Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить визначити частки співвласників: [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] в спільній сумісній власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий № 5610100000:01:049:0198, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0.0456 га, по 1/2 частці земельної ділянки кожному. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частини квартири [ADDRESS] та відповідну частину земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 5610100000:01:049:0198, яка розташована за адресою [ADDRESS] . За життя батько склав заповіт від 24 січня 2012 року, відповідно до якого заповів йому усе своє майно. 27 липня 2021 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Дядковою О.М. було заведено спадкову справу № 23/2021. Крім нього спадкоємців після смерті батька немає, ані за заповітом, ані за законом. Приватним нотаріусом його було повідомлено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину на земельну ділянку в зв`язку з тим, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку не визначені, а нотаріус при вчиненні нотаріальної дії не може самостійно вирішити дане питання. Оскільки частка у земельній ділянці, яка належала померлому [PERSON] на праві спільної сумісної власності не визначена, не має можливості реалізувати своє право на спадкування. Ухвалою від 13 серпня 2021 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. 24 листопада 2021 року представник позивача подала суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. В отриманому судом 24 листопада 2021 року клопотанні представник відповідача просить у зв`язку із відсутністю матеріально-правової вимоги позивача до Рівненської міської ради слухати справу без її представника. Суд, дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що земельна ділянка площею 0,0456 га, розташована за [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування частини житлового будинку, господарських будівель та споруд належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (позивачу), що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №235043, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010758301755, 20 грудня 2007 року. 24 січня 2012 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори Ревою Л.Л., яким усе своє майно заповів своєму синові [PERSON] . Заповіт зареєстрований в Спадковому реєстрі за № 52335599, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 29423257 від 24 січня 2012 року. [INFO] [PERSON] (батько позивача) помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 4 листопада 2019 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частини квартири [ADDRESS] та частину земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером 5610100000:01:049:0198, яка розташована за адресою [ADDRESS] . 27 липня 2021 року за заявою позивача приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Дядковою О.М. заведено спадкову справу № 23/2021 після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Листом від 27 липня 2021 року № 123/02-14 приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Дядкова О.М. повідомила позивача про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на заповітом до визначення частки померлого у праві спільної власності на земельну ділянку. Відповідно до ч.1 ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Згідно із ч.1 ст.368 ЦК України спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (ч.1, ч.2 ст.369 ЦК). За правилами ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і статті 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до ст.89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду (п.«г» ч.1 ст.87 ЗК України). За нормами ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 7 лютого 2014 року частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Докази про наявність будь-якої домовленості між співвласниками земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS] , щодо розміру часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку у справі відсутні, відтак частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними та становлять по 1/2 частини. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved