Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач в особі свого представника [PERSON] 17 грудня 2014 року звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № НАХХRRX17300298 від 15 листопада 2007 року в сумі 23306,18 грн., а також стягнути понесені ним судові витрати при зверненні з позовом до суду. В обґрунтування позову представник [PERSON] вказував, що з відповідачем [PERSON] 15 лис-топада 2007 року був укладений кредитний договір № НАХХRRX17300298 (далі за текстом - Кредитний дого-вір). За цим договором [PERSON] отримав кредит в сумі 6939,60 грн. зі строком користування до 15 листо-пада 2009 року та сплатою відсотків за використання кредиту. Однак, відповідачем [PERSON] зо-бов'язання за Кредитним договором порушувались, внаслідок чого виникла заборгованість за договором в за-гальному розмірі 23306,18 грн., яку позивач вимагає від відповідача повернути в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача Пономаренко С.П. позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала тим, що позивач не надав жодного належного доказу правильності нарахованої суми боргу. Також представник [PERSON] подала письмову заяву про застосування до вимог позивача наслідків спливу позовної давності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними докази, з'ясував наступне. Між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», і [PERSON] 15 лис-топада 2007 року був укладений кредитний договір № НАХХRRX17300298, який складається з Заяви позичаль-ника від 15 листопада 2007 року, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам і Тарифів. За умовами кредитного договору відповідачу був наданий кредит в сумі 6939,60 грн. на строк користу-вання по 15 листопада 2009 року та зі оплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи зі ставки 1% на місяць та щомісячної винагороди у розмірі 166,55 грн. Згідно з п.п. 3.2.2., 3.2.3. Кредитного договору [PERSON] зобов'язався проводити погашення кре-диту та сплачувати відсотки за користування кредитом щомісячно, з «15» по «20» число кожного місяця, шля-хом надання Банку грошових коштів у сумі 493,76 грн. Кредитним договором (п. 5.1., 5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам) встановлено, що у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов'язань за договором, останній сплачує Банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. У випадку порушення позичальни-ком строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більше ніж на 30 днів, він повинен сплатити Банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості. У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в уста-новлені строки відповідно до умов договору. У відповідності до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або нена-лежне виконання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема, сплату неустойки. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач належним чином не виконував свої зо-бов'язання за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом. Станом на 03 грудня 2014 року з боку відповідача [PERSON] перед Банком утворилась заборго-ваність в загальній сумі 29170,93 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом в розмірі 4410,61 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 546,14 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 2688,57 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 21525,61 грн. Як вбачається з копії судового наказу, виданого Люботинським міським судом Харківської області у спра-ві № 2-н-15/09 від 06 березня 2009 року, з відповідача [PERSON] вже стягнуто заборгованість за кредит-ним договором № НАХХRRX17300298 від 15 листопада 2007 року в сумі 7450,76 грн. Виходячи з заборони по-двійного притягнення до юридичної відповідальності, закріпленої у ст. 61 Конституції України, вказану суму 7450,76 грн. слід відрахувати від загальної суми заборгованості 29170,93 грн. У відповідності до ст.ст. 625, 1048, 1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за не-можливість виконання ним грошового зобов'язання, і за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. В зв'язку з порушенням відповідачем строків платежів за договором, [PERSON] також має сплати-ти на користь Банку штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн. та штраф (процентна складова) в розмірі 1086,01 грн., що дорівнює 5% від суми заборгованості за договором (29170,93 - 7450,76 = 21720,17 х 5% = 1086,01). При таких обставинах, суд вважає вимогу позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 23306,18 грн. обґрунтованою. Однак, як вбачається з поданих позивачем документів, [PERSON] отримав кредит на споживчі цілі на строк по 15 листопада 2009 року та припинив виконувати належним чином свої зобов'язання за кредитним договором вже червні 2008 року. В подальшому [PERSON] здійснено кілька платежів на погашення пені за кредитним договором, останній з яких сплачений 27 листопада 2009 року. Але з позовом до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся лише 17 грудня 2014 року. Згідно зі ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в за-цікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов дого-вору (графіка погашеня кредиту), про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається сто-совно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Неспла-чені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню в межах позовної давності щодо кожного з платежів (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 19 березня 2014 р. у справі № 6-20цс14). Сторонами у кредитному договорі (п. 5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам) визна-чено, що термін позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, ви-нагороди та неустойки встановлюється тривалістю 5 років. Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і криміна-льних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредиту-вання кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Су-ди мають виходити з того, що у системному зв'язку з ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону ця вимога стосується поза-судового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за ви-рішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку з цим для застосування строку позовної давності у судовому порядку необхідна заява відпо-відача про застосування строку позовної давності в порядку ст. 267 ЦК України. Представником відповідача [PERSON] подано суду заяву від 04 лютого 2015 року про засто-сування строку позовної давності як підставу для відмови у позові. Будь-яких доказів того, що позовну давність було перервано, позивачем суду не надано. На підставі викладеного, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed