Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за неналежне виконання договірних зобов'язань, що виникають з умов Агентського договору від 29 серпня 2011 року та договору про матеріальну відповідальність агента за передані йому підзвітні цінності від 29 серпня 2011 року, мотивуючи тим, що відповідач згідно умов Агентського договору за обумовлену винагороду взяв на себе відповідальність одержувати від позивача товари для їх подальшого розповсюдження на ввіреній території. На виконання умов угоди [PERSON] отримав товар на суму 13 315 грн., однак повернув позивачу товар та грошові кошти на загальну суму 7 661 грн. Відповідно до договору про матеріальну відповідальність агента за передані йому підзвітні цінності від 29 серпня 2011 року відповідач взяв на себе повну матеріальну відповідальність за всі передані йому позивачем підзвітні цінності та грошові засоби. Таким чином, [PERSON] не повернув ТзОВ «СВС СІТІ МЕДІЯ» товар на суму 5 654 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з нього в користь позивача. За наведених обставин ТзОВ «СВС СІТІ МЕДІЯ» просить суд стягнути з [PERSON] 5 654 грн. 53 коп. вартості неповернутого товару, 302 грн. 52 коп. - 3 % річних за прострочення виконання зобов'язань та понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечила проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 29 серпня 2011 року між ТзОВ «СВС СІТІ МЕДІЯ» (надалі - «Замовник») та [PERSON] (надалі - «Агент») укладено Агентський договір, за яким Агент зобов'язався виконувати роботу, визначену цим договором, а Замовник зобов'язався виплачувати Агентові винагородну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством та даною угодою сторін. Відповідно до п 2.1 Агент зобов'язується одержувати від Замовника товари для розповсюдження їх на ввіреній території. Пунктом 2.8 договору сторони передбачили, що обов'язком Агента є шляхом підписання актів прийому-передач, видаткових накладних та/або товарних чеків передавати товари клієнтам, забирати від клієнтів залишки товарів, на користь Замовника збирати кошти від клієнтів за товари та передавати їх Замовнику готівкою в головний офіс, або шляхом внесення готівки на поточний рахунок Замовника таких коштів в кінці кожного робочого тижня (а.с.4). Одночасно, з укладенням Агентського договору між ТзОВ «СВС СІТІ МЕДІЯ» та [PERSON] 29 серпня 2011 року укладено договір про матеріальну відповідальність агента за передані йому підзвітні цінності, за яким відповідач взяв на себе повну матеріальну відповідальність за всі передані йому позивачем підзвітні цінності та грошові засоби. За змістом п. 3 вказаного договору у випадку виявлення недостачі переданих Агенту під звіт товарно-матеріальних цінностей або грошових засобів більше встановлених норм, зниження якості або псування з його вини товарів, він зобов'язується відшкодувати недостачу грошових засобів та вартість відсутніх або зіпсованих з його вини товарів/матеріалів. Вартість недостачі товарів стягується за цінами, що склалися на день виявлення недостачі або псування цінностей (а.с.5). Як вбачається із копій видаткових накладних № 702 від 01.09.2011 року, № 752 від 14.09.2011 року, № 794 від 04.10.2011 року, № 802 від 05.10.2011 року, № 867 від 25.10.2011 року, № 887 від 08.11.2011 року, № 1055 від 13.12.2011 року та відповідних товарно-транспортних накладних (а.с.8-14) ТзОВ «СВС СІТІ МЕДІЯ» передало, а [PERSON] отримав товар на загальну суму 13 315 грн. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Незважаючи на взяті на себе за агентським договором зобов'язання, відповідач систематично порушував умови, передбачені цим договором. Згідно копії взаєморозрахунку між ТзОВ «СВС СІТІ МЕДІЯ» та [PERSON] за звітний період з 20 січня 2007 року по 12 липня 2012 року відповідач не повернув товариству товар на загальну суму 5 654 грн. (а.с.7). Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В даному випадку позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних від простроченої суми, що згідно його розрахунків складає 302 грн. 52 коп. Таким чином, загальна сума боргу відповідача становить 5 956 грн. 53 коп., з яких: 5 654 грн. - вартість неповернутого товару та 302 грн. 52 коп. - три проценти річних від простроченої суми. Будь-яких доказів, які б спростовували проведену позивачем суму заборгованості за відповідачем суду не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 20, 526, 527, 610, 611, 612, Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 74, 88, 197 ЦПК України,

Outcome: approved