Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним вище позовом та в обгрунтування позовних вимог зазначив, що 14.08.2019 він звернувся з письмовими заявами до Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області щодо виділення йому, як учаснику бойових дій в зоні АТО/ООС, земельних ділянок для: будівництва індивідуального гаража -0,01 га, для дачного будівництва - 0,10 га, для ведення садівництва - 0,12 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - 0,25 га. Своїми рішеннями №308, №309, №310, №311від 23.03.2018 Кинашівська сільська рада відмовила йому у виділенні вказаних земельних ділянок, мотивуючи тим, що він не додав до заяви графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки рішення №308, №311 та в зв`язку з відсутністю містобудівної документації щодо наявності вільних земельних ділянок для ведення садівництва (рішення №309, №310). З даними рішеннями Кинашівської сільської ради він не згоден, так як ці відмови є необґрунтованими, бо земельні ділянки на ці цілі є в наявності, про що йому відомо. Але на думку позивача, Кинашівський сільський голова [PERSON] на грунті особистих неприязних стосунків по відношенню до нього перешкоджала у наданні йому у власність вищевказаних земельних ділянок. В результаті особистого втручання, протиправних і неправомірних дій Кинашівського сільського голови [PERSON]. щодо підбурювання та впливу на депутатів Кинашівської сільської ради, позивачу сесією Кинашівської сільської ради у виділенні земельних ділянок відмовлено. Також Кинашівський сільський голова [PERSON]. 26.12.2019 звернулася з заявою до Тульчинського ВП НВП ГУНП України у Вінницькій області про те, що він нібито погрожує їй вбивством, часто з`являється біля її будинку, веде спостереження за її будинком та сім`єю і, оскільки він є учасником бойових дій в зоні АТО/ООС та має досвід поводження зі зброєю та вибуховими речовинами, у нього можуть зберігатися зброя та вибухові речовини і він може вчинити відносно [PERSON] протиправні дії. В результаті цього, відповідно до ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду 14.01.2020 працівниками поліції проведено обшук за місцем проживання позивача з метою відшукання та вилучення вогнепальної зброї, боєприпасів та вибухових речовин. За результатами обшуку вогнепальної зброї, боєприпасів та вибухових речовин за місцем його проживання виявлено не було. Позивач вважає, що протиправною поведінкою відповідача йому спричинено моральну шкоду, яка полягає у нервових розладах та душевних стражданнях. Внаслідок таких дій відповідача порушений звичний уклад його життя, у нього погіршилися відносини з його рідними та близькими, сусідами, товаришами, знайомими, він рознервований, вимушений боротися за своє право. Внаслідок протиправної поведінки відповідача та його постійної боротьби з [PERSON] за свої права, цього не витримала і покинула його дружина, в результаті він змушений був з нею розлучитися. В зв`язку з протиправними та неправомірними діями Кинашівського сільського голови [PERSON] йому завдано моральної шкоди, тому він просить стягнути з неї на його користь моральну шкоду в розмірі 50000 грн. 25.08.2021 року [PERSON] збільшив позовні вимоги, звернувшись до суду з відповідною заявою, в якій просив сягнути з відповідача [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. (а.с. 111). В судовому засіданні позивач та його представник, адвокат Самар В.О., позовні вимоги у збільшеному розмірі підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та просили позов задовольнити. Позивач [PERSON] пояснив, що його моральні страждання полягають в тому, що він змушений був ходити до сільської ради і добиватися виділення йому земельних ділянок, що в нього за місцем його проживання був проведений обшук працівниками поліції на підставі заяви [PERSON] , хоча зброї та боєприпасів виявлено не було, що його покинула дружина, погіршився його стан здоров`я та він став нервовий. При цьому зазначив, що з приводу погіршення стану здоров`я до лікарів він не звертався, та як він їм не довіряє і це його принципова позиція. В останнє судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, також повторно не з`явилась викликана за його клопотанням свідок [PERSON] . Оскільки позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, про причини своєї неявки не повідомив, суд вважав можливим закінчити розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належно. Від неї надійшов відзив на позов, в якому вона заперечує проти позовних вимог [PERSON] . Вказала, що розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, тощо належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, а не до особистих повноважень сільського голови. Крім того, в грудні 2019 року до правоохоронних органів вона звернулася виключно для з`ясування підстав, з яких [PERSON] систематично, протягом тижня здійснював спостереження за її будинком, збирав інформацію про неї та її сім`ю, також погрожував працівникам сільської ради, чим викликав у неї страх за життя та здоров`я своєї родини та працівників сільської ради, яку вона очолювала. Просить у задоволенні позову відмовити. (а.с. 35, 36). Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі та підтримав відзив відповідача на позовну заяву. Зазначив, що позивачем [PERSON] не обґрунтувано та не доводено заподіяння йому моральної шкоди, протиправності поведінки відповідача, наявності причинного зв`язку між шкодою і діями відповідача [PERSON] . Також ним не зазначено, чим він керувався при розрахунку моральної шкоди, оцінивши її спочатку в 50 000 грн., а згодом в 100 000 грн. Вислухавши пояснення позивача, його представника [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 09.01.2020 (справа №148/19/20) задоволено клопотання слідчого Тульчинського ВП НВП ГУНП України у Вінницькій області щодо проведення працівниками поліції за місцем проживання [PERSON] обшуку з метою відшукання та вилучення вогнепальної зброї, боєприпасів та вибухових речовин. Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що кримінальне провадження, в рамках якого надано дозвіл на обшук, розпочато на підставі заяви голови Кинашівської сільської ради [PERSON]. про те, що [PERSON] протягом тижня щоденно з`являвся біля її будинку, стежив за нею та її сім`ю. Аналогічні дії він вчиняв відносно колективу Кинашівської сільської ради, збирав особисту інформацію щодо них, неодноразово погрожував підірвати Кинашівську сільську раду, що викликає в неї занепокоєння щодо мотивів такої його поведінки і можливості вчинення ним активних протиправних дії. (а.с. 8, 9).. Відповідно до протоколу обшуку від 14.01.2021 за місцем проживання [PERSON] по [ADDRESS] вогнепальної зброї, боєприпасів та вибухових речовин не виявлено (а.с. 9-11). Рішеннями №308, №309, №310, № 311 від 23.03.2018 Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області відмовлено у виділенні [PERSON] , як учаснику бойових дій, земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд-0,25 га; для ведення садівництва-0,12 га; для дачного будівництва - 0,10 га; для будівництва індивідуального гаража-0,01 га. (а.с.13-16). Рішенням Тульчинського районного суду №148/1267/18 від 05.11.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається із вказаного рішення, з позовом про розівання шлюбу в суд звернувся сам позивач [PERSON] , пославшись на те, що підставою стала розбіжність характерів з дружиною, часті сварки (а.с.17,18). За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Частиною першою ст.1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч.1 ст.1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.п. 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. З аналізу викладеного више, на переконання суду, позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено факту спричинення йому діями чи бездіяльністю відповідача [PERSON] моральної шкоди, протиправності поведінки відповідача, наявності причинного зв`язку між шкодою і діяннями відповідача. Так, як вбачається із позовної заяви, доводів позивача в судовому засіданні, шкода, яка, на думку позивача, була йому заподіяна, по суті стосується його незгоди з прийнятими Кинашівською сільською радою 23.03.2018 рішеннями про відмову у виділенні йому земельних ділянок. Однак суд не може розцінити цю відмову, як протиправні дії [PERSON] , що завдали моральної шкоди позивачу, оскільки такі рішення прийняті нею не одноособово, а сільською радою, як колегіальним органом. Не можна погодитись і з доводами позивача про те, що проведеним за місцем його проживання обшуком йому спричинено моральну шкоду, відповідальною за яку є саме відповідач, оскільки, як установлено, такий обшук проведено на підставі ухвали слідчого судді в рамках кримінального провадження, а звернення відповідача із заявою до правоохоронних органів відповідає вимогам ст. 40 Конституції України та ст. 60 КПК України. Також не доведено суду позивачем того, що саме винні дії відповідача призвели до розпаду його шлюбу, оскільки встановлено, що він сам став ініціатором його розірвання та шлюб розірвано ще в листопаді 2018 року, до того, як за місцем його проживання проведено обшук. Залишились не доведеними позивачем і його доводи про погіршення стану здоров`я, які нібито сталися з вини відповідача. В підтвердження цього ним не представлено жодної медичної документації. Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З огляду на викладене, виходячи із принципів виваженості, розумності та справедливості, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] та не вбачає підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed