Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] про припинення правовідношення. Мотивував свої вимоги тим, що між нею та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» 29.11.2007 року було укладено договір поруки SR-002/1004/2007/1. Згідно договору поруки вона, як поручитель зобов'язалася перед кредитором - ПАТ «ОТП Банк» у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником - [PERSON] зобов'язань, щодо сплати кожного і всіх його боргових зобов'язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі № ML-002/1004/2007 від 29 листопада 2007 року укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] Як зазначає позивач, відповідачем без його письмовї згоди, як поручителя було змінено відсоток за користування кредитними коштами, а саме збільшено, однак позивач не погоджувався бути поручителем [PERSON] за договором кредиту на таких умовах, як зазначені у додатковій угоді № 4 від 25 травня 2009 року, оскільки на час укладення договору фіксований відсоток за користування кредитом на весь час такого становив 3.49% річних, а відповідно до умов зазначеної додаткової угоди укладеної між відповідачем та третьою особою, фіксований відсоток за користування кредитом на весь час такого збільшився до 4.22% річних, згоду на що остання не надавала, що є порушенням її прав, а тому вона звернулася до суду за захистом свого порушеного права. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та просив її задовольнити повністю. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у зв'язку з їх необґрунтованістю. Також надав суду заяву про застосування наслідків пропуску позовної давності. Просив суд ухвалити рішення яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце слухання справи повідомлялась судом за адресою місця проживання. Клопотань про відкладення справи до суду не надсилали, а тому суд вважає за можливе вирішити справу у їх відсутність. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. 29 листопада 2007 року між ПАТ «ОТП Банк» (станом на день укладення договору - ЗАТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено договір кредиту № ML-002/1004/2007. В той же день між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» (станом на день укладення договору - ЗАТ «ОТП Банк»), було укладено договір поруки SR-002/1004/2007/1, відповідно до умов якого [PERSON], як поручитель зобов'язалася перед кредитором - ПАТ «ОТП Банк» у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником - [PERSON] зобов'язань, щодо сплати кожного і всіх його боргових зобов'язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі № ML-002/1004/2007 від 29 листопада 2007 року укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що ПАТ «ОТП Банк» без письмової згоди [PERSON], як поручителя було збільшено відсоток за користування кредитними коштами. Суд вважає доведеним, що [PERSON] не погоджувалася бути поручителем [PERSON] за договором кредиту на умовах, які зазначені у додатковій угоді № 4 від 25 травня 2009 року. На момент укладення договору поруки, фіксований відсоток за користування кредитом на весь час такого становив 3.49% річних, відповідно до умов кредитного договору № ML-002/1004/2007 від 29 листопада 2007 року укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] Натомість відповідно до умов додаткової угоди № 4 від 25 травня 2009 року укладеної між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON], фіксований відсоток за користування кредитом на весь час такого збільшився до 4.22% річних. Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ч. 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 2 ст. 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Суду не надано доказів на підтвердження отримання ПАТ «ОТП Банк» згоди від [PERSON], бути поручителем за виконання зобов'язання [PERSON] перед кредитором за умови перегляду збільшеної фіксованої процентної ставки за користування кредитом з 3.49% до 4.22%. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного-процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Також при ухваленні даного рішення суду, останнім враховується, що заява представника ПАТ «ОТП Банк» про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що позивач дізнався про порушення свого права 15 лютого 2011 року, а до суду звернувся 29 січня 2014 року і таке не спростовано в ході розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином за таких встановлених вищенаведених обставин, суд дійшов категоричного висновку, що [PERSON] звернулася до суду за захистом свого порушеного права в межах строку позовної давності, визначеного ч. 1 ст. 257 ЦК України. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що в зв'язку із збільшенням розміру відповідальності боржника, інтерес позивача, як поручителя було порушено і такі зміни у основному зобов'язанні визнаються судом такими, що тягнуть для нього, як поручителя несприятливі наслідки, що є беззаперечною підставою для припинення правовідношення поруки, а відтак позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню повністю. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити в за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved