Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача у якому просить розірвати договір про виготовлення на індивідуальне замовлення кухні укладений в усній формі між сторонами 08.02.2015 року, стягнути з відповідача в користь позивача 1 500,00 грн. завдатку сплаченого ним за цим договором у розмірі 1 500,00 грн., а також у зв'язку із порушенням зобов'язання пеню у розмірі 38 737,44 грн. Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами 08.02.2015 року було укладено усний договір про виготовлення кухні. На виконання зазначеного договору позивач сплатив 1 500,00 грн. завдатку. Після спливу обумовленого сторонами строку для виконання зобов'язання, таке виконано не було. У зв'язку із припиненням діяльності відповідач запропонував позивачу написати заяву про повернення завдатку, однак позивач відмовився від таких дій, оскільки йому була потрібна кухня. Вважає дії відповідача щодо невиконання зобов'язання безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону. У зв'язку з цим направив поштою відповідачу скаргу з проханням виготовити та передати йому кухню, однак скарга відповідачем отримана не була. Після вчинення зазначеного позивач скерував заяву відповідачу про повернення завдатку, однак у цьому йому було відмовлено з посиланням на те, що заява оформлена не належним чином без пояснення чому саме. На підставі наведеного позов просить задовольнити. У судове засідання з'явився позивач та його представник, пояснення надали аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримали повністю, позов просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надав, в силу положень ст. 169 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. В судовому засіданні на задоволення клопотання представника позивача було допитано свідка [PERSON], яка є дружиною позивача, надала покази аналогічні викладеним у позовній заяві. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проте із аналізу даної норми вбачається, що ухвалення заочного рішення є правом, а не обов'язком суду, відтак суд не вбачає за доцільне проводити заочний розгляд справи та на основі такого ухвалювати заочне рішення. Згідно ч.1 ст.865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно ст.866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов. Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У матеріалах справи міститься копія замовлення клієнта ТОВ «Практікер Україна» №483 від 08.02.2015 року, акт розрахунку вартості кухні та рисунки кухні посилаючись на які позивач доказує укладення між сторонами усного договору про виготовлення на індивідуальне замовлення кухні «Колор-Мікс» та сплату ним завдатку. Однак суд не розцінює такий доказ як належний у розумінні ст.58 ЦПК України, оскільки позивач не зміг надати суду для огляду оригінали цих документів, а на наявних копіях відсутні необхідні реквізити для таких документів, зокрема, відтиск печатки підрядника, у замовленні не зазначено строків та порядку його виконання. Так само для встановлення обставин у справі суд не може покладатись на долучену до матеріалів роздруківку електронної переписки позивача, оскільки для реєстрації електронної скриньки не потрібно жодних документів, які встановлюють особу яка реєструється або підтверджують належність такої скриньки певній юридичній особі, що унеможливлює ідентифікацію осіб з якими позивач вів переписку щодо спірного договору про виготовлення кухні, відношення зазначених осіб до ТОВ «Практікер Україна», а відтак не може бути належним доказом укладення такого договору. Крім того не є належним доказом сплати завдатку за договором про виготовлення кухні фіскальний чек на суму 1 500,00 грн. з якого вбачається проплата доставки клієнтського замовлення, а не підтверджується внесення позивачем завдатку, відтак суду не надано жодного належного доказу, який у розумінні ст.866 ЦК України стверджує факт укладення договору про виготовлення на індивідуальне замовлення кухні «Колор-Мікс», так само суд не може брати до уваги покази свідка [PERSON], оскільки такі у матеріалах справи свого підтвердження не знайшли та є аналогічними обставинам викладеним у позовній заяві та показам наданим позивачем і його представником. Оскільки позивач перед судом не довів факту укладення договору про виготовлення кухні та сплати завдатку за цим договором, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача в користь позивача неустойки у вигляді пені, так само як і відсутні будь які підстави для задоволення позовних вимог, відтак суд прийшов до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed