Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 20015,41 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 27.05.2013 року між банком і відповідачем по справі був укладений кредитний договір , згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 10336,82 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 31.05.2014 . Відповідно до умов укладеного договору відповідач повинен забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату відсотків відповідно до умов договору щомісячним платежем з 01 по 25 число кожного місяця в сумі 909,42 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те , що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами надання банківських послуг , Правилами користування платіжною картою та Тарифами банку , складає між ним та банком договір , що підтверджується підписом у заяві . У порушення діючого законодавства та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав в повні мірі, у зв'язку з чим банк має право вимагати повернення всієї суми кредиту. Станом на 30.05.2016 року відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 20015,41 грн., яка складається з : 8694,48 грн. - заборгованості за кредитом; 2507,72 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 6607 грн. - заборгованості за пенею та комісією ; 2205,58 грн. - штрафу. Саме цю суму позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути у його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи . Відповідач, будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи, через засоби масової інформації, в судове засідання не зявився без поважних причин. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 27.05.2013 року між банком і відповідачем по справі був укладений кредитний договір , згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 10336,82 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 31.05.2014 . Відповідач підтвердив свою згоду на те , що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами надання банківських послуг , Правилами користування платіжною картою та Тарифами банку , складає між ним та банком договір , що підтверджується підписом у заяві . Пунктами 2.1.1.2.3,2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено , що позичальник дає свою згоду , що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту , встановленого банком (а.с.23) Відповідно до ст.. 634 ч.1 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно умов кредитного договору позивач взяв на себе зобовязання сплачувати відсотки за користування кредитом та проводити погашення кредиту щомісячним платежем з 01 по 25 число кожного місяця в сумі 909,42 грн. . Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбаченим договором більш ніж на 30 днів , позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості . Пунктом 2.2. Генеральної угоди передбачено , що при порушенні позичальником строків погашення заборгованості вказаних в Генеральній угоді та Умовах та правилах, більше ніж на 31 день , по зобов'язаннях термін яких не настав. Сторони дійшли згоди , що термін повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення . Заборгованість по кредиту починаючи з 32 дня порушення, вважається просоченою тому позичальнику нараховано штраф в розмірі 2205,58 грн. (а.с.6) Пунктом 2.8 Генеральної угоди передбачено відповідальність особи яка отримала кредит при порушенні зобовязань по погашенню кредиту. Позичальник сплачує Банку пеню розмір якої зазначений в умовах т та правилах за кожен день просрочки. Пунктом 2.1.1.12.6. умов та правил надання банковських послуг передбачено, що позичальник сплачує банку пеню яка розраховується як: пеня = ( базова процентна ставка по договору /30 нараховується за кожний день прос рочки кредиту ) + 50 грн., ( одноразова) Пунктом 2.4 глави 2 розділу II Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затверджених постановою Правління Національного банку України від 18.06.03 року № 255 (в подальшому - Правила № 255), визначає комісійні доходи і витрати банку як операційні доходи й затрати за наданими або отриманими послугами, сума яких обчислюється пропорційно сумі активу або зобов'язання чи вважається фіксованою. Комісії, що отримуються (сплачуються) під час надання послуг встановлені підпунктом б) пункту 2.4 розділу II Правил № 255. За смисловою ознакою, виходить, комісія за надання та обслуговування кредиту це плата за послуги банку. Позивач не надав розрахунків заборгованості за комісією, лише розрахунок заборгованості за пенею та комісією , а сума 2205,58 грн., яку позивач просить стягнути як пеню і комісію, являється тільки пенею. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Такого виду цивільно-правової відповідальності як комісія законодавством не передбачене. Відповідно до статті 549 ЦК Українинеустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції Україниніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності та передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК Україништраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції Українищодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. В даному випадку саме пеня, як різновид неустойки, є спеціальним видом забезпечення виконання грошового зобов'язання і за текстом кредитного договору пеня визначається , як перший із способів забезпечення зобов'язання позичальника перед банком в порівнянні із штрафом і підлягає стягненню, що відповідає правові позиції викладені у постанові Верховного суду України №6-2003цс15. Згідно умов кредитного договору позивач взяла на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом та проводити погашення кредиту . Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав в повні мірі. Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника вимагати повернення всієї суми кредиту. Правовідносини які склалися між сторонами регулюються ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами ст. 536 ЦК України. Аналізуючи наведені докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають частково задоволенню та стягненню підлягає заборгованість станом на 30.05.2016 в сумі 17809,83 грн , яка складається з : 8694,48 грн. - заборгованості за кредитом; 2507,72 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 6607 грн. - заборгованості за пенею. На підставі наведеного та

Outcome: partial