Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

позивач звернувся в Голосіївський районний суд м.Києва з позовом до [PERSON] , про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі, в розмірі 15772,88 гривень та судових витрат у справі. Свої позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що між Управлінням Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області, [PERSON] та Вінницьким вищим професійним училищем Департаменту Державної служби охорони при МВС України був укладений договір від 03.06.2015 р. № 402, відповідно до умов якого навчальний заклад зобов`язався провести підготовку відповідача за програмою первинної професійної підготовки кандидатів в органи внутрішніх справ на посади рядового і начальницького складу підрозділів ДСО з наданням професії «Охоронник», а Управління зобов`язалось перерахувати кошти за навчання в розмірі 15317,09 гривень. Всього за навчання відповідача позивачем була перерахована сума в розмірі 15772,85 гривень. За умовами п.2.3 Договору відповідач зобов`язаний був прибути після закінчення навчального закладу на службу до підрозділу УДСО при ГУ МВС України в Київській області 18.09.2015 р. та відпрацювати 3 роки. Відповідач був призначений молодшим інспектором супроводження спеціального взводу «Титан» Києво-Святошинського районного відділу, а відповідно до наказу № 33 о/с від 03.03.2017 р. був переведений для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції у м.Києві. Позивач посилається на те, що відповідно до п.2.4 Договору у разі переміщення для подальшого проходження служби за межами Управління до закінчення визначеного договором строку відповідач зобов`язаний в установленому порядку компенсувати всі витрати, що здійснив позивач на його навчання. 30.08.2019 р. справа була прийнята в провадження судді Колдіної О.О. і призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. На підставі положень ст.ст. 274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи встановлено, що між Управлінням Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області, [PERSON] та Вінницьким вищим професійним училищем Департаменту Державної служби охорони при МВС України був укладений договір від 03.06.2015 р. № 402, відповідно до умов якого навчальний заклад зобов`язався у разі зарахування на навчання [PERSON] забезпечити грошове утримання в розмірі посадового окладу, установленого для міліціонерів підрозділів Державної служби охорони, забезпечити кандидата речовим майном, забезпечити якісну теоретичну та практичну підготовку згідно програми. Згідно з п.1 Договору Управління зобов`язалось перерахувати навчальному закладу кошти на підготовку відповідача за фактом його зарахування в розмірі 15317,09 гривень, а після закінчення навчання зарахувати його на посаду. Відповідач в свою чергу згідно з п.2 Договору зобов`язався прибути до навчального закладу, оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченої кваліфікаційною характеристикою за спеціальністю «Охоронник», прибути після закінчення навчального закладу на службу до підрозділу УДСО при ГУ МВС України в Київській області 18.09.2015 р. та відпрацювати мінімум 3 роки з моменту призначення на посаду. Відповідно до п.2.4 Договору у разі неприбуття за призначенням або відмови стати до виконання службових обов`язків відповідно до укладеного договору, відрахування з навчання або звільнення з органів внутрішніх справ, подання рапорту про переміщення для подальшого проходження служби за межами підрозділів УДСО при УМВС України в Київській області до закінчення визаченого договором строку компенсувати витрати , що здійснив позивач на його навчання та інших видів витрат, понесених у зв`язку з розірванням даного договору. Судом встановлено, що позивач поніс витрати, пов`язані з навчанням відповідача в розмірі 15772, 88 гривень, що підтверджується бухгалтерською довідкою (а.с39). Крім того, судом встановлено, що відповідач був призначений молодшим інспектором супроводження спеціального взводу «Титан» Києво-Святошинського районного відділу на підставі наказу № 120 о/с від 18.09.2015 р., а відповідно до наказу № 33 о/с від 03.03.2017 р. був переведений для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції у м.Києві. Позивачем на адресу відповідача була надіслана письмова претензія від 02.03.2018 р. № 597/43/30/01-2018. На час розгляду справи з боку відповідача суду не надано доказів виконання ним свого обов`язку щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на оплату навчання. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно дост.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться й одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи встановлені судом обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність заявлених позивачем вимог, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved