Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач зазначив, що 15.07.2016р. сталася ДТП, внаслідок якої пошкоджено його автомобіль марки ВАЗ 21011, державний номерний знак [NUMBER]. Винним у ДТП визнано відповідача. На відновлювальний ремонт автомобіля позивачем витрачено 5\~925 гривень. Зазначену суму, а також судові витрати просить стягнути з відповідача, оскільки в добровільному порядку відшкодувати шкоду він відмовляється. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі. Відповідач заявою позов визнав. На підставі положень ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що 15.07.2016р., о 10:30год., [PERSON], керуючи автомобілем марки ВАЗ 21043, державний номерний знак [NUMBER], на ґрунтовій дорозі між селами Замістя та Калинівка Чернігівського району Запорізької області, не виконав вимоги п.2.10 а, б, в, д Правил дорожнього руху, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 21011, державний номерний знак [NUMBER], що привело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Постановами від 01.08.2016р. Чернігівського районного суду Запорізької області відповідача визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.8), позивача звільнено від адміністративної відповідальності, оскільки в його діях не вбачається складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП (а.с.7). Постанови не оскаржувалися, набрали законної сили. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Таким чином, з урахуванням презумпції вини відповідача, останнім не було доведено того, що шкода позивачеві була завдана внаслідок непереборної сили або умислу самого позивача. Заявою він погодився с сумою позовних вимог. Доказів наявності у відповідача страхового полісу, згідно з вимогами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», останнім суду не надано. Згідно чеків ПП «[PERSON]М.», позивачем витрачено 5\~925грн на відновлювальний ремонт автомобіля (а.с.9). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5\~925грн. матеріальної шкоди, завданої ДТП. Судові витрати слід розподілити відповідно положень ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved