Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 27 липня 2010 року у відділі РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції зареєстрував шлюб з відповідачкою, про що складено відповідний актовий запис за №988. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що сторони не змогли створити міцної сімї, адже вона ніколи не турбувалась про нього, не підтримувала. Позивач проживає та працює у США, а відповідачка не збирається до нього переїжджати, не має наміру проживати з позивачем. Стосунки, які на даний час існують між ними виключають можливість її збереження. За наведених обставин просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, просив суд проводити розгляд справи у його відсутності. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала з мотивів викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідачка та її представник в судовому засіданні вимог позову не заперечили, просили розірвати шлюб між сторонами, однак причини розірвання шлюбу є інші ніж вказав позивач. Заслухавши пояснення представників сторін, відповідачки, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НМ № 106536 від 27 квітня 2012 року, сторони зареєстрували шлюб 27 липня 2010 року у відділі РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 988. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, миритися не бажають. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved