Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 3744,85 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 26.04.2012 року між банком і відповідачем по справі був укладений кредитний договір , згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг , правил користування платіжною карткою, а також відповідач повинен забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату відсотків відповідно до умов договору щомісячними платежами. У порушення діючого законодавства та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав в повні мірі, у зв'язку з чим банк має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Станом на 30.06.2015 року відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 3744,85 грн., яка складається з : 425,98 грн. - заборгованості за кредитом; 1064,35 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 1600 грн. - заборгованості за пенею та комісією ; 500 грн. - штрафу (фіксованої частини); 154,52 грн. - штрафу (процентна складова) . Саме цю суму позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути у його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи . Відповідач , будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи, в судове засідання не з'явився без поважних причин. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 26.04.2012 року між банком і відповідачем по справі був укладений кредитний договір , згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання та правил банківських послуг , правил користування платіжною карткою, а також відповідач повинен забезпечити повернення одержаного кредиту. Відповідач підтвердив свою згоду на те , що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанком » Умовами та правилами надання банківських послуг , Тарифами, Правилами користування платіжною карткою складають між банком та позичальником кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві . Пунктами 2.1.1.2.3,2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено , що позичальник дає свою згоду , що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту , встановленого банком . Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Пунктом 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено , що при порушенні строків платежів при любому грошовому зобов'язанні , передбаченому договором , більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф розмірі 500 гривень плюс 5 відсотків від суми заборгованості з урахуванням нарахованих та просрочених процентів і комісій (а.с.27) . Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується , зокрема , неустойкою , яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном , які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Відповідно до п.2 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка , що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобов'язання . Враховуючи , що норма , яка встановлює таке положення , не є диспозитивною , тобто сторони не в змозі змінити її положення та встановити у договорі штраф у вигляді твердої суми або в кратному відношенні до суми зобов'язання суд приходить до висновку , що вимога позивача про стягнення фіксованої частини штрафу в сумі 500 грн. не підлягає задоволенню. Пунктом 2.4 глави 2 розділу II Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затверджених постановою Правління Національного банку України від 18.06.03 року № 255 (в подальшому - Правила № 255), визначає комісійні доходи і витрати банку як операційні доходи й затрати за наданими або отриманими послугами, сума яких обчислюється пропорційно сумі активу або зобов'язання чи вважається фіксованою. Комісії, що отримуються (сплачуються) під час надання послуг встановлені підпунктом б) пункту 2.4 розділу II Правил № 255. За смисловою ознакою, виходить, комісія за надання та обслуговування кредиту - це плата за послуги банку. Позивач не надав розрахунків заборгованості за комісією, а сума 1600 грн., яку позивач просить стягнути як пеню і коміссію, являється тільки пенею. Відповідно до ст.. 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком або іншими видами забезпечення. Кредитним договором передбачено, що за несвоєчасне погашення заборгованості , банк нараховує пеню яка складається з пені 1 ( базова процентна ставка по договору /30 нараховується за кожний день прос рочки кредиту ) + пені 2(1 % від заборгованості , але не менше 10 грн. в місяць , при належності просрочки за кредитом або процентами 5 і більше днів при виникненні прос рочки на суму більш як 50 грн.) , сума якої складає 1600 грн. Однак, виходячи з положень ст.551 ч.3 ЦК України ,розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення , виходячи з розрахунку заборгованості за кредитним договором розмір пені значно перевищує розмір заборгованості , а тому необхідно зменшити пеню до 900 грн. Згідно умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом та проводити погашення кредиту . Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав в повні мірі. Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника вимагати повернення всієї суми кредиту. Правовідносини які склалися між сторонами регулюються ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами ст. 536 ЦК України. Аналізуючи наведені докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають частково задоволенню та стягненню підлягає заборгованість станом на 30.06.2015 в сумі 2544,85 , яка складається з : 425,98 грн. - заборгованості за кредитом; 1064,35 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 900 грн. - заборгованість за пенею ; 154,52 грн. - штрафу (процентна складова) На підставі наведеного та

Outcome: partial