overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що він позивач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] , відповідно до довідки від 16.01.2014 року. У даній квартирі зареєстровані [PERSON] згідно довідки №86 від 10 січня 2014 року. Проте вона переїхала на постійне місце проживання в квартиру [ADDRESS]. На неодноразові звернення про зняття з реєстраційного обліку, відповіді не отримав. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з»явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи Управління державної міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання не з»явилися, будучи належним чином повідомленими про дату та час слухання справи. Суд вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що в справі достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, та можливим винести заочне рішення на підставі ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] , відповідно до довідки від 16.01.2014 року.(а.с.3) Зазначена однокімнатна квартира без зручностей, житловою площею 13,5 кв.м., загальною площею 23,5 кв.м. Крім нього в спірній квартирі зареєстрована [PERSON], згідно довідки за №86 від 10.01.2014 року(а.с.3) [PERSON] в даній квартирі не проживає, що підтверджується актом обстеження від 05 грудня 2013 року і по теперішній час відповідачка у вказаній квартирі не проживає. Відповідно ст. 72 Житлового кодексу України - визначення особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.107 Житлового кодексу УРСР у разі вибуття наймача і членів його сім»ї на постійне проживання у другий населений пункт або в друге житлове приміщення в том же населеному пункті договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо із житлового приміщення вибуває не вся сім»я, то договір найму житлового приміщення не розривається, а вибувший член сім»ї втрачає право користування цим приміщенням з дня його вибуття. Викладене підтверджується матеріалами справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що він позивач [PERSON] з 30.10.1970 року є наймачем квартири [ADDRESS]. У даній квартирі зареєстровані діти позивача [PERSON] та [PERSON]. Проте [PERSON] вже 13 років не проживає в даній квартирі. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS]. Адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явився, направив заяву в якій не заперечував проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд вислухавши адвоката та третю особу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що в справі достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, та можливим винести рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] з 30.10.1970 року є наймачем квартири [ADDRESS]. У даній квартирі зареєстровані діти позивача [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив факт не проживання [PERSON] в квартирі №61 за адресою м.Полтава, вул.Калініна, 7 починаючи з 1990 року і по теперішній час. Також факт не проживання відповідача [PERSON] в спірній квартирі підтверджено поясненням [PERSON] Відповідно ст. 72 Житлового кодексу України - визначення особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.107 Житлового кодексу УРСР у разі вибуття наймача і членів його сім»ї на постійне проживання у другий населений пункт або в друге житлове приміщення в том же населеному пункті договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо із житлового приміщення вибуває не вся сім»я, то договір найму житлового приміщення не розривається, а вибувший член сім»ї втрачає право користування цим приміщенням з дня його вибуття. Викладене підтверджується матеріалами справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири по вул. Каштановій, 24/2 в м. Луцьку і у вказаному житлі з 2010 року зареєстрована відповідач. Вказує, що відповідач у вказаній квартирі не проживає впродовж останніх 7 років, участі у її утриманні та оплаті комунальних послуг не приймала. У звязку з чим, просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою №2 по вул. Каштановій, 24 в м. Луцьку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи через судове оголошення в пресі. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.12.2000 року (а.с. 8). У вказаній квартирі, окрім позивача та його сина з родиною, також зареєстрована [PERSON], [INFO], що підтверджується копією будинкової книги (а.с. 4-6). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений строк, проводиться в судовому порядку. З пояснень позивача та представлених в судове засідання письмових доказів, а саме: повідомлення Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області від 24.09.2017 року, судом зясовано, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з 2010 року, інтересу до цього житла не проявляє, за комунальні послуги не сплачує, а тому є всі підстави вважати її такою, що вона втратила право користування жилим приміщенням згідно ст. 71 ЖК України. Доказів постійного проживання у вказаній квартирі всупереч ст. 60 ЦПК України суду не представлено. Таким чином, дослідивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає за можливе позов з наведених підстав задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що кімната № 96, в якій зареєстровано відповідача є жилим приміщенням гуртожитку, що знаходиться в будинку № 13-а по вул. Привокзальній в м. Луцьку. Під час перевірки паспортного режиму встановлено, що основним квартиронаймачем даного житлового приміщення є [PERSON] та зареєстрований її син [PERSON]В, який з 2015 року у даному приміщенні не проживає, витрат по його утриманню не несе, а тому просить суд, визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатою № 96по вул. Привокзальній, 13-а в м. Луцьку. В судове засідання представник позивача не зявився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив суд позов задовольнити та ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, а тому згідно вимог ст. 224 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення. Дослідивши та оцінивши представлені письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення підлягає. Відповідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або член його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є квартиронаймачем кімнати № 96 по вул. Привокзальній, 13-а в м. Луцьку (а.с. 6). В кімнаті, де проживає [PERSON] також зареєстрований її син [PERSON], який з 2005 року у спірному житловому приміщення не проживає без поважних причин, оскільки припинив проживання на спірній житловій площі добровільно, будь-яких особистих речей у даному житловому приміщенні немає. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач на даний час не проживає за місцем реєстрації без поважних причин, до правоохоронних органів з приводу вселення не звертався, втратив інтерес до спірного житла, так як там не проживає понад шість місяців, що підтверджується актом перевірки паспортного режиму (а.с. 7). Оскільки, відповідач не проживає у спірному житлі понад шість місяців без поважних причин, то його слід визнати таким, що втратив право на користування даним житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що йому згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.03.2010 р. належить житловий будинок [ADDRESS] у якому зареєстрований його син - відповідач по справі [PERSON] В 1994 року син одружився та перейшов проживати до дружини в с. Черніїв, однак точна адреса йому не відома. Тобто більше 20 років син не проживає в будинку. Формальна реєстрація відповідача перешкоджає йому отримати субсидію на комунальні послуги. Тому просив визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням та стягнути судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила його задовільнити. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою свого місця реєстрації, не з'явився в судове засідання, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що відповідач [PERSON]- син позивача, зареєстрований у житловому будинку [ADDRESS] власником якого згідно свідоцтва про право на нерухоме майно від 03.03.2010 р. являється позивач [PERSON].(а.с.3). Близько 20 років відповідач не проживає у зазначеному будинку. Вказані обставини підтверджуються поясненням представника позивача, показаннями свідка [PERSON], довідкою Черніївської сільської ради від 21.03.2016 р. №575(а.с.4). Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Тому відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування вказаним житлом. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок №31 по вул. Шевченка в с. Радча Тисменицького району Івано-Франківської області, у якому зареєстрований його зять- відповідач по справі [PERSON] Останній більше року не проживає в належному йому будинку. Відповідач не приймає участі в сплаті комунальних платежів чи інших витрат на утримання житла. Формальна реєстрація відповідача перешкоджає йому отримати субсидію на комунальні послуги. Тому просив визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив його задовольнити. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою свого місця реєстрації, не зявився в судове засідання, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, у звязку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що відповідач, як член сімї позивача власника житлового будинку в с. Радча, вул. Шевченка, 31 Тисменицького району Івано-Франківської області не проживає у цьому будинку без поважних причин більше одного року по даний час. Вказані обставини підтверджуються поясненням позивача, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], свідоцтвом про право власності на житловий будинок(а.с.3), довідкою Радчанської сільської ради від 06.05.2015р. №533(а.с.4). Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Тому відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування вказаним житлом. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок в [ADDRESS], у якому зареєстрований його зять- відповідач по справі [PERSON] Останній в червні 2013року припинив з дочкою подружні стосунки, і не проживає в належному йому будинку. Відповідач не приймає участі в сплаті комунальних платежів чи інших витрат на утримання житла. Формальна реєстрація відповідача перешкоджає йому отримати субсидію на комунальні послуги. Тому просив визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив його задовольнити. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою свого місця реєстрації, не з'явився в судове засідання, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що відповідач, як член сім'ї позивача - власника житлового будинку в [ADDRESS] - не проживає у цьому будинку без поважних причин більше двох років по даний час. Вказані обставини підтверджуються поясненням позивача, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], свідоцтвом про право власності на житловий будинок(а.с.4), довідкою Загвіздянської сільської ради від 02.02.2015р. №133(а.с.6). Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Тому відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування вказаним житлом. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщення. Вказує на те, що згідно договору купівлі-продажу від 19 травня 2002 року вона є власником житлового будинку,що знаходиться по [ADDRESS] З часу придбання у власність даного будинку вона була зареєстрована в ньому. Також в даному будинку разом з нею з часу його придбання був зареєстрований відповідач по справі [PERSON] , який є її колишнім чоловіком, шлюб з яким розірвано 19 травня 2010 року . З часу реєстрації відповідача і на протязі восьми років вони разом проживали в належному їй будинку, тобто до квітня місяця 2010 року .В квітні місяці 2010 року відповідач утворивши нову сім'ю залишив належне їй житлове приміщення і більше до нього не повертався ,оскільки переїхав проживати в інше місце, а саме в Івано-Франківську область м.Коломия, де і мешкає по даний час. Належне відповідачу майно, а саме його особисті речі, він забрав разом з тим коли залишав належне їй житлове приміщення . Іншого майна, яке б йому належало в будинку не було та немає на даний час. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримала повністю. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився без поважної причини, про час і місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Оскільки у відповідності до ст. 60 ЦПК України сторони мають одинакові права на надання суду доказів у справі, суд вважає, що неявка відповідача свідчить про його небажання захищати свої інтереси у суді і находить за можливе при розгляді справи по суті оцінювати докази надані суду позивачкою. Тому суд вважає можливим, розглянути справу у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів в загальному порядку. Вислухавши позивача дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно договору купівлі-продажу від 19 травня 2002 року, власником будинку який розташований по вул. Войкова 48 м.Христинівка, Черкаська область є [PERSON]. Між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб, про що свідчить свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 19.05.2010 року Згідно до довідки виданої виконкомом Христинівської міської ради яка свідчить, що [PERSON] з квітня 2010 року не проживає за адресою своєї реєстрації в [ADDRESS]. У відповідності зі ст. 72 ЖК України, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення є відсутність особи понад встановлених законодавством строків. Відповідно ст. 71 ЖК України за особою зберігається право користування житловим приміщення на протязі 6 місяців. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31.10.2012 року прописала в свою квартиру [ADDRESS] онуку [PERSON], [INFO], яка приїхала з Автономної республіки Крим для вступу до навчального закладу. В січні 2013 року відповідач повернулася проживати до батьків в Автономну республіку Крим і з того часу до Луцька не поверталася. У звязку з анексією Криму позивач не може вирішити питання про зняття відповідача з реєстрації в квартирі [ADDRESS] для оформлення документів на отримання житлових субсидій. Позивач просить суд, визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою № 24 по вул. Ветеранів, буд. 1 в м. Луцьку Волинської області. Позивач в судове засідання не зявилась, проте подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, проте належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З довідки про склад сімї № 433 від 27.03.2015 року Житлово комунального підприємства № 7 вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: головний квартиронаймач [PERSON] та онука [PERSON] (а.с. 5 ). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] хоч і зареєстрована у вищезазначеній квартирі, проте з грудня 2013 року в ній не проживає, що підтверджується довідкою Луцького МВ УМВС України у Волинській області від 04.03.2015 року № 3/3427 (а.с. 4 ). Згідно ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою № 24 по вул. Ветеранів, 1 в м. Луцьку Волинської області, у звязку з відсутністю в спірному житловому приміщенні понад встановлені строки без поважних причин. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником будинковолодіння на [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований у його будинку, однак з 2000 року в ньому не проживає, а тому втратив право на користування його житлом. Оскільки через реєстрацію відповідача у його будинку він не може реалізувати свої права, зокрема на отримання субсидії чи інших соціальних допомог, тобто це створює йому незручності, просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з викладених підстав та просили його задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у зв`язку з чим ухвалено провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на будинковолодіння (а.с.3), позивачу належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON] , який у даному будинку не проживає більше десяти років, що підтверджується актом органу місцевого самоврядування (а.с.6). Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивача та знає, що у його житловому будинку зареєстрований відповідач, який близько десяти років в цьому будинку не проживає. Аналогічні пояснення надала суду свідок [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Беручи до уваги вказані вище обставини, суд вважає, що відповідач втратив право на користування власним житлом позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.405 ЦК України,

Outcome: approved