Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач ДП «ШУ «Південнодонбаське № 1» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] - відповідачці про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням - кімнатою в гуртожитку. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачка з 07.09.2010 року була зареєстрована проживаючої у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], що знаходиться на балансі ДП «ШУ «Південнодонбаське № 1». Відповідачка з 07.09.2010 року, жодного дня у гуртожитку не мешкала, особистих речей не має, місце мешкання відповідачки невідомо, що підтверджується актом від 06.05.2014 року. Позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в гуртожитку [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, просив суд задовольнити позов з підстав та обґрунтувань вказаних в позові. Відповідачка в судове засідання не з'явилася так як за останнім відомим місцем проживання вручити повістку не надалося можливим про що зроблено відповідну відмітку житловим органом. В гуртожиток за адресою будинок [ADDRESS] де він зареєстрований проживаючим адміністрації гуртожитку - на ім'я коменданта - як відповідній житлово- єксплуатаційній організації у відповідності до ч.3, ст.76 ЦПК України було подано позов та дві повістки. Судові повістки були повернуті до суду з вказівкою про неможливість їх вручення, а фактичне місце проживання відповідачки невідомо. Категорія справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не внесена до ст.78 ЦПК України, яка зобов'язує суд оголосити розшук відповідача. Згідно ст. 157 ЦПК України суд зобов'язаний розглянути справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Оскільки суду відоме зареєстроване у встановленому законом порядку останнє місце проживання відповідача і суд не зобов'язаний проводити його розшук чи виклик через оголошення в пресі, передбачений п.4 ч.3 ст.122 ЦПК України, суд пришов до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача по матеріалах справи з винесенням рішення, без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, так як представник позивача також не з'явився в судове засідання, надавши відповідну заяву в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається з позовної заяви [PERSON] з 07.09.2010 року була зареєстрована проживаючої у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], що знаходиться на балансі ДП «ШУ «Південнодонбаське № 1» і без закріплення ліжко- місця чи кімнати. Відповідно до ст.127 Житлового кодексу, гуртожитки призначені для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Згідно довідки, наданої ДП «ШУ «Південнодонбаське № 1» балансоутримувача гуртожитку, відповідачка на підприємстві не працює а тому у нього не виникло навіть право на проживання, а лише була оформлена реєстрація. Відповідно до акту, наданого адміністрацією гуртожитку, відповідачка з 07.09.2010 року (з дня реєстрації), жодного дня у гуртожитку не мешкала, особистих речей не має, місце мешкання відповідачки невідомо (а.с. 3). Відповідно до ст.127 Житлового кодексу, гуртожитки призначені для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Згідно вимог ст. 71 Житлового кодексу, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Так як відповідачка не мешкає в гуртожитку жодного дня з 07.09.2010 року, тобто, більше шести місяців, без поважних причин, в трудових відносинах з позивачем не знаходиться, вона втратила право користування житловим приміщення в гуртожитку. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В звя'зку з вищезазначеним, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, визнавши [PERSON], [INFO], такою що втратила право користування жилим приміщенням в гуртожитку [ADDRESS], так як вона не проживала у вказаному приміщенні більше шести місяців без поважних причин, фактично не всилялася до нього,тобто не отримав конкретну кімнату чи місце в ній та стягнути з відповідачки судовий збір, сплачений позивачем. На підставі викладеного, ст.ст.71, 72, 127 ЖК Української РСР,

Outcome: approved