Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16.06.2014 року померла його бабця [PERSON]. В останньої було троє дітей: [PERSON] (його батько), [PERSON] та [PERSON] (а після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON]. За життя [PERSON] скала заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті заповіла усе належне їй майно своїй дочці [PERSON]. Зазначає також те, що його дядько [PERSON] помер в 1990 році, а його батько [PERSON] 12.10.2006 року. Крім того, 21.09.2016 року померла його тітка [PERSON]. При цьому, вказує, що ще у 2004 році помер чоловік його тітки, а дітей у неї не було. Лише після смерті тітки йому стало відомо, що вона не зверталася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав. У звязку з цим, після смерті тітки він звернувся в нотаріальну контору для оформлення спадкових прав після смерті бабці, однак йому було відмовлено у звязку із пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відтак, просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 04.04.2017 року було відкрито провадження за вказаною позовною заявою та призначено попереднє судове засідання (а.с.18). 28.08.2017 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов, у якому, серед іншого, представник відповідача визнав позов [PERSON] (а.с.19). Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 20.03.2018 року постановлено закрити підготовче провадження у цій справі та призначену таку до судового розгляду по суті (а.с.40). В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги, з підстав викладених у позові та просили задовольнити такі вимоги в повному обсязі. Представник Козлівської селищної ради Козівського району Тернопільської області в підготовче засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, однак подав, при цьому, заяву про здійснення розгляду справи у його відсутності. Відповідно до ч.6\~ст.263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам\~статті 206 цього Кодексу. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Згідно з ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 статті 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON], народився 10.02.1983 року, а його батьками були: [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). [PERSON] (батько позивача), народився [INFO] і його батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с.26). 12.10.2006 року помер батько позивача [PERSON], [INFO] (а.с.9). 16.06.2014 року померла [PERSON] (баба позивача) (а.с.10). На випадок своєї смерті, [PERSON] заповіла усе належне їй майно [PERSON] (а.с.12). Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] на праві власності належали: земельна ділянка площею 2,07 га для ведення сільського господарства на території Покропивнянської сільської ради Козівського району Тернопільської області згідно з державним актом І-ТР №017526 (а.с.13); жилий будинок з надвірними побудовами, який знаходиться за адресою: Тернопільська область, Козівський район, с. Покропивна, вул. Закутина, 26 (а.с.14). Крім того, [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР-VIII №011921 (а.с.15). Спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] [PERSON], [INFO], яка є тіткою позивача, що не заперечується сторонами і не потребує додаткового доказування згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України, померла 21.09.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД, виданого повторно 28.12.2017 року (а.с.38). Звернувшись із заявою до Козівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, позивачу, згідно із листом-розясненням від 15.02.2018 року №147/01-16, розяснено, що він вважається таким, що не прийняв спадщину так як не подав у встановлений законом шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини з моменту смерті спадкодавця і не проживав та не був зареєстрований разом із спадкодавцем. Водночас, йому рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.37). Відповідно до ч.1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 2\~ст. 1220 ЦК України). Частина 3\~ст.1272 ЦК України\~визначає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 надано роз'яснення про те, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Як на підставу пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач покликається на те, що бабця заповіла усе належне їй майно своїй доньці [PERSON], і йому не було відомо аж до моменту її смерті про те, що вона не зверталася для оформлення свої спадкових прав. Після смерті його тітки, чоловік якої помер у 2004 році, а дітей у них не було, йому стало відомо, що [PERSON] не зверталася до нотаріуса для оформлення спадкових прав за заповітом після смерті [PERSON]. Зазначені обставини суд визнає поважними причинами пропуску строку звернення позивачем з заявою про прийняття спадщини, що не залежали від його волі. Відтак, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] є підставним та обґрунтованим. При цьому, суд вважає, що більш ніж достатнім строком для звернення позивача із заявою про прийняття спадщини є двомісячний строк, а тому позов слід задовольнити частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial