Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений з відповідачкою, вказуючи, що непорозуміння та розбіжності у життєвих поглядах, призводять до постійних сварок і скандалів. Агресивна поведінка відповідачки по відношенню до нього негативно позначається на психологічному стані дітей. Постійні сварки призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного, відсутні спільні інтереси. Сімя розпалася остаточно, примирення не можливе, а тому просить розірвати шлюб. Представник відповідачки звернувся в суд із зустрічною позовною заявою про стягнення аліментів та визначення місця проживання малолітніх дітей, вказуючи, що в шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилось троє дітей: [PERSON], 19.09.2006р.н., [PERSON], 12.10.2009р.н., [PERSON], 07.07.2011р.н. З січня 2016р., як шлюбні відносини між подружжям погіршилося і півроку спільне господарство не ведеться, проживають окремо. На даний час, між [PERSON] та [PERSON] немає згоди щодо місця проживання дітей, а тому відповідно до ч.1 ст. 161 СК України [PERSON] вимушена звернутися до суду. За час окремого проживання [PERSON] і [PERSON], а саме з січня 2016р., останній ніякої допомоги на утримання своїх трьох малолітніх дітей не надає, всіляко ухиляється від будь-якої своєї майнової участі в їх утриманні. Досягнути із відповідачем [PERSON] домовленості про його участь в утриманні дитини не виявляється можливим. Протягом усього вказаного часу, тобто півроку на момент предявлення позову, [PERSON], [PERSON] і [PERSON] повністю знаходяться на утриманні своєї матері, не отримуючи ніякої грошової або натуральної допомоги від батька. При цьому згідно даних декларації про майно, доходи і зобовязання фінансового характеру за 2015 рік [PERSON] одержав доход у загальній сумі 783\~837,00 грн., однак від витрат на утримання дітей ухиляється. З огляду на це, на підставі ч.2 ст. 191 СК України позивач вимушений просити про стягнення із відповідача аліментів на утримання його малолітніх дітей. З огляду на те, що заробітна плата [PERSON] (9260 грн.) становить вкрай незначну частину від його доходу, а решту становлять доходи від провадження підприємницької діяльності, які мають нерегулярний, мінливий характер, відповідно до ч.1 ст.184 СК України [PERSON] просить встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Ухвалою суду від 23.06.2016р. зустрічний позов обєднано до спільного розгляду із основним позовом. Позивач в судове засідання не зявився про причини своєї неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином про що свідчать матеріали справи (а.с.66,73). Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Заявлений зустрічний позов підтримала в повному обємі та просила його задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідачки, підтримав зустрічні позовні вимоги та просив враховуючи інтереси трьох малолітніх дітей задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився про причини неявки суд не повідомив про день та час розгляду справи в суді повідомлений своєчасно та належним чином про що свідчать матеріали справи (а.с.65,67,72, 74). Відповідно до положень ст. 169 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність не зявившихся. \~\~\~ Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона відповідно до вимог Закону повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вислухавши сторони, проаналізувавши матеріали справи та дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог позивача по первісному позову та позивача по зустрічному позову, з наступних підстав.\~ 22 травня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, про що видане свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ №208966. В шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилося троє дітей: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження 1-ВЛ №064424 від 10.10.2006р.); [PERSON], 12.10.2009р. народження (свідоцтво про народження 1-ВЛ №184144 від 06.11.2009р.); [PERSON], 07.07.2011р. народження (свідоцтво про народження 1-ВЛ №248565 від 19.07.2011р.). Із січня 2016 року, шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство ними не ведеться сторони проживають окремо. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що сторони не бажають перебувати у шлюбі, на примирення не згодні, тому суд вважає що шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача. Згідно\~ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде прожинати дитина; спір між ними може ; вирішуватися органом опіки та піклування або судом. На даний час, між [PERSON] та [PERSON] немає згоди щодо місця проживання [PERSON], [PERSON] і [PERSON], жоден з котрих не досяг десятирічного віку, тому відповідно до ч.1 ст. 161 СК України [PERSON] вимушена звернутися до суду із даним позовом про визначення місця проживання дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, встановлений принцип 6, яким проголошено що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до довідки ГУ Національної поліції в Харківській області вих. №7/327/1710 від 08.06.2016р. [PERSON] має звання капітана поліції, з 10.04.2006р. по 06.11.2015р. працювала в органах Міністерства внутрішніх справ України, з 07.11.2015р. по теперішній час проходить службу в Національній поліції. З 11.02.2016р. перебуває на посаді слідчого Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області. Таким чином, [PERSON] має постійну роботу і постійний доход, має усі можливості для виховання дітей та догляду за ними. Відповідно до довідки Фірми «Т.М.М.» - ТОВ, вих. №35 від 15.02.2016р., [PERSON] та малолітні діти [PERSON], [PERSON] і [PERSON] зареєстровані та проживають в [INFO] (нині вул. [PERSON]) в м. Харкові. Відповідно до [PERSON] обстеження умов проживання, проведеного 30.05.2016р. спеціалістами Служби у справах дітей Холодногірського району, у вищевказаній квартирі створені добрі умови для проживання дітей і наявні належні умови для проживання трьох малолітніх дітей. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність залишити проживати малолітніх дітей з матірю, а тому позовні вимоги (зустрічні) в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.3 цієї статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За час окремого проживання [PERSON] і [PERSON], а саме з січня 2016р., сторонами не досягнуто домовленості про участь відповідача в утриманні дітей. Протягом усього вказаного часу, тобто півроку на момент предявлення позову, [PERSON], [PERSON] і [PERSON] повністю знаходяться на утриманні своєї матері, не отримуючи ніякої грошової або натуральної допомоги від батька. Так, згідно даних декларації про майно, доходи і зобовязання фінансового характеру за 2015 рік [PERSON] одержав доход у загальній сумі 783\~837,00 грн. З огляду на те, що заробітна плата [PERSON] (9260 грн.) становить вкрай незначну частину від його доходу, а решту становлять доходи від провадження підприємницької діяльності, які мають нерегулярний, мінливий характер, відповідно до ч.1 ст.184 СК України [PERSON] має право просити суд про встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи із стану здоровя дітей (яке підтверджується доданою медичною документацією), розміром витрат на їх виховання та навчання, розмір аліментів [PERSON] вважає необхідним встановити у 10\~000 грн. на кожну малолітню дитину починаючи з дати предявлення позову. При цьому такий розмір аліментів є цілком співмірним доходам і майновому стану [PERSON]

Outcome: approved