Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [PERSON] являється його батьком . 27 травня 2016 року, в післяобідню пору, батько, на ґрунті неприязних відносин з ним, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, припоном для кіз, коли він перебував на дорозі неподалік будинку батьків, наніс йому навмисне удар в область грудей, пошкодивши м'які тканини грудної клітини справа. З великою кровотечею він був госпіталізований в Козятинську ЦРЛ, і перебував на стаціонарному лікуванні з 27.05.2016 року по 02 червня 2016 року включно, тобто 6-ть днів, проходив відповідне лікування та обстеження. Відносно [PERSON] було відкрите кримінальне провадження, але 29 травня 2017 року він з батьком примирився так як відповідач визнав свою провину та написав боргову розписку із зобов'язанням виплатити йому 6 500 гривень у відшкодування заподіяної шкоди, в звязку з чим він написав заяву до Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП про небажання судитися з батьком. Кримінальне провадження було закрите. На даний час шкода відповідачем не відшкодована . За час перебування у лікарні він витратив 536 гривень на придбання лікарських препаратів за час призначенням лікарів, на рентгензнімки, перев'язочний матеріал та 200 гривень на харчування, транспортні витрати - 100 гривень , загальною сумою 836 гривень. Моральну шкоду він оцінюю в 10 000 гривень, і пов'язана вона з тим, що він переніс фізичний біль, психологічне навантаження, на певний час був ізольований від сім'ї, перебував у край напруженому стані, не знаючи, що його чекає, переживав за своє здоров'я, тому що стан здоров'я погіршився, адже я втратив багато крові. Позивача оперували, зашивали рану. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали обставини та вимоги викладені в позову та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що в цивільному судочинстві не можна визначити ступінь вини [PERSON] у вчинені кримінального правопорушення та на цій підставі приймати рішення про відшкодування шкоди . В даному випадку вина [PERSON] не встановлена . Відповідач в судовому засіданні суду пояснив , що не наносив тілесних ушкоджень своєму сину _ [PERSON] Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 27.05.2016 біля 15 год. 00 хв., на пасовищі, в селі Білопілля Козятинського району Вінницької області, на ґрунті неприязних стосунків, між [PERSON] та його батьком [PERSON], виникла сутичка в ході якої останній наніс [PERSON] один удар металевим припоном для худоби в область грудей, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді колотої рани м'яких тканин грудної клітини справа, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров'я (понад 6 діб але не більше 21 доби ), від чого [PERSON] впав на землю та із грудної клітини в нього почалася кровотеча. За даним фактом Козятинським ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області відкрите кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016020170000420 від 28.05.2016 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.129 КК України. 31 травня 2016 року [PERSON] та [PERSON] написали письмову розписку, в які зобовязались до листопада 2016 року сплатити [PERSON] моральну та матеріальну шкоду в сумі 6, тисяч гривень (а.с.6). [PERSON], подав до правоохоронних органів письмову заяву, в які просив закрити кримінальне провадження, оскільки з батьком судитись не бажає, претензій до нього не має. Постановою слідчого Козятинського ВП КВП ГУНП у Вінницькій області кримінальне провадження №12016020170000420 від 28.05.2016 по факту нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] за ч.1 ст.129 КК України закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що в травні 2016 року він разом з [PERSON] косили траву та згодом почув, що його звала теща, щоб він прийшов розборонити тестя та [PERSON]. Коли він прийшов то побачив, що тесть сварився з [PERSON] і він почав їх розбороняти. [PERSON], взяв в руки металевий припон для худоби і вдарив гострим кінцем [PERSON] в область грудної клітини, від чого у потерпілого пішла кров. Він побіг до сусідки та викликав викликати швидку допомогу, яка забрала потерпілого до лікарні. Відповідно до висновку експерта №138 від 26.07.2017 у [PERSON] мало місце ушкодження у вигляді колотої рани м'яких тканин грудної клітини справа. Вказане ушкодження виникло від дії тупого, твердого предмету з обмеженою поверхнею, можливо, 27.05.2016. За ступенем тяжкості вказане ушкодження є легким тілесним ушкодженням, що спричинило короткочасний розлад здоров'я (понад 6 діб але не більше 21 доби ). Так, статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Обов'язковою умовою відповідальності за правилами даної статті шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Відшкодуванню підлягає шкода, завдана неправомірними діями винної особи та наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином , внаслідок неправомірних дій [PERSON] , неправомірність яких полягає в нанесені тілесних ушкоджень [PERSON], що підтверджується показами свідка [PERSON], показами [PERSON], висновком судово- медичної експертизи, позивачу було завдано матеріальної шкоди. Матеріальна шкода полягає в витратах на лікування , що підтверджується відповідними чеками та видатковою накладною (а.с.13-14 ). Сума завданої шкоди становить 535, 34 грн. Позивач не надав доказів витрат на харчування то проїзд. Визначаючись щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із такого, що частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до пунктів 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Оскільки неправомірними діями відповідача, позивачу були заподіяні легкі тілесні ушкодження чим завдані душевні страждання , фізичний біль , психологічне навантаження, повязане з переживанням за стан здоров'я, суд приходить до висновку про доведеність вини відповідача у завдані моральні шкоді позивачу.. Враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань позивача, їх тривалість, можливість відновлення немайнових втрат, виходячи з принципів розумності та справедливим, суд приходить до висновку, що виваженим відшкодуванням моральної шкоди позивачу є 6000,00 грн. Виходячи з вищевикладеного, позивачем доведено факт порушення відповідачем його права, внаслідок чого позивачу було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, водночас позивач не у повному обсязі довів розмір матеріальної та моральної шкоди, а тому його позов належить задовольнити частково.

Outcome: partial