Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги мотивує тим, що він експлуатує та надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у багатоквартирному будинку по [ADDRESS] . Відповідач є власником квартири [ADDRESS] в зазначеному будинку на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 16.03.2005 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 18.03.2005 року у реєстрову книгу №д.255-78 за реєстровим №44312. Оскільки, відповідач у добровільному порядку не сплачує за спожиті нею послуги, позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом з метою стягнення заборгованості в примусовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Частиною 4 ст.19 ЦПК України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: 1) малозначних справ; 2) справ, що виникають з трудових відносин; 3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; 4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.11.2018р., відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву на позов, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами. Згідно із частинами 1, 8 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням АТ ХК «Київміськбуд» №142 від 16.06.2004 року, та авізо №221 від 01.11.2004 року житловий багатоквартирний будинок [ADDRESS] був переданий позивачу для експлуатації та обслуговування. Відповідач відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 18.03.2005 року у реєстрову книгу №д.255-78 за реєстровим №44312 є власником квартири [ADDRESS] . У будинку і квартирі за вказаною адресою позивачем безперебійно надавались і продовжують надаватися послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не належним чином сплачує за надані ним послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у зв`язку з чим, згідно з розрахунками позивача, за ним утворилась заборгованість, яка за період з 01.03.2015 року по 01.07.2018 року складає 26 426 (двадцять шість тисяч чотириста двадцять шість) гривень 27 коп., з яких: заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - 16 558 грн. 64 коп., інфляційна складова боргу - 8 291 грн. 96 коп., 3 % річних - 1 575 грн. 67 коп. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» 1875-IV від 24.06.2004р., у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Пунктом 1 частиною 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому право прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (центральне постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримування, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Статтями 20, 21 Закону визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Ч.4 ст.319 ЦК України зазначено, що «власність зобов`язує», а в ст.322 ЦК України вказано, що «власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом». Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. Крім того, відповідно до ст.ст.4-5, 7, ч.3 ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ст.382 ЦК України, ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та рішення Конституційного суду України від 02.03.2004р. №4-рп/2004 власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Даний обов`язок відповідачем не виконується, хоча ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання позивачем послуг та їх отримання відповідачем. Тобто, відсутність письмового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, якщо такі послуги відповідачу надавалися, а відповідач їх приймав та не оплачував. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, а саме цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, - у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Розрахунок суми заборгованості, наданий позивачем, суд вважає обґрунтованим, а розрахунки розміру індексу інфляції та 3% річних потягом всього спірного періоду позивачем зроблено методологічно та арифметично правильно. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved