Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про визнання договорів недійсними та стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що 02.06.2015 року між Позивачем та ТОВ «Європейський промислово - інвестиційний альянс» було укладено договір №400095, відповідно до якого він повинен був щомісячно сплачувати консолідований або мінімальний платіж у розмірі 2185,53 грн. та кількості 60 платежів, а ТОВ «Європейський промислово - інвестиційний альянс» в свою чергу зобов'язалось надати йому позику у сумі 131000,00 грн., для придбання автомобіля або вчинити певні дії, спрямовані на придбання та здійснення оплати за автотранспортний засіб та організувати його передачу у власність останнього. В день укладення договору, представником ТОВ «Європейський промислово - інвестиційний альянс» запропоновано було для прискорення отримання позики сплатити платіж у розмірі 26000,00, та надано реквізити оплати. Вказана сума грошових коштів була переведена позивачем відповідно до наданих реквізитів. Після проведення оплати, представник відповідача повідомив зазначив, що через декілька днів позивачу зателефонують та повідомлять коли можна буде забрати позику. Не дочекавшись дзвінка, позивач зателефонував до ТОВ «Європейський промислово - інвестиційний альянс» для отримання інформації, представник компанії в грубій формі повідомив, що позику позивач не отримує та свої кошти також. Кошти в розмірі 26000,00 грн. сплачені позивачем, як виявилось, були перераховані на рахунок ТДВ «СК «Фінгарант». До договору з ТОВ «Європейський промислово - інвестиційний альянс» №400095 від 02.06.2015р., був прикріплений договір №НВ-0000191/15 добровільного страхування від нещасних випадків від 02.06.205 року з ТДВ «СК «Фінгарант». Кредит позивач так і не отримав, оскільки ввели в оману щодо обставин, які мають істотне значення, так як кредит не збирались надати, а лише хотіли отримати його кошти, тому просить визнати недійсним договір №400095 від 02.06.2015 року укладений між позивачем та ТОВ «Європейський промислово - інвестиційний альянс», договір №НВ-0000191/15 добровільного страхування від нещасних випадків від 02.06.2015 року укладений між позивачем та ТДВ «СК «Фінгарант» та стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач ТОВ «Європейський промислово - інвестиційний альянс» в судове засідання не з»явився, надав до суду заперечення проти позову. Відповідач ТДВ «СК «Фінгарант» в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до слідуючого. Встановлено, що 02.06.2015р. позивач з ТОВ «Європейський промислово - інвестиційний альянс» уклав договір позики №400095, відповідно до якого відповідач зобов'язався надати позивачу суму коштів в розмірі 131000,00 грн. Кошти за надані послуги були сплачені по квитанції № 11322108-01 від 02.06.2015, рахунок належить ТДВ «СК «Фінгарант» 02.06.2015р. на вимогу відповідача сплатила 26000,00 грн. за квитанцією № 11322108-01. Позивачем сплачено 26 000 грн. на виконання умов даного договору з ТОВ «Європейський промислово - інвестиційний альянс» на рахунок ТДВ «СК «Фінгарант», а кошти в розмірі 131000,00 грн. не отримав. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами ) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 N 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Встановлено, що відповідачі не мають права надавати фінансові послуги. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 34 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Відповідно до ст.. 216 ЦК України. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Згідно ст..230 ЦК України Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання договору №400095 від 02.06.2015 року укладеного між позивачем та ТОВ «Європейський промислово - інвестиційний альянс» та договору №НВ-0000191/15 добровільного страхування від нещасних випадків від 02.06.2015 року укладеного між позивачем та ТДВ «СК «Фінгарант» недійсними, стягнення коштів в розмірі 26 000 грн. знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в рівних частинах сплачений судовий збір в розмірі 487,20грн.

Outcome: approved