заяві просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі та моральну шкоду, посилаючись на слідуючі обставини: він працює на посаді слюсаря товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпериклаз», разом з тим свої трудові і функціональні обов'язки він виконує на території міста Ніжина, де розташовані і виробничі потужності підприємства. Усупереч вимог законодавства останній раз він отримував заробітну плату у квітні 2014 року за жовтень 2013 року. Таким чином, станом на час пред'явлення позову ним не отримана заробітна плата за 5 місяців: листопад, грудень 2013 року, а також січень, лютий, березень 2014 року, що й обумовлює звернення до суду за захистом своїх правна оплату праці. Відповідно до даних, отриманих з управління Пенсійного фонду України в м. Ніжині та Ніжинському районні та довідки про дохід, виданої товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпериклаз», сума належних до сплати його грошових коштів у рахунок погашення заборгованості із заробітної плати складає 11972,44 грн, що і становить основний предмет даного позову. Разом з тим, порушення його прав на оплату праці (затримка понад 5 місяців), гарантованих Конституцією та законами України, з боку роботодавця позбавило його будь-яких джерел існування, призвело до практичної неможливості забезпечити навіть фізіологічних потреб як власних, так і членів його сім'ї. Він дуже переживає з приводу затримки заробітної плати та відсутності коштів на нормальне існування і це завдає йому значних моральних страждань. Товариство з обмеженою відповідальність «Укрпериклаз» не тільки не виплачують нараховану їй заробітну плату, а починаючи з липня 2013 року навіть перестали сплачувати обов'язкові пенсійні відрахування до пенсійного фонду із його заробітної плати. Несвоєчасна сплата обов'язкових пенсійні відрахування до пенсійного фонду із його заробітної плати призводить до того що, данні місяці не будуть враховані в його пенсійний стаж. Невиплата ж заробітної плати протягом більш як 5 календарних місяців призводить до вказаних наслідків, а відтак, завдає йому моральної шкоди, розмір якої він оцінює в сумі 500,00 грн. Позивач в судове засідання нез’явився, надав суду письмову заяву ,в якій свій позов підтримав, просить справу розглядати за його відсутності та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з’явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся судом в установленому законом порядку. відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Причини неявки відповідач суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, що узгоджується з положеннями ст.224 ЦПК України, позивач згідно клопотання до позовної заяви не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Суд визнав можливим справу розглянути за відсутності позивача та представника відповідача, у зв’язку з чим відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до слідуючого висновку. З матеріалів справи вбачається, що позивач працює в товаристві з обмеженою відповідальністю «Укрпериклаз» на посаді слюсаря. Згідно ст. 43 Конституції України, кожна людина має право на заробітну плату, не нижчу ніж встановлену законом, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Виходячи з положень ч.1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вираженні, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. З урахуванням вимог ст.115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися працівникові не рідше двох разів на місяць. Абзац 5 пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вказує на те, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов’язком роботодавця та працівника, суд визначає суму заборгованості по оплаті праці без утримання цього податку й інших обов’язкових платежів. Відповідно до довідки № 65 від 12.04.2014 року дохід позивача по заробітній платі без утримання податку за період з листопада 2013 року по березень 2014 року включно складає 11972,44 грн. Суд вважає, що відповідач навмисно не отримує повістки до суду, для уникнення цивільно-правової відповідальності, тому є всі підстави вважати про заборгованість відповідача перед позивач по заробітній платі. Як вбачається нормами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв’язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. п. 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв’язку з ушкодженням здоров’я, у порушенні нормальних життєвих зв’язків через неможливість продовження активного громадського життя та ін. З’ясуванню підлягають наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв’язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнає позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших підстав. Зважаючи на зазначені вимоги закону суд вважає, що моральні переживання позивач зазнав саме через неправомірні дії відповідача, які виразились в несвоєчасній виплаті позивачу його заробітної плати, а тому враховуючи характер, обсяг моральних страждань та

Outcome: partial