Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач в особі свого представника звернувся до суду з даним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.10.2016 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області було ухвалено рішення про розірвання шлюбу між ним та [PERSON] , а також стягнуто із нього аліментів на користь [PERSON] на утримання їх малолітньої доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 12.08.2020 року його звільнено від сплати вказаних аліментів і від заборгованості по аліментах та прийнято рішення стягувати з [PERSON] на його користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 6500 грн. на місяць, починаючи стягнення з 08.10.2019 року до досягнення дитиною повноліття. Постановою Сумського апеляційного суду від 23.11.2020 року рішення Лебединського райсуду від 12.08.2020 року змінено в частині розміру аліментів, та вирішено стягувати їх в розмірі 3000 грн. щомісячно. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. На даний час аліменти від відповідачки не надходять. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, проведеного державним виконавцем Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), заборгованість [PERSON] становить 41709,68 грн. У зв`язку з цим позивач вважає, що має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, розмір якої за його підрахунками станом на 28.12.2020 року становить 13172,90 грн., яку просить стягнути з [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але в судове засідання не з`явилася, причину неявки не повідомила і не подала відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі та мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . 21.10.2016 Охтирським міськрайонним судом Сумської області ухвалено рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Цим же рішенням суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх дитини аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 12.08.2020 [PERSON] звільнено від сплати вказаних аліментів на користь [PERSON] , від заборгованості по аліментах та стягнуто з [PERSON] на його користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 6500 грн. на місяць, починаючи стягнення з 08.10.2019 року до досягнення дитиною повноліття. Постановою Сумського апеляційного суду від 23.11.2020 зазначене рішення Лебединського районного суду Сумської області змінено в частині розміру стягуваних аліментів. Вирішено стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вищевказані факти доводяться судовим рішення (а.с. 6-13) та не були оспорені відповідачкою в ході судового розгляду. Охтирським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 950/2492/19 від 07.12.2020, виданим Лебединським районним судом Сумської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., але свої зобов`язання за рішенням суду відповідачка не виконує, внаслідок чого станом на 28.12.2020 має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 41709,68 грн., що доводиться розрахунком заборгованості (а.с. 5). У зв`язку з цим позивач вважає, що має право на стягнення з [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, розмір якої за його підрахунками становить 13172,90 грн. Суд погоджується з такими доводами сторони позивача та при ухваленні рішення враховує таке. Відповідальність за прострочення сплати аліментів встановлена Сімейним кодексом України. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Саме така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року в цивільній справі №333/6020/16. Позивач просив стягнути пеню за період з часу виникнення заборгованості, а саме з 08.10.2019 по останній день заборгованості, нарахованої державним виконавцем згідно розрахунку (а.с. 5) - 28.12.2020 в розмірі 13172,90 грн. Якщо обрахувати розмір пені за вказаний період, за формулою (заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %) пеня становить: за жовтень 2019 - 534,20 грн.; за листопад 2019 - 900 грн.; за грудень 2019 - 930 грн.; за січень 2020 - 930 грн.; за лютий 2020 - 870 грн.; за березень 2020 - 930 грн.; за квітень 2020 - 900 грн.; за травень 2020 - 930 грн.; за червень 2020 - 900 грн.; за липень 2020 - 930 грн.; за серпень 2020 - 930 грн.; за вересень 2020 - 900 грн.; за жовтень 2020 - 930 грн.; за листопад 2020 - 900 грн. та за грудень 2020 - 758,70 грн., а всього - 13172,90 грн., що відповідає розрахункам сторони позивача. Отже, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України також необхідно вирішити питання щодо розподілу судових витрат, а саме стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн., від сплати якого у даних правовідносинах позивач звільнений за законом, а також стягнути з неї на користь позивача понесені [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу. При цьому суд враховує те, що згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК). До позовної заяви позивачем додано: ордер адвоката (а.с. 14); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 15); договір про надання правової допомоги № б/н від 25.01.2021 (а.с. 16-17), в якому позивач та його представник - адвокат Созонов В.П. визначили суму гонорару за цим договором у фіксованому розмірі 5000 грн. та довідку до договору, якою підтверджується отримання адвокатом суми гонорару (а.с. 18). На думку суду такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним із складністю та категорією справи, обсягом та часом виконаних робіт, ціною позову, часом, витраченим адвокатом на вивчення та аналіз законодавства, документів, підготовки і подачі позову, участь в судових засіданнях, що мало місце 30.03.2021, 13.05.2021 та приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі 5000 грн.

Outcome: approved