Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом. В позові посилається на те, що вона є головним наймачем квартири [ADDRESS] В квартирі зареєстрований її син [PERSON], який в 2012 році поїхав на заробітки в Російську Федерацію. Позивач самостійно несе тягар утримання житла, що порушує її права, а відповідач у добровільному порядку відмовляється знятись з реєстрації. Відповідач в квартирі не проживає, його особисті речі відсутні, квартирою не користується понад п'ять років, тому просить визнати його таким, що втратив право користування житловою площею вищевказаної квартири. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.10.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження. Відповідачеві було запропоновано надати відзив на позов, але від нього відзиву на позов не надано. Заяв чи клопотань від нього до суду не надходило. До суду повернувся поштовий конверт з копію позову та додатками до нього з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідност.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач є наймачем квартири [ADDRESS] В спірній квартирі зареєстровані позивач, [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується Довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 4245 від 19.03.2018 року. Відповідач у спірній квартирі не проживає більше п'яти років, особистих речей не має, квартирою, як житловою площею, не цікавиться, не приймає участі у її утриманні, комунальні послуги не сплачує, що підтверджується актом від 09.10.2018 року. В Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом. В силу ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає доказаним факт не проживання відповідача [PERSON] у спірній квартирі більш ніж шість місяців без поважних причин, відповідач не цікавиться квартирою, як житлом, не приймає участі у сплаті комунальних послуг та утриманні квартири, тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] Відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved