Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про поділ спільного майна подружжя свої вимоги мотивує тим, що 26.01.2003р. між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб. Зазначає, що до цього, з 2000р. не перебуваючи у шлюбі, проживав із нею однією сім'єю, до моменту реєстрації шлюбу. Проживали спільно однією сім'єю до березня 2016р. у будинку, що належить відповідачці, в якому він не був зареєстрований. Коли позивач перебував на стаціонарного лікування у туберкульозній лікарні м. Львова, де знаходився на лікуванні протягом місяця, відповідачка вже проживала із іншим мужчиною та заявила, що їх подальше спільне проживання є неможливим. Позивач не став переконувати відповідачку у необхідності їх подальшого спільного проживання, враховуючи ситуацію, що склалася і перейшов на подальше проживання у батьківський будинок. Рішенням Сокальського районного суду від 25.04.2016р. шлюб між сторонами розірвано. В час спільного проживання відповідачка ніде не працювала, за виключенням декількох місяців, які провела на заробітках в Польщі у 2013-2014р.р. однак ці гроші не йшли на утримання сім»ї, а позивач постійно перебував на заробітках то в Росії, то в Польщі, і за рахунок цього сторони жили та вели спільне господарство. За час спільного проживання в шлюбі сторони, за зароблені позивачем кошти вони придбали у 2013р.: спальню « Міленіум» (ліжко, комод, шафа 3-х дверна, стіл, матрац), загальною вартістю 5 253 грн.; витяжку із нержавіючої сталі, вартістю 1000 грн.; газову плитку «GOREWJA GI633T22WKA», вартістю - 11500 грн., які знаходяться за місцем проживання відповідачки. У 2014р. позивач придбав коня, вартістю 3000грн. і воза, вартістю 2000грн., яким зараз користується відповідачка. Таким чином, придбано вказаного вище майна, про поділ якого ставиться вимога, на загальну суму: 22753грн. Крім цього, зазначає, що до цього ними вкладалися кошти в ремонт будинку відповідачки, покращуючи його якісні і кількісні показники. На придбання матеріалів для ремонту, пластикових вікон та дверей, із врахуванням вартості виконаних робіт по ремонту будинку, ним витрачено, як мінімум 100000грн., що за необхідності можливо підтвердити експертним висновком. Просить суд поділити між ним та відповідачкою спільне майно, в порядку якого виділити йому в натурі у особисту приватну власність спальню «Міленіум» (ліжко, комод, шафа 3-х дверна, стіл, матрац), загальною вартістю 5 253 грн.; витяжку з нержавіючої сталі, вартістю 1000 грн.; газову плитку «GOREWJA GI633T22WKA», вартістю - 11500 грн., а також, в порядку виділення належної частки з іншого майна у грошовому виразі, стягнути з відповідачки [PERSON] в його користь грошову компенсацію цього майна в загальній сумі 23284 грн. (2500 грн. (за коня і воза) + 20784 грн. (за двері, вікна, ламінат, лінолеум). Стягнути із відповідачки в його користь понесені судові витрати, в тому числі, на правову допомогу. В заяві від 03.10.2016р. позивач зазначив, що у зв'язку із домовленістю із відповідачкою, він зменшує позовні вимоги та просить виділити йому із спільного майна подружжя: спальню, витяжку та газову плитку, а також стягнути судові витрати в сумі 4051,20грн.. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, у наданій суду заяві просив розгляд справи проводити без його участі із врахуванням зменшених позовних вимог. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула, надала суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає, зокрема щодо виділення позивачу спальні, витяжки та газової плити, а також компенсації судових витрат в сумі 4051,20грн.. Розгляд справи просить проводити без її участі. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачкою, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Як встановлено в ході розгляду справи, сторони 26.01.2003р. зареєстрували шлюб, який згідно рішення районного суду від 25.04.2016р. між ними розірвано. Перебуваючи у шлюбі сторонами придбано ряд майна, зокрема: спальню « Міленіум» (ліжко, комод, шафа 3-х дверна, стіл, матрац), загальною вартістю 5 253 грн.; витяжку із нержавіючої сталі, вартістю 1000 грн.; газову плитку «GOREWJA GI633T22WKA», вартістю - 11500грн., коня, вартістю 3000грн. та віз вартістю 2000грн., а також здійснено покращення у будинок де проживає відповідача. Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до роз»ясень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає розподілу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з обороту), незалежно від того, на ім»я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ч.1 ст. 70 СК України та ч. 2 ст. 370 ЦК України, частки майна дружини та чоловіка у спільній сумісній власності є рівними. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що вищевказане спірне майно набуте сторонами в шлюбі, тому суд приходить до висновку, що вищевказане майно в силу приписів ст. 60 СК України є спільним сумісним сторін, а тому їх частки у ньому є рівними. Вирішуючи питання щодо поділу спільного майна сторін суд враховує заяву про зменшення позовних вимог позивача та визнання даних вимог відповідачкою, та доцільність передати позивачу наступне майно: спальню «Міленіум» (ліжко, комод, шафа 3-х дверна, стіл, матрац), загальною вартістю 5253 грн.; витяжку із нержавіючої сталі, вартістю 1000 грн.; газову плитку «GOREWJA GI633T22WKA», вартістю 11500грн. В свою чергу, із дослідженої квитанції №13 від 30.05.2016р. встановлено, що при зверненні із даним позовом до суду позивачем сплачено 551,20грн. судового збору та згідно квитанції від 12.05.2016р. сплачено 3500грн. витрат на правову допомогу ТзОВ «Юридичний центр захисту прав власників», які згідно приписів ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідачки.

Outcome: approved