Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договоромв сумі 48047,13 грн. Свої вимоги банк мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14.06.2012 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 3200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат на умовах, передбачених дійсним договором. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Станом на 31.03.2017 р. відповідач порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 48047,13 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 2620,45 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 38862,53 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3800,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 2264,15 грн. Таким чином, ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі, а тому суд вважає, що слід вирішити справу на підставі наявних в справі доказів, постановивши заочне рішення. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, взявши до уваги заяву представника позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.06.2012 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 3200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.5-6). Виходячи із змісту ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, сторонами по справі були узгоджені всі істотні умови, необхідні для договорів даного виду, зміст умов кредитного договору є чітким та зрозумілим для сторін, договір підписаний позивачем та відповідачем. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання та правил банківських послуг, правил користування платіжною карткою, а також відповідач повинен забезпечити повернення одержаного кредиту. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанком» Умовами та правилами надання банківських послуг , Тарифами, Правилами користування платіжною карткою складають між банком та позичальником кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Пунктами 2.1.1.2.3,2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.23 зворот). Відповідно до ст. 634 ч.1 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом та проводити погашення кредиту щомісячними платежами. Відповідач умови договору не виконала, станом на 31.03.2017 р. відповідач порушила умови кредитного договору і має заборгованість по тілу кредиту - 2620,45 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 38862,53 грн. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбаченим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с.26). Також кредитним договором передбачено, що за несвоєчасне погашення заборгованості, банк нараховує пеню (процентна складова ) яка складається з пені 1 (базова процентна ставка по договору/30 нараховується за кожний день просрочки кредиту) + пені 2 (1 % від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, при належності просрочки за кредитом або процентами 5 і більше днів при виникненні просрочки на суму більш як 50 грн.), сума якої складає 2264,15 грн. (а.с.28 зворот). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності та передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З урахуванням викладеного ,в даному випадку саме пеня, як різновид неустойки, є спеціальним видом забезпечення виконання грошового зобов'язання і за текстом кредитного договору пеня визначається , як перший із способів забезпечення зобов'язання позичальника перед банком в порівнянні із штрафом і підлягає стягненню. Згідно ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність у один рік застосовується до вимог про стягнення пені. Таким чином суд вважає , що з відповідача на користь позивача вимоги щодо стягнення пені необхідно задовольнити частково та стягнути заборгованість за один рік, що становить 1300 грн (3800-2500) В частині стягнення суми штрафу у рпозмірі 500 грн та штрафу ( процентна складова) у розмірі 2264 грн 15 коп необхідно відмовити., як подвійна відповідальність за порушення умов кредитного договору, що суперечить ст.61 Конституції України. Згідно умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом та проводити погашення кредиту. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав в повні мірі. Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника вимагати повернення всієї суми кредиту. Правовідносини які склалися між сторонами регулюються ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами ст. 536 ЦК України. Аналізуючи наведені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають частково задоволенню та стягненню підлягає заборгованість станом на 31.03.2017 р. в сумі 42782грн.98 коп , яка складається з: 2620,45 грн. - заборгованість за кредитом; 38862,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1300,00 грн. - заборгованість за пенею.

Outcome: partial