Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] третя особа Органу опіки та піклування Дніпропетровської районної державної адміністрації про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною,визначення способів участі у вихованні дитини. Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, та просили суд зобов'язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином, [PERSON]; визначити такі способи участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини, [PERSON], [INFO]: два рази на місяць у будній день, за попередньою домовленістю між батьками з повідомленням не пізніше ніж за добу, з 17.30 години до 19.30 години з правом відвідування місця проживання позивача, культурно-масових, спортивних, розважальних, та оздоровчих закладів без присутності відповідача; кожної другої та четвертої суботи місяця з 12.00 години до 18.00 години з правом відвідування місця проживання позивача, культурно-масових, спортивних, розважальних, та оздоровчих закладів без присутності відповідача; в день народження дитини 18 листопада кожного року з 12.00 години до 16.00 години з правом відвідування місця проживання позивача, культурно-масових, спортивних, розважальних, та оздоровчих закладів без присутності відповідача; на новий рік 02 січня кожного року з 13.00 години до 17.00 години з правом відвідування місця проживання позивача, культурно-масових, спортивних, розважальних, та оздоровчих закладів без присутності відповідача; у дні релігійних свят - Різдво Христове, Великдень, Трійця кожного року з 13.00 години до 17.00 години з правом відвідування місця проживання позивача, культурно-масових, спортивних, розважальних, та оздоровчих закладів без присутності відповідача; один місяць влітку кожного року з метою оздоровлення дитини з можливістю виїзду за межі м. Дніпропетровська за попередньою домовленістю між батьками з повідомленням відповідача про місце їх перебування без присутності відповідача; необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку. Судові витрати покласти на відповідачку. Відповідачка та її представник у судовому засіданні просили суд встановити [PERSON], [INFO], часи спілкування з сином [PERSON], [INFO], один раз на місяць, у вихідний день (за домовленістю) з 12 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. в присутності матері [PERSON], або в присутності бабусь - [PERSON], [PERSON]. У задоволенні решти позовних вимог просили суд відмовити. Представник 3-ї особи у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомив. Суд вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні встановлено, що з 10 серпня 1996 року по 11 червня 2013 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Шлюб розірвано рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2013 року. У шлюбі народився син - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 09 грудня 2008 року виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №128). Згідно рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2014 року стягнути з [PERSON],[INFO], уродженця м. Дніпропетровськ, іпн:[NUMBER] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON],[INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21 січня 2014 року до його повноліття. Статтею 153 СК України закріплено право батьків та дитини на спілкування, яке повинно здійснюватися безперешкодно. Тобто ніхто не може чинити перешкоди у спілкуванні батьків та дітей. Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно із вимогами ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися усупереч інтересам дитини (ст. 155 СК України). Відповідно до ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що за заявою позивача Розпорядженням голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 01 серпня 2014 року визначено час спілкування [PERSON], [INFO], з сином [PERSON], [INFO], один раз на місяць, у вихідний день (за домовленістю) з 12 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. в присутності матері [PERSON], або в присутності бабусь - [PERSON], [PERSON]. Зобов'язано [PERSON] не створювати перепон та не перешкоджати батькові, [PERSON], спілкуватися та підтримувати родинні стосунки з сином. Суду не додано доказів на підтвердження того факту, що відповідачка не виконує вимоги Розпорядження від 01 серпня 2014 року. Розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 01 серпня 2014 року про визначення часу спілкування [PERSON], з сином [PERSON] на сьогоднішній день є чинним та ніким зі сторін не оскаржувалось. Як пояснила відповідачка у судовому засіданні, підставою для перешкод у спілкуванні батька з сином стала моральна травма, котрої зазнала дитина через умисну необережність позивача, який розповів малолітньому сину про те, що він пішов із сім'ї до іншої жінки. Після даної звістки у сина сталася істерика. Дані обставини підтверджені свідками у судовому засіданні. При плановому огляді дитини лікарем неврологом було діагностовано: «невропатия раннего детского возраста, неврозоподобный синдром резидуального генеза, пирамидная недостаточность вследствие раннего органического поражения центральной нервной системы», що підтверджується консультативним висновком спеціаліста невролога від 05.06.2014р. Згідно наведеного висновку спеціаліста дитині призначено: обмеження психоемоційних навантажень; дитина погребує постійного догляду матері. Таким є професійний висновок фахівця (лікаря невролога), а, отже, спілкування дитини з батьком без присутності матері, та, тим більш, відвідування місця проживання позивача, на думку спеціаліста не можливо через загрозу негативного психоемоційного навантаження дитини. Згідно протоколу психодіагностичного обстеження [PERSON] психологом методичного кабінету відділу освіти Дніпропетровської РДА Олійник Т.Д. від 17.06.2014 року, в результаті обстеження дитини виявлено, що у дитини виражено негативне відношення до батька, показано високий рівень тривожності дитини. Висновок фахівця в галузі дитячої психології не потребує тлумачення: «примусове бачення з батьком може ліпне загострити існуючу ситуацію». Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно зі ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. У судовому засіданні встановлено, що Розпорядженням голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 01 серпня 2014 року визначено порядок спілкування батька з дитиною, на думку суду такий порядок спілкування позивача з сином є обґрунтованим, оскільки органом опіки та піклування було ретельно досліджено медичні та психоемоційні показники дитини, враховано малий вік дитини, нестабільний психоемоційний стан, підвищений рівень тривожності та наявність у дитини неврологічного діагнозу, рекомендацію комісії з захисту прав дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації від 16 липня 2014 року. Тривале перебування дитини в незнайомій йому обстановці в присутності осіб, котрі викликають у дитини страх, може безповоротно негативно вплинути на подальший емоційний стан дитини.

Outcome: partial