overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання таким, який втратив право на користування жилим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідач є колишнім чоловіком його онуки, який зареєстрований у належному йому на праві приватної власності будинку [ADDRESS] Тисменицького району Івано-Франківської області. У листопаді 2013 р. шлюб між онукою і відповідачем розірваний, відповідач вибрався з будинку і з того часу не проживає. Оскільки відповідач залишився зареєстрованим у належному позивачу будинку, це створює певні труднощі у користуванні будинком, зокрема, позбавляє позивача можливості отримати субсидію по оплаті комунальних послуг. Тому просив визнати відповідача таким, який втратив право на користування житлом. Позивач у судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повторно у судове засідання не з'явився, не повідомив суду про причини неявки. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що відповідач, який є колишнім чоловіком внуки позивача - власника житлового будинку [ADDRESS] Тисменицького району Івано-Франківської області - не проживає у цьому будинку без поважних причин більше одного року, а саме з листопада 2013 р., при цьому зареєстрований у спірному будинку. Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 02.03.2001 р. з відповідним написом Івано-Франківського ОБТІ про реєстрацію права власності від 02.03.2001 р. за реєстровим № 496 (а.с.4), копією рішення Тисменицького районного суду від 11.11.2013 р. (а.с.5), довідкою Чорнолізької сільської ради (а.с.6), довідкою про реєстрацію місця проживання фізичної особи (а.с.11). Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Тому відповідача слід визнати таким який втратив право на користування вказаним житлом. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання таким, який втратив право на користування жилим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовував тим, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.12.2009 р. та нотаріально посвідченого договору дарування частини квартири від 12.12.2011 р. Відповідач, який у 2011 р. подарував йому ? частину спірної квартири, залишився у ній зареєстрований на правах наймача, однак у квартирі не проживав. Реєстрація відповідача у спірній квартирі порушує права позивача як власника квартири. Тому просив визнати відповідача таким, який втратив право на користування житлом. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повторно у судове засідання не зявився, не повідомив суду про причини неявки. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення сторони позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], у якій на правах наймача зареєстрований відповідач. Останній не проживає у квартирі без поважних причин більше одного року, однак, до цього часу не знявся з реєстраційного обліку, що порушує права позивача як власника житла. Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 14.12.2009 р. (а.с.6), договором дарування частини квартири від 12.12.2011 р. (а.с.5, 24), витягом про державну реєстрацію прав Івано-Франківського ОБТІ від 05.01.2012 р. (а.с.25), довідкою Ямницької сільської ради Тисменицького району (а.с.4), довідкою про реєстрацію місця проживання фізичної особи (а.с.15). Оскільки відповідач як наймач жилого приміщення більше року не проживає у належній позивачеві квартирі, його слід визнати таким, який втратив право на користування жилим приміщенням. При цьому відповідно до вимог ст.62 ЖК України суд керується положенням ч.2 ст.405 ЦК України, згідно якого член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. На підставі наведеного, відповідно до ст.62 ЖК України, ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання таким, який втратив право на користування жилим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовував тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.05.2014 р. та договору дарування від 14.10.2015 р. він є власником будинковолодіння [ADDRESS]. Відповідач у справі є його братом, який проживав у будинковолодінні як член сім'ї позивача та після одруження вибрався з будинку, забравши свої речі, з 2013 р. у спірному будинку не проживає. Оскільки відповідач залишився зареєстрованим у належному йому будинку, це створює певні труднощі у користуванні будинком. Тому просив визнати відповідача таким, який втратив право на користування житлом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився, не повідомив суду про причини неявки. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що відповідач, який є братом позивача - власника житлового будинку [ADDRESS], не проживає у цьому будинку без поважних причин більше одного року. Відповідач, вибравшись у 2013 р. з будинку позивача, не знявся з реєстрації, що порушує права і інтереси останнього як власника житла. Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 06.05.2014 р. (а.с.5), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.05.2014 р. (а.с.6), договором дарування від 14.01.2015 р. (а.с.7), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.01.2015 р. (а.с.8), довідкою Загвіздянської сільської ради Тисменицького району (а.с.9), довідкою про реєстрацію місця проживання фізичної особи. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Тому відповідача слід визнати таким, який втратив право на користування вказаним житлом. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання таким, який втратив право на користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 16.01.2013 р. він на прохання свого знайомого [PERSON] зареєстрував останнього у своєму житловому будинку по [ADDRESS], оскільки останньому потрібне було зареєстроване місце проживання. Однак, відповідач з часу реєстрації в його будинку не проживав жодного дня, місце перебування його на даний час невідоме. Позивач у судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повторно не з'явився в судове засідання, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинковолодіння [ADDRESS]. У житловому будинку позивача з 16.01.2013 р. на правах наймача зареєстрований відповідач, який там не проживав. Вказані обставини підтверджуються поясненням позивача, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, належно зареєстрованим в Івано-Франківському ОБТІ (а.с.5), довідками виконкому Угринівської сільської ради Тисменицького району (а.с.7-8), адресною довідкою (а.с.25). Оскільки відповідач як наймач жилого приміщення більше року не проживає у належному позивачу будинку, його слід визнати таким, який втратив право на користування жилим приміщенням. При цьому відповідно до вимог ст.62 ЖК України суд керується положенням ч.2 ст.405 ЦК України, згідно якого член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. На підставі наведеного, відповідно до ст.62 ЖК України, ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання таким, який втратив право на користування житловим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідач є його знайомим, який зареєстрований на правах наймача у належному йому на праві приватної власності житловому будинку [ADDRESS]. Відповідач у будинку не проживає вже більше п'яти років, місце перебування його невідоме. Оскільки відповідач залишився зареєстрованим у його житловому будинку, це створює певні труднощі у користуванні будинковолодінням, зокрема, утруднює отримання субсидії по оплаті комунальних послуг. Просив визнати відповідача таким, який втратив право на користування житловим приміщенням. Позивач у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві позов підтримав, просив його задовольнити та розглянути справу в його відсутності. Відповідач, який належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився повторно, не повідомив суду про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що позивач є власником будинковолодіння [ADDRESS], у якому з 30.01.1991 р. на правах наймача зареєстрований відповідач. Останній у спірному будинку не проживає більше п'яти років, однак до цього часу не знявся з реєстраційного обліку місця проживання, що порушує права позивача як власника житла. Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 27.03.2001 р. з відповідним написом Івано-Франківського ОБТІ про реєстрацію права власності від 27.03.2001 р. за реєстровим № 227 (а.с.5), довідкою виконкому Липівської сільської ради (а.с.6), актами обстеження Липівської сільської ради (а.с.7-9), довідкою про реєстрацію місця проживання фізичної особи (а.с.19). Оскільки відповідач як наймач житлового приміщення більше року не проживає у належному позивачу будинку, його слід визнати таким, який втратив право на користування житлом. При цьому відповідно до вимог ст.62 ЖК України суд керується положенням ч.2 ст.405 ЦК України, згідно якого член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ст. 62 ЖК України, ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання таким, який втратив право на користування житловим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідач є його колишнім зятем, шлюб між ним та дочкою позивача розірвано згідно рішення Тисменицького районного суду від 18.03.2016 р. Відповідач вже більше трьох років не проживає у належному йому на праві приватної власності будинковолодінні № 139 по вул. Центральна в с. Чорнолізці Тисменицького району Івано-Франківської області. Оскільки відповідач залишився зареєстрованим у будинку, це порушує його права і інтереси як власника житлового приміщення, тому позивач вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Просив визнати відповідача таким, який втратив право на користування житлом у належному йому будинковолодінні. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити, просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повторно не зявився у судове засідання, не повідомив суду про причини неявки. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідач, який є колишнім зятем позивача власника будинковолодіння № 139 по вул. Центральна в с. Чорнолізці Тисменицького району Івано-Франківської області, не проживає у житловому будинку без поважних причин більше одного року. Відповідач, вибравшись з будинку позивача, не знявся з реєстрації, що порушує права та інтереси позивача як власника житлового приміщення. Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.03.2004 р. (а.с.8), копією рішення Тисменицького районного суду від 18.03.2016 р. (а.с.14), довідкою Чорнолізької сільської ради (а.с.15), довідкою про реєстрацію місця проживання фізичної особи (а.с.22). Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. З відповідача слід стягнути на користь позивача 640 грн. судових витрат по сплаті судового збору (а.с.4). На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання таким, який втратив право на користування житловим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідач є його колишнім зятем, який зареєстрований у належному йому на праві приватної власності будинковолодінні по [ADDRESS] З вересня 2014 р. відповідач не проживає у будинку позивача, з того часу місце його перебування невідоме. Оскільки відповідач залишився зареєстрованим у належному йому будинку, це створює певні труднощі у користуванні будинком, зокрема, утруднює отримання субсидії по оплаті комунальних послуг. Просив визнати відповідача таким, який втратив право на користування житловим приміщенням. Представник позивача у поданій до суду заяві позов підтримав і просив його задовольнити, справу розглянути у його та позивача відсутності. Відповідач не з'явився ні в підготовче, ні в судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, письмові показання свідка, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи наступного. Встановлено, що відповідач як колишній член сім'ї позивача - власника будинковолодіння по [ADDRESS] - не проживає у цьому будинку без поважних причин більше одного року, а саме з 2014 р. При цьому відповідач не знявся з реєстрації місця проживання, що порушує права і інтереси позивача як власника житла. Вказані обставини підтверджуються поданими до суду письмовими показаннями свідка [PERSON] та наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а саме: копією угоди про розподіл спадкового майна від 05.12.2003р. , витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, довідкою Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області №317 від 14.02.2018р. про склад сім'ї. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Тому відповідача слід визнати таким, який втратив право на користування вказаним житлом. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання таким, який втратив право на користування житловим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовував тим, що він є власником будинковолодіння [ADDRESS]. Відповідач є його зятем, шлюб з яким дочка має намір розірвати, оскільки відповідач зраджував їй у подружній вірності. У січні 2016 р. відповідач вибув з його господарства, забрав всі свої особисті речі, місце перебування його на даний час невідоме. Оскільки відповідач залишився зареєстрованим у належному йому будинку, це створює певні труднощі у користуванні будинком, зокрема, утруднює отримання субсидії по оплаті комунальних послуг. Просив визнати відповідача таким, який втратив право на користування житлом. Позивач у судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, повторно у судове засідання не з'явився, не повідомив суду про причини неявки. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши думку позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідач, який є зятем позивача - власника будинковолодіння [ADDRESS], не проживає у вказаному будинку без поважних причин більше одного року. При цьому відповідач не знявся з реєстрації місця проживання, що порушує права і інтереси позивача як власника житла. Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 28.09.2011 р. (а.с.4), витягом Івано-Франківського ОБТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.09.2011 р. (а.с.5), довідкою виконавчого комітету Майданської сільської ради (а.с.6). Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання таким, який втратив право на користування житловим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовував тим, що він є власником будинковолодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.02.2004 р., право власності належно зареєстровано Івано-Франківським ОБТІ 06.04.2004 р. Відповідач є його сином, який протягом останніх трьох років у будинковолодінні не проживає, забрав свої речіта виїхав на сезонні роботи, місце перебування його невідоме. Оскільки відповідач залишився зареєстрованим у належному йому будинку, це створює певні труднощі у користуванні будинком, зокрема, утруднює отримання субсидії по оплаті комунальних послуг. Просив визнати відповідача таким, який втратив право на користування житлом. Позивач у судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, повторно у судове засідання не з'явився, не повідомив суду про причини неявки. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідач, який є сином позивача - власника будинковолодіння [ADDRESS], не проживає у вказаному будинку без поважних причин більше одного року. При цьому відповідач не знявся з реєстрації місця проживання, що порушує права і інтереси позивача як власника житла. Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.02.2004 р. (а.с.4), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Івано-Франківського ОБТІ від 06.04.2004 р. (а.с.5), копією будинкової книги будинковолодіння [ADDRESS] (а.с.10-12), довідкою виконавчого комітету Тисменицької міської ради (а.с.13), довідкою про реєстрацію місця проживання фізичної особи (а.с.21). Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved