Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач зазначив, що 14.04.2010р. між сторонами укладено договір № б\\н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1800грн., вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач заборгованість за кредитним договором не погашає, у звязку з чим станом на 31.10.2015р. має заборгованість, яка складається з наступного: 1729грн 72коп - заборгованість за кредитом; 9117грн 43коп - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2799грн 55коп заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 682грн 34коп - штраф (процентна складова), всього 14 829грн 04коп., які позивач просить стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, просить застосувати строк позовної давності по вимогам з стягнення пені. За положеннями ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксація процесу технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 14.04.2010р. між сторонами укладено договір № б\\н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1800грн., вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач заборгованість за кредитним договором не погашає, у звязку з чим станом на 31.10.2015р. має заборгованість, яка складається з наступного: 1729грн 72коп - заборгованість за кредитом; 9117грн 43коп - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2799грн 55коп заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 682грн 34коп - штраф (процентна складова). Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідносин є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 525 цього ж Кодексу одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Тому позов підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитом та по процентам за користування кредитом. Вирішуючи позов в частині вимог про стягнення заборгованості за пенею та комісією; а також штрафи, нараховані на суму заборгованості при предявленні позову, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 549 Кодексу, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Оскільки пеня і штраф є одним видом відповідальності - неустойкою, то є неможливим притягувати суб'єктів цивільних правовідносин до сплати штрафу й пені одночасно за одне й те саме правопорушення, оскільки буде порушено конституційний принцип, закріплений в ст. 61 Конституції України. Відповідна правова позиція міститься у Постанові Верховного суду України 6-2003цс15 від 21.10.2015р. Враховуючи викладене, суд вважає за потрібне відмовити у стягненні з відповідача штрафів. Вирішуючи позов в частині застосування строків позовної давності з стягнення пені суд приходить до наступного. Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону. Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Така правова позиція міститься в постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13), від 19.11.2014р. (справа №6-160цс14). Таким чином, слід стягнути з відповідача на користь позивача 1099грн 55 коп. (2799грн 55коп 1700грн) пені за період з 01.12.2014 по 01.12.2015р.р., оскільки представником позивача подана заява про розгляд справи без його участі, і жодних причин пропуску строку позовної давності ним не наведено, а також 224грн 49коп заборгованості з комісії, згідно наданої суду виписки з лицьового рахунку картки відповідача. В задоволенні іншої частини вимог відмовити. Судові витрати розподілити за положеннями ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial