overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

Позивач звернувся 29.07.2015 р. до суду із позовом до відповідачів про стягнення суми боргу. В заяві вказали, що відповідачі не сплачують за надані послуги з теплопостачання, у період з 01.03.2013 року по 01.07.2015 р. утворилася заборгованість в сумі 9450,7 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та прохала його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали та пояснили, що не сплачували за надані послуги в повному обсязі в звязку з скрутним матеріальним становищем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, перебуває за межами України. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що «Полтаватеплоенерго» як постачальна організація надає відповідачу послуги з теплопостачання. У період з 01.03.2012 р по 01.07.2015 р. у відповідачів утворилася заборгованість в сумі 9450,7 грн. , яка підлягає стягненню. Відповідно до п.18 Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення споживач зобовязаний оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, зобовязаний сплатити суму заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також відсотки три відсотка річних від простроченої суми. За період з 01.04.2013 по 01.07.2015 р. нараховано індекс інфляції в сумі 3632,11 грн. та 3% річних в сумі 251,39 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач звернувся 29.07.2015 р. до суду із позовом до відповідачів про стягнення суми боргу. В заяві вказали, що відповідачі не сплачують за надані послуги з теплопостачання, у період з 01.06.2013 року по 01.07.2015 р. утворилася заборгованість в сумі 5931,51 грн. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явився, суд про причину неявки не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що «Полтаватеплоенерго» як постачальна організація надає відповідачу послуги з теплопостачання. У період з 01.06.2013 року по 01.07.2015 р. у відповідачів утворилася заборгованість в сумі 5931,51 грн., яка підлягає стягненню. Відповідно до п.18 Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення споживач зобов'язаний оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також відсотки три відсотка річних від простроченої суми. За період з 01.08.2013 по 01.07.2015 р. нараховано індекс інфляції в сумі 2396,86 грн. та 3% річних в сумі 151,24 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач звернувся 29.07.2015 р. до суду із позовом до відповідачів про стягнення суми боргу. В заяві вказали, що відповідачі не сплачують за надані послуги з теплопостачання, у період з 01.07.2013 року по 01.07.2015 р. утворилася заборгованість в сумі 3605,36 грн. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явився, суд про причину неявки не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що «Полтаватеплоенерго» як постачальна організація надає відповідачу послуги з теплопостачання. У період з 01.07.2013 року по 01.07.2015 р. у відповідачів утворилася заборгованість в сумі 3605,36 грн., яка підлягає стягненню. Відповідно до п.18 Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення споживач зобов'язаний оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також відсотки три відсотка річних від простроченої суми. За період з 01.03.2013 по 01.07.2015 р. нараховано індекс інфляції в сумі 1462,28 грн. та 3% річних в сумі 110,51 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивач звернувся 29.12.2020 р. до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 38998,22 грн. В заяві вказали, що відповідачі не сплачують за надані послуги з теплопостачання, і у період з 01.10.2014 по 01.12.2020 утворилася заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 33038,06 грн. , яку прохали стягнути, з врахуванням індекс інфляції в сумі 4003,97 грн. та 3 % річних в сумі 1956,19 грн. 14.01.2021 р. судом відкрито спрощене позовне провадження по справі. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, суд про причину неявки не повідомили. Викликалися через оголошення на сайті. Відзвив від відповідачів у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України, до суду не надходив. Враховуючи вказане, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних матеріалів у справі та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго»як постачальна організація надає відповідачу послуги з теплопостачання за адресою- [ADDRESS] . У період з 01.10.2014 по 01.12.2020 у відповідачів утворилася заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 33038,06 грн. , яка підлягає стягненню. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також відсотки три відсотка річних від простроченої суми. За період з 21.11.2014 по 01.12.2020 нараховано індекс інфляції в сумі 4003,97 грн. та 3 % річних в сумі 1956,19 грн., які підлягають стягненню. В зв`язку з неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань перед товариством, вказана обставина стала підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів також підлягає стягненню на користь позивача сплачена сума судового збору в розмірі 2102 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач звернувся 29 травня 2018 року до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 21.11.2008 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони не мають дітей. Шлюбні відносини сторони не підтримують вже тривалий час з початку 2016 року, так як відповідачка фактично з цього часу виїхала до Америки до своєї доньки від першого шлюбу. Кожен з подружжя має протилежні погляди на шлюб та сім?ю. Відповідач постійно нехтує сімейним цінностями, з її ініціативи виникають сварки. Примирення не можливе. Провадження у справі відкрито 07 червня 2018 року та встановлено загальний порядок розгляду справи. Відповідач відзив на позов не надавала. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з?явилась, не має зареєстрованого місця проживання по Одеській області, викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не надавала. Суд розглянув справу за відсутності сторін на підстави наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2008 року, про що свідчить актовий запис №971, зроблений Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції (свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] ). В зв?язку з реєстрацією шлюбу сторони свої прізвища не змінювали. Від шлюбу сторони не мають дітей. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сімейне життя у сторін не склалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Майнового спору не існує. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає що спільне життя та збереження шлюбу неможливо, а відповідачка не надала заперечень проти розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб одного з подружжя, сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернувся 29 травня 2018 року до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 24.11.2007 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитини [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони не підтримують вже тривалий час та живуть кожен своїм життям. Примирення не можливе. Провадження у справі відкрито 07 червня 2018 року та встановлено загальний порядок розгляду справи. Відповідач відзив на позов не надавала. 19 листопада судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з?явилась, надала заяву, якою позов визнала повністю, не заперечувала проти розірвання шлюбу, просила слухати справу за її відсутності. Суд розглянув справу за відсутності сторін на підстави наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2007 року, про що свідчить актовий запис №719, зроблений Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER]). Відповідач у зв?язку з укладенням шлюбу змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитини [PERSON], [INFO], яка проживає з матір?ю та залишається проживати з нею після розірвання шлюбу, проти чого позивач не заперечує. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сімейне життя у сторін не склалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Майнового спору не існує. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає що спільне життя та збереження шлюбу неможливо, а відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб одного з подружжя, сім'я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі. Відповідач не заявляла суду про свої наміри змінити прізвище після розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернувся 30.10.2018р. до суду із позовом до відповідачів про стягнення суми боргу. В заяві вказали, що відповідачі не сплачують за надані послуги з теплопостачання, у період з 01.10.2014 р. по 01.09.2018 р. утворилась заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 14417,13 грн. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідачі в судове засідання повторно не зявилися, суд про причину неявки не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що «Полтаватеплоенерго» як постачальна організація надає відповідачу послуги з теплопостачання. У період з 01.10.2014 р. по 01.09.2018 р. утворилась заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 14417,13 грн., яка підлягає стягненню. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» споживач зобовязаний оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, зобовязаний сплатити суму заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також відсотки три відсотка річних від простроченої суми. За період з 01.12.2014 р. по 01.09.2018 р. нараховано індекс інфляції в сумі 2523,14 грн. та 3% річних в сумі 697,32 грн., які підлягають стягненню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач звернувся 30.12.2009 року до Малиновського районного суду м. Одеси із позовною заявою до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням у гуртожитку, що знаходиться за адресою м. Одеса, вул. Водопровідна, 13А. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що гуртожиток належить позивачу на праві приватної власності, відповідачка по зазначеній адресі не проживає з 23.12.2009 року, тобто більше року, в трудових відносинах з позивачем на час предявлення позову не перебуває, тому просить визнати її втратившим право користування жилим приміщенням у гуртожитку та зняти з реєстраційного обліку. Представник позивача надав суду заяву в якій просив розглянути справу в заочному порядку за його відсутністю, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, за місцем реєстрації, останнім відомим місцем проживання. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник співвідповідача Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що гуртожиток, що розташований в м. Одесі, вул. Водопровідна, будинок № 13А належить ВАТ «Стальканат», що підтверджується свідоцтвом про право власності на нежилі будівлі, виданого виконкомом Одеської міської ради 31.10.2003 року. З акту комісії ВАТ «Стальканат» від 14.04.2008 року вбачається, що [PERSON] не проживає в гуртожитку по вул. Водопровідна, 13А, зареєстрована за зазначеною адресою з 12.10.1992 р. З довідки комунального відділу «Стальканат» від 26.11.2009 р. вбачається, що [PERSON] не проживає за зазначеною адресою з 2005 року, довідкою відділу кадрів ВАТ «Стальканат» від 08.04.2008 р. підтверджується, що [PERSON] у ВАТ «Стальканат» не працює. Судом встановлено, що відповідачка з гуртожитку вибула, що підтверджується, зокрема не отриманням по зазначеній адресі відповідачем судової кореспонденції, актом комісії гуртожитку про не проживання відповідача по зазначеній адресі. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Оскільки позивач є власником майна, а реєстрація відповідачки по зазначеній адресі перешкоджає позивачу у реалізації свого права власності, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач звернувся 30.12.2009 року до Малиновського районного суду м. Одеси із позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням у гуртожитку, що знаходиться за адресою м. Одеса, вул. Водопровідна, 13А. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що гуртожиток належить позивачу на праві приватної власності, відповідач по зазначеній адресі не проживає з 23.12.2009 року, тобто більше року, в трудових відносинах з позивачем на час предявлення позову не перебуває, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням гуртожитку. Представник позивача надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся рекомендованою кореспонденцією, зокрема за адресою м. Одеса, вул. Водопровідна, 13А. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що гуртожиток, що розташований в м. Одесі, вул. Водопровідна, будинок № 13А належить ВАТ «Стальканат», що підтверджується свідоцтвом про право власності на нежилі будівлі, виданого виконкомом Одеської міської ради 31.10.2003 року. З акту комісії ВАТ «Стальканат» від 14.04.2008 року вбачається, що [PERSON] не проживає в гуртожитку по вул. Водопровідна, 13А, зареєстрований за зазначеною адресою з 10.11.1995 року. З довідки комунального відділу «Стальканат» від 26.11.2009 року вбачається, що [PERSON] не проживає за зазначеною адресою з 2005 року, з довідки ВАТ «Стальканат» від 08.04.2008 року вбачається, що [PERSON] у ВАТ «Стальканат» не працює. Судом встановлено, що відповідач з гуртожитку вибув, що підтверджується, зокрема не отриманням по зазначеній адресі відповідачем судової кореспонденції, актом комісії гуртожитку про не проживання відповідача по зазначеній адресі. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Оскільки позивач є власником майна, а реєстрація відповідача по зазначеній адресі перешкоджає позивачу у реалізації свого права власності, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

Позивач звернувся 30 травня 2018 року до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що сторони, які мають від шлюбу неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], фактично з 2010 року сімейних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, хоча продовжують проживати в одній квартирі через побутові складнощі. Шлюб існує формально, примирення неможливе. Провадження по справі відкрито 07 червня 2018 року. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд розглядає справу за відсутності сторін на підстави наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 червня 2009 року, про що свідчить актовий запис №154, зроблений третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (свідоцтво про шлюб Серія 1-ЖД №104868). В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сімейне життя у сторін не склалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин в 2010 році. Майнового спору та спору про проживання дітей не існує. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає що спільне життя та збереження шлюбу неможливо, а відповідачне заперечуєпроти розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб одного з подружжя, сім'я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі. \~ \~ \~ \~Відповідач, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу з «Александрова» на «Нестеренко», не проінформувала суд про своє бажання змінити своє прізвище після розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved