Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивач ДП «Теплокомуненерго МАЯК» ПАТ «МАЯК» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2014 року у цивільній справі №127/25686/14-ц у прийняті заяви ДП «Теплокомуненерго МАЯК» ПАТ «МАЯК» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, суми втрат від інфляційних процесів та 3% річних від суми основного боргу відмовлено на підставі п.2 ч.3 ст.100, ст.ст.209, 210 ЦПК України та роз'яснено позивачу, що дані вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. Позивач є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Помешкання, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], де проживає відповідач, забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються позивачем. Однак, позивач терпить збитки у зв'язку з відмовою відповідача розраховуватись за надані послуги, в результаті чого у останньої виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 3 823,03 грн., що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача за довіреністю Шевчук О.В. до судового засідання не з'явилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечує проти винесення заочного рішення. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до Правил надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання» тощо. Помешкання, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], де проживає відповідач, забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються позивачем. Відповідно до п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та сплачувати дані послуги у строки, встановлені договором або законом. Окрім того, відповідно до п.3 ч.2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Незважаючи на те, що відповідач не укладає договору з позивачем про надання послуг з централізованого теплопостачання та не сплачує плату за користування житлово-комунальними послугами, остання фактично отримує комунальні послуги нарівні з іншими мешканцями будинку, при цьому остання не відмовляється від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, що надаються позивачем, а тому і надалі продовжує їх споживати та використовувати для власних потреб. Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 28.03.2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за послуги теплопостачання, що утворилась за період з 01.01.2012 року по 01.02.2013 року. Надалі, як вбачається з матеріалів справи, за період з 01.02.2013 року по 01.01.2015 року відповідач додатково отримала від позивача послуги на суму 3 197,38 грн., але не оплатили їх. Згідно ст.68 ЖК УРСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату за комунальні послуги. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати за житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.2005 року за №630, визначає, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Окрім того, відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (виконати роботу, сплатити гроші тощо), а кредитор має права вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, за період з 01.02.2013 року по 01.01.2015 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, що становить: 3 197,38 грн. - основний борг; 538,93 грн. - інфляційні; 86,73 грн. - 3% річних. Оскільки, позивач свої зобов'язання по наданню житлово-комунальних послуг виконує, а відповідач свої зобов'язання по оплаті таких послуг виконує неналежним чином, а тому вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню. Окрім того, судовий збір, понесений позивачем у розмірі 243,60 грн. також підлягають стягненню з відповідача, так як у відповідності ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved