Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач в позові вказує, що їй та її чоловіку [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 10 січня 1994 року виконкомом Калинівської міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням № 244 від 04 січня 1994 року на праві спільної сумісної власності належить приватизована квартира за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира зареєстрована в Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації, що підтверджує право спільної сумісної власності на квартиру, їх частки в праві спільної сумісної власності не визначені. [INFO] [PERSON] помер. На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з частини приватизованої квартири [ADDRESS] . В передбачений законом шестимісячний термін, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири позивачу було відмовлено, оскільки в свідоцтві про право власності на житло не виділена частка спадкового майна у спільній сумісній власності, яка належала померлому [PERSON] . Крім того, у свідоцтві про право власності на житло невірно вказано прізвище позивачки та її чоловіка « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Позивач разом з [PERSON] однаково володіли та користувались квартирою, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, тому їхні частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними і кожному з них, як співвласнику належить право власності на 1/2 частку квартири. Тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглянути у її відсутність. Представник відповідача Калинівської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи наявна заява в якій вони позовні вимоги позивача визнають повністю та просять справу розглянути у відсутність їх представника. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити з таких підстав. Так позивачу та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 10 січня 1994 року виконкомом Калинівської міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням № 244 від 04 січня 1994 року на праві спільної сумісної власності належить приватизована квартира за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира зареєстрована в Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації, що підтверджує право спільної сумісної власності на квартиру, їх частки в праві спільної сумісної власності не визначені. [INFO] [PERSON] помер. На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з частини приватизованої квартири [ADDRESS] . В передбачений законом шестимісячний термін, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири позивачу було відмовлено, оскільки в свідоцтві про право власності на житло не виділена частка спадкового майна у спільній сумісній власності, яка належала померлому [PERSON] . Крім того, у свідоцтві про право власності на житло невірно вказано прізвище позивачки та її чоловіка « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». В усіх своїх документах позивачка та її чоловік значилися як « [PERSON] »: в паспотрі, довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, в свідоцтві про одруження, в свідоцтві про смерть. Таким чином, в свідоцтві про право власності на житло, виданого 10 січня 1994 року виконкомом Калинівської міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням № 244 від 04 січня 1994 року - замість правильного прізвища позивачки та її чоловіка « [PERSON] » помилково записано прізвище « [PERSON] ». Згідно з п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Позивач разом з [PERSON] однаково володіли та користувались квартирою, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, тому їхні частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними і кожному з них, як співвласнику належить право власності на 1/2 частку квартири. Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. На підставі викладеного та

Outcome: approved