Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом, де просить визнати за ним право власності на 2/3 частки земельної ділянки призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га, кадастровий номер 0521684800:02:002:0165 та на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2618 га, кадастровий номер 0521684800:02:002:0166, що розташовані по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Мізяків Калинівського району Вінницької області. В обґрунтування цієї вимоги зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, зокрема у вигляді земельних ділянок. Він як спадкоємець першої черги після смерті матері, спадщину фактично прийняв, оскільки подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини та оформив частину спадкового майна. Спадщину після смерті матері також прийняв відповідач, з якими він домовився про поділ спадкового майна. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначені земельні ділянки він не має можливості в зв`язку з відсутністю належним чином посвідченого правовстановлюваного документа, через що вимушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла мати позивача- [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, зокрема у вигляді земельної ділянки призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га, кадастровий номер 0521684800:02:002:0165 та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2618 га, кадастровий номер 0521684800:02:002:0166, що розташовані по [ADDRESS] . З 01 січня 2004 року набрав чинності ЦК України. До 31 грудня 2003 року був чинним ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Разом із тим, пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно пункту 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У пункті 1 своєї постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , коли діяв ЦК УРСР 1963 року. Із змісту статті 549 ЦК УРСР убачається, що дії, які свідчать про прийняття спадщини, повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 525 ЦК УРСР встановлювалось, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли щодо спадкування після смерті [PERSON] , а спадщина відкрилася [INFO] , то такі спадкові правовідносини регулюються нормами ЦК Української РСР. У відповідності до частин першої, другої статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з статтею 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. За правилами статті 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Позивач у відповідності до вимог ст.549 ЦК УРСР вчинив дії, які свідчать про прийняття спадщини після смерті матері, подавши державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначені земельні ділянки він не має можливості в зв`язку з відсутністю належним чином посвідченого правовстановлюваного документа про що свідчить Постанова державного нотаріуса Василишиної Л.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №130/02-31 від 09.03.2021. Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ВН, виданого на підставі рішення 13 сесії 21 скликання Мізяківської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 26.12.1993 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю площею 0,5700 гектарів у межах згідно з планом, що розташована Вінницька область Калинівський район Мізяківська сільська рада , цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до листа Відділу у Калинівському районі міжрайонного управління у Калинівському та Липовецькому районах Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за вих.№0-2-0.181-65/124-21 від 08.02.2021 р., в книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю Мізяківською сільською радою здійснений запис щодо реєстрації державного акта на право приватної власності на земельну ділянку на ім`я гр. [PERSON] , зареєстрований 23.12.1997 року за №9. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved