Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач ЖБК «Зоря-1» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості з витрат на утримання будинку та прибудинкової території за адресою: м.Полтава, вул.Халтуріна Степана, буд.4, що утворилася станом на 30 вересня 2018 року в сумі 2949 грн. 86 коп. Крім заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території позивач також просив суд стягнути з [PERSON] суму інфляційного збільшення боргу в розмірі 1047 грн. 11 коп. та 3 % річних в сумі 185 грн. 72 коп. Всього просив стягнути 4182 грн. 69 коп. Ухвалою судді від 30 листопада 2018 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач з клопотанням про розгляд справи з повідомленням сторін до суду не зверталась, відзиву на позов не надала. Будь-яких клопотань сторони суду не подавали. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, будинок №4 по вул.Халтуріна Степана у м.Полтаві перебуває на балансі позивача ЖБК «Зоря-1» та ним обслуговується. Власникам квартир ЖБК «Зоря-1» надаються послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину ВКС/125703, виданого 27 листопада 2007 року Другою полтавською державною нотаріальною конторою за №1-2903, а також на підставі договору дарування ВММ/390722/390723, посвідченого 12 грудня 2009 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] за №2354, є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Зазначені обставини підтверджуються даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 25 вересня 2018 року №138938767 (а.с.68). Судом також встановлено, що однією стороною позивачем по справі ЖБК «Зоря-1» - надавались другій стороні відповідачу по справі власнику квартири [PERSON] послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, відповідач зазначені послуги приймала, але не оплачувала. Від отримання послуг відповідач не відмовлялась. Не сплачуючи за послуги ЖБК «Зоря-1» по утриманню будинку та прибудинкової території, відповідач діє недобросовісно та всупереч норм чинного законодавства. При цьому разом з виникненням у відповідача [PERSON] права власності на квартиру у неї виник і обовязок брати участь в утриманні будинку та прибудинкової території. Фактично з виникненням у відповідача права власності на квартиру між нею та позивачем виникли відповідні правовідносини з утримання будинку та прибудинкової території. До такого висновку суд приходить на підставі ч.2 ст.382 ЦК України, згідно якої усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Тобто, внаслідок виникнення у неї права власності на квартири у багатоквартирному будинку у відповідача виникло право спільної сумісної власності з іншими власниками квартир у цьому будинку на його окремі елементи та загальні інженерні конструкції. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тому суд приходить до висновку, що відповідач зобовязана утримувати як свою квартиру, так і будинок, в якому ця квартира розташована. Чинним законодавством передбачена також і форма участі власника квартири в утриманні будинку та прибудинкової території, а саме - через внесення коштів на рахунок відповідної житлово-обслуговуючої організації. Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Частиною 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачені обовязки споживача, зокрема укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги, як передбачає ст.10 вказаного Закону, встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Як встановлено судом, відповідач вчасно в повному розмірі отримані послуги з утримання будинку та прибудинкової території не оплачувала, у звязку з чим станом на 30 вересня 2018 року виникла заборгованість в сумі 2949 грн. 86 коп. (а.с.69-71). Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобовязання, що винило між сторонами, є грошовим. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги в розмірі 2949 грн. 86 коп., компенсації інфляційних втрат позивача у розмірі 1047 грн. 11 коп. та 3% річних в розмірі 185 грн. 72 коп. Загальна сума заборгованості відповідача з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних становить 4182 грн. 69 коп. Крім того, у звязку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1762 грн. 00 коп. на відшкодування понесених судових витрат. Всього з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума у розмірі 5944 грн. 69 коп. Позов підлягає до задоволення в повному обсязі

Outcome: approved