Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовною заявою, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення комісії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ДНІПРОГАЗ» з розгляду актів про порушення, оформлене протоколом від 23 листопада 2020 року про задоволення акта про порушення та донарахування позивачу необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу за період з 2 травня 2020 року по 30 жовтня 2020 року в обсязі 1676,11 м? на суму 8894,18 грн; стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 8894,18 грн; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у сумі 20000 грн, а також всі фактично понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач є власником об`єкта за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою було встановлено лічильник газу GALLUS G4, дата випуску - серпень 1997 року випуску, заводський номер № U00308317 , Schlumberger, виробник Шлюмберже-Укргаз метерс компані. Згідно з даними технічного паспорта на даний лічильник, його введено в експлуатацію 18 вересня 1997 року. Пунктом 6.2. паспорта на вказаний лічильник визначено, що гарантійний термін експлуатації лічильника становить 4,5 роки з дня встановлення, але не більше 5 років з дня виготовлення, вказаного у паспорті. Вказує, що остання та єдина повірка лічильника була проведена у 2013 році. Враховуючи, що періодичність повірки даного лічильника складає 5 років, то з дати останньої повірки - 21 травня 2013 року лічильник мав бути знятий на наступну повірку не пізніше квітня 2018 року. Проте, 2 листопада 2020 року представником відповідача Северін О.Е. за адресою: [ADDRESS] , складено акт про порушення №б/н, в якому зазначено, що останній «висловлює сумніви у правильній роботі» лічильника газу, однак жодна з наведених в акті причин не обрана, а далі дописано власноручно «Звернути особливу увагу на пломбу заводу виробника». Разом з цим, в акті про порушення від 2 листопада 2020 року №б/н відсутні відомості про останню чергову повірку вказаного газового лічильника. Зазначає, що даний акт про порушення від 2 листопада 2020 року є недійсним у розумінні Кодексу ГРМ. Правила надання населенню послуг з газопостачання, на які міститься посилання в акті про порушення, затверджені Постановою КМУ №2246 від 09 грудня 1999 року, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 13 липня 2016 року №442 втратили чинність. Інформація про дату та час засідання комісії Оператора ГРМ в акті взагалі відсутня. Того ж дня було складено акт (протокол) №б/н про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи. Такої форми документу Кодексом ГРМ також не передбачено, адже є окремо вимоги до протоколу про направлення ЗВТ на експертизу та окремо має складатись акт про демонтаж ЗВТ. Втім представники відповідача вирішили обмежитись поєднанням двох окремих документів в один, при чому без дотримання вимог, встановлених Кодексом ГРМ хоча б до протоколу. Також акт про порушення від 2 листопада 2020 року складався в присутності дружини споживача - [PERSON] , проте остання не має довіреності чи іншого документа, який би посвідчував відносини представництва між споживачем та його дружиною, внаслідок чого обидва документи складені без присутності споживача та підписані особою, яка не уповноважена споживачем діяти в його інтересах та від його імені у правовідносинах з Оператором ГРМ. Зауважує, що Оператор ГРМ - АТ «Дніпрогаз» не забезпечив дотримання строків міжповірочного інтервалу лічильника GALLUS G4, дата випуску - серпень 1997 року випуску, заводський номер № U00308317 , Schlumberger, виробник Шлюмберже-Укргаз метерс компані та допустили його використання на об`єкті споживача [PERSON] понад термін гарантійної експлуатації даного виду ЗВТ, визначений у п. 6.2. паспорта на лічильник. В акті (протоколі) щодо направлення ЗВТ на експертизу від 2 листопада 2020 року зазначено, що на експертизу лічильника запрошується дружина споживача, але самого споживача Оператором ГРМ на експертизу не запрошено. Зазначає, що безпідставним є висновок експертної комісії АТ «Дніпрогаз», наведений в п. 1.3 Акту експертизи від 17 листопада 2020 року №407 з викладеними недоліками до відлікового пристрою, адже п. 1.2. суперечить п. 1.1. Акта експертизи, в якому прийнято висновок про цілісність заводської пломби та повірочного тавра. Результати повірки в Акті експертизи від 17 листопада 2020 року №407 взагалі відсутні, як і відсутнє посилання на конкретну довідку про непридатність ЗВТ, яка мала бути видана в день складання Акта експертизи. Позаяк, експертною комісією не прийнято висновку про несанкціоноване втручання в лічильник, а лише зазначено, що лічильник є непридатним до використання. Позивачу є незрозумілим те, яким чином комісія дійшла висновку про непридатність лічильника, якщо його метрологічні характеристики, судячи з прочерків в Акті експертизи, не визначались. Отже, висновок експертної комісії АТ «Дніпрогаз» про непридатність лічильника через зовнішній вигляд є неспроможними в розумінні Кодексу ГРМ для застосування до позивача процедури донарахування об`ємів/обсягів природного газу внаслідок несанкціонованого втручання в лічильник. В акті навіть відсутній висновок про «приховане втручання». Несанкціонованого втручання в лічильник Актом експертизи не підтверджено та метрологічні характеристики лічильника не перевірені, внаслідок чого стверджувати про «викривлення даних обліку» ЗВТ не видається за можливе, а отже крадіжки газу не було та не могло бути. Крім того, підстава направлення на експертизу лічильника, відображена в Акті про порушення від 2 листопада 2020 року, є нікчемною та надуманою представниками відповідача, відображена для приховування прострочення міжповірочного інтервалу та перекладання відповідальності на споживача, а у подальшому пред`явлення протиправних вимог грошового характеру щодо відшкодування донарахованих обсягів природного газу. Після того, як комісія АТ «Дніпрогаз» вручила дружині споживача копію акта експертизи, члени експертної комісії відповідача склали другий акт про порушення №164, в якому встановили порушення, а саме виявлення Оператором ГРМ факту несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ (лічильника газу). Наголошує, що Кодекс ГРМ не передбачає права Оператора ГРМ складати акт про порушення після проведення експертизи лічильника. Вважає, що складанням другого Акта про порушення від 17 листопада 2020 року №164 представники Оператора ГРМ визнали недійсність першого Акта про порушення від 2 листопада 2020 року №б/н. Адже порушення, яке стало підставою для призначення експертизи та визначене представником відповідача, не знайшло жодного підтвердження в Акті експертизи №407. Аналіз дій та рішень Оператора ГРМ щодо складання вищезазначених актів про порушення та акта експертизи дає підстави для висновку про недійсність обох актів про порушення, адже дійсність першого Акта від 2 листопада 2020 року №б/н нівельована складанням другого Акта про порушення від 17 листопада 2020 року №164, а недійсність другого прямо визначена законом, оскільки Акт складено повторно, не за місцезнаходженням об`єкта споживача, після проведення експертизи, а повірка лічильника комісією відповідача не проводилась. Враховуючи, що заводська пломба та повірочні тавра на лічильнику цілі, логічним є висновок про те, що жодної підстави для призначення експертизи лічильника у представника відповідача 2 листопада 2020 року не було. Вважає, що дії АТ «Дніпрогаз» є протиправними, направлені на підроблення офіційних документів і внесення до них неправдивих відомостей. АТ «Дніпрогаз» є відповідальним за прострочення 5-річного міжповірочного інтервалу на 2 роки з повірки лічильника газу GALLUS G4, тому не вправі вміняти позивачу жодні недоліки ЗВТ. Також не можна виключати того, що під час проведення повірки у травні 2013 року спеціалістами проводився ремонт та калібрування лічильника, що могло вплинути на зовнішній вигляд лічильника разом з тим, що всі пломби цілі. Позивач також зауважує, що з урахуванням використання газу позивачем комплексно, АТ «Дніпрогаз» повинно було з 1 січня 2012 року встановити споживачу газовий лічильник за рахунок джерел фінансування у відповідності до ст.3 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 16 червня 2011 року №3533-VI. Втім, лічильник не встановили та допустили використання на об`єкті споживача лічильника газу з вичерпаним терміном гарантійного користування та вичерпаним терміном періодичної повірки. Враховуючи викладене, АТ «Дніпрогаз» не вправі було задовольняти акт про порушення та здійснювати донарахування необлікованих обсягів природного газу, адже несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ (лічильник газу), тобто крадіжки газу позивачем не вчинювалось. Моральна шкода виразилась у тому, що відповідач протиправно донарахував обсяги природного газу позивачу, фальсифікував підстави для направлення лічильника на експертизу, не встановивши несанкціонованого втручання в лічильник газу все одно звинуватив позивача у крадіжці газу та погрожував позивачу припинити/обмежити газопостачання, змусивши позивача виконати незаконні вимоги грошового характеру. Внаслідок протиправних дій зі сторони відповідача позивач був змушений переживати моральні втрати при кожній письмово задокументованій вимозі відповідача, під час складання акта про порушення, під час засідання комісії з розгляду акта про порушення. У сукупності дії та бездіяльність відповідача спричинили позивачу моральну шкоду, яка виразилась у душевних втратах та переживаннях, які позивач оцінює у розмірі 5000 грн за кожен місяць його боротьби та сподівань на вирішення його питання у законний та справедливий спосіб. Таким чином, моральна шкода, заподіяна позивачу за період довготривалого порушення його прав за період з листопада 2020 року по березень 2021 року оцінюється позивачем у розмірі 20000 грн. 22 лютого 2021 року позивачем під тиском з боку відповідача та під загрозою опинитись без опалення було оплачено грошові кошти у розмірі 8894,20 грн, щоб не залишитись без тепла у морози. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів. У відзиві на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 18 травня 2021 року, представник відповідача Безбатько С.С. зазначає, що відповідач надає послуги з розподілу природного газу за адресою позивача: [ADDRESS] . У вересні 1997 року на об`єкті було встановлено лічильник типу Schlumberger GALLUS G4, 1997 року випуску, заводський № U00308317 , з показами лічильника 00000, який при монтажі був належним чином опломбований пломбою №52262928. Остання повірка лічильника проводилась у 2013 році із задовільним результатом. 23 травня 2013 року згідно Акту №9545 лічильник було встановлено споживачу після повірки. Вказує, що міжповірочний інтервал даного лічильника складає 8 років, а як видно з матеріалів справи - контрольний огляд було проведено у листопаді 2020 року, що свідчить про безпідставність приведених позивачем у позовній заяві тверджень щодо пропущення строків повірки відповідачем, що в будь-якому випадку не впливає на виявлений факт несанкціонованого втручання в роботу засобу вимірювальної техніки. Звертає увагу на неправильне розуміння позивачем змісту ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», адже законодавець не встановлює для оператора ГРМ прямого обов`язку встановлювати без заяви споживача про несправність, помилки в роботі ЗВТ, нового засобу обліку на підставі даного Закону, насамперед через превалювання Кодексу ГРМ над іншими нормами. 2 листопада 2020 року під час здійснення чергової перевірки засобів обліку співробітниками відповідача за адресою домоволодіння, у присутності дружини позивача було оглянуто побутовий газовий лічильник Schlumberger GALLUS G4, 1997 року випуску, заводський № U00308317 , та виявлено ознаки невідповідності внутрішньої пломби до належної, що встановлювалася заводом-виробником. Внаслідок чого, відповідно до п. 3.2.2. Положення «Про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті» №619, складено Акт про виявлені порушення №407, де було зазначено, що первинний зовнішній огляд дає підстави вважати, що пломба, виявлена при перевірці, не відповідає пломбі заводу-виробника за зовнішнім виглядом та вимагає проведення додаткового огляду. В той же день було складено Акт про порушення №1266, за змістом якого пломба «заводу-виробника» вимагає додаткового огляду, також було зазначено показання лічильника - 48480 та про заміну демонтованого для проведення експертизи лічильника на БГС з обмінного фонду. Твердження позивача про безпідставність та нелегітимність обох Актів про порушення є виключно його суб`єктивною думкою, обидва документи мають однакову юридичну силу та чинні в контексті Кодексу ГРМ та Положення, а їх зміст не суперечить один одному. Обидва акти про порушення були підписані споживачем, жодних зауважень ним зазначено не було. Враховуючи вищезазначене, дії АТ «Дніпрогаз» щодо складання акту про виявлені порушення є правомірними та відповідають діючим нормативно-правовим актам. Акт про порушення від 02 листопада 2020 року складався на виконання вимог п. 7 Глави 9 Розділу Х Кодексу ГРМ, п. 3.2.2 Положення. 17 листопада 2020 року комісією відповідача з проведення експертизи ПГЛ, за участі представника Державного підприємства «Дніпростандартметрологія» Скалозубова В.А. та споживача оглянуто цілісність пакувального матеріалу і пломби на ньому та проведено експертизу лічильника газу типу GALLUS G4, 1997 року випуску, заводський № U00308317 . Позивач ставить під сумнів правомірність пропуску строку проведення процедури, однак необхідність перенесення на день покликана неможливістю бути присутнім на експертизі 16 листопада 2020 року Скалозубова В.А. , даний факт на виявлені порушення не впливає. Вказує, що дії, вчинені споживачем, є неправомірними, адже він як власник газового обладнання повністю несе відповідальність за його зберігання та цілісність в процесі експлуатації. А втручання в роботу ЗВТ подібним чином свідчить про умисні дії, направлені на викривлення показників обліку, задля власних цілей, що є правопорушенням. Звертає увагу на те, що позивачем не було вказано в Акті експертизи жодних зауважень ні до порядку її проведення, ні стосовно її результатів, ні щодо порушень, виявлених в її процесі. Тобто, із зазначеним споживач погодився, оскільки особисто підписав документ, не висловивши жодних зауважень чи заперечень. Склад комісії, яка проводила експертизу, є поважним та відповідає умовам Кодексу ГРМ, присутній на експертизі лічильника газу споживач/позивач не висловив окремої думки з приводу проведення експертизи та не заперечував щодо обставин та виявлених порушень. Вказує, що фізично довести факт викривлення в даному випадку складно, оскільки заходи з втручання є прихованими, однак суд має звернути увагу на встановлені обставини, що свідчать про наявність можливості у позивача спотворювати реєстраційні дані ЗВТ. Спростувати факт невтручання в роботу ЗВТ споживач може шляхом надання відповідних доказів зі свого боку, чого позивачем не зроблено. Також представник відповідача звертає увагу на те, що за порівняльним аналізом об`ємів споживання природного газу за адресою проживання позивача та адресою проживання іншого споживача послуг з аналогічною площею опалення, періодом споживання, чотирма зареєстрованими особами та однаковими встановленими газовими приладами й на перший погляд помітна різниця у споживанні. За результатом встановленого та зафіксованого в акті №407 експертизи побутового лічильника газу несанкціонованого втручання позивача в роботу лічильника, представниками Оператора ГРМ на виконання глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ складено Акт про порушення №164 від 17 листопада 2020 року за участю споживача. Споживача було в належний спосіб запрошено на засідання комісії з розгляду актів про порушення. На засіданні комісії з розгляду Актів про порушення був присутній споживач в розумінні Кодексу ГРМ - дружина позивача, як його представник, оскільки вони спільно проживають за адресою домогосподарства, а позивач на цей час присутній бути не міг. 23 листопада 2020 року за участю дружини споживача було розглянуто Акт про порушення №164 та з урахуванням обставин справи, встановленого порушення було вирішено задовольнити Акт в повному обсязі, про що було складено Протокол, в якому споживач зазначив зауваження «Не погоджуємося». На підставі п. 11 глави 5 роз. ХІ Кодексу ГРМ складено Акт-розрахунок від 23 листопада 2020 року про нарахування необлікованого об`єму природного газу в період з 02 травня 2020 року по 31 жовтня 2020 року у розмірі 1676,11 м? на суму 8894,18 грн. Також звертає увагу на факт добровільного погашення повної суми заборгованості позивачем перед АТ «Дніпрогаз», що дає підстави стверджувати про визнання боргу та загалом говорить про погодження позивача із пред`явленими до нього звинуваченнями. Вимогу відшкодувати моральну шкоду в розмірі 20000 грн вважає необґрунтованою та такою, що не знайшла свого підтвердження в реальних доказах з боку позивача. Всі дії відповідача відповідають чинному законодавству, не виходять за рамки правового поля, направлені на забезпечення виконання сторонами зобов`язань, що виникли, зокрема обов`язку позивача сплатити за несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу. Попередження про відключення від газопостачання є формою повідомлення про можливість настання таких наслідків, а не погрозою, оскільки позивачем пропущено строк виплати за Рахунком на оплату необлікованого об`єму природного газу. Вимога стягнути з відповідача кошти в розмірі 8894,18 грн, яку позивач обґрунтовує ст.1212 ЦК України, задоволенню не підлягає, оскільки позивач добровільно за власним волевиявленням без примусу сплатив всю суму, її нарахування було цілком обґрунтовано законодавчо та належним чином оформлено документально, що вказує на наявність правових підстав оплати цих коштів, а також позивачем не було заявлено жодних заперечень чи претензій стосовно вчиненого ним правопорушення та щодо суми нарахування. Враховуючи викладене, вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, не підтверджені фактичними доказами, ґрунтуються на припущеннях, спрямовані на уникнення відповідальності за порушення та застосованих подальших заходів, передбачених вимогами Кодексу ГРМ. 26 травня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначив, що АТ «Дніпрогаз» повинно було з 1 січня 2012 року встановити споживачу газовий лічильник за рахунок джерел фінансування у відповідності до ст. 3 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 16 червня 2011 року №3533-VI. Втім, лічильник не встановили та допустили використання на об`єкті споживача лічильника газу з вичерпаним терміном гарантійного користування та вичерпаним терміном періодичної повірки. Також відповідач називає дружину позивача - [PERSON] представником власника/користувача об`єкта, на якому складено акт про порушення для надання цьому акту ознак дійсності. З такими доводами відповідача позивач не погоджується, оскільки Оператор ГРМ не забезпечив присутності споживача під час складання Акта про порушення, інформація про присутність споживача [PERSON] в Акті про порушення відсутня. Виходячи з положень п. 4 Розділу 5 Глави ХІ Кодексу ГРМ, такий акт вважається недійсним. Дружина позивача не є його законним представником у розумінні цивільного законодавства та не мала укладеного з позивачем договору на представництво чи виданої на її ім`я довіреності. Враховуючи наведене, доводи відповідача про використання персональних даних дружини позивача у складених відповідачем документах не відповідають вимогам законодавства про ринок природного газу. Зазначає, що висновок експертної комісії АТ «Дніпрогаз» про непридатність лічильника через зовнішній вигляд є неспроможними у розумінні Кодексу ГРМ для застосування до споживача процедури донарахування об`ємів/обсягів природного газу внаслідок несанкціонованого втручання в лічильник. В пункті 1.1. акта експертизи від 17 листопада 2020 року №407 прийнято висновок про цілісність заводської пломби та повірочного тавра. Відтак, підстава направлення на експертизу лічильника, відображена в Акті про порушення від 02 листопада 2020 року є нікчемною та надуманою представниками відповідача, відображена для приховування прострочення міжповірочного інтервалу та перекладання відповідальності на споживача, а у подальшому пред`явлення протиправних вимог грошового характеру щодо відшкодування донарахованих обсягів природного газу. Підрив відірваного під час експертизи скла не можна вважати прихованим заходом, адже перевірка захисного скла на цілісність визначається візуальним шляхом. Доводи відповідача про приховані заходи є некомпетентними та абсурдними. Порівняльні таблиці, які надає відповідач, взагалі не заслуговують на увагу, адже не мають жодного відношення до даної справи. Відповідач у відзиві визнав, що факту несанкціонованого втручання відповідачем під час проведення експертизи лічильника не виявлено, як і не встановлено викривлення даних обліку газу (крадіжки газу). Вказує, що відповідач є відповідальним за прострочення 5-річного міжповірочного інтервалу на 2 роки з повірки лічильника газу, тому не вправі вміняти споживачу [PERSON] жодні недоліки ЗВТ. Також не можна виключати того, що під час проведення повірки у травні 2013 року спеціалістами проводився ремонт та калібрування лічильника, що могло вплинути на зовнішній вигляд лічильника, разом з тим, що всі пломби цілі. Наголошує, що експертною комісією АТ «Дніпрогаз» в Акті експертизи від 17 листопада 2020 року №407 не прийнято висновку про несанкціоноване втручання в лічильник, а лише зазначено, що лічильник є непридатним до використання. Враховуючи наведене, АТ «Дніпрогаз» не вправі було задовольняти акт про порушення та здійснювати донарахування необлікованих обсягів природного газу, адже несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, тобто крадіжки газу позивачем не вчинювалось, а отже і застосування такого засобу впливу, як прийняття рішення про задоволення акта про порушення і донарахування обсягів газу є протиправним. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Позивач є власником 14/100 частин будинку [ADDRESS] та зареєстрований в квартирі №4 за вказаною адресою (а.с.81-84,95). Відповідач надає послуги з розподілу природнього газу за адресою: [ADDRESS] . 18 вересня 1997 року за адресою: [ADDRESS] , встановлено та введено в експлуатацію лічильник Gallus-2000-U G4, заводський номер 308317 (а.с.29-31). 21 травня 2013 року відповідачем була проведена повірка лічильника Gallus G4, заводський номер № U00308317 , який установлено за адресою: [ADDRESS] , за результатами якої зроблено висновок «Годен», про що 23 травня 2013 року було складено відповідний акт із зазначенням за результату зовнішнього огляду «норма» (а.с.20, 100). 2 листопада 2020 року представниками АТ «Дніпрогаз» складено Акт №407 про виявлені порушення, відповідно до якого представник газопостачальної (газотранспортної) організації висловлює сумнів у правильній роботі встановленого за адресою: [ADDRESS] , лічильника газу типу Шлюн G4 97, зав. № U00308317, з показами 48480 куб.м., та зазначено «звернути особливу увагу на пломбу заводу виробника». Від імені споживача акт підписано [PERSON] (а.с.21, 120 зворотна сторона). Також 2 листопада 2020 року представниками АТ «Дніпрогаз» складено Акт (протокол) №407 про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи, у якому зазначено, що лічильник газу направляється на експертизу в відділ обслуговування ВОГ АТ «Дніпрогаз». Лічильник газу споживача демонтується представником газопостачальної (газотранспортної) організації, замість нього в присутності споживача встановлюється інший лічильник газу. Також зазначено, що лічильник газу доставляється АТ «Дніпрогаз» на місце проведення експертизи: вул. О. Кониського (Володарського), буд. 5, корпус майстерень, 3-й поверх, каб. №27 . Споживач [PERSON] запрошується 17 листопада 2020 року з 10-00 до 12-00 для проведення експертизи лічильника (а.с.22, 120). Крім того, 2 листопада 2020 року представниками Оператора ГРМ за участю споживача [PERSON] складено Акт про порушення №1266, в якому зазначено, що на дату складання цього Акта на об`єкті за адресою: [ADDRESS] , встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем: звернути особливу увагу на пломбу заводу виробника (а.с.121). З Акта №407 експертизи побутового лічильника газу від 17 листопада 2020 року вбачається, що комісія АТ «Дніпрогаз» по проведенню експертизи ПЛГ, в присутності споживача [PERSON] , провела експертизу лічильника газу типу Галлус G4 (97р.), зав. №U00308317, який знято відповідно до акта від 2 листопада 2020 року №407 (а.с.23). Відповідно до п.п. 1.1. - 1.3. Акта №407 експертизи побутового лічильника газу від 17 листопада 2020 року, комісією встановлено: цілісність заводської пломби і повірочного тавра - в цілості; цілісність лічильного механізму, механічне пошкодження і інше - підрив полімерної пластини оглядового вікна суматора, пластина знімається, сліди клейкої речовини по периметру прилягання пластини до корпусу, також тріщини на пластині. Доступ до цифрових коліс. Механічні пошкодження на корпусі облікового механізму справа. Згідно вказаного Акту №407 експертизи побутового лічильника газу, комісією зроблено наступний висновок: лічильник не придатний до подальшої експлуатації, так як зовнішній вигляд не відповідає вимогам експлуатаційної документації (п.1.2). Патрубки опломбовані пломбою С58264986. Лічильник упакований в пакет і опломбований пломбою С58264987. Акт №407 експертизи побутового лічильника газу від 17 листопада 2020 року підписано [PERSON] без зауважень. З Довідки про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 17 листопада 2020 року вбачається, що за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки, а саме лічильник газу Gallus 2000 G4 Зав. № U00308317, виробник Schlumberger, не відповідає вимогам Р50-071-98 Рекомендації «Метрологія. Лічильники газу побутові. Методи та засоби повірки». Підстава для визнання ЗВТ непридатним - відліковий пристрій не відповідає вимогам ЕД (а.с.123). Згідно Акту про порушення №164 від 17 листопада 2020 року, за адресою: [ADDRESS] , Оператором ГРМ виявлено факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ (лічильника газу), а саме полімерна пластина оглядового вікна знімається, сліди клейкої речовини по периметру прилягання пластини до корпусу, також тріщини на пластині; доступ до цифрових коліс; механічні пошкодження на корпусі облікового механізму з правої сторони в місці під`єднання пластини до корпусу. За виявленими порушеннями споживачу необхідно сплатити нарахування суми за необлікований обсяг Оператору ГРМ згідно постанови НКРЕ та КП №2494 від 30 вересня 2015 року із змінами і доповненнями (а.с.25-26). 23 листопада 2020 року комісією з розгляду актів про порушення АТ «Дніпрогаз» розглянуто акт про порушення від 17 листопада 2020 року №164, який складено за фактом несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу та вирішено задовольнити вказаний акт в повному обсязі (а.с.134). Актом-розрахунком від 23 листопада 2020 року на підставі акту про порушення від 17 листопада 2020 року №164 з приводу несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу встановлено, що розрахункова вартість необлікованого об`єму природного газу складає 8894,18 грн (а.с.135). З відповіді Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №78/16.3.2/7-21 від 6 січня 2021 року вбачається, що в Акті про порушення від 2 листопада 2020 року №1266 не було зазначено контактного телефону особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення), що вказує на недотримання АТ «Дніпрогаз» вимог положень пункту 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем. Експертиза лічильника газу відбулась 17 листопада 2020 року, що вказує на порушення АТ «Дніпрогаз» вимог пункту 2 глави 10 розділу Х Кодексу газорозподільних систем в частині строку проведення експертизи лічильника газу з дня складання протоколу. Також АТ «Дніпрогаз» не було надано НКРЕКП копії Довідки про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, що може вказувати на порушення вимог пункту 10 глави 10 розділу Х Кодексу газорозподільних систем. Крім того, АТ «Дніпрогаз» не було надано до НКРЕКП копії документів, що підтверджують проведення Оператором ГРМ періодичної повірки лічильника газу марки «Gallus» типорозміру G-4, зав. № U00308317, що вказує на можливе порушення АТ «Дніпрогаз» вимог чинного законодавства в частині своєчасного проведення періодичної повірки лічильника газу. Також зазначено, що у разі недосягнення згоди між гр. [PERSON] та АТ «Дніпрогаз» стосовно проведення експертизи лічильника газу та нарахування (донарахування) обсягів природного газу за результатами її проведення, спірні питання можуть бути вирішеними у судовому порядку (а.с. 47-56). У відповіді на претензію представника споживача [PERSON] №01-02-21/0002 від 22 січня 2021 року представник АТ «Дніпрогаз» повідомив, що дії представників АТ «Дніпрогаз» відповідають вимогам чинного законодавства, тому не має підстав для призначення повторного засідання комісії з розгляду актів про порушення. Рішення комісії від 23 листопада 2020 року залишається чинним (а.с.57-67, 71-74). Відповідачем на адресу позивача було направлено повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу від 08 лютого 2021 року, в якому АТ «Дніпрогаз» повідомив про припинення газопостачання/розподілу природного газу. Підставою для припинення газопостачання/розподілу природного газу є заборгованість за необлікований об`єм природного газу у сумі 8894,18 грн, яка нарахована на основі акту про порушення, відображена у рахунку і залишилась непогашеною станом на 08 лютого 2021 року. Також зазначалось, що в разі несплати газопостачання/розподіл природного газу буде припинено починаючи з 18 лютого 2021 року (а.с.70). 22 лютого 2021 року позивачем сплачено на рахунок відповідача вказану суму у розмірі 8894,18 грн (а.с.75). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги в частині визнання протиправним і скасування рішення та стягнення грошової суми судом враховується наступне. Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст. 59 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку природного газу, зокрема, є несанкціонований відбір природного газу. Підпунктами 5 та 8 п. 5.2 розділу V Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг N 2500 від 30 вересня 2015 року, споживач зобов`язаний не допускати несанкціонованого відбору природного газу; відшкодовувати постачальнику збитки, понесені ним у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням споживачем своїх зобов`язань перед постачальником, відповідно до чинних нормативно-правових актів та/або цього договору. Згідно з п.п.3 пункту 1 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу). Відповідно до п. 1 глави 3 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Якщо несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу здійснено шляхом прихованих заходів, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня встановлення лічильника газу та/або пломби, які виявились пошкодженими (їх встановлення повинно підтверджуватися відповідним актом про їх встановлення), але не більше 12 місяців. У відповідності до п. 1 глави 5 Розділу XI Кодексу у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу. Вказана форма акту про порушення передбачає обов`язок особи, яка його складає, детально вказати вид, обставини і суть порушення. За необхідності в акті може бути зазначене схематичне відображення порушення. В той же час, в акті про порушення №1266 від 2 листопада 2020 року зазначено: «Звернути особливу увагу на пломбу заводу виробника». Жодних відомостей про обставини і суть порушення (характер втручання, зовнішні ознаки, за якими працівник відповідача виявив таке втручання) в акті про порушення від 2 листопада 2020 року не зазначено (а.с.121). В Акті №407 про виявлені порушення від 2 листопада 2020 року представниками АТ «Дніпрогаз» також лише зазначено «звернути особливу увагу на пломбу заводу виробника» (а.с.120 зворотна сторона). Проте, з акту №407 експертизи побутового лічильника газу від 17 листопада 2020 року встановлено, що заводська пломба та повірочне тавро в цілісності (а.с.122). Разом з цим, в подальшому працівниками відповідача було складено інший акт про порушення N164 від 17 листопада 2020 року (а.с.124). Проте, судом встановлено, що акт про порушення N164 від 17 листопада 2020 року не може бути достатнім доказом скоєння позивачем порушення Кодексу газорозподільних систем у вигляді несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу, оскільки несанкціонованого втручання в його роботу не доведено належними, допустимими та достовірними доказами. Несанкціонованим втручанням є не лише доведення факту пошкодження конструкції ЗВТ/лічильника, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням). Суд зазначає, що згідно з п. 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу є втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (у тому числі, лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. Проаналізувавши зміст вказаного положення, суд вважає, що несанкціонованим втручанням є не лише доведення факту пошкодження конструкції ЗВТ/лічильника, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням), тобто факт пошкодження конструкції ЗВТ/лічильника повинен знаходитися у причинно-наслідковому зв`язку з фактом викривлення даних обліку природного газу. З акту №407 експертизи побутового лічильника газу від 17 листопада 2020 року встановлено, що комісією зроблено висновок лише з приводу того, що лічильник не придатний до подальшої експлуатації, так як зовнішній вигляд не відповідає вимогам експлуатаційної документації. Висновок щодо викривлення даних обліку природного газу зазначеним актом експертизи побутового лічильника газу не складався (а.с.122). Складаючи 17 листопада 2020 року акт про порушення №164, на підставі якого прийнято спірне рішення, оформлене протоколом від 23 листопада 2020 року, відповідач не послався на жоден доказ на підставі якого він дійшов висновку про виявлення факту несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ (лічильника газу). В пункті 7 до даного акту міститься відмітка, що до акту нічого не додається (а.с.124,134). Крім того, сам представник відповідача у відзиві визнав, що фізично довести факт викривлення в даному випадку складно (а.с.114). Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Отже, спірне рішення відповідача ґрунтується на припущеннях. Представник відповідача у відзиві вказує, що суд має звернути увагу на встановлені обставини, що свідчать про наявність можливості у позивача спотворювати реєстраційні дані ЗВТ. Однак, судом враховується, що сама лише можливість спотворювати реєстраційні дані ЗВТ не свідчить про те, що позивач дійсно здійснював несанкціонований відбір природного газу з ГРМ. Жодних належних та допустимих доказів в даній частині відповідачем суду не надано. Посилання представника відповідача на те, що за іншою адресою проживання іншого споживача послуг з аналогічною площею опалення, періодом споживання, чотирма зареєстрованими особами та однаковими встановленими газовими приладами наявна помітна різниця у споживанні, що доводить протиправну поведінку позивача, судом до уваги не приймаються, оскільки такі доводи є припущенням. Таким чином, спірне рішення відповідача, оформлене протоколом від 23 листопада 2020 року про задоволення акту про порушення та донарахування позивачу необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу за період з 2 травня 2020 року по 30 жовтня 2020 року в обсязі 1676,11 м? на суму 8894,18 грн не відповідає вимогам Кодексу газорозподільних систем, а аргументи відповідача, наведені у відзиві, є безпідставними. З огляду на викладене, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення комісії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ДНІПРОГАЗ» з розгляду актів про порушення, оформлене протоколом від 23 листопада 2020 року про задоволення акту про порушення та донарахування позивачу необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу в обсязі 1676,11 м? на суму 8894,18 грн підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відсутністю правової підстави вважають такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин та їх юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. При цьому, положення статті 1212 ЦК України можуть застосовуватись і після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №915/411/19, від 21.02.2020 у справі №910/660/19, від 17.03.2020 у справі №922/2413/19, від 03.11.2020 у справі №920/1122/19. Відтак виходячи з встановлених між сторонами правовідносинами та враховуючи, що позов містить посилання позивача на неправомірність дій відповідача щодо нарахування йому до сплати грошової суми, спірне рішення відповідача визнано протиправним та скасовано, суд вважає, що в даному випадку наявні підстави для стягнення з відповідача сплаченої позивачем грошової суми у розмірі 8894,18 грн, яка була нарахована йому до сплати неправомірно, та яку він сплатив для недопущення припинення газопостачання. Враховуючи викладене, доводи представника відповідача щодо неможливості застосування у даному випадку ст. 1212 ЦК України судом до уваги не приймаються. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди судом враховується наступне. Частиною 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до положень частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Внаслідок дій відповідача позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, порушенням звичного способу життя позивача та необхідності витрачання додаткових зусиль для поновлення своїх прав. На підставі викладеного, з урахування принципу справедливості та співмірності, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування відповідачем моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 3000 грн. Таким чином, пред`явлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Доводи представника відповідача, що викладені у відзиві, висновків суду не спростовують. Згідно частин 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору за подання даного позову. Однак, позивачем під час подання даного позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 908 грн, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн (а.с.76). Враховуючи, що позивач сплатив судовий збір під час подання позову до суду, питання стягнення судового збору з відповідача на користь держави в даному випадку судом не вирішується. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем в позові зазначено, що ним фактично понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4200 грн та орієнтовна правнича допомога складає 2000 грн. Однак, на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, крім ордера на надання правничої (правової) допомоги від 3 грудня 2020 року, суду жодних доказів не надано, а тому у стягненні з відповідача понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Outcome: partial