Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача боргу за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 2\~095,30 грн., мотивуючи свій позов тим, що шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] та видачею абонентської книжки відповідач [PERSON] вступив у фактичні договірні відносини з підприємством і йому надавались послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Станом на 01.02.2020 року заборгованість відповідача перед підприємством становить 1\~022,13 грн. за період з 01.04.2014 року по 01.02.2020 року включно. Позивач договірні відносини виконав в повному обсязі, але взяті на себе зобов`язання по оплаті даних послуг відповідач належним чином не виконує, в зв`язку з чим виникла заборгованість і станом на 01.02.2020 року вона складає 1\~022,13 грн. Заборгованість виникла за період з 01.04.2014 року по 01.02.2020 року включно. З врахуванням вимог ст. 625 ЦК України просить суд стягнути з відповідача вказану суму боргу з врахуванням індексу інфляції в сумі 849,34 грн. та 3% річних 223,83 грн., а всього 2\~095,30 грн. та судові витрати по справі в сумі 2 102,00 грн. Ухвалою суду від 25.03.2020 року позов прийнято до розгляду за підсудністю з Кіровського районного суду м. Кіровограда. 28.04.2020 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача на користь підприємства індекс інфляції в сумі 849,34 грн. та 3% річних 223,83 грн., а всього 1\~073,17 грн. та судові витрати по справі в сумі 2 102,00 грн. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.10.2020 року задоволено позовні вимоги ОКВП «Дніпро-Кіровоград» [PERSON] про стягнення боргу за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Ухвалою суду від 22.07.2021 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда скасоване, справа призначена д розгляду в загальному порядку. Скориставшись своїм правом, відповідачем подана заява про застосування строків позовної давності, з якою ознайомлено позивача. Відповідно ст.\~256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст.\~257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 1, 5 ст.\~261\~ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до частин 3, 4, 5 ст.\~267\~ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин. Згідно норм ст.\~264\~ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого зобов`язання. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Якщо виконання зобов`язання передбачалось частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вказана правова позиція викладена 22.03.2017 року в постанові Верховного Суду України по справі № 761/12553/15-ц. В судовому засіданні відповідач підтримав заву та пояснив, що заборгованість перед підприємством у нього відсутня станом на дату звернення в суд по оплаті комунальних послуг у нього існує переплата і вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних витрат задоволенню не підлягають. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград», відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21.07.2005 року № 630, Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», починаючи з 01.04.2012 року надає споживачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] та видачі абонентської книжки сторони вступили в договірні сосунки і відповідачу [PERSON] надавались послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Позивач надавав послуги водопостачання та водовідведення за даною адресою, відповідач мав вчасно сплачувати вартість даних послуг. Статями 66,68,162 ЖК України передбачено, що квартиронаймач зобов`язаний своєчасно розраховуватися за комунальні послуги у визначені законом строки. Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона зобов`язується надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а друга сторона зобов`язується оплатити зазначену послугу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору. Вказані норми кореспондуються і іншими правовими актами, а саме: відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.1 ст. 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21.07.2005 року № 360 споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, окрім цього ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» визначено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідач послуги водопостачання та водовідведення оплатив вчасно, станом на 01.02.2020 року заборгованість відповідача перед підприємством відсутня, підстави для нарахування 3% річних та інфляційних витрат за період з 01.04.2014 року по 01.02.2020 року, з урахуванням заяви про застосування строків позовної давності, відсутні. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по справі за рахунок позивача. На підставі ст.ст. 526, 611, 625, 901 ЦК України, ст. ст. 66,68 ЖК України та

Outcome: dismissed