Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до\~ [PERSON] товариства «Укрсоцбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог\~ щодо предмету спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 28 липня 2008 року між ним та\~ АТ «Укрсоцбанк», було укладено договір про надання не відновлюваної кредитної лінії № 465-22/340, згідно з яким позивач отримав право користуватися кредитним лімітом строком до 27.07.2018 року в межах максимальної суми заборгованості 70 тис. доларів США під 14% річних із щомісячною сплатою процентів та щомісячним погашенням кредиту згідно графіку, з правом використання коштів на будь-які поточні потреби (споживчий кредит). У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами було укладено 28.07.2008 року іпотечний договір, предметом якого є іпотека належної позивачу земельної ділянки кадастровий номер 2611040300:21:008:0261, загальною площею 0,3000 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться у смт. Ворохта, Яремчанської міської ради по вул. Говерлянська. Внаслідок укладення кредитного договору позивач фактично отримав від відповідача 29974,14 доларів США кредиту, що преюдиційно встановлено рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25.10.2012 року. У звязку з наявністю простроченої заборгованості протягом більш як 90 календарних днів, рішенням третейського суду з позивача на користь відповідача у 2012 році було вирішено стягнути 294270грн., заборгованість за даним кредитним договором, у тому числі 239493,37грн. кредит, 54776,82 процентів та інших нарахувань. На підставі рішення третейського суду та відповідної заяви відповідача Дніпровським районним судом м. Києва 18.02.2013 року було видано виконавчий лист про стягнення з позивача 294 270грн заборгованості за даним кредитним договором. 16.05.2017 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON] було винесено виконавчий напис № 6775, за яким вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно виконавчого напису за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, нотаріусом було вирішено задовольнити вимоги АТ «Укрсоцбанк» у розмірі заборгованості 66030,73 доларів США. При цьому при вчиненні виконавчого напису нотаріусом фактично подвоєно обсяг відповідальності позивача за кредитним договором, адже заборгованість за кредитом в розмірі 29974,14 доларів США по курсу НБУ 7,99 грн вже було вирішено стягнути із позивача за виконавчим листом Дніпровського районного суду м. Києва, виданого відповідачу на підставі рішення третейського суду. Постановою приватного виконавця від 22.05.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 56461276 було відкрито виконавче провадження із примусового виконання даного виконавчого напису. У ході виконавчого провадження № 56461276 постановою приватного виконавця від 20.08.2018 року було призначено експерта для проведення оцінки предмету іпотеки для його подальшої реалізації.\~ Таким чином, позивач зазначає, що у приватного виконавця на даний час перебуває два виконавчих провадження по даному кредитному договору: № 56316552 про стягнення 294270,19грн. заборгованості за кредитом та № 56461276 про стягнення 66030,73 доларів США заборгованості за кредитом шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, ініціювавши вчинення виконавчого напису нотаріусом та відкриття двох виконавчих проваджень відповідач намагається двічі стягнути із позивача одну й ту ж суму 29974,14 доларів США по виконавчому листу Дніпровського районного суду м. Києва та по виконавчому напису нотаріуса, а також безпідставно нараховані 36056,59 доларів США процентів. Позивач в позові вказує на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Як вбачається з виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва від 18.02.2013 року, виданого на підставі рішення третейського суду, з позивача на користь відповідача вже було вирішено стягнути 294270грн. заборгованості за даним кредитним договором, у тому числі 239493,грн. кредит та 54776,82 грн.процентів та інших нарахувань. У той же час цю суму заборгованості по кредиту включено до виконавчого напису, що є подвійним стягненням однієї і тієї ж суми заборгованості. У спірному виконавчому написі відсутня інформація про те, що виконавчий лист Дніпровського районного суд м. Києва від 18.02.2013 року на суму 294270 грн., а також відповідний помісячний розрахунок заборгованості позивача за даним кредитним договором, подавався відповідному нотаріусу [PERSON] для встановлення безспірності запропонованої до стягнення суми і ним перевірялись при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису. Зазначена у виконавчому написі сума 29974,14 доларів США за кредитом виникла ще у період з 23.06.2014 року по 23.01.2017 року, а ще у 2012 році і вже була за рішенням третейського суду та виконавчим листом Дніпровського районного суду м. Києва від 18.02.2013 року визнана такою, що підлягає стягненню в гривневому еквіваленті 239493,37грн. За таких обставин позивач вважає, що заявлена відповідачем нотаріусу ума 29974,14 доларів США заборгованості за кредитним договором є спірною сумою і стягненню за виконавчим написом нотаріуса не підлягає. Окрім того, договірні відносини позивача з повернення кредиту та сплати процентів виникли 28.07.2008 року, мали виконуватися частинами до 27.07.2018 року та мали припинитися 27.07.2018 року у звязку з погашенням кредиту. У 2012 році позивач користався своїм правом на предявлення вимоги до позичальника про дострокове виконання всієї суми зобовязань за кредитним договором. Наслідком такого звернення є ухвалення третейським судом рішення про\~ стягнення з позивача на користь відповідача 294270 грн. заборгованості за кредитним договором, у тому числі 239493,37 грн., 54776,82грн. процентів та інших нарахувань, розгляд Дніпровським районним судом м. Києва 21.12.2012 року заяви відповідача про видачу виконавчого листа і його видача 18102.2013 року, а також відкриття виконавчого провадження 03.05.2018 року № 56316552. Отримання і звернення до виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва від 18.02.2013 року на суму 294270грн., виданого на підставі рішення третейського суду, свідчить про те, що термін виконання зобовязання, а відповідно і строк кредитного договору банком було в односторонньому порядку змінено з 27.07.2018 року на 21.12.2012 року. Згідно п.1.1.1. кредитного договору розмір процентів 14% річних передбачено лише на період дії кредитного договору. Отже, з моменту набрання рішенням третейського суду законної сили, право банку на отримання процентів за кредитним договором по ставці 14% річних припинилось на підставі ст.. 1048 ЦК України у взаємозвязку з ч.1 ст. 631 ЦК України, у звязку із зміною зобовязання. Позивач зазначає, що зазначена у спірному виконавчому написі заборгованість 36056,59 доларів США за процентами нарахована відповідачем по процентній ставці 15% річних з 23.06.2014 року по 23.06.2017 року протиправно, а тому є спірною сумою і стягненню за виконавчим написом не підлягає. На підставі наведеного просив суд виконавчий напис [PERSON], приватного нотаріуса Київського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 6775 від 16.05.2017 року про звернення стягнення на предмет іпотеки кадастровий номер 2611040300:21:008:0261, загальною площею 0,3000 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться у смт. Ворохта, Яремчанської міської ради по вул. Говерлянська, - визнати таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача судові витрати. 27.09.2018 року представник відповідача подав відзив на позов, в якому вважав позов не обгрунтованим, оскільки відповідно до ч.1 ст.35 Закону України Про іпотеку іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Позивачу була надіслана вимога про усунення порушень та нотаріус не перевіряє безспірність заборгованості. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав\~ в повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] товариства «Укрсоцбанк» просив відмовити в задоволенні позову,посилаючись на відзив. Третя особа в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 28.07.2008 року між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 465-22/340, згідно з яким позивач отримав право користуватися кредитним лімітом строком до 27.07.2018 року в межах максимальної суми заборгованості 70 тис. доларів США під 14% річних із щомісячною сплатою процентів та щомісячним погашенням кредиту згідно графіку, з правом використання коштів на будь-які поточні потреби (споживчий кредит) (а.с.8-11). У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами було укладено 28.07.2008 року іпотечний договір, предметом якого є іпотека належної позивачу земельної ділянки кадастровий номер 2611040300:21:008:0261, загальною площею 0,3000 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться у смт. Ворохта, Яремчанської міської ради по вул. Говерлянська (а.с.12-14). За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. 25.10.2012 року рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області відмовлено в позові [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору № 466-22/340, укладеного 28.07.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] (а.с.20-22). На підставі рішення третейського суду та відповідної заяви відповідача Дніпровським районним судом м. Києва 18.02.2013 року було видано виконавчий лист про стягнення з позивача 294 270 грн заборгованості за даним кредитним договором (а.с.16). 16.05.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 6775 було вчинено виконавчий напис, згідно з яким вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки, земельну ділянку з кадастровим номером 2611040300:21:008:0261, загальною площею 0,3000 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться у смт. Ворохта, Яремчанської міської ради по вул. Говерлянська. Згідно виконавчого напису за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, нотаріусом було вирішено задовольнити вимоги АТ «Укрсоцбанк» у розмірі заборгованості 66030,73 доларів США (а.с.15). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області [PERSON] від 03.05.2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 56316552 за виконавчим листом № 6-4165/11 виданий 18.02.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в розмірі 294270,19грн., суму витрат, повязаних з розглядом справи в третейському суді в розмірі 3342,7грн., всього стягнувши 297612,89грн. (а.с.17-18). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області [PERSON] від 22.05.2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 56461276 з виконання виконавчого напису від 16.05.2017 року по звернення стягнення на предмет іпотеки, земельну ділянку з кадастровим номером 2611040300:21:008:0261, загальною площею 0,3000 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться у смт. Ворохта, Яремчанської міської ради по вул. Говерлянська, для задоволення вимог АТ «Укрсоцбанк» у розмірі заборгованості 66030,73 доларів США (а.с.5). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області [PERSON] від 20.08.2018 року було призначено експерта для проведення оцінки предмету іпотеки для його подальшої реалізації (а.с.6). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.\~ Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадку і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок та умови вчинення виконавчого напису нотаріусом передбачені ст.87-88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.99р. №1172. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів . Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до п. 284 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України. В обгрунтування позову позивач зазначає, що зазначена у спірному виконавчому написі заборгованість 36056,59 доларів США за процентами нарахована відповідачем по процентній ставці 14% річних з 23.06.2014 року по 23.06.2017 року протиправно, а тому є спірною сумою і стягненню за виконавчим написом не підлягає. Вирішуючи питання про безспірність суми боргу [PERSON] перед Банком на день вчинення виконавчого напису, суд виходив за наступного. Представник відповідача звертаючись із заювою про вчинення виконавчого напису подав іпотечний договір; копію кредитного договору; копію письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов»язання з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункувого документа про надання послуг поштового зв»язку та опису вкладення, що підтверджує надіслання письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов»язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу; документи Стягувача, що підтвержують безспірність заборгованості Боржника, та документи представника Стягувача за довереністю (а.с.65-66). Як вбачається з розрахунку вимог банку у звязку з неповерненням [PERSON] Кредитної заборгованості за кредитним договором № 465-22/340 від 28.07.2008 року станом на 23.01.2017 року сума заборгованості за кредитом становила 29974,14 доларів США, сума заборгованості за відсотками 36056,59 доларів США, розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 5397, 11 доларів США, розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 11809,14 доларів США, а всього 83236,98 доларів США (а.с.82-87). Розрахунок заборгованості по процентам проводився по процентній ставці 15% річних, що не може вважатися безспірною заборгованістю, оскільки суперечить п.п. 1.1.1. та 2.7 Кредитного Договору та рішенню Постійно діючого Третейського Суду про Асоціації Українських Банків від 01.03.2011 року, оскільки заборгованість по процентам стягнута по процентній ставці 14% річних. Крім того, з моменту набрання рішенням третейського суду законної сили, право банку на отримання процентів за кредитним договором по ставці 14% річних припинилось на підставі ст. 1048 ЦК України, що також свідчить про те, що спірність заборгованості за кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги стосовно відсутності безспірної заборгованості при вчинення виконавчого напису нотаріусом є обгрунтованими, тому є усі підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищенаведеного, відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.99р. №1172, п. 3, 4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, ст. ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 16, 18, 526, 527 ч.1, 611, 612 Цивільного кодексу України, ст. ст. 13,81 ЦПК України,

Outcome: approved