Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивач в серпні 2021 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 05 травня 1992 року у відділі ЗАГСу Івано-Франківського міськвиконкому, зареєструвала шлюб з відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис за № 570. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що протягом останніх років відносини з відповідачем поступово погіршувались, в результаті чого між сторонами зникло взаєморозуміння, будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів. Окрім того позивач часто зазнає домашнього насильства фізичного та психологічного характеру зі сторони відповідача. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. За наведених обставин просить шлюб розірвати, судові витрати стягнути з відповідача. Позивач подала суду заяву, за змістом якої просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити, щодо заочного розгляду справи не заперечила, судові витрати залишила за собою. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і дату судового засідання. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 05 травня 1992 року (а.с.7) сторони зареєстрували шлюб 05 травня 1992 року у відділі ЗАГСу Івано-Франківського міськвиконкому, про що складено відповідний актовий запис №570. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач підтвердила поданою заявою, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, позивач миритись не бажає, шлюб їх існує формально, а тому зберігати його не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до частини пятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved