Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач в особі свого представника звернулась до суду з тих підстав, що відповідач є батьком їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У 2011 році шлюб між ними розірваний. Фактично сторони мешкають окремо з травня 2010 року. Відповідач проявляв протиправну поведінку проти позивача: влаштовував сварки, спричиняв тілесні ушкодження, погрожував застрелити з рушниці. Позивач з дитиною проживає у своїх батьків, де створені всі належні умови для дитини. Всі питання виховання та навчання сина позивач вирішує самостійно, утримує дитину. Відповідач життям дитини не цікавився, був засуджений судом за скоєння злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України. Рішення комісії з питань захисту дитини Краснопільської РДА щодо зустрічей з дитиною не виконував. Життям та його здоровям не цікавився. Дитина батька не памятає, не має до нього почуттів. Поведінка відповідача свідчить про умисне ухилення від виконання батьківських обовязків, тому просила винести рішення про позбавлення його батьківських прав відносно своєї неповнолітньої дитини. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю. Зустрічні позовні вимоги не визнали, пояснивши тим, що інтерес до дитини відповідач почав проявляти два роки тому, після того як став інвалідом. Ініціатором цього є мати відповідача. Після її відвідин школи, де навчається [PERSON], дитина потребувала допомоги психолога. Позивач категорично заперечує проти спілкування батька з сином, бо до цього на протязі шести років він у житті дитини участі не приймав. Відповідач з позовними вимогами не погодився і звернувся до суду в особі свого представника з зустрічним позовом, в якому зазначив наступне. Вони з [PERSON] мають спільну дитину, яка проживає з матірю у батьків останньої. Шлюб між ними розірвано. У 2014 році йому встановлена інвалідність першої А групи з ураженням ОРА. Рішенням комісії з питань захисту дитини Краснопільської РДА від 24 травня 2015 року вирішено, що недоцільно надавати висновок про позбавлення його батьківських прав відносно сина та визначені час та місце зустрічей з сином. Мати дитини перешкоджає зустрічам з дитиною. Оскільки він разом з матірю має рівні права та обовязки відносно дитини, просив зобовязати [PERSON] не перешкоджати йому у спілкуванні з дитиною та встановити порядок спілкування та зустрічей у вигляді систематичних побачень з дитиною кожної суботи з 10.00 до 16.00 год. з урахуванням стану здоровя дитини, інших обставин, обовязковим дотриманням режиму дня, дитячої дієти, без присутності матері. Представник відповідача у судовому засіданні первісний позов не визнали повністю, зустрічний підтримали. Представник [PERSON] суду пояснила, що до аварії син спілкувався з онуком, вони разом ходили до парку. Останнього часу [PERSON] відмовляє у спілкуванні батька з сином, восени 2015 року, коли вона з чоловіком дідусем дитини, приїздили додому до онука, бачили дитину, але їм сказали, що більше дитини вони не побачать. Вона їздила до школи до [PERSON], але директор школи повідомила, що спілкуватись з онуком вона може лише у присутності батьків. Представник 3-ї особи Служби у справах дітей Краснопільської РДА для розгляду справи по суті до суду не зявився, просив справу слухати без його участі. При винесенні рішення просив врахувати рішення комісії з питань прав захисту дитини від 25 листопада 2015 року, розпорядження голови РДА від 26 листопада 2015 року, якими визначений порядок спілкування батька з сином. Представник 3-ї особи Служби у справах дітей Сумської РДА у судовому засіданні по суті позовних вимог зазначила, що до служби зверталась бабуся дитини [PERSON] з приводу побачень з дитиною. При особистому телефонному спілкуванні зясовано, що [PERSON] виявляє бажання спілкуватись з дитиною, у чому йому чиняться перешкоди. За місцем проживання батька створені всі умови для дитини. Висновок служби про встановлення часу та місця зустрічей з дитиною підтримує повністю. Підстав для позбавлення батьківських прав не вбачає. Заслухавши пояснення позивача, її представника, представників відповідача та 3-ї особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає первісний позов таким, що не підлягає задоволенню, а зустрічний частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 лютого 2009 року (а.с.7). Вони є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.8). Заочним рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 25 січня 2011 року шлюб за позовом [PERSON] було розірвано, позивачці залишене прізвище «Шабельник» (а.с.9-10). Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 8 липня 2011 року за позовом матері прізвище дитини змінене з Яблуновоського на [PERSON] (а.с.5-6). Вказаним рішенням встановлені факти протиправної поведінки [PERSON] відносно [PERSON] після припинення спільного проживання. 25 травня 2011 року відносно [PERSON] Зарічним районним судом м.Суми винесений вирок, яким його засуджено за ст.286 ч.2 КК України до п»яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк три роки (а.с.11-13). 24 травня 2012 року відбулось засідання комісії з питань захисту прав дитини Краснопільської РДА за повторним зверненням [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] За наслідками розгляду звернення комісія вирішила: недоцільно надавати висновок про позбавлення батьківських прав [PERSON] Встановити час та місце зустрічі батька з сином кожної суботи з 10.00 год. до 12.00 год. в с. Глибне (а.с.14,41-42). Дитина разом з матірю проживає у родині батьків матері в с. Глибне Краснопільського району Сумської області, навчається в Самотоївській [PERSON] ступенів Краснопільської райради (а.с.15-16). Дитина за місцем навчання характеризується позитивно, добре підготовлена до навчання та розвинена, забезпечена всим необхідним для школи. Мати приділяє належну увагу вихованню сина (а.с.17). [PERSON] 27 лютого 2014 року повторно встановлена перша А група інвалідності з ураженням ОРА. За висновком Сумської міжрайонної МСЕК він потребує стороннього догляду (а.с.36). Проживає він в с. В.Сироватка разом з батьком та матірю. Згідно довідки [PERSON] сільської ради Сумського району від 3 листопада 2015 року №2554, [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.40,46). Згідно акту обстеження умов проживання дитини з матірю від 19 лютого 2016 року, для виховання дитини створені необхідні умови, мати разом з іншими членами родини займається її вихованням. Рекомендовано питання стосовно дитини вирішувати за домовленістю батьків або у судовому порядку (а.с.71). Згідно актів від 3 березня 2016 року, складених за участю спеціалістів Самотоївської сільської ради та працівників школи, [PERSON] зверталась до школи з питання спілкування з онуком (а.с.84-85). За місцем проживання батька також існують добрі житлові та побутові умови (а.с.104). У період 2011-2012 років на імя [PERSON] від [PERSON] здійснювались перерахування коштів на картковий рахунок з різним цільовим призначенням (а.с.106-109). 26 листопада 2015 року головою Краснопільської РДА №257-ОД за наслідками розгляду звернення [PERSON] видане розпорядження і останньому встановлений час та місце зустрічей з сином за місцем проживання батька. Розпорядження прийняте на підставі аналогічного рішення комісії з питань захисту дітей Краснопільської РДА від 25 листопада 2015 року. При прийнятті рішення були враховані характеристика на [PERSON], акт обстеження умов проживання [PERSON], його характеристика, довідки про склад сімї, акт обстеження умов проживання [PERSON], характеристика на дитину (а.с.126-147). За висновком служби у справах дітей Сумської РДА, підстав для позбавлення відповідача батьківських прав не має, позивач чинить перешкоди у спілкуванні батька з сином і йому доцільно встановити час та місце зустрічі з дитиною (а.с.105). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], батько відповідача, суду пояснив, що позивач не дає можливості йому, дружині та синові спілкуватись з дитиною. Для забезпечення умов спілкування вони згодні на себе взяти організацію зустрічей. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що [PERSON]В за час спільного проживання та після припинення проживання з їх донькою поводив себе негідно, зловживав спиртними напоями, вчиняв сварки, погрожував життю, чим налякав дитину. До аварії дитиною не цікавився, допомоги на утримання не надавав. Статтею 7 ч. 8 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї. Відповідно до ст.ст. 141, 157 СК України, батьки мають рівні права та обовязки по відношенню до дитини, той з батьків, який проживає окремо від дитини, зобовязаний приймати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею, той з батьків, з ким проживає дитина не має права чинити в цьому перешкоди. Відповідно до ст. 159 СК України, у випадку перешкод у спілкуванні з дитиною тому з батьків, який проживає окремо, він має право на звернення до суду з відповідним позовом. Підстави для позбавлення батьківських прав батьків відносно їх неповнолітніх дітей визначені ст. 164 СК України, серед яких є ухилення від виконання своїх батьківських обовязків. Як встановлено у судовому засіданні з матеріалів справи, свідчень свідків, доказів про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх обовязків суду не надано. Посилання позивача на попередню поведінку відповідача не може бути виключним доказом, оскільки фактичні обставини справи змінились. Відповідач свою поведінку змінив, в тому числі і з обєктивних причин. Служби органів місцевого самоврядування, які вповноважені вирішувати питання щодо прав дітей, дійшли до переконання, що він бажає спілкуватись з дитиною, через свого представника вживає до цього заходів. За наведених обставин підстави для позбавлення його батьківських прав відсутні. В частині зустрічних позовних вимог щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною суд вважає їх обґрунтованими, оскільки у судовому засіданні встановлені факти заборон з боку матері дитини на спілкування з сином у школі, відмова у спілкуванні за місцем проживання дитини. Крім того, у судовому засіданні [PERSON] заявила, що категорично проти такого спілкування з метою уникнення у майбутньому намагання перекласти на дитину обовязок по догляду за батьком, який є інвалідом та потребує сторонньої допомоги. Таким чином, оскільки батьки не дійшли згоди щодо способу участі батька у вихованні дитини, спір повинен бути вирішений судом. При цьому суд виходить з того, що позов заявлений в інтересах батька, а не інших осіб, що мають право на спілкування з дитиною, саме його порушені права підлягають судовому захисту. В цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При визначенні часу та місця зустрічей з дитиною суд частково погоджується з висновками та клопотаннями служб у справах дітей, зокрема щодо періодичності та тривалості побачень. Однак, не погоджується з тим, що зустрічі повинні проходити за місцем проживання батька. Покладення обовязку доставляти дитину до будинку, в якому він з раннього віку тривалий час не проживає, до батька, якого він мало памятає, на теперішній час є передчасним, може бути психічно травмуючим для хлопчика. Виходячи з пояснень матері дитини, інших учасників процесу, [PERSON] батька практично не знає, йому відомий лише сам факт його існування. За наведених обставин на теперішній час доцільно такі побачення проводити за місцем проживання дитини. Такий порядок не є наперед усталеним і може бути змінений при зміні обставин. На підставі викладеного,

Outcome: partial