Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовом про визнання договору недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 26 червня 2013 року він набув прав іпотекодержателя квартири №124, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, буд. 2 за іпотечним договором № 94.840.06.14.2 від 07.08.2008 р. внаслідок укладання договору цессії між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «КРЕДЕКС ФІНАНС». Товариство з обмеженою відповідальністю «КРЕДЕКС ФІНАНС» набув відступлене право вимоги за іпотечним договором № 94.840.06.14.2 від 07.08.2008 р. від Публічного акціонерного товариства «БАНК ВОСТОК» 26.06.2013 р.. 30 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір іпотеки квартири № 124, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, буд. 2. Оскільки, згоди на укладання цього договору Позивач як іпотекодержатель не надавав, просив суд визнати договір недійсним. Не погодившись з позовом відповідач подав зустрічну позовну заяву. В обґрунтування якої вказав, що іпотечний договір № 94.840.06.14.2 від 07.08.2008 р., на підставі якого Позивач набув прав іпотекодержателя, є недійсним оскільки не відповідає вимогам Закону України «Про іпотеку» та нормам Цивільного кодексу України. Крім того, даний іпотечний договір не зареєстрований у Державному реєстрі іпотек. В судове засідання представник позивача за первісним позовом не зявився. Представником Позивача було надано заяву про розгляд справи за його відсутності відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідач за первісним позовом заперечував проти задоволення первісного позову, зустрічну позовну заяву підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в зустрічному позові. Відповідач пояснив, що 30 жовтня 2014 року між ним та третьою особою був укладений договір позики. З метою забезпечення виконання зобовязання за цим договором між ними було укладено договір іпотеки квартири № 124 від 30 жовтня 2014 року. Договір був посвідчений нотаріально, отримано згоду іпотекодержателя з пріоритетним правом [PERSON], інших іпотек у реєстрі не було. Представник третьої особи просив відмовити у задоволенні первісного позову, зустрічну позовну заяву просив задовольнити, а саме: визнати недійсним договір іпотеки № 94.840.06.14.2 від 07.08.2008р., оскільки він був укладений з порушенням вимог законодавства про іпотеку та не зареєстрований належним чином. Представник ЗАТ «ХОУМ [PERSON]» у судове засідання не з?явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення осіб, що зявились у судове засідання, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічна позовна заява підлягає задоволенню з нижче вказаних підстав. Судом встановлено, що з метою забезпечення зобовязань за кредитним договором № 94.840.06.14 від 30 червня 2006 року між ЗАТ «Агробанк», правонаступником якого є ПАТ «БАНК ВОСТОК», та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 94.840.06.14.2 від 07 серпня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер № 7118, предметом іпотеки за яким є майнові права за проспектом емісії облігації, відповідно до якого емітентом облігації є ЗАТ «Акта». 26 червня 2013 року між ПАТ «БАНК ВОСТОК» та ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» був укладений договір відступлення права за дублікатом Іпотечного договору № 94.840.06.14.2, у відповідності до якого до ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» перейшли всі права іпотекодержателя. 26 червня 2013 року між ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» та компанією ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД був укладений договір про відступлення прав за дублікатом Іпотечного договору № 94.840.06.14.2. від 07 серпня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетррвського міського нотаріального округу [PERSON] за яким права вимоги за зазначеним іпотечним договором перейшли до компанії ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД. В матеріалах справи наявні лист компанії забудовника ПрАТ «АКТА» від 10 липня 2013 року, та акт про погашення облігації від 27 квітня 2007 року, укладеним між ЗАТ «АКТА» та [PERSON], з яких вбачається, що 27 квітня 2007 року та 15 травня 2008 року між ЗАТ «АКТА» та [PERSON] в рахунок виконання своїх зобовязань по погашенню безвідсоткових іменних облігацій було укладено Акт прийому передачі квартири № 124, поз. 1, поз. 2, поз. І, на 18 поверсі, третьої черги цивільних будівель багатофункціонального призначення, літ. В-25, по вул. Глинки 2, фактичною площею 102,9 кв.м.. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Тобто, зобовязання за договором купівлі-продажу цінних паперів № 028-К [PERSON] перед ЗАТ «АКТА» виконав у повному обсязі, а тому укладання іпотечного договору, предметом якого є цей договір, не відповідає чинному законодавству. 16 лютого 2010 року [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу, посвідченому приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], придбав квартиру № 124, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, буд. 2. При посвідченні угоди приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] перевірено відсутність обтяжень щодо предмету договору. Відсутність заборон та обтяжень нерухомого майна підтверджується листом - відповіддю КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради № 3718 від 22 квітня 2013 року. Відповідно до умов іпотечного договору № 94.840.06.14.2 від 07.08.2008р., предметом іпотеки є квартира, яка має будівельний номер 1807 у м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2, загальною площею 103,5 кв.м.. Загальна площа квартири, яка належить третій особі, складає 99,8 кв.м.. Таким чином, не можна вважати квартиру з будівельним номером 1807 та квартиру № 124 одним й тим самим нерухомим майном. Крім того, Рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1470 від 13 листопада 2012 року, вирішено оформити право приватної власності з видачею свідоцтва [PERSON] на квартиру № 124, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2, а попередній правовстановлюючий документ анульований. Отже[ADDRESS], яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2, є річчю, яка була створена 03 грудня 2012р., що унеможливлює передачу її у іпотеку за іпотечним договором № 94.840.06.14.2 від 07.08.2008р.. 30 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір іпотеки квартири № 124, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, буд. 2. Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер заборони № 4483. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесено запис про обтяження № 7522298. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, запис про Позивача, як про нового іпотекодержателя та обтяжувача відсутній. Натомість є запис про іншого обтяжувача першої черги, згода якого на укладання наступної іпотеки була отримана. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Стаття 24 цього ж Закону, встановлює, що правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про іпотеки» предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Ч. 2 ст. 576 ЦК України встановлено, що предметом застави може бути майно, яке заставодавець набуде після виникнення застави (майбутній урожай, приплід худоби тощо). Ст. 1 Закону України «Про іпотеку» визначає, що іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, а нерухоме майно (нерухомість) це земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці і невід'ємно пов'язані з нею. Ст. 16 Закону України «Про іпотеку» у редакції від 15.12.2005 р. № 3201-IV), встановлює, що передача в іпотеку об'єктів незавершеного будівництва здійснюється шляхом передачі в іпотеку прав на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частинами 1, 7\~ст. 5 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», в редакції від 14.01.2006 р., передбачено, що іпотека виникає відповідно до цього\~Закону\~та\~Закону України «Про іпотеку»\~щодо нерухомого майна, об'єктів незавершеного будівництва та майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено. Іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, посвідчується нотаріусом на підставі документів, що підтверджують майнові права на цю нерухомість. Іпотекодавцем за таким іпотечним договором може бути забудовник, тобто особа, яка організовує спорудження нерухомості для власних потреб чи для передачі її у власність іншим особам, або особа, власністю якої стане ця нерухомість після завершення будівництва. Обтяження\~майнових прав іпотекодавця на такий предмет іпотеки підлягає реєстрації у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом не було встановлено, що при укладенні договору іпотеки від 30 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] щодо квартири № 124, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, буд. 2 були порушені вище вказані норми законодавства, а тому договір є дійсним. Позивач за первісним позовом не надав доказів порушення своїх законних прав та інтересів, набуття права вимоги на квартиру № 124, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Глинки,буд. 2, загальною площею 99,8 кв.м., у тому числі доказів реєстрації, як нового іпотекодержателя в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру № 124, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2, загальною площею 99,8 кв.м.. А тому, суд вважає, що позовні вимоги компанії ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД задоволенню не підлягають. Щодо вимог за зустрічним позовом, предявленим Відповідачем, то вони є обґрунтованими та підтверджуються належними доказами, наявними у матеріалах справи. Враховуючи те, що іпотечний договір № 94.840.06.14.2 від 07 серпня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер № 7118, укладений між ЗАТ «Агробанк», правонаступником якого є ПАТ «БАНК ВОСТОК», та [PERSON] не відповідає вимогам законодавства, в силу ст.ст. 203, 215 ЦК України, він підлягає визнанню судом недійсним. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved