Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про примусове виселення із житлового будинку, що перебуває в іпотеці згідно договору іпотеки від 10.11.2006 року, затвердженого приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Маркуц У.М зареєстрованим в реєстрі за № 2986. Представник позивача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» - Новосад С.В. в судове засідання не з'явився, подав до суду із заявою в якій просив суд розглядати справу у відсутності представника позивача. Проти ухвалення судом заочного судового рішення не заперечив. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, 07.11.2006 року між Банком «Фінанси та кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1840 pv-06 на підставі якого банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 49500 дол. США в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності з оплатою за процентними ставками, встановленими договором та строком дії до 07.11.2021 року. У зв'язку із порушенням [PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо строків повернення кредитних коштів, банком було подано позовну заяву про примусове стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Косівського районного суду позов задоволено та в рахунок погашення заборгованості в еквіваленті до національної валюти в розмірі 548 538,48 грн. звернуто стягнення на заставлений житловий будинок та земельну ділянку під ним, що знаходяться в [ADDRESS]. Тому просить суд примусово виселити відповідача та будь-яких інших мешканців, що проживають чи зареєстровані у житловому будинку по [ADDRESS]. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, а саме через орган реєстрації місця проживання було отримано повідомлення, що відповідач значиться зареєстрованим в [ADDRESS], по даній адресі відповідачу направлена судова повістка, яка повернулась з відміткою, що за зазначеною адресою відповідач не проживає - відповідно до вимог ч.5 п.4 ст. 74 ЦПК України - у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою(за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованому у встановленому порядку), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 07.11.2006 р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 10.11.2006 року, затвердженого приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Маркуц У.М зареєстрованим в реєстрі за № 2986, відповідно до п. 1.1 якого іпотекодавець зобов'язався до 07 листопада 2021 року повернути іпотеко держателю кредит у розмірі 49500 доларів США, а також сплати процентів за користування кредитними ресурсами, виходячи з процентної ставки 15% річних, а також комісійної винагороди за кредитним договором, неустойки. (а.с. 5-7) В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору за вказаним договором іпотеки відповідачем було передано житловий будинок та земельну ділянку під ним, що знаходяться в [ADDRESS], який належить іпотекодавцю на праві особистої приватної власності. 12.09.2012р. рішенням Косівського районного суду № 0910/2-947/2011 позов ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору за рахунок предмета іпотеки судом вирішено в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 1840 pv-06 від 07 листопада 2006 року в розмірі 548538,48 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку, кадастровий номер: [NUMBER] за адресою [ADDRESS], шляхом надання ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Прикарпатське регіональне відділення» права продажу від свого імені будь-якій особі-покупцеві предметів іпотеки та надати всі повноваження для здійснення продажу, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія виконавчого листа (а.с. 11). 14.11.2014 року позивачем відповідачу надсилалась письмова вимога про добровільне звільнення протягом тридцяти днів з моменту отримання вимоги житловий будинок з господарськими спорудами та земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] (а.с. 12), яке позивачем було отримано 27.11.2014р. (а.с. 12 на звороті). Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Порядок виселення мешканців з будинку, який є предметом іпотеки передбачений ч. ч. 2, 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якого після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк, добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Таким чином, враховуючи що існує рішення суду про звернення стягнення на предмети іпотеки, яке набрало законної сили, є всі підстави для задоволення вимог позивача про примусове виселення відповідача з житлового будинку по [ADDRESS]. Крім того, з позовної заяви вбачається, що позивач також просив виселити будь-яких інших мешканців, що проживають чи зареєстровані в спірному житлі. В силу ст. ч. 3 ст. 109 ЖК України та частинах 2 та 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», виселення з житлового приміщення проводиться щодо всіх громадян, що мешкають у ньому. Суд вважає, що заявлена позивачем вимога щодо виселення будь-яких інших осіб не може бути задоволена, оскільки за таких обставин неможливо розглянути спір про виселення невизначеного переліку осіб,а дані особи не були залучені до участі в справі як співвідповідачі в порядку, передбаченому ч.1 ст.33 ЦПК України. Письмова вимога про добровільне звільнення житлового приміщення таким особам не направлялася. Тому суд не може приймати рішення про виселення з житлового будинку будь-яких інших осіб, що проживають чи зареєстровані в спірному житлі. Перелік осіб, до яких у позивача є претензії про їх виселення визначається самим позивачем.Розгляд судом справи щодо невизначеного переліку осіб порушить право осіб на участь в судовому розгляді справи за її участі без такої особи. Крім цього, законом встановлено категорії осіб, виселення яких здійснюється з дотриманням особливих правил розгляду відповідних спорів, з урахуванням їх правового статусу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі наведеного, ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та

Outcome: approved