Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач в позовній заяві та разом із своїм представником в судовому засіданні просять суд стягнути з відповідача в користь позивача борг в сумі 211507,19 гривні та судовий збір в сумі 2115,08 гривні, покликаючись на те, що 13.05.2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики у формі розписки, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 9000,00 доларів США із строком повернення до 16.05.2012 року. На даний час [PERSON] борг позивачу не повернув, на вимоги не реагує, тобто ухиляється від свого зобов'язання. Також позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що грошових коштів відповідачу не позичав, а розписка дана як гарантія повернення заподіяних йому збитків внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП за його участі та участі сина відповідача. Відповідач та його представник в судовому засіданні позову не визнали та просять відмовити в його задоволенні, агрументуючи свою позицію тим, що 13.05.2012 року близько 05 год. 10 хв. неповнолітній син [PERSON] [PERSON] [PERSON] керуючи автомобілем Мерседес неподалік с.Голігради Заліщицького району допустив зіткнення з зустрічним транспортним засобом Мерседес під керуванням [PERSON] Внаслідок даного ДТП обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Близько 06 години, після доставки працівниками міліції автомобілів на СТО, що в м.Заліщики працівник ДАІ [PERSON] та позивач стали вимагати від відповідача написання розписки про отримання позики в [PERSON] в сумі 9000,00 доларів США. Така розписка [PERSON] була написана, але грошей [PERSON] йому не позичав, оскільки розписка давалась як гарантія відшкодування збитків внаслідок пошкодження автомобіля [PERSON] Свідки, що зазначені в розписці засвідчили дачу розписки в їх присутності, а не факт передачі грошових коштів. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи із наступного: Згідно ст.1046 ЦК УКраїни за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ч.2 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позивачем [PERSON] представлено суду оригінал розписки, даної [PERSON], про те, що 13.05.2012 року він позичив у [PERSON] гроші в сумі 9000 доларів США, які зобов'язався повернути 16.05.2012 року. Однак дана розписка не посвідчує факт передання позичальнику позикодавцем грошових коштів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що розписка [PERSON] давалась після ДТП за участі [PERSON] та сина [PERSON] [PERSON], як гарантія відшкодування збитків завданих внаслідок пошкодження автомобіля [PERSON] Це відбувалось на СТО, що належить ПП Крайнику. Гроші [PERSON] [PERSON] не передавав. Свідок [PERSON] дав суду покази аналогічні показам свідка [PERSON] Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач в судовому засіданні не навів доказів передачі грошей в сумі 9000 доларів США [PERSON], а навпаки пояснив, що розписка дана відповідачем як гарантія повернення заподіяних йому збитків внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП за його участі та участі сина [PERSON] Також факту передачі грошей не підтвердили допитані в судовому засіданні свідки. Враховуючи відсутність факту передачі [PERSON] [PERSON] грошей, як основної умови укладення договору позики, суд вважає, що за таких обставин договір позики не можна вважати укладеним. Вищевказане знайшло своє повне ствердження в судовому засіданні поясненнями самого позивача, а також поясненнями відповідача та показами свідків. А, тому суд приходить до переконання, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. Вирішуючи згідно ст.88 ЦПК України питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах. Суд також вважає, що слід скасувати ухвалу Заліщицького районного суду від 15.05.2015 року про заборону відчуження будь-якого нерухомого та рухомого майна, яке належить на праві приватної власності [PERSON] в межах суми боргу, яка становить 211507,19 гривні.

Outcome: dismissed