Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про примусове стягнення аліментів на дитину за минулий період у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку(доходу) відповідача, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця за минулий період з 01.10.2018 по 01.12.2019. В позовній заяві зазначає, що з 2008 року сторони проживали однією сім`єю. [INFO] у них народилася донька- [PERSON] . Відповідач брав участь у вихованні дитини, матеріально підтримував дитину до 20.09.2018. 26.12.2019 Дзержинським районним судом було видано судовий наказ про стягнення з відповідач аліментів починаючи з 02.12.2019 року до досягненням дитиною повноліття. Оскільки, дитина перебуває на її утриманні, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь за минулий час, а саме з 01.10.2018 по 01.12.2019. Позивач у судовому засіданні на своїх вимогах наполягала, зазначила, що витратила значні кошти на розвиток творчих здібностей дитини. Вона намагалася урегулювати питання з відповідачем дипломатичним шляхом, проте реакція відповідача була досить негативною. Період саме з 01.10.2018 по 01.12.2019 позивач мотивувала тим, що в зв*язку з тим, що вони з відповідачем не укладали шлю і саме з 01.10.2018 вони перестали проживати разом. У вказаний період вона не зверталася з вказаним позовом з тих причин, що вони вдвох важко переживали розлучення, потім померли їх близькі родичі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зазначив, що аліменти сплачує вчасно, заборгованості по аліментам немає, гроші на утримання дитини надавав. Просив розглядати справу без його участі. Судом встановлено наступне. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданий 21.01.2009. 26 грудня 2019 Дзержинським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] . Постановою про відкриття виконавчого провадження від 06.02.2020 відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу від 26.12.2019. Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, заслухавши пояснення позивача, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 2 ст. 191 СК України стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Тобто в обгрунтування позову позивачем надано копії квитанцій, які свідчать про нібито її витрати в період з 01.10.2018 по 01.12.2019 на навчання (розвиток здібностей) дитини, лікування та дозвілля, при цьому просячи стягнути з відповідача аліменти на дитину та вказуючи на те, що 26.12.2019 Дзержинським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] . Ураховуючи наведене та те, що позивачем не доведено існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі частини другої статті 191 СК України, що є її процесуальним обов`язком, не надала належних та безспірних доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про стягнення аліментів за минулий період, а саме з 01.10.2018 по 01.12.2019 у розмірі 1/4 заробітку, а тому у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити у повному обсязі. На підставі статей 12, 13, 17, 19, 76-81, 83, 89, 141, 235, 258-259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed