Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд стягнути з останнього на його користь борг в розмірі 6 000,00 доларів США, що еквівалентно 156 660,00 гривень на час подачі позовної заяви до суду, а також 1 566,60 гривень судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 01.02.2015 року відповідач під розписку позичив у позивача 6 000,00 доларів США, що в еквіваленті на момент передачі коштів становило 150 000,00 гривень, та зобовязався повернути позичені кошти до 01.05.2015 року. Після закінчення вказаного строку відповідач позичених коштів не повернув та ухиляється від повернення таких, що і стало причиною звернення до суду із позовною заявою. Позивач та його представник [PERSON] у судове засідання зявились, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надав, в силу положень ст. 169 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. З письмової згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його представника, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Згідно розписки [PERSON], останній 01.02.2015 року взяв позику у [PERSON], а саме грошові кошти в сумі 6 000,00 доларів США (еквівалентно 150 000,00 гривень) та зобовязався повернути позичені кошти до 01.05.2016 року. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Оригінал зазначеної розписки було представлено позивачем у судовому засіданні для огляду суду. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 2 ст.545 ЦК України передбачено, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. Судом встановлено, що відповідач зазначеного вище боргового зобовязання щодо повернення позивачу позичених коштів у розмірі 6\~000,00 доларів США в обумовлений сторонами строк не повернув, зазначена обставина стверджується наявністю у позивача оригіналу розписки від 01.02.2015 року, яку було надано суду для огляду в судовому засіданні. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а також передбачено способами захисту цивільних прав та інтересів. За вказаних вище обставин та встановлених судом фактів, беручи до уваги те, що відповідач позичив у позивача кошти та зобовязався такі повернути в обумовлений сторонами строк, проте свого зобовязання не виконав та боргу не повернув, те, що позивач має право на захист свого порушеного цивільного права та інтересу у судовому порядку, суд прийшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Позивач зазначає, що на момент звернення із позовом в суд, тобто станом на 04.04.2016 року, сума боргу в розмірі 6\~000,00 доларів США була еквівалентною 156 660,00 гривень, проте такі покликання свого фактичного відображення не знайшли, оскільки згідно офіційного курсу НБУ станом на 04.04.2016 року 100,00 доларів США були еквівалентними 2 610,8475 гривень, відтак, 6\~000,00 доларів США були еквівалентними 156\~650,85 гривень, тому саме остання сума коштів підлягає до стягнення з відповідача в користь позивача. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтверджені понесені судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог, а саме 1\~566,50 гривень.

Outcome: partial