Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач зазначив, що 23.07.2012р. між сторонами укладено договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач заборгованість за кредитним договором не погашає, у звязку з чим станом на 31.01.2018р. має заборгованість 107 383грн 75коп., яка складається з наступного: - 2 829грн 00коп. заборгованість за кредитом; - 93 925грн 05коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 5 040грн 00коп. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500грн штраф (фіксована частина) - 5 089грн 70коп штраф (процентна складова), яку представник позивача просить стягнути з відповідача разом з понесеними судовими витратами, і справу розглянути без його участі. Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав, правом надання відзиву не скористався. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксація процесу технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 23.07.2012р. між сторонами укладено договір, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 2500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки(а.с.7-33). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач заборгованість за кредитним договором не погашає, у звязку з чим станом на 31.01.2018р. має заборгованість 107 383грн 75коп., яка складається з наступного: - 2 829грн 00коп. заборгованість за кредитом; - 93 925грн 05коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 5 040грн 00коп. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500грн штраф (фіксована частина) - 5 089грн 70коп штраф (процентна складова) (а.с.5-6). Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідносин є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 525 цього ж Кодексу одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати розподілити за положеннями ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved