Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, з тих підстав, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 29.05.2014 року. У шлюбі у них народилася двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], які на даний час є малолітніми. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідачка хвора на легку форму розумової відсталості, являється інвалідом третьої групи з дитинства. З минулого року стан її здоровя погіршився і у звязку з її неадекватною поведінкою, нерозумінням значення своїх дій та керування ними, вони разом не проживають та не спілкуються. 08.09.2016 року відповідачка, отримавши державну допомогу на дітей та свою пенсію, втекла з дому разом з дітьми. 23.12.2016 року привезла дітей додому, а сама поїхала невідомо куди. Діти були з опіками, діареєю, педикульозом та хворі на ГРВІ. Точне місце перебування відповідачки не відоме. Малолітні діти перебувають на його вихованні та утриманні, в цьому йому допомагають його батьки. Мати до дітей не приїжджає, зовсім ними не цікавиться. Вказані причини спонукають його наполягати на розірванні шлюбу. Просив шлюб розірвати, дітей залишити йому на виховання. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, на адресу суду подав письмову заяву, в якій позов підтримує в повному обсязі, просить його задоволити, справу розглянути без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак на адресу суду надіслала заяву, в якій позов визнала повністю, не заперечила проти його задоволення та того, щоб діти залишилися на виховання батька [PERSON] Просила справу розглянути у її відсутності, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони згідно свідоцтва про шлюб, перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.05.2014 року (а.с. 3). Сімейне життя у сторін не склалося, протягом останніх місяців разом не проживають. У шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], які на даний час є малолітніми (а.с. 4-5). Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. Згідно акта обстеженя від 16.03.2017 року [PERSON] проживає за адресою [INFO], і на його утриманні перебувають малолітні діти: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Дружина [PERSON], [INFO], за зареєстрованою адресою з вересня 2016 року не проживає, її особистих речей та речей повсякденного вжитку у будинку немає, точне місце перебування її невідоме. За дітьми доглядає [PERSON] та його батьки (а.с. 6). В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи клопотання відповідачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище «Дзеба». На думку суду місцем проживання малолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], слід визначити місце проживання їх батька. На підставі ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved