Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4/07/06-05/а від 07 березня 2007 року в сумі 4 875,36 доларів США, що по курсу НБУ станом на 22.04.2015 року становить 108 604 грн. 40 коп., 5 491 грн. 28 коп. пені та судових витрат, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] отримав в позивача кредит на придбання автотранспортного засобу в розмірі 20 650 доларів США на термін до 06.03.2013 року зі сплатою 13% річних та зобовязався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 04.05.2015 року за відповідачем [PERSON] наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями у сумі 4 875,36 доларів США, в тому числі: заборгованість за кредитом 3 638,49 доларів США, заборгованість за відсотками 1236,87 доларів США, а також пеня в розмірі 5 481 грн. 28 коп. [PERSON], як поручитель згідно договору поруки, відповідає по зобов'язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. До початку розгляду справи по суті відповідач [PERSON] подав зустрічний позов про визнання договору поруки припиненим, мотивуючи тим, що відповідач, як поручитель згідно договору поруки від 07.03.2007 року зобовязувався перед кредитором відповідати за невиконання відповідачем [PERSON] (боржником) усіх його зобовязань, що виникли з кредитного договору від 07.03.2007 року. Незважаючи на те, що відповідно до умов кредитного договору термін виконання основного зобовязання настав 06.03.2013 року, кредитор впродовж шести місяців з дня настання цього строку не предявив вимоги до поручителя, а лише через два роки банк звернувся з позовом д суду, тому порука є припиненою. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній заяві. Просили позов задовольнити в повному обсязі. Вимоги зустрічного позову заперечила, просила у його задоволенні відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову не визнала, оскільки вважає, що порука є припиненою, просила в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити з мотивів наведених в ньому. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявлявся, про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, що підтверджується конвертами, які повернулись за закінченням терміну зберігання, причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника та поручителя. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 07 березня 2007 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 4/07/06-05/а (а.с.5-10), за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в сумі 20 650 доларів США для придбання автотранспортного засобу, та зобов'язався погасити кредит не пізніше 06.03.2013 року. Умовами п. 1.3. кредитного договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 13% річних. Відповідно до п. 2.5.1. кредитного договору позичальник зобовязався щомісячно до дати встановленої в графіку поповнювати свій поточний рахунок у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших сум чергового погашення відповідної частини кредиту та процентів та інших плат, встановлених в Графіку (а.с.9). Позивач свої зобовязання перед відповідачем виконав, що підтверджується копією меморіального ордеру видачі коштів від 07.03.2007 року (а.с.19). Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач [PERSON] систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.12, 16). За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4/07/06-05/а від 07.03.2007 року (а.с.12, 16) відповідач [PERSON], не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, з часу укладення такого договору допускав істотні порушення умов договору, зокрема в частині розміру та строків погашення кредиту і сплати відсотків за користування кредитними коштами. Позивачем надсилалась відповідачам вимога про погашення наявної заборгованості за кредитними зобов'язаннями (а.с.17, 18), яка останніми залишена без реагування. Позивачем станом на 04.05.2015 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором № 4/07/06-05/а від 07.03.2007 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача [PERSON] перед банком за кредитними зобов'язаннями у сумі 4 875,36 доларів США, що еквівалентно станом на 22.04.2015 року 108 604 грн. 40 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом 3638,49 доларів США., заборгованість за відсотками 1236,87 доларів США. Також, відповідно до п. 4.3 кредитного договору нараховано пеню в розмірі 5 481 грн. 28 коп. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявлявся, доказів на спростування вимоги позивача суду не надав, жодних клопотань суду не заявляв. Що стосується вимоги позивача про стягнення заборгованості з поручителя [PERSON] та вимог зустрічного позову, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору № 4/07/06-05/а від 07.03.2007 року, між банком та відповідачем [PERSON] 07.03.2007 року укладено договір поруки (а.с.11), відповідно до якого в п. 2 та п. 3 поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за несвоєчасне виконання боржником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Частиною 1 ст. 553 ЦК України, передбачено, що за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до умов кредитного договору, боржник зобовязався повернути кредит до 06.03.2013 року. Отже, строк виконання основного зобовязання повністю настав 06.03.2013 року, а позивач звернувся до суду з позовом аж 26.05.2015 року, тобто позивачем пропущено шестимісячний строк звернення з вимогою до поручителя. Отже, порука [PERSON] є припиненою на час звернення позивача з позовом до суду. У зв'язку з наведеним, поручитель не повинен нести солідарну відповідальність з боржником. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором є частково обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню в частині позичальника [PERSON], а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави. Представник відповідача та сам відповідач у зустрічній позовній заяві (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] про відшкодування судових витрат суд не просив, тому суд не стягує їх з позивача (відповідача за зустрічним позовом). На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527 ч. 1, 546 ч. 1, 548 ч. 1, 611, 554 ч.ч.1, 2, 559 ч. 4, 1050 ч. 2, 1054, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч. 1 ЦПК України,

Outcome: partial