Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з відповідачем, мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склались, відсутнє взаєморозуміння, сторони припинили спільне проживання 2 роки тому та шлюбних стосунків не підтримують, відповідач проживає з іншим чоловіком, а тому позивач вважає, що сім'я розпалася і зберегти її неможливо, має твердий намір розірвати шлюб. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач подала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії I-ТП № 033274, виданого виконкомом Черепинської сільської ради Овруцького району Житомирської області 17.09.2007 року, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 17.09.2007 року було зареєстровано шлюб, актовий запис № 9. Під час перебування в шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ТП № 248183 та серії І-ТП № 092758. Згідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів позову судом встановлено, що сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, позивач категорично не погоджується на примирення та бажає розірвати шлюб. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання та підтримання подружніх стосунків сторін стало неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюбу не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне також розяснити сторонам, що згідно з абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки у позовній заяві позивач просить визначити місце проживання дітей не з ним, а з відповідачем, суд вважає, що спору між сторонами з приводу визначення місця проживання дітей немає, а тому у задоволенні цієї вимоги слід відмовити. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути частину судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved