Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив стягнути інфляційні збитки, завдані невиконанням рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року за період з червня 2015 року по квітень 2019 року в сумі 64 203,98 грн. та моральну шкоду, завдану невиконанням вказаного рішення суду від 14.06.2011 року в розмірі 1 500 000 грн. Позов мотивує тим, що 05.04.2004 року Ленінським райсудом м. Кіровограда прийнято рішення за його позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань в м. Кіровограді про стягнення коштів і призначення щомісячної виплати втраченого заробітку. В рішенні проіндексовано шляхом множення на коефіцієнт збільшення мінімальної заробітної плати розмір щомісячних грошових сум, що компенсують відповідну частину втраченого заробітку, в зв`язку з підвищеннями мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством, на день винесення рішення. Встановлено, що «цей розмір підлягає перерахуванню у випадках подальших підвищень розміру мінімальної заробітної плати у визначеному законодавством порядку». З набранням вищевказаного рішення законної сили відшкодування шкоди здійснюється Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в м. Кіровограді. Однак, відповідач, всупереч встановленого судом обов`язку проводити перерахунок щомісячних страхових виплат у випадках підвищень розміру мінімальної заробітної плати, щорічно з 2005 року до теперішнього часу робив перерахування сум щомісячних страхових виплат лише на підставі ч. 2 ст. 29 Закону, що підтверджується Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань № 24 від 27.04.2007 року. У квітні 2010 року він звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив: визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо перерахунку щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати; зобов`язати провести такий перерахунок з 1 вересня 2004 року; стягнути заборгованість у зв`язку з затримкою перерахунку щомісячних страхових виплат та допустити негайне виконання рішення в частині виплати одномісячної грошової допомоги. Обґрунтовуючи протиправність зазначених дій відповідача, послався на те, що розмір страхових виплат мав обчислюватися відповідно до положень п. 3 ч. 1 статті 29 Закону України від 23.09.1999 року № 1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), у якому однією з підстав для перерахунку щомісячних страхових виплат є підвищення розміру мінімальної заробітної плати, в той час як відповідач провів перерахунок таких виплат на підставі Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду від 27.04.2007 року № 24, яким не передбачений такий перерахунок у зв`язку з підвищенням мінімальної заробітної плати. Ленінський районний суд міста Кіровограда постановою від 30.11.2010 року по справі № 2а-6740/10/1111 позов задовольнив частково: визнав бездіяльність відділення Фонду щодо перерахунку страхових виплат у зв`язку підвищенням розміру мінімальної заробітної плати неправомірною та зобов`язав стягнути заборгованість у зв`язку із затримкою перерахунку основного боргу з урахуванням інфляції станом на 30.04.2010 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовив. Ухвалюючи таке рішення, суд дійшов висновку, що пріоритетному застосуванню до спірних відносин підлягають положення Закону № 1105-ХІV як такі, що мають вищу юридичну силу, ніж Порядок. Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 14.06.2011 року рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нове, яким зобов`язав відділення Фонду здійснити [PERSON] перерахунок щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати починаючи з 1 вересня 2004 року. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 04.12.2014 року постанову суду апеляційної інстанції залишив без змін, але до цього часу постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року не виконується відповідачем. В червні 2015 року він звернувся до суду з цивільним позовом про стягнення шкоди, завданою затримкою перерахунку щомісячних страхових виплат з вини відповідача, за період з 01.09.2004 року по 31.05.2015 року з урахуванням інфляції. Апеляційний суд Кіровоградської області рішенням від 22.05.2017 року у справі № 405/4776/15-ц позов задовольнив частково стягнувши шкоду до 30.04.2010 року з урахуванням інфляції за розрахунком судового експерта Гавриш Г.О. по травень 2017 року. В зв`язку з тим, що рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року по справі № 2а-6740/10/1111, рішення Апеляційного суду Кіровоградської області рішенням від 22.05.2017 року у справі № 405/4776/15-ц досі невиконані відповідачем, як правонаступником Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Кропивницький, відповідно до ч. 7 ст. 47 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 77-VІІІ від 28.12.2014 року «Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці» Таким чином, станом на час звернення в суд сума 133 542,51 грн., що підлягає стягненню за рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області у справі № 405/4776/15-ц, підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги з червня 2015 року по квітень 2019 року та, відповідно до розрахунку, складає 64 2013,98 грн. Посилаючись на зазначені обставини, норми чинного законодавства, просить задовольнити позов. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та додаткових поясненнях від 09.10.2019 року та від 24.10.2019 року. Зазначив, що невиконання рішення суду протягом десяти років завдало йому значної моральної шкоди, яка складається із душевних страждань, викликаних протиправною бездіяльністю відповідача, відмовами виконувати рішення судів, що набрали законної сили, погіршенням його стану здоров`я і фізичних стражданнях, оскільки висновком МСЕК йому категорично протипоказані психоемоційні навантаження, додатковими зусиллями по організації життя, які пов`язані з судовими тяганина ми по поновленню його прав, що встановлені судами. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав суду відзив на позов та посилаючись на викладені в ньому обставини та обставини, зазначені в додаткових поясненнях, просив відмовити в задоволенні зазначеного позову. Зазначив, що рішення суду, яким позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, виконане в повному обсязі, коригування індексу інфляції не передбачено чинним законодавством і на даний час перерахунок щомісячної страхової виплати здійснюється відповідно до діючого законодавства. Вимоги щодо стягнення моральної шкоди, взагалі є безпідставними. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Відповідно до статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру (пенсії, стипендії, оплата праці, суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування. Судом встановлено, що 05.04.2004 року Ленінським райсудом м. Кіровограда прийнято рішення у справі за позовом [PERSON] до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань в м. Кіровограді про стягнення коштів і призначення щомісячної виплати втраченого заробітку, яким позов [PERSON] задоволено та стягнуто з відповідача на його користь заборгованість по виплатам по тимчасовій непрацездатності в розмірі 5 280 грн., заборгованість по компенсації витрат на ліки в розмірі 5 442,53 грн., заборгованість по виплатам щомісячних грошових компенсацій 44 704,59 грн. та моральну шкоду в сумі 30 000 грн. Зобов`язано відповідача призначити щомісячну грошову допомогу станом на 16.02.2004 року в розмірі 1 945,76 грн. та зобов`язано відповідач перерахувати Головному управлінню праці та соціального захисту населення 12 759,60 грн. для придбання автомобіля для інваліда трудового каліцтва [PERSON] . У квітні 2010 року [PERSON] звернувся в суд з позовом, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив: визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо перерахунку щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати; зобов`язати провести такий перерахунок з 1 вересня 2004 року; стягнути заборгованість у зв`язку з затримкою перерахунку щомісячних страхових виплат та допустити негайне виконання рішення в частині виплати одномісячної грошової допомоги. Обґрунтовуючи протиправність зазначених дій відповідача, послався на те, що розмір страхових виплат мав обчислюватися відповідно до положень п. 3 ч. 1 статті 29 Закону України від 23.09.1999 року № 1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), у якому однією з підстав для перерахунку щомісячних страхових виплат є підвищення розміру мінімальної заробітної плати, в той час як відповідач провів перерахунок таких виплат на підставі Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду від 27.04.2007 року № 24, яким не передбачений такий перерахунок у зв`язку з підвищенням мінімальної заробітної плати. Ленінський районний суд міста Кіровограда постановою від 30.11.2010 року по справі № 2а-6740/10/1111 позов задовольнив частково: визнав бездіяльність відділення Фонду щодо перерахунку страхових виплат у зв`язку підвищенням розміру мінімальної заробітної плати неправомірною та зобов`язав стягнути заборгованість у зв`язку із затримкою перерахунку основного боргу з урахуванням інфляції станом на 30.04.2010 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовив. Ухвалюючи таке рішення, суд дійшов висновку, що пріоритетному застосуванню до спірних відносин підлягають положення Закону № 1105-ХІV як такі, що мають вищу юридичну силу, ніж Порядок. Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 14.06.2011 року рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нове, яким зобов`язав відділення Фонду здійснити [PERSON] перерахунок щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати починаючи з 1 вересня 2004 року. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 04.12.2014 року постанову суду апеляційної інстанції залишив без змін. Відповідно до ч.1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105 в редакції від 28.12.2014 року страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Статтею 37 вказаного Закону передбачено, що перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться в разі: 1. зміни ступеня втрати професійної працездатності; 2. зміни складу сім`ї померлого. Перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року відповідно до коефіцієнта, затвердженого Кабінетом Міністрів України на підставі даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики. Визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає. Згідно ч. 1 ст. 42 Закону сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не повинен перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до ч.2 ст. 37 цього Закону не повинен перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 9 «Про внесення змін і доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» також встановлено, що розмір відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою потерпілим заробітку (його частини) у зв`язку з ушкодженням здоров`я, встановлюється виходячи зі ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 судам необхідно врахувати, що відповідно до ч. 10 ст. 34 Закону-1105 (в редакції Закону від 23.09.1999 року) втрачений потерпілим у зв`язку з ушкодженням здоров`я заробіток (відповідна його частина) визначається із середньомісячного заробітку, обчисленого згідно із затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року № 1266 Порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням. Вказані норми підтверджуються і Порядком призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженим постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 року № 24, який діяв до 01.10.2018 року та Порядком призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженим постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 року № 11, який діє з 01.10.2018 року. Вказаними порядками не передбачено перерахування розміру щомісячних страхових виплат у зв`язку із підвищенням розміру мінімальної заробітної плати. Згідно п. 3.8.1. Порядку 24 підставою для перерахування розміру щомісячної страхової виплати з 1 березня кожного року є зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Згідно п. 6.2. Порядку-11 у 2018-2020 роках перерахування сум щомісячних страхових виплат проводиться з 01 березня, за умови зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати (за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики), відповідно до коефіцієнта, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Перерахування розміру щомісячної страхової виплати проводиться виходячи з відкоригованої заробітної плати на коефіцієнт підвищення страхових виплат, затверджений Кабінетом Міністрів України В свою чергу, Кропивницьким відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області належним чином здійснюється перерахунок щомісячної страхової виплати [PERSON] у зв`язку із зростання у передньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки з 1 березня наступного року відповідно до коефіцієнта, затвердженого Кабінетом Міністрів України на підставі даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, як то передбачено частиною 2 статті 37 Закону - 1105. Вказане підтверджено наданими розрахунками перерахованої щомісячної страхової виплати у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки з 1-го березня 2015 року по 1-ше березня 2019 року включно, на підставі постанов про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати з 1-го березня 2015 року по 1-ше березня 2019 року. Позивач неодноразово звертався до суду з позовами до Фонду щодо визнання неправомірною бездіяльності відповідача по перерахунку страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати та зобов`язання провести перерахунок. У справі № 2-а-2684/11(2-а/405/364/15) позивач просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача по перерахунку щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати та встановити до 01.01.2015 року, зобов`язати відповідача встановити розмір щомісячних страхових виплат з 01.12.2013 року у розмірі 12 289,63 грн., зобов`язати відповідача виплатити позивачу недораховані з 01.09.2004 року щомісячні страхові суми у зв`язку з підвищенням із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку встановленому ст.34 Закону України «Про оплату праці». В результаті розгляду даної справи постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким в задоволені адміністративного позову [PERSON] відмовлено. Постанова набрала законної сили. Обставини справи № 2-а-2684/11(2-а/405/364/15) підтверджують, що відповідачем належним чином проводились перерахування щомісячних страхових виплат позивачу відповідно до постанов правління Фонду з урахуванням відповідного коефіцієнту. Отже, відповідачем було належним чином здійснено перерахунок страхових виплат у зв`язку зі зростанням у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки. З аналогічними вимогами в 2012 році [PERSON] звертався до Ленінського районного суду м. Кіровограда, які постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.02.2012 року у справі № 1111/434/12 (провадження № 2а/1111/139/12) були задоволені, але постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2013 року рішення суду першої інстанції скасовано, в задоволені адміністративного позову [PERSON] відмовлено. Також, постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.08.2012 року у задоволені адміністративного позову [PERSON] у справі № 1111/6779/12 (провадження № 2а/1111689/12) було відмовлено, а постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2014 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.08.2012 року у справі № 1111/6779/12 (провадження № 2а/1111/689/12) залишено без змін. В червні 2015 року позивач звернувся в суд з цивільним позовом про стягнення шкоди, завданої затримкою перерахунку щомісячних страхових виплат з вини відповідача, за період з 01.09.2004 року по 31.05.2015 року з урахуванням інфляції. Апеляційний суд Кіровоградської області рішенням від 22.05.2017 року у справі № 405/4776/15-ц позов [PERSON] задовольнив частково стягнувши шкоду до 30.04.2010 року з урахуванням інфляції за розрахунком судового експерта Гавриш Г.О. по травень 2017 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.02.2017 року у справі № 405/4776/15-ц в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 22.05.2017 року у справі № 405/4776/15-ц скасовано рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.02.2017 року та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Кропивницькому Кіровоградської області на користь [PERSON] 133 542.51 грн. заподіяної шкоди. В обгрунтування рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22.05.2017 року у справі № 405/4776/15-ц, покладено те, що заподіяна шкода полягала у бездіяльності відповідача щодо невиконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року у справі № 2а-6740/10/1111 по перерахунку [PERSON] щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати. На виконання рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22.05.2017 року у справі № 405/4776/15-ц, згідно платіжного доручення № 4715 від 04.07.2019 року на рахунок [PERSON] було перераховано 133 542,51 грн. заподіяної шкоди, завданої невиконанням постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року у справі № 2а-6740/10/1111. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач просить стягнути інфляційні збитки (індексацію) в сумі 64 203,98 грн. шляхом корегування з вже нарахованих інфляційних збитків (індексації) в сумі 133 542,51 грн., стягнутих на підставі рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22.05.2017 року у справі № 405/4776/15-ц, які в свою чергу мають разовий характер. Враховуючи норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» сума 133 542,51 грн. стягнутих на підставі рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22.05.2017 року у справі № 405/4776/15-ц не підлягає індексації (корегуванню) та з них відповідно не можуть розраховуватися і збитки, оскільки зазначена сума в розмірі 133 542,51 грн. має разовий характер. Щодо розрахунку експерта Гавриш Г.О. судом відмічається, що даний висновок стосувався недоплачених щомісячних страхових виплат [PERSON] у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати за період з 01.09.2004 року по 31.05.2015 року, а предметом розгляду даної справи є інфляційні збитки, завдані невиконанням постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року у справі № 2а-6740/10/1111 за період з червня 2015 року по квітень 2019 року. Суд приходить до висновку, що вимога позивача в частині стягнення інфляційних збитків, завданих невиконанням постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року у справі № 2а-6740/10/1111 є такою, що не підлягає задоволенню, так як постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року у справі № 2а-6740/10/1111 та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22.05.2017 року у справі № 405/4776/15-ц були фактично виконані, тому вимога позивача про стягнення з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області інфляційних збитків, завданих невиконанням постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року у справі № 2а-6740/10/1111 за період з червня 2015 року по квітень 2019 року в сумі 64 203,98 грн. є безпідставною. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, які є похідними від позовних вимог про стягнення інфляційних збитків, судом відмічається, що статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізично також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлена можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, як підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які маю значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги роз справедливості. Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у посяганням на її права та інтереси. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, а негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з пунктом 5 Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить. За загальним правилом, особа несе відповідальність за завдання моральної шкоди згідно зі ст.1167 ЦК тільки в разі наявності вини такої особи. Відповідальність за моральну шкоду вимагає визначення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між ними. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди й умовою цивільно-правової відповідальності. Наявність такої шкоди позивачем не доведена. Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку та отримує страхові виплати у Кропивницькому відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, тому загалом вимоги до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області є безпідставними,моральну шкоду йому нанесено відділенням Фонду соціального захисту населення від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Кіровограді. На момент звернення позивача до суду дану юридичну особу припинено. Правонаступником даної юридичної особи є управління виконавчої дирекції соціального страхування України у Кіровоградській області. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, шкода не може відшкодовуватися правонаступником. Позивач у справі є інвалідом ІІ групи і звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому

Outcome: dismissed