Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивач в серпні 2016 звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, що залишилось від [PERSON], померлої 11 квітня 2014 року Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є матірю [PERSON]. В квітні 2014 року її донька померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй на праві власності майно, а саме на квартиру № 27, що розташована в будинку № 18 по вул. Іонова в м. Донецьку, загальною площею 47,30 кв.м., в тому числі житловою площею 30,20 кв.м. Єдиним спадкоємцем померлої за законом першої черги є вона, її мати. Інших спадкоємців у померлої [PERSON] за законом або за заповітом не має. В установленому законом порядку та визначені строки вона звернулася до Сьомої донецької державної нотаріальної контори, де за її заявою була заведена спадкова справа. Однак, через ситуацію, яка склалася в м. Донецьку внаслідок проведення антитерористичної операції, вона так і не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину за законом від померлої доньки. На теперішній час, територія м. Донецька взагалі є непідконтрольною Україні. З цих підстав, вона звернулася з заявою про прийняття спадщини від померлої доньки до Восьмої донецької державної нотаріальної контори, але їй було відмовлено в оформленні спадщини, у звязку з тим, що архів Сьомої донецької державної нотаріальної контори знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, тому видати свідоцтво про право на спадщину не представляється можливим. Визнання права власності на квартиру, що залишилась від [PERSON], померлої 11 квітня 2014 року необхідно позивачу для реалізації свого набутого права на прийняття спадщини від померлої доньки. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні. При цьому, в судовому засіданні позивач [PERSON] була допитана в якості свідка у відповідності до вимог ст. 62 ЦПК України. Так вона суду показала, що 11 квітня 2014 року померла її донька [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй квартиру, яка знаходиться в м. Донецьку. Вона в установлені законом строки звернулася до нотаріальної контори, але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом отримати не встигла через проведення в м. Донецьку антитерористичної операції. Тому, вона вимушена була звернутися з тією ж саме заявою до нотаріальної контори, яка знаходиться в м. Селідове. У звязку з тим, що архів нотаріальної контори не був переданий з м. Донецька, їй було відмовлено в видачі свідоцтва про прийняття спадщини. Суду повідомила, що батько померлої та її чоловік відмовився від своєї частки в спадковому майні на її користь. Інших спадкоємців у померлої за законом або за заповітом не має. Через неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину за законом змушена звернутися до суду за захистом своїх прав і інтересів. Представник позивача в судовому засіданні також підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Представник третьої особи Восьмої донецької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій підтвердила відсутність в своєму провадженні спадкової справи, заведеної Сьомою донецькою державною нотаріальною конторою за заявою [PERSON], при цьому вирішення справи залишила на розсуд суду. Вислухавши всіх учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено на підставі свідоцтва про народження (а.с. 9) батьками [PERSON] є позивач по справі [PERSON] та [PERSON]. 11 квітня 2014 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй на праві власності майно, а саме на квартиру № 27, що розташована в будинку № 18 по вул. Іонова в м. Донецьку, загальною площею 47,30 кв.м., в тому числі житловою площею 30,20 кв.м. Відповідно до правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а.с. 14-32) квартира за адресою [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] За життя, [PERSON] зазначене майно нікому не спадкувала. Єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] за законом першої черги є її мати [PERSON], тобто позивач по справі. Батько померлої [PERSON] [PERSON] відмовився від спадщини на користь матері померлої [PERSON] Інших спадкоємців у померлої [PERSON] ні за законом, ні за заповітом не має. Із пояснень позивача [PERSON], допитаної судом в якості свідка згідно ст. 62 ЦПК України про відомі їй обставини, що мають значення для справи, які ні ким і ні чим не спростовані встановлено, що будучи єдиним спадкоємцем померлої [PERSON], позивач по справі в установленому порядку та визначені законодавством строки звернулася до державного нотаріуса Сьомої донецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини від померлої доньки. Через ситуацію, яка склалася в м. Донецьку внаслідок проведення антитерористичної операції, вона не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. З цих підстав, позивач звернулася з тими ж саме вимогами до Восьмої донецької державної нотаріальної контори, яка знаходиться в м. Селідове, але їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилося після смерті доньки [PERSON], так як архів Сьомої донецької державної нотаріальної контори знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції і до нього не має доступу. Даний факт підтверджено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.04.2016 року, а також інформацією завідуючої Восьмої донецької державної нотаріальної контори [PERSON] № 66/01-16 від 12.09.2016 року (а.с. 11; 47). Отже, після смерті [PERSON] позивач по справі фактично прийняла спадщину у вигляді квартири за законом першої черги від померлої доньки, не відмовлялася від неї. Крім того, інформацією Торецької державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Донецькій обласі № 1262/02-13 від 06.09.2016 року (а.с. 48-50) підтверджено факт заведення Сьомою донецькою державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] 27.06.2014 року спадкової справи № 147/2014. З огляду на це суд зазначає наступне. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. В частині 2 статті 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають в тому числі батьки спадкодавця. Згідно ст. ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У відповідності до норм ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що не отримання позивачем на тимчасово окупованій території м. Донецька свідоцтва про права на спадщину за законом після смерті доньки, не може бути для позивача по справі перешкодою у прийняті спадщини від померлої доньки, оскільки зазначене майно належало їй на праві власності, яке відповідно до вимог ст. 321 ЦК України є непорушним. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved