Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в порядку зворотної вимоги(регресу). Мотивує свої вимоги тим, що 10 лютого 2015 року о 13 год. 45 хв. на вул. Горького, 123 в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Опель» р. н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Рено», р. н. [NUMBER], власником якого є [PERSON] Дана дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення водієм [PERSON] п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль «Рено», р.н. [NUMBER], було пошкоджено. Відповідно до договору добровільного страхування транспортних засобів № [NUMBER] майнових інтересів власника транспортного засобу від 11 липня 2014 року автомобіль «Рено», р. н. [NUMBER] був застрахований ПАТ «ПРОСТО-страхування». Для визначення розміру матеріальної шкоди позивачем було складено проведено розрахунок страхового відшкодування та складено страховий акт № 105832 від 18 лютого 2015 року, виходячи з якого вартість матеріального збитку завданого власнику забезпеченого транспортного засобу складає 20598 гривень 86 копійок. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 20598 гривень 86 копійок та вирішити питання про судові витрати. Представник позивача надіслав до суду лист з клопотанням слухати справу у його відсутність та просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить опубліковане оголошення у пресі про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання(перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого не відоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Про причину неявки суд не повідомив. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 10 лютого 2015 року о 13 год. 45 хв. на вул. Горького, 123 в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Опель» р. н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Рено», р. н. [NUMBER], власником якого є [PERSON] Дана дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення водієм [PERSON] п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль «Рено», р.н. [NUMBER], було пошкоджено. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона(страховик) зобов'язується у разі настання певної події(страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як вбачається з матеріалів страхового акту № 105832 від 18.02.2015 року та платіжного доручення № 2841 від 18 березня 2015 року позивач відшкодував потерпілій особі 20598 гривень 86 копійок. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову повністю. Питання про судові витрати вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача 1218 гривні.

Outcome: approved