Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач завернувся до суду з позовом ТОВ «Инжиніринг-Україна» про стягнення заборгованості по заробітній платі посилаючись на те, що в період з 04.03.2013 року до 15.10.2015 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Инжиніринг-Україна». Наказом керівника товариства №12-1 від 04.03.2013 року був зарахований на посаду інженера-конструктора в групу «Авіоніка», а наказом №69 від 15.10.2015 року був звільнений за власним бажанням. Відповідач був зобовязаний в день звільнення видати Позивачу належним чино заповнену трудову книжку та провести з ним кінцевий розрахунок по виплаті заробітної плати та усіх нарахувань, на які Позивач мав право, перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем. У день звільнення Позивачу надана роздруківка про нараховану суму у розмірі 18185 грн. 82 коп. З грудня 2014 року відповідач щомісячно сплачував Позивачу заробітну плату частково, не у повному обсязі та з запізненням. З грудня 2014 року по 15.10.2015 року заборгованість складає 18185 грн. 82 коп. На даний Відповідач не сплатив зазначену заборгованість без поважних причин. Також Позивач зазначає, що Відповідач повинен сплатити компенсацію за затримку заробітної плати у розмірі 2700 грн. У звязку з вищевикладеними обставина Позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 18185 грн. 82 коп. та компенсацію за затримку заробітної плати у розмірі 2700 грн., загальну суму 20885 грн. 82 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] зменшив позовні вимоги, а саме просив суд стягнути на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 18185 грн. 82 коп., від іншої частини позовних вимог відмовився. Представник відповідача ТОВ «Инжиніринг-Україна» в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду відповідач своєчасно повідомлявся належним чином у відповідності до вимог передбачених ч.ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що відповідно до трудової книжки Позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем, а саме наказом керівника товариства №12-1 від 04.03.2013 року був зарахований на посаду інженера-конструктора в групу «Авіоніка» звільнений. Звільнений з посади на підставі ст. 38 КзпП України за власним бажанням, відповідно до Наказу №69 від 15.10.2015 року (а.с.5). Згідно довідки про доходи за Вих.№30 від 15.10.2015 року виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Инжиніринг-Україна» [PERSON] з жовтня 2014 року по вересень 2015 року нарахована заробітна плата у розмірі 41420,03 грн. (а.с.12). Відповідно до наданого розрахункового листа під час звільнення позивача (15.10.2015 року) відповідачем не проведено остаточного розрахунку, заборгованість по заробітній платі становить 18185 грн. 82 коп., що визнана відповідачем, проте не сплачена під час звільнення, тому вона підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку (а.с.4). Позивачем також надано виписку по рахунку №138565-2015/1028, який відкрито у ПАТ «Дамантбанк» за розрахунковий період з 01.10.2014 року по 28.10.2015 року, сформовану 28.0.2015 року щодо перерахування заробітної плати. Відповідно до ст.115 КзпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до першого та другого речення ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ч.2.3 Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 по справі № 1-18/2013 відповідно до частини першої статті 3, частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі тих, що виникли із трудових відносин. Працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством (частина друга статті 2 Кодексу). Невиплата заборгованості по заробітній платі з вини роботодавця розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. Так, у справі «Баландіна проти України» (рішення від 06.12.2007 року) встановлено порушення ст. 1 Першого протоколу щодо мирного володіння своїм майном, коли справа стосувалася заборгованості щодо виплати заробітної плати. Аналогічно у справі «Безуглий проти України» Європейським судом з прав людини встановлено порушення ст.1 Протоколу № 1 у звязку з тим, що заявнику не виплачено присуджені національним судом виплати щодо заборгованості по заробітній платі. У справах «Деревенко та Довгалюк проти України», «Дідух проти України» також розглядалося Європейським судом з прав людини питання про виплату заробітної плати. У зв'язку з вищезазначеним суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Крім цього, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved