Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Гнідавський цукровий завод» про відшкодування моральної шкоди, отриманої внаслідок нещасного випадку на виробництві. Свій позов мотивує тим що, він працював на ВАТ «Гнідавський цукровий завод» на посаді слюсара-ремонтника вапняно-випалювального відділення. 21 жовтня 2006 року в процесі ремонту вапняно-випалювального відділення він отримав ушкодження струменем гашеного вапна в лице. У зв'язку з розслідуванням нещасного випадку на виробництві було складено акт форми №4 форми Н5 від 31 жовтня 2006 року, а також акт форми Н-1 від 31 жовтня 2006 року. Зазначає, що в наслідок нещасною випадку на виробництві отримав ушкодження у вигляді хімічною опіку коньюктиви горовиці очей Ш-го ступеня в етані рубцювання. Протоколом засідання комісії з охорони праці ВАТ «Гнідавський цукровий завод» від 15 лютого 2007 року ступінь його вини у нещасному випадку на виробництві складає 20 %. Відповідно до висновку медико-соціальної експертної комісії, позивачу визнано ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 45% та присвоєну третю групу інвалідності з 13 лютого 2007 року по 01 березня 2008 року 27 лютого 2008 року було проведено повторне обстеження Обласним спеціалізованої кардіологічно-офтальмологічної МСЕК, остаточна втрата професійної працездатності складає 50% та встановлено йому ІІІ групу інвалідності з 27 лютого 2008 року довічно, а також встановлено обмеження при працевлаштуванні у вигляді обмеження робіт, що вимагають бінокулярного зору. Вказує, що в наслідок нещасного випадку протягом 2007-2008 року він був змушений знаходитись на лікуванні, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико- соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури. Перебуваючи на лікуванні, позивач не міг вести повноцінний спосіб життя, відчував фізичні страждання, фізичну біль, обгрунтовану важкістю травми та особливостями її лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів, у зв'язку з чим він отримав моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 50000 гривень. Враховуючи наведене, просить стягнути в його користь з публічного акціонерного товариства «Гнідавський цукровий завод» 50000 гривень у відшкодуванні моральної шкоди у зв'язку з нещасним випадком, пов'язаним з виробництвом та ушкодженням здоров'я. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 30 січня 2014 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Луцьку Волинської області. В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримав з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Гнідавський цукровий завод» в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, вказував, що оскільки ПАТ «Гнідавський цукровий завод» є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відшкодування заподіяної моральної шкоди позивачу покладається на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Крім того, просив суд застосувати строки позовної давності до заявленої позивачем вимоги. Представник відповідача відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Луцьку Волинської області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказував, що з 01 січня 2006 року застраховані громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, позбавлені права на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соцстраху. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 жовтня 2006 року [PERSON], перебуваючи на посаді слюсара-ремонтника вапняно-випалювального відділення ВАТ «Гнідавський цукровий завод» в процесі ремонту вапняно-випалювального відділення отримав ушкодження струменем гашеного вапна в лице. У зв'язку з розслідуванням нещасного випадку на виробництві було складено акт форми №4 форми Н5 від 31 жовтня 2006 року, а також акт форми Н-1 від 31 жовтня 2006 року. Відповідно до протоколу засідання комісії з охорони праці ВАТ «Гнідавський цукровий завод» від 15 лютого 2007 року ступінь вини [PERSON] у нещасному випадку на виробництві складає 20 % (а.с. 19). Як вбачається з висновку медико-соціальної експертної комісії від 13 лютого 2007 року, [PERSON] встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 45% та призначено третю групу інвалідності з 13 лютого 2007 року по 01 березня 2008 року. 27 лютого 2008 року було проведено повторне обстеження позивача Обласним спеціалізованим кардіологічно-офтальмологічним МСЕК, остаточна втрата професійної працездатності складає 50% та встановлено йому ІІІ групу інвалідності з 27 лютого 2008 року довічно, а також встановлено обмежених при працевлаштуванні у вигляді обмеження робіт, що вимагають бінокулярного зору. Згідно з п. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода у зв'язку з отриманим професійним захворюванням позивачу не відшкодована, що підтверджується дослідженими по справі доказами. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) в разі стійкої втрати професійної працездатності право на отримання потерпілим страхових виплат, в тому числі і виплати за моральну (немайнову) шкоду, настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності (статті 1, 13, 14, 21, 28). Статтями 1167, 1168 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав винними діями іншої особи. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, і може відшкодовуватися грішми одноразово. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про право [PERSON] на відшкодування моральної шкоди, оскільки шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір такого відшкодування визначається судом з врахуванням конкретних обставин справи, ступеня втрати позивачем професійної працездатності від професійного захворювання, наявності у нього третьої групи інвалідності, характеру його моральних та фізичних страждань, їх тривалості, а також - вимог розумності і справедливості. Судом враховано характер моральних та фізичних страждань, їх тривалість, спосіб заподіяння, а також той факт, що нещасний випадок, який мав місце в ніч з 20 на 21 жовтня 2006 року стався також з вини позивача [PERSON], ступінь вини якого складає 20 %, виходячи з засад справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. З ПАТ «Гнідавський цукровий завод» в користь позивача слід стягнути 15000 гривень у відшкодуванні моральної шкоди у зв'язку з нещасним випадком, пов'язаним з виробництвом та ушкодженням здоров'я. В задоволенні позовних вимог до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Луцьку Волинської області слід відмовити виходячи з наступного. Пунктом 27 статті 77 Закону України від 20 грудня 2005 року «Про державний бюджет України на 2006 рік» та пунктом 22 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» зупинено дію абзацу 4 статті 1, підпункту «є» пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» (далі ? Закон № 1105-XIV), якими обов'язок відшкодування моральної шкоди покладено на Фонд соцстраху. Крім того, Законом України від 23 лютого 2007 року № 717-V «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон № 717-V), що набрав чинності з 30 березня 2007 року, виключено частину третю статті 34 Закону № 1105-XIV, яка передбачала право потерпілого на відшкодування моральної шкоди. Отже, з 01 січня 2006 року застраховані громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, позбавлені права на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соцстраху, яке вони мали відповідно до положень первинної редакції цього Закону України. Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 08 жовтня 2008 року у справі № 1-32/2008 зазначені зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визнав такими, що відповідають Конституції України з огляду на те, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Також не підлягає до задоволення клопотання представника позивача ПАТ «Гнідавський цукровий завод» щодо застосування строків позовної давності до заявленої позивачем вимоги, оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 268 ЦК України на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю (тобто і на вимогу про відшкодування моральної шкоди) позовна давність не поширюється. Аналогічні роз'яснення надано у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами). Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial