Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив, при цьому посилався на те, що в результаті незаконних дій відповідача позивачу завдано збитків на загальну суму 23422,58 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 187216,68 грн. Відповідач перебував з позивачем у трудових відносинах та від імені позичальника [PERSON] підписав документи кредитної справи, що стали підставою у вирішенні питання про надання кредиту. У звзку з наданням [PERSON] кредитному комітету заздалегідь неправдивої інформації щодо майнового стану позичальника [PERSON] банк надав кошти позичальнику. Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09.11.2010 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України. Просить стягнути з відповідача на свою користь збитки у розмірі 187216,68 грн, в тому числі заборгованість за кредитом 77277,12 грн.; заборгованість за відсотками 70254,47 грн.; заборгованість з пені 30531,58 грн.; штраф (фіксована частина) 250,10 грн.; штраф (відсоток від суми заборгованості) 8903,16 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, підтвердив обставини, викладені у позові, суду пояснив, що [PERSON] на своєму робочому місці в приміщенні відділення банку виготовив завідомо підроблений документ, з метою отримання грошової винагороди, склав кредитну справу № 1/328-МК від 25.09.2008 року. В подальшому [PERSON] отримала кредит у сумі 10000 доларів США. Документи виготовив від імені [PERSON], зазначив, що [PERSON] є власницею автомобіля, підробив договір застави, технічний паспорт, що встановлено вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09.11.2010 року. Просить позов задовольнити. Відповідачу судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено про заочний розгляд справи відповідно до ст. ст. 224-225 ЦПК України на підставі наявних в справі доказів. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, оглянувши матеріали кримінальної справи № 1-663/10 за обвинуваченням [PERSON] за ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України, суд вважає встановленими такі обставини. 25.09.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк та [PERSON] укладено кредитний договір № 1/358-МК, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит на споживчі цілі у розмірі 10000 доларів США з терміном повернення кредиту, відсотків і винагороди не пізніше 25.09.2013 року зі сплатою відсотків у розмірі 19,5 % річних 04 числа кожного поточного місяця, зі сплатою винагороди за відкриття позичкового рахунку у розмірі 970 грн та сплатою винагороди за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,5 % від суми кредиту. Відповідно до договору при порушенні зобовязань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 40 % річних від суми залишку непогашеної суми (а. с. 52-56). 25.09.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк та [PERSON] в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 1-328-МК від 25.09.2008 року укладено договір застави № 1/328-МК/1, відповідно до умов якого [PERSON] надала в заставу автомобіль СПВ 20 РУТА СПГ 2008 року випуску, тип транспортного засобу Автобус-D, кузов № [NUMBER], обєм двигуна 2464 куб.см, державний номер [NUMBER]. Зазначено, що право власності на предмет застави підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 08.08.2008 року (а. с. 43-47, 57-61). Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09.11.2010 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України. Вироком суду встановлено, що [PERSON], працюючи на посаді спеціаліста з мікрокредитування відділення Гагарінське КФ ПАТ КБ ПриватБанк, на початку вересня 2008 року, знаходячись на своєму робочому місці, прийняв від [PERSON] усну заяву про оформлення на її імя беззаставного кредиту. 19.09.2008 року у період часу з 09.00 годин до 14.00 годин, знаходячись на своєму робочому місці, виготовив підроблений документ у вигляді резюме на імя [PERSON], до якого вніс завідомо неправдиві відомості про заставне майно [PERSON], а саме: автотранспорт марки СПВ 20 РУТА СПН, реєстраційний номер [NUMBER], що не належить [PERSON], з метою його подальшого використання для оформлення кредитного договору № 1-328-МК від 25.09.2008 року між [PERSON] та КФ ПАТ ПриватБанк на загальну суму 10000 доларів США та отримання за це від установи банку грошової винагороди у вигляді бонусів загальним розміром 75 грн, яке надіслав на розгляд до кредитного комітету, члени якого, не знаючи про злочинні наміри [PERSON], розглянули завідомо підроблені документи та винесли рішення про видачу кредиту [PERSON] 25.09.2008 року приблизно о 09.00 годин [PERSON], знаходячись на своєму робочому місці, переслідуючи корисливу мету, за допомогою програмного комплексу SYBRIDGE сформував кредитку угоду № 1/328-МК від 25.09.2008 року між [PERSON] та КФ ПАТ КБ ПриватБанк, де зазначив завідомо неправдиві відомості про наявність у [PERSON] заставного майна у вигляді автотранспорту марки СПВ 20 РУТА СПН, реєстраційний номер [NUMBER], після чого зазначену кредитну угоду за допомогою електронної банківської мережі надіслав, тобто використав, для авторизації до кредитного центру ПАТ КБ ПриватБанк м. Дніпропетровськ. 25.09.2008 року приблизно о 10.00 годин [PERSON] після авторизації угоди № 1/328-МК від 25.09.2008 року між [PERSON] та КФ ПАТ КБ ПриватБанк склав кредитну справу № 1/328-МК від 25.09.2008 року, що не мала відомостей про заставне майно, та приблизно о 15.00 годин надав на підпис [PERSON], яка не знала про злочинні наміри [PERSON] та в подальшому отримала кредит на загальну суму 10000 доларів США. Після чого [PERSON] склав, тобто виготовив, іншу кредитну справу № 1/328-МК від 25.09.2008 року, до якої вніс завідомо неправдиві відомості про наявність у [PERSON] рухомого майна, тобто предмету застави, які відобразив в таких документах: договір застави рухомого майна від 25.09.2008 року, акт перевірки цільового використання грошових коштів від 25.09.2008 року, експертний висновок з оцінки застави від 25.09.2008 року, договір страхування наземного транспорту № KKHGMA01936 від 25.09.2008 року, заява про оформлення договору страхування наземного транспорту від 25.09.2008 року, а початкову справу з підписами [PERSON] знищив. Після чого, на виготовленій кредитній справі [PERSON] власноруч поставив підписи від імені [PERSON] у всіх документах кредитної справи № 1/328-МК від 25.09.2008 року. [PERSON] свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України, визнав повністю (а. с. 5-8). Відповідно до акту перевірки та переоцінки предмета застави від 17.12.2012 року автотранспорт СПВ 20 РУТА СПГ, Автобус-D, [NUMBER], кузов [NUMBER] як предмет застави по кредитному договору № 1/328-МК від 25.09.2008 року відсутній. Міститься примітка, що [PERSON] зазначеним автомобілем не володіла, фактично його у неї ніколи не було (а. с. 42). Згідно з розрахунком борг [PERSON] за протиправні дії щодо укладення договору № 1/328-МК від 25.09.2008 року станом на 20.07.2013 року становить 23422,58 доларів США: - заборгованість за кредитом 9668,10 доларів США; - заборгованість за відсотками 8789,50 доларів США; - заборгованість з пені 3819,82 доларів США; - штраф (фіксована частина) 31,29 доларів США; - штраф (відсоток від суми заборгованості) 1113,87 доларів США (а. с. 39-41), що за офіційним курсом НБУ станом на 05.04.2013 року (100 доларів США - 799,3000 гривень (а. с. 11-12) становить 187216,68 грн. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають з права на відшкодування збитків, завданих злочином. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному обсязі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного право, має право на їх відшкодування. Збитками серед іншого є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Проте, посилання представника позивача, що з відповідача підлягають стягненню відсотки та неустойка, що на його погляд є упущеною вигодою, суд вважає, безпідставними, оскільки між сторонами існують деліктні (позадоговірні) правовідносини з огляду на те, що кредитний договір укладено не між позивачем та відповідачем, відповідач не приймав на себе цивільно-правові обовязки позичальника з обовязком сплатити банку проценти за користування грошима, а також з відповідальності за неналежне виконання цих обовязків у вигляді штрафу та пені. Суд вважає, що шкоду, завдану злочином, складають лише кошти, реально отримані [PERSON], за відрахуванням суми, повернутої банку в рахунок погашення заборгованості, а не нараховані банком відсотки, пеня, штраф, які повязанні лише з виконанням чи невиконанням договірних зобовязань, які між сторонами відсутні. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідча на користь позивача процентів, пені, штрафу не підлягають задоволенню, а підлягають стягненню з відповідача на користь банку збитки, завдані злочином, у розмірі 9668,10 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 77277,12 грн. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial