Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив припинити з 01.07.2020 року стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу від 03.08.2018 року, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда. Позов мотивує тим, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21.06.2013 року. Від шлюбу вони мають дітей синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ще до розірвання шлюбу відповідач звернулась в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дітей. 03.08.2018 року, Кіровським районним судом м. Кіровограда (справа № 404/4753/18) було прийнято рішення про видачу судового наказу, згідно якого з нього були стягнуті аліменти на користь відповідача, на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 19.07.2018 року та продовжуючи до 17.10.2031 року, а потім з 18.10.2031 року в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття - [INFO] . В зв`язку з остаточним погіршенням з відповідачем взаємовідносин, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.01.2019 року (справа № 404/7466/18) шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу, діти продовжували проживати разом із матір`ю. Він добросовісно виконував обов`язок щодо сплати аліментів та сплачує відповідачу аліменти, що підтверджується копією довідки з місця служби. За останні 6 місяців розмір аліментів, що стягуються з нього та перераховуються відповідачу, становить понад 7 тисяч гривень на місяць. Згідно ст. 179 СК України, сплачені мною аліменти мають використовуватися відповідачем в інтересах наших дітей. Весь час, після прийняття судом рішення щодо розірвання шлюбу, відповідач перешкоджала його зустрічам з дітьми, що змусило звернутися з цього питання за захистом своїх прав до Управління з питань захисту прав дітей до міської ради міста Кропивницького. Приблизно на початку січня 2020 року, йому стало відомо, що відповідач уклала контракт про проходження військової служби в ЗС України та поїхала на військові збори на полігон Широкий Лан, Миколаївської області. При цьому, відповідач без його згоди та відома, віддала дітей своїй подрузі, яка проживає у с. Плетений Ташлик, Вільшанського району, Кіровоградської області. Про те, що діти проживають без матері та що відповідач фактично віддала їх чужій людині, він дізнався від спільних з відповідачем знайомих. Одразу після того, як він дізнався про це то забрав дітей жити до себе до дому, де вони проживають по теперішній час. Доглядати за дітьми йому допомагають батьки та цивільна дружина. Діти зареєстровані та проживають разом з ним за адресою: [ADDRESS] , в будинку, що належить на праві власності його матері. За його заявою представники Управління з питань захисту прав дітей міської ради склали акт обстеження житлових умов та місця проживання дітей. Весь цей час, з січня 2020 року і по червень 2020 року включно, з нього через фінансову службу військової частини [NUMBER] , де він проходить військову службу, стягуються аліменти на користь відповідача. За ці 6 місяців відповідач, яка отримала за цей час більше 43 тисяч гривень аліментів, практично нічого не витратила на утримання дітей, нічого не повернула йому, взагалі практично ні разу не зустрілася з дітьми. Фактично ці кошти були витрачені відповідачем на власні цілі. Весь цей час він утримує дітей виключно за свої кошти, хоча і сплачує аліменти відповідачу. Крім того, з нього стягуються аліменти на утримання дитини від попереднього шлюбу. В телефонній розмові відповідач повідомила, що на даний час вона не може доглядати за дітьми, оскільки перебуває на військовій службі в ЗС України, фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків та покинула дітей на догляд стороннім людям. Йому відомо, що на даний час відповідач проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , яка дислокується на території Херсонської області. Під час телефонної розмови він запропонував відповідачу повертати йому аліменти, щоб він мав змогу в повній мірі використовувати їх на утримання та виховання дітей. Після цього, відповідач повернула йому отримані аліменти 1-2 рази, потім заявила, що більше цього робити не буде. Останні 4-5 місяців не повертає йому отримані аліменти, він продовжує сплачувати їй аліменти, які вона використовує на власні потреби, хоча діти з січня 2020 року знаходяться на його утриманні. Посилаючись на викладені обставини, норми чинного законодавства, просив задовольнити позов. Ухвалою суду від 24.09.2020 року справа прийнята до провадження за підсудністю, призначено судове засідання, вирішено питання про забезпечення позову. 27.10.2020 року представником відповідача подано відзив на позов. Ухвалою суду від 27.10.2020 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача залучено Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на обставини, що в ньому викладені, пояснили, що на даний час діти проживають з матір`ю, припинення аліментів має бути за 2020 рік. Відповідач та її представник позов не визнали, пояснили, що дійсно відповідач перебуває на військовій службі, на даний час діти проживають з нею, рішенням служби у справах дітей визначено порядок зустрічей відповідача з дітьми. В той час, коли діти проживали з батьком, за домовленістю поки вона не влаштується на новому місці служби, нею повертались отримані аліменти. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась, суду надано клопотання про розгляд справи без участі представника. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.06.2013 року. Від шлюбу сторони мають дітей синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.01.2019 року (справа № 404/7466/18) шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу, діти продовжували проживати разом із матір`ю. 03.08.2018 року, Кіровським районним судом м. Кіровограда (справа № 404/4753/18) було прийнято рішення про видачу судового наказу, згідно якого з позивача були стягнуті аліменти на користь відповідача, на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 19.07.2018 року та продовжуючи до 17.10.2031 року, а потім з 18.10.2031 року в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, на утримання сина [PERSON] , [INFO] до досягнення ним повноліття - [INFO] . На даний час [PERSON] належним чином виконує свій обов`язок щодо сплати аліментів. Відповідно до\~ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, а статтями 11, 12 вказаного Закону передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Якщо платник аліментів не має доходу взагалі, розмір аліментів обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості. Вказане також кореспондується частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1089 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, якаю держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, моральної і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що сторони по справі є військовослужбовцями, позивач проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , відповідач проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] . Частино. 1 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як зазначено сторонами і підтверджено матеріалами справи, з січня 2020 року відповідач уклала контракт про проходження військової служби, відповідач повертала отримані нею аліменти, а саме: 20.02.2020 року в сумі 7\~050 грн., 11.03.2020 року в сумі 7\~234 грн. на його картковий рахунок, за домовленістю між сторонами діти проживали у знайомих в с. Новомихайлівка, Маловисківського району, Кіровоградської області, відповідач перераховувала кошти на утримання дітей в сумі 2\~512,56 грн., з квітня по травень 2020 року діти проживали у батьків позивача в м. Олександрія. На даний час діти проживають з відповідачем. Відповідно до висновку до Виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького № 5651/49-0524 від 19.11.2019 року вирішено вважати доцільним визначити наступний порядок участі у вихованні та спілкування [PERSON] з малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а саме: щовівторка, щочетверга з 17.00 до 20.00 та кожної другої і четвертої суботи місяця з 10.00 до 18.00 неділі, без присутності матері. Питання щодо визначення місця проживання дітей сторонами не вирішувалось. Як передбачено нормами ст. 179 СК України аліменти одержані на дитину, є власністю дитини. Той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Доказів використання відповідачем отриманих нею аліментів не за призначенням в інтересах дітей позивачем не надано. Відповідно до положень частин 2, 3 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою, або іншою обставиною, що має істотне значення, а також, якщо буде встановлено,що вона виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Враховуючи викладене, вимоги ст. 197 СК України, суд приходить до висновку, що позовній вимоги позивача є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Згідно з п.8 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.09.2020 року була задоволена заява позивача [PERSON] про забезпечення позову у даній справі та зупинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей, які стягуються на підставі судового наказу від 03.08.2018 року № 404/4753/18. Відповідно до ч. 1 ст.\~158\~ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. На даний час відсутня необхідність в наявності заходів забезпечення позову по вищезазначеній справі, суд приходить до висновку про скасування заходів забезпечення позову згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.09.2020 року. Згідно ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд враховує, що позивач є військовослужбовцем, який звільнений від сплати судового збору та відносить судові витрати по сплаті судового збору в даній справі за рахунок держави. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Судом встановлено, що 30.09.2020 року між відповідачем та адвокатом Іващенко І.Ю. укладено угоду про надання правничої допомоги № 206. Адвокатом надано попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на суму 4\~700 грн. Згідно наданої квитанції до прибуткового касового ордера № 51 від 22.01.2021 року відповідачем сплачено 4\~700 грн. відповідно до договору № 206 від 30.09.2020 року про надання правничої допомоги. Таким чином, понесені відповідачем судові витрати підтверджені належними доказами, а тому підлягають стягненню з позивача на її користь в сумі 4\~700 грн.

Outcome: approved