Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Кравця Костянтина Вікторовича, третя особа: Головне Управління Державної Казначейської Служби України у Кіровоградській області про стягнення збитків, завданих невиконанням рішення суду в обґрунтування якого вказав, що відповідачем, на підставі виконавчого листа від 09.01.2014 року, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда було відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на його користь коштів, проте своєчасних заходів по виконанню вказаного вище рішення суду державним виконавцем вжито не було, з приводу чого позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда зі скаргою про визнання бездіяльності державного виконавця Кравця К.В. протиправною, за наслідками розгляду якої суд визнав протиправною бездіяльність державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Кравця Костянтина Вікторовича. Ухвала Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.10.2014 року за станом на день розгляду справи у суді набрала чинності. Крім того, позивачем зазначено, що з причини тривалого невиконання відповідачем рішення суду від 26.11.2014 року та протиправної бездіяльності державного виконавця йому заподіяно майнової та моральної шкоди. Відповідно до ухвали суду від 10.04.2015 року, відповідача - державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Кравця Костянтина Вікторовича замінено на належного відповідача - Кіровський відділ державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції. З урахуванням вищезазначених обставин, вважаючи порушеними свої права та інтереси позивач з даним позовом звернувся до суду. Представник позивача у судове засідання з`явилася, надала пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримала та посилаючись на викладені в позові обставини позовні вимоги просила задовольнити. Представник відповідача у судове засідання з`явилася, позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Третя особа у судове засідання з`явилася, позовну заяву вважала необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає. Прокурор позовні вимоги позивача вважав безпідставними та в задоволенні позову просив відмовити повністю. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04. 02. 2014 року державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Кравцем Костянтином Вікторовичем, на підставі заяви стягувача про примусове виконання рішення суду від 03.02.2014 року та належно оформленого судом виконавчого листа № 404/69999/13-ц від 09.01.2014 року, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості в розмірі 61 402, 74 грн. та судових витрат в розмірі 614,03 грн. було відкрито виконавче провадження ВП № 41838863, згідно з п.2 якого боржнику надавався строк для добровільного виконання рішення суду до 11.02.2014 року. Разом з тим, державним виконавцем Кравцем К.В. не було вжито своєчасних та вичерпних заходів щодо повного виконання рішення суду, у зв'язку з чим 29.10.2014 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда бездіяльність державного Кравця К.В. було визнано протиправною та зобов'язано начальника Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ вжити передбачених законодавством заходів для виконання рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда по стягненню із [PERSON] на користь скаржника 62 016, 77 грн. Вказаною ухвалою також зобов'язано державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Кравця Костянтина Вікторовича направляти на адресу [PERSON] копії документів по вчинених виконавчих діях. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією або бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Аналіз норм вказаних статей ЦК України свідчить про обов'язок винної особи відшкодувати заподіяну шкоду особою, яка завдала такої шкоди. Враховуючи викладене суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача майнової шкоди та інфляційних втрат, як похідного, оскільки представником позивача під час розгляду справи не було доведено самого факту заподіяння шкоди відповідачем. Беручи до уваги ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.10.2014 року, яка набрала чинності та згідно з якою бездіяльність державного виконавця Кравця К.В. була визнана протиправною, суд вважає, що дійсно встановлений статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження» строк здійснення виконавчого провадження державним виконавцем порушено. Разом з тим, суд не вбачає підстав вважати, що з боку державного виконавця зовсім не вживалося оперативних заходів по виконанню вказаного рішення суду на протязі визначеного законом шестимісячного строку для виконання рішень судів майнового характеру. Також, суд не погоджується з твердженнями представника позивача стосовно того, що невжиття державним виконавцем заходів по виконанню рішення суду на протязі шестимісячного строку та вихід за межі цього строку, а також щотижневі відвідування позивача відділу ДВС з питання виконання рішення суду є підставою для задоволення позовної вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди саме у розмірі 10 000,00 грн., оскільки відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» позивач - стягував у виконавчому провадженні, як сторона виконавчого провадження мав право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження, у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами наданими законом, а тому відвідування позивача відділу державної виконавчої служби, суд розцінює як реалізацію його права на ознайомлення з матеріалами справи, як сторони виконавчого провадження. Крім того, суд вважає, що визнання судом бездіяльності державного виконавця протиправною, не позбавляє позивача права на повторне пред'явлення виконавчого листа до виконання в межах встановленого законом строку. Частиною 1 статті 1167 ЦК України дійсно передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Аналіз норми ч. 1 ст. 1167 ЦК України дає підстави для висновку про те, що з урахуванням принципу розумності та справедливості можливо частково задовольнити вимогу позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки відповідно до ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.10.2014 року, бездіяльність державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Кравця К. В. призвела до порушення прав стягувача. Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування,їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial