Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, набутих, збережених без достатньої правової підстави в розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США у гривнях за офіційним курсом долара США на день платежу. В обгрунтування своїх вимог зазначив, що у звязку з проведенням АТО та небезпекою для життя в місці проживання,його родина була вимушена шукати нове місце для проживання. В інтернеті знайшли оголошення про продаж будинку та земельної ділянки в м. Андрушівка В телефонній розмові відповідач запевнив, що проблем з документами в нього не має, деякі необхідні документи на землю він оформить протягом одного дня, а в загалі до вчинення правочину він готовий. 15.11.2014 року він оглянувши будинок,передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США в якості авансу за покупку будинку,розташованого в м. Андрушівка по вул. Цегельній 30, про що була складена розписка в присутності [PERSON], що зазначено у вказаній розписці.Під час передачі грошей відповідач запевнив, що через тиждень всі документи будуть готові і він відразу продасть будинок. Після цього я разом з родиною переїхав із зони АТО та поселилися у будинку.Згідно п.18 Правил реєстрації місця проживання, в разі відсутності документів про власність або про право проживання, реєстрація місця проживання особи здійснюєшся за згодою власника 05.12.2014 року я дізнався про порушення моїх прав, а саме під час реєстрації мого місця проживання в будинку згоду на реєстрацію надав не відповідач, а дійсний власник - інша особа. Будинок мені у власність переданий не був, а був проданий третій особі. Я неодноразово просив повернути мені кошт, звернувся до адвоката з метою врегулювання спору. 28.05.16 року [PERSON] отримав адвокатську вимогу про повернення мені боргу. Відповіді на вимогу ми не отримали, ніяких дій по вирішенню заборгованості відповідач не здійснив, гроші до цього часу не повернув. Відповідно до ст. 1212 ЦКУ, особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про ) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні: відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Оскільки відповідач на момент видачі розписки не був власником будинку, грошові кошти він отримав і незаконно та безпідставно. Ніяких правочинів (договорів) з відповідачем ані до видачі розписки, ані під час видачі розписки, ані після її видачі він не укладав. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюш на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи і іншим нормативно-правовим актом. В судове засіданні позивач та його представник не зявились, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, зазначили, що позовні вимоги підтримують повністю та направили письмове заперечення на відзив,згідно якого,вважають,що доводи,викладені в відзиву не відповідають дійсності та не мають відношення до справи. Відповідач, виставляючи Будинок на продаж та спілкуючись зі мною, зазначав себе як власник Будинку, написав розписку та отримав гроші. В цьому можливо переконатися не тільки вивчаючи зміст розписки (в якій жодним чином не згадується справжній власник Будинку - батько Відповідача а також те, що Відповідач діє від імені та в інтересах свого Батька), а й ознайомившись зі змістом інтернет-оголошень про продаж Будинку (згідно яких продавцем Будинку виступає саме Відповідач). Як зазначалося в позові, в м. Андрушівка він переїхав із зони АТО - з іншої частини країни. З Відповідачем та його батьком раніше він знайомий не був,а м. Андрушівка не відвідував. Про продаж дома я дізнався з інтернету та звергатися безпосередньо до батька Відповідача просто не міг, не знаючи цю людину. Існує єдиний свідок отримання коштів та демонстрації Будинку - і він вказаний розписці. Інших свідків нашого спілкування не існує.З оголошенням Відповідача про продаж Будинку можна ознайомишся за посиланням на сайті (роздрук оголошення додається). Як вбачається з оголошення, продає Будинок саме [PERSON], а не Микола.Чи може людина, яка не знає Відповідача, його батька та інших мешканців м. Андрушівка, читаючи вказане оголошення зрозуміти, що Будинок належить іншій особі - звісно ні. Тим більш, що в телефонних розмовах та при отриманні грошей Відповідач продовжує видавати себе за власника Будинку; ознайомлює мене з Будинком. Друге оголошення про продаж Будинку з таким же номером телефону Відповідача можна знайти за посиланням в на сайті в інтернеті (роздруківка оголошення додається) - оголошення володільця, а не посередника.Як і зазначалося в позовній заяві, він зареєструвався в Будинку я дійсно зі згоди батька Відповідача [PERSON] бути і не могло - така вимога законодавства. Тож більш приховувати правду від мене Відповідач не міг. Саме з цього моменту для мене стало зрозуміло, що Відповідач юридично не має прав на Будинок. Тому саме з цього часу, на мою думку, починає свій перебіг позовна давність. Для вирішення справи не має значення, чому не відбулося відчуження Будинку. Втім Відповідач не надав документів що підтверджують його право власності на Будинок та земельну ділянку під Будинком на час отримання коштів або пізніше, а тому продаж не міг бути здійснений в будь-якому випадку (до речі, до отримання відзиву, він не бачив жодних документів на Будинок: крім того, до відзиву не додані жодні документи на землю). Що стосується посилань Відповідача на хворобу свого батька станом на ч:х укладання розписки, то стан здоров'я батька Відповідача не має значення для справи, оскільки батько має ніякого відношення до позову; незрозуміло, чому дата огляду - 18.01.18, коли мова йде про 2014 р. і до чого ЛКК (а не лікар-травматолог) та зламана нігтьова фаланга пальцю. Вочевидь, в доданій Відповідачем довідці є «помилка», відповідні органи мають дослідити документи лікарні 2014 р. (історію хвороби та т.п.) саме того відділу лікарні, який має лікувати подобні хвороби;не треба бути медичним експертом, щоб зрозуміти, що зламана нігтьова фаланга «безіменного четвертого пальцю» не є перешкодою для проставляння підпису; д зі проставляння підпису достатньо трьох інших здорових пальців.З оголошень Відповідача про продаж Будинку вбачається,що дата розміщення оголошень - 18.10.14 и 06.07.14. Навіть якщо Відповідач дійсно допомогав своєму Батькові розмістити оголошення, чому він не вказав справжнього продавця Батька, який на той момент не мав переломів та міг повноцінно продавати Будинок. Відповідач в судове засідання не зявився,направив заяву про розгляд справи в його відсутність, надав відзив,згідно якого позов не визнав,вважав їх безпідставними з наступних підстав: житловий будинок по вул. Цегельній 30 в м. Андрушівка в період з 05.02.2009 року по 30.09.2015 рік знаходився у приватній власності його батька - [PERSON]. Право власності та родинні відносини підтверджуються доданими матеріалами. Зазначене не рухоме майно батько мав намір відчужити. В 2014 році безпосередньо до нього з пропозицією купити житловий будинок звернувся [PERSON]В.В свою чергу на той час в зазначеному будинку проживав він та був зареєстрованим, підтверджується відповідне відміткою в його паспорті. Як і в пошуку покупця будинку так і у відчуженні його,він згідно усної домовленості у всьому допомагав батьку. При усіх зустрічах з [PERSON] він та батько були завжди присутні разом. Згідно усної домовленості з позивачем ми узгодили суму за яку мав бути відчужений будинок - еквіваленту суму 20000 доларів США, а також домовились про завдаток в сумі 1000 доларів США, що було підтверджено розпискою.Позивач безпідставно зазначає, що ним було приховано справжнього власника житлового будинку, який він мав придбати,оскільки всі зустрічі та домовленості з ним про купівлю продаж будинку проводились в присутності власника - [PERSON] [PERSON] з дозволу [PERSON]. [PERSON] посилився на постійне місце проживання в будинку по вул. Цегельній 30 в м. Андрушівка та був там зареєстрований. Безпідставними є доводи позивача про те, що договір купілі-продажу будинку не відбувся з його вини та власника будинку і був при цьому відчужений третій особі . Так [PERSON], не повідомивши власника будинку його 15.01.2015 року знявся з реєстрації за адресою: вул. Цегельна, 30 в м. Андрушівка,що підтверджується довідкою Андрушівської міської ради, забрав всі свої речі з будинку і виїхав з м. Андрушівка. Лише в телефонному режимі зі спливом часу позивач повідомив саме власнику будинку - [PERSON], що він не бажає купувати зазначений будинок, оскільки ціна продажу висока, а він знайшов будинок для купівлі за значно дешевшою ціною і в кращому стані. При цьому [PERSON] поспішаючи покинути будинок навіть не сплатив комунальних послуг за той час, що проживав у будинку : за електроенергію,водопостачання та газ, підтверджується довідками відповідних установ. Будинок же за адресою: вул. Цегельна, 30 в м. Андрушівка був проданий лише 30.09.2015 року,після дев`яти місяців з часу відмови позивача від купівлі відповідного будинку, що підтверджується договором купівлі-продажу будинку по вул. Цегельна, 30 м. Андрушівка.Безпідставним є посилання позивача на ст.1212 ЦК України про набуття майна або зберігання його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), оскільки як завдаток за купівлю будинку [PERSON] передавав саме [PERSON] в моїй присутності, а він лише рахував кошти та перевіряв їх дійсність. При цьому на прохання його батька - [PERSON] та усної домовленості з ним,була написана розписка про отримання коштів в рахунок завдатку,оскільки [PERSON] за станом здоров`я цього зробити не міг, по тій причині що в нього попередньо був перелом правої кісті руки, що підтверджується довідкою Андрушівської районної [PERSON] передав кошти [PERSON], а він лише на прохання останнього згідно усної домовленості написав розписку про їх отримання. А саме завдатку в якості аванса на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Ч.1 ст. 570 ЦК України передбачає, що завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних у нього за договором платежів на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. В ч.2 ст.570 ЦК України зазначено, що якщо не буде встановлено , що сума сплачена в рахунок належних платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Розписка про отримання коштів від позивача ним була написана 15.11.2014 року. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що він дізнався про порушення своїх прав 05.12.2014 року під час реєстрації його місця проживання за адресою: [INFO]. Проте ще в листопаді 2014 року він ознайомлювався з документами на право власності на будинок і відвідував Андрушівський сектор управління Державної міграційної служби та приватного нотаріуса Андрушівського нотаріального округу [PERSON] за консультаціями відповідно по реєстраційному обліку в будинку по вул. Цегельна, 30 м. Андрушівка та його купівлі. [PERSON] фактично довідався про порушення його прав в листопаді 2014 року і тому перебіг позовної давності звернення до суду в позивача розпочався в листопаді 2014 року. Стаття 257 ЦК України визначає,що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.Просив в задоволенні позові відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав,викладених у відзові , в судове засідання 12 квітня 2018 року представник відповідача не з'явився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначив,що відповідачем зроблена заява про застосування строку позовної давності.Просив в задоволенні позову відмовити. Допитаний судом свідок [PERSON] пояснив суду,що житловий будинок по вул. Цегельній 30 в м. Андрушівка в період з 05.02.2009 року по 30.09.2015 рік знаходився у його приватній власності.Зазначений будинок він мав намір продати.В продажу будинку йому домопогав син відповідач по справі,який на той час жив в будинку. В жовтня 2014 року безпосередньо до нього з пропозицією купити житловий будинок звернувся [PERSON] При усіх зустрічах з [PERSON] він та син були завжди присутні разом. Згідно усної домовленості з позивачем ми узгодили суму за яку мав бути відчужений будинок - еквіваленту суму 20000 доларів США, а також домовились про завдаток в сумі 1000 доларів США, що було підтверджено розпискою,яку написав відповідач,оскільки у нього була пошкоджена рука. Саме з його дозволу [PERSON] в листопаді 2014 року посилився на постійне місце проживання в будинку по вул. Цегельній 30 в м. Андрушівка та 05.12.2014 року був там зареєстрований. В подальшому [PERSON], не повідомивши його,як власника будинку, 15.01.2015 року знявся з реєстрації за адресою: вул. Цегельна, 30 в м. Андрушівка і виїхав з м. Андрушівка. Лише в телефонному режимі зі спливом часу позивач повідомив йому, що він не бажає купувати зазначений будинок, оскільки ціна продажу висока, а він знайшов будинок для купівлі за значно дешевшою ціною і в кращому стані. При цьому [PERSON] поспішаючи покинути будинок навіть не сплатив комунальних послуг за той час, що проживав у будинку : за електроенергію,водопостачання та газ, підтверджується довідками відповідних установ. Будинок же за адресою: вул. Цегельна, 30 в м. Андрушівка був проданий лише 30.09.2015 року.Додав,що вірив [PERSON],оскільки останній як і він є пенсіонером МВС. Аналогічні покази дали свідки [PERSON],[PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд встановив: 06.07.14. року 18.10.14 року в інтернеті були опубліковані оголошення про продаж житлового будинку № 30 по вул. Цегельній в м. Андрушівка (а.с.47-48). Вказаний будинок в період з 05.02.2009 року по 30.09.2015 рік знаходився у власності [PERSON] (а.с.29,72-74). 15.11.2014 року позивач оглянувши будинок,передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США в якості авансу за покупку будинку,розташованого в м. Андрушівка по вул. Цегельній 30, про що була складена розписка (а.с.10). В листопаді 2014 року [PERSON] посилився на постійне місце проживання в будинку по вул. Цегельній 30 в м. Андрушівка та 05.12.2014 року був там зареєстрований,а 06.02.2015 року [PERSON] знявся з реєстрації за адресою: вул. Цегельна, 30 в м. Андрушівка і виїхав з м. Андрушівка (а.с.12,62). Зазначені обставини підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст. 1212 ЦК України,згідно якої особа,яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні: відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Суд прийшов до висновку,що оскільки відповідач на момент видачі розписки не був власником будинку та в розписці не оговорено,що він діяв в інтересах та від імені власника будинку [PERSON] - грошові кошти він отримав і незаконно та безпідставно. Ніяких правочинів (договорів) з позивачем ні під час видачі розписки, ані після її видачі він не укладав. При вирішенні спору суд виходить з положень ст.257 ЦК України,згідно якої загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.Згідно ст..267 ЦК України сплив позовної давності,про застосування якої заявлено стороною у спорі,є підставою для відмови у позові. При цьому суд дійшов до висновку,що [PERSON] фактично довідався про порушення його прав в листопаді 2014 року,тобто з часту передачі коштів,оскільки він з дозволу власника будинку одразу поселився на постійне місце проживання в [INFO] та 05.12.2014 року був там зареєстрований. Відповідачем надана заява про застосування строку позовної даності. Позивач заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду не надав. Виходячи з викладеного суд відмовляє в задоволенні позову за спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed