Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та усиновлення. 21 січня 2016 року позивач уточнив позовні вимоги та просить тільки про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 09 серпня 2009 року у Монастирчанській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області зареєстрував шлюб з відповідачем, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №8. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що стосунки після укладання шлюбу погіршилися. Постійні суперечки, які існували і до того, загострилися із-за найменших дрібниць та обставин, взаєморозуміння знизилося до критичних меж, що перешкоджає перебувати сторонам у шлюбі. Стосунки які на даний час існують між ними виключають можливість її збереження. Вважає, що шлюб носить формальний характер. За наведених обставин просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів наведених в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечила щодо розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 04 грудня 2012 року (а.с.5) сторони зареєстрували шлюб 09 серпня 2009 року у Монастирчанській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 8. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв народження (а.с.3,4). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, миритися не бажають. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved