Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач звернувся в Житомирський районний суд Житомирської області із позовною заявою про визнання права власності на майно. Вимоги позову обґрунтовані тим, що позивач купив у відповідача майно, сплатив за нього кошти та отримав його, але продавець помер, а тому вважає, що є всі підстави для захисту його порушеного права власності в судовому порядку шляхом визнання права власності на нерухоме майно. Позивач позов підтримав з підстав зазначених в ньому, у судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідачі позов визнали у судове засідання не зявилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, участь особи в судовому засіданні є її обов'язком, від якого особа за її клопотанням може бути звільнена судом. За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв'язку із неявкою цієї особи до суду. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Суд оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно письмово оформленого договору купівлі-продажу 15.10.2013 року позивач купив у [PERSON] житловий будинок № 11 по провулку Живичному в м.Житомирі загальною площею 202,0 кв.м., що розташований на земельній ділянці 0,10 га., та житловий будинок 13-а по провулку Живичному в м.Житомирі загальною площею 579,1 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 0,10 га., а також нежитлове приміщення по вул. Народицька,1 в с.Оліївка Житомирського району Житомирської області площею 9 кв.м., що розташоване на земельній ділянці 0,05 га. Відповідно до предмету договору [PERSON] зобовязувалася передати у власність позивачу вищевказане майно до березня місяця 2014 року. Вказане майно було передано позивачу, що підтверджуються актом прийому-передачі від 15.10.2013 року. Позивач повністю оплатив вартість майна [PERSON], що підтверджується розпискою про отримання коштів 15.10.2013 р. Відповідно до умов договору позивач та [PERSON] домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами (договором, розпискою, актом), і відбулося повне виконання договору. Оскільки [PERSON] померла, а тому порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку. 18 лютого 2014 року [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть останньої. Спадкоємцями є відповідачі, на імя яких було складено заповіт на квартиру 14 по проїзду [PERSON],10 в м. Житомирі за виключенням майна, що є предметом спору. Відповідачі вступили в спадщину після смерті [PERSON] та отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Спору між сторонами щодо предмету позову немає. Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України, договір який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Згідно зі ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку або нерухомого майна укладаються у письмовій формі і підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може протиправно позбавлений права власності. Права приватної власності є непорушним. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. Згідно пунктів 1 та 4 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. У відповідності до цивільного законодавства України однією із умов виникнення прав та обовязків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Право власності в Україні повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того щоб бути доведеним перед іншими особами. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це оспорюється або не визначається іншою особою. Суд приходить до висновку про захист прав позивача шляхом визнання права власності на житлові будинки № 11 та 13-а по провулку Живичному в м.Житомирі, нежитлове приміщення по вул. Народицька,1 в с.Оліївка Житомирського району Житомирської області виходячи з того, що між позивачем та продавцем виникли правовідносини щодо купівлі-продажу, кошти за майно оплачені повністю, продавець помер, порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права власності на майно. В іншій частині позову суд відмовляє, оскільки відсутні підтверджуючі документи з врахуванням вимог ст. 10,60 ЦПК України.

Outcome: partial