Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

позивач звернувся в Голосіївський районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат у справі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.12.2011 року [PERSON] підписана заява №б/н, за умовами якої відповідач мав намір отримати банківські послуги. При підписанні анкети-заяви останній підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає Договір про надання банківських послуг, що укладений між сторонами. Позивач посилається на те, що відповідачу було відкрито кредитний рахунок для користування яким він отримав кредитну картку та встановлено 8000,00 грн кредитного ліміту. Крім того, відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору та погашати кредит і проценти, шляхом внесення коштів на картковий рахунок в розмірі не меншому мінімального обов`язкового платежу. В обґрунтування позову Банк зазначає, що відповідач не виконав свої зобов`язання належним чином, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість станом на 31.12.2019 року в розмірі 426 765,46 грн, з яких: 3444,03 грн - заборгованість за кредитом; 417 021,43 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 6300, грн - заборгованість за пенею. Позивач просить стягнути з відповідача 3 444,03 грн заборгованості за кредитом та 130 625,67 грн заборгованості по відсоткам за період з 12.12.2011 по 31.07.2018. 05.06.2020 року на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. 24.07.2020 року на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. 30.07.2020 року на адресу суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, відповідно до якого останній зазначає, що відповідачем не надано доказів, що відповідач мав намір укласти саме кредитний договір, а долучені умови та правила не містять підпису відповідача. Вказує, що матеріали справи не містять інформації про те, що саме з долученими до позову тарифами та умовами і правилами надання банківських послуг ознайомився та погодився відповідач, при підписанні анкети-заяви. Також відповідач зазначає, що з розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж по картці було вчинено 07.03.2014 року, що свідчить про пропуск строків позовної давності. 18.08.2020 року на адресу суду надійшла відповідь АТ КБ «Приватбанк» на відзив відповідача. Сторони в судове засідання не з`явились. При зверненні до суду представником позивача було подано клопотання про розгляд справи у відсутність представника Банку. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду були повідомлені належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертались. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, Банк зобов`язаний надати кредит Позичальнику, в розмірі та на умовах, що передбачені кредитним договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 12.12.2011 року [PERSON] підписана заява №б/н, за умовами якої відповідач мав намір отримати банківські послуги. Згідно поданої заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає Договір про надання банківських послуг, що він ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, їх зміст розуміє, та їх положень зобов`язується неухильно дотримуватись. Відповідно до наданої позивачем виписки з особового рахунку вбачається, що Банк виконав свої зобов`язання, відкрив відповідачу картковий рахунок та видав кредитну картку, якою останній користувався, здійснюючи відповідні платежі. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Як встановлено судом відповідач не виконав свої зобов`язання належним чином, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість станом на 31.12.2019 року в розмірі 426 765,46 грн, з яких: 3444,03 грн - заборгованість за кредитом; 417 021,43 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 6300, грн - заборгованість за пенею. Відповідач звернувся до суду з заявою про застосування наслідків пропуску позивачем строків звернення до суду. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій щодо виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії вчинено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього або без його схвалення. Згідно наданої позивачем виписки по рахунку відповідача останній платіж з погашення заборгованості за договором, укладеним між АТ «КБ «Приватбанк» і [PERSON] здійснено 07.03.2014 року у сумі 100,00 грн. Позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення заборгованості з відповідача 13.03.2020 року, тобто після спливу встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності. За таких обставин, а також з урахуванням того, що відповідачем заявлено про застосування позовної давності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову АТ «КБ «Приватбанк» з підстав пропуску строку звернення до суду за захистом порушеного права, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Згідно із ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові, судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.4, 5, 77, 81, 141, 263-265, 273, 274-279 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed