Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом про визначення місця проживання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що він з відповідачкою не дійшли згоди щодо місця проживання дітей. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що з 05 листопада 2006 року по 10 квітня 2012 року він перебував в шлюбі з відповідачкою по справі [PERSON] В шлюбі мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу проживають окремо. Діти залишилися проживати з матір'ю, яка їх сама виховує. До теперішнього часу він та відповідачка не дійшли згоди щодо місця проживання дітей. В інтересах дітей проживати з батьком, так як він має свій бізнес, його робочий день триває з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., а тому є час відводити дітей до школи, займатися з ними вечорами та іншим чином піклуватися. Він має стабільний самостійний дохід, яким може у повному обсязі створити необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей. Відповідачка [PERSON] не має достатнього часу для нагляду за дітьми, а тому не може забезпечувати умови для нормального розвитку дітей, їх навчання. В неї тривалий, ненормований робочий день. Він не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідачки із дітьми. Він, як батько, забезпечить кращий догляд, утримання та виховання своїм дітям, ніж мати. Відповідачка позов заперечила, суду пояснила, що відповідач не забезпечить кращий догляд, утримання та виховання дітям, ніж вона. Вонане чинить і не буде чинити перешкод позивачу у спілкуванні з дітьми, в участі його у вихованні дітей. Представник Служби у справах дітей Бучацької районної державної адміністрації позов підтримала, суду пояснила, що діти можуть проживати з батьком, так як [PERSON] має свій власний бізнес, що приносить йому стабільний дохід. Між батьком і дітьми дуже тісний зв'язок і взаєморозуміння. Із свідоцтв про народження вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Їх батьками є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до акта обстеження житлових умов від 12 лютого 2015 року [PERSON] проживає у будинку батьків, в с.Зубрець Бучацького району. Для дітей є окремі кімнати з потрібними меблями. [PERSON] має власний бізнес, що приносить йому стабільний дохід, робочий день якого триває з 10 год. до 14 год. і це дає йому змогу займатися дітьми. Із характеристики виконкому Зубрецької сільської ради Бучацького району вбачається, що [PERSON] по місцю проживання зарекомендував себе з позитивної сторони. Згідно висновку органу опіки та піклування Бучацької райдержадміністрації проживання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON] відповідає їх інтересам. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 05 листопада 2006 року сторони зареєстрували шлюб; Сторони є батьками двох спільних дітей: дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]; 10 квітня 2012 року шлюб між сторонами розірвано; Діти проживають з відповідачкою в с.Трибухівці по вул.Винниченка,14/21 Бучацького району Тернопільської області; Сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дітей. Відповідно до ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Згідно ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Сімейного кодексу України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. За встановлених обставин та визначених відповідно до них правовідносин, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своєї дитини, можливості батьків створити належні умови для виховання дитини, суд приходить до переконання, що проживання малолітніх дітей з батьком відповідатиме інтересам дітей, а тому вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved