Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач в травні 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення моральної шкоди в розмірі 50000 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що він оскаржив бездіяльність правоохоронних органів до суду та ухвалою ухвалою слідчого судді Немирівського районного суду Вінницкої області від 30.04.2015 року скаргу [PERSON] задоволено: зобовязано слідчого Немирівського РВ УМВС України у Вінницькій області [PERSON] провести всі необхідні слідчі дії для завершення досудового розслідування по факту отримання [PERSON] 04.01.2015 року в с. Чуків Немирівського району Вінницької області тілесних ушкоджень. В судове засідання позивач не зявився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст.\~74, 76 ЦПК України, повідомлений належним чином, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. При цьому в судовому засіданні не зміг визначатись в чому та ким заподіяна йому моральна шкода, а також вказати правові підстави позову. Представник відповідача заперечив проти позову з тих підстав, що позивачем не доведено заподіяння йому моральної шкоди та УМВС України у Вінницькій області взагалі не може бути належним відповідачем. Вислухавши сторони, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх\~сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Немирівського районного суду Вінницкої області від 30.04.2015 року скаргу [PERSON] задоволено: зобовязано слідчого Немирівського РВ УМВС України у Вінницькій області [PERSON] провести всі необхідні слідчі дії для завершення досудового розслідування по факту отримання [PERSON] 04.01.2015 року в с. Чуків Немирівського району Вінницької області тілесних ушкоджень. Позивач вважає, що бездіяльністю органу досудового розслідування йому завдано матеріальну та моральну шкоду. Стаття 56 Конституції України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що обовязковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. А у випадку відшкодування моральної шкоди на підставі ст.. 1173 ЦК України, незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена. Так, позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди судовими рішеннями. Крім того, суд звертає увагу, що Немирівський районний відділі Головного управління МВС України у Вінницькій області є територілаьни органм МВС України і йому підпорядковується та є юридичною особою. Позивачу розяснено права та обов'язки, попереджено про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, зокрема щодо залучення інших осіб. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки [PERSON] не надав належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed