Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення боргу, покликаючись на те, що 27.01.2009 р. згідно бланку замовлення віконних конструкцій ним було замовлено в ПП «Прем'єр» в особі [PERSON], шість метало пластикових вікон за загальну суму 7230 грн. Для забезпечення виконання зобов'язання ним було сплачено особисто [PERSON] аванс в розмірі 5705 грн. після чого відповідач зобов'язувався встановити вікна в будинку, що знаходиться в [ADDRESS] в термін до 27.03.2009 р. Наприкінці березня 2009 р., відповідач повідомив, що замовлення виконане і він повинен доплатити ще 1525 грн., після чого він привезе та встановить дані вікна. Оскільки, він деякий час не проживав у вказаному будинку, попросив відповідача виготовлені вікна зберігати в нього на складі, на що останній погодився. Коли він в січні 2013 р., зателефонував [PERSON], останній повідомив, що вікна зберігались у м. Львові на складі і якийсь працівник цього складу їх продав, при цьому запевнив, що сплачені кошти поверне у найкоротший термін, чого не зробив по сьогоднішній день. 9.02.2013 р. ним було скеровано претензію з вимогою повернути сплачені кошти, проте жодної відповіді він так і не отримав. Крім того, вважає, оскільки відповідач протиправно користується його коштами, просить також стягнути з останнього інфляційні витрати та 3% річних з моменту пред'явлення вимоги. З огляду на зазначені обставини, просить позов задовольнити в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зіслався на обставини викладені в позові, просить такий задовольнити. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Судом встановлено, що згідно бланку замовлення віконних конструкцій № 2701-1 від 27.01.2009 р. позивачем було замовлено в ПП «Прем'єр» шість метало пластикових вікон на загальну суму 7230 грн. зі сплатою авансу 5705 грн. Аванс, на відміну від завдатку, є лише способом платежу і не виконує забезпечувальної функції. Аванс сплачується боржником у момент настанні обов'язку платежу, тобто є попередньою оплатою. Крім того, боржник, що видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. Тобто внесення авансу, як способу виконання зобов'язання, може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати з договору, укладеного між сторонами. Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 448271, місцем знаходження юридичної особи ПП «Прем'єр» є вул. Шептицького 24/41 в м. Червонограді Львівської області, її засновником являється [PERSON] з аналогічним місцем знаходження, а відтак суд приходить до переконання, що належним відповідачем по справі є саме ПП «Прем'єр». Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Аналіз встановлених судом обставин та наведених положень законодавства дає підстави зробити висновок, що між сторонами виникли договірні зобов'язання, які випливають із договору купівлі-продажу. Однак продавець не виконав усі умови договору, тому кошти в сумі 5705 грн. є авансом Статтею 526 ЦК України, встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з претензії від 9.02.2013 р., така була надіслана на адресу відповідача з проханням повернути сплачений аванс у розмірі 5705 грн. На підставі постанови про закриття кримінального провадження від 19.04.2013 р. , кримінальне провадження № 12013150150000430 від 27.03.2013 р. закрито у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. Виходячи з вищенаведеного, оскільки відповідачем не було виконано взяті на себе зобов'язання, суд вважає, що вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на зазначені вище обставини, суд приходить до переконання, що сплачений позивачем аванс в розмірі 5705 грн. має бути повернутий з процентами у розмірі 3% річних та з відповідача слід також, стягнути грошові кошти в рахунок відшкодування інфляційних втрат. При цьому суд погоджується із розрахунком відповідних розмірів коштів, наведеним позивачем, оскільки ці розрахунки ґрунтуються на Законі: Розрахунок 3% річних, що передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, визначено за формулою: С х 3 х Д : 365 :100, де С - сума заборгованості; Д - кількість днів прострочення; Сума заборгованості становить: 5705 грн. х 3 х 315 : 365 :100 = 147,70 грн. Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції: 100,5 - річний індекс інфляції за 2013 р. х 5705 грн. = 573,35 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved