Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач в травні 2014 року звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування за позовом зазначив, що 28.07.2005 року він передав в іпотеку об'єкт нерухомого майна, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] за договором іпотеки, посвідченим 28.07.2005 року приватним нотаріусом [PERSON] під № 714, що був укладений з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № LGJWGF02790001 від 26.07.2005 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступник ПАТ КБ «Приватбанк»). Оскільки, на даний час заборгованість перед банком погашена повністю, позивач просить знять заборону відчуження на спірне домоволодіння. Позивач бажає продати спірне домоволодіння, в зв'язку із чим звернувся до нотаріуса та отримав відмову, в зв'язку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд зняти заборону на відчуження нерухомого майна та виключення його з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна - відповідного житлового будинку. Позивач в судове засідання не з'явився, за заявою від 05.06.2014 року позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні та просить суд справу розглянути за його відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, за листом від 04.06.2014 року № 176/01-16 просить суд розглянути позов за його відсутності, позовні вимоги визнає частково. Третя особа до судового засідання не з'явилася, заперечень суду не направила. За ч.3 ст. 36 ЦПК України, якщо від третьої особи не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, справа розглядається без неї. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. За договором купівлі - продажу від 27.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Новоайдарського районного нотаріального округу [PERSON] за № 690, домоволодіння та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], відчужена [PERSON], за витягом № 1276195 від 27.07.2005 року вбачається про його внесення до Державного реєстру правочинів за № 734784 (а.с. 7-8). За витягом від 27.07.2005 року № 7891557 зазначено про реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON] - домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладено договір іпотеки від 28.07.2005 року, який посвідчений приватним нотаріусом Новоайдарського районного нотаріального округу [PERSON] за № 714, за витягом № 4250300 від 28.07.2005 року вбачається про його внесення до Єдиного реєстру заборони відчуження за № 2234279 (а.с. 10-13). За витягом приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу [PERSON] № 4250484 від 28.07.2005 року накладено заборону на нерухоме майно: земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). За листом ПАТ КБ «Приватбанк» від 23.05.2014 року б/н, направленим на адресу приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу [PERSON] вбачається про те, що заборгованості за кредитним договором від 26.07.2005 року № LGJWGF02790001 погашена в повному обсязі (а.с. 16). Відповідно ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В зв'язку з існуванням вищезазначеної заборони, позивач не може реалізувати своє законне право, як власника, розпорядитися на свій розсуд належним йому за законом нерухомим майном. Відповідно до ст.20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю...... Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом....... Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Згідно ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За даних обставин, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення права власності позивача, який не має можливості його реалізувати, а тому суд вважає, що дані позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 9, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Однією з підстав проведення державної реєстрації прав, їх обтяжень, внесення змін у відповідні реєстри, в тому числі Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є рішення суду, що набрало законної сили. На підставі наведеного,

Outcome: approved