Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування.' В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що 29 жовтня 2006 року померла мати позивача [PERSON], 12 квітня 2007 року помер його батько [PERSON]. Позивач, як син, є спадкоємцем за законом. До складу спадкового майна після смерті матері входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,34 га, розташована на території Гальчинецької сільської ради, до складу спадкового майна після смерті батька входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,34 га, розташована на території Гальчинецької сільської ради. На зазначені земельні ділянки були виготовлені державні акти, однак їх спадкодавці у відділі Держкомзему не забрали, тому нотаріус відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину на зазначені земельні ділянки у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просив позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на дві земельні ділянки розміром по 2,34 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Гальчинецької сільської ради, та належали померлим [PERSON] та [PERSON] Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи про причину неявки не повідомив, клопотань не подав. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у їх відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. В судовому засіданні встановлено, що відповідно свідоцтва про народження позивач є спадкоємцем першої черги за законом [PERSON], яка померла 29 жовтня 2006 року (свідоцтво про смерть) та [PERSON], який помер 12 квітня 2007 року (свідоцтво про смерть). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 10.02.2016 року, спадкові справи після [PERSON] та [PERSON] не заводилися. Відповідно довідки Гальчинецької сільської ради [PERSON] проживав і в даний час проживає за адресою с.Новоіванівка вул Сонячна 24, за цією ж адресою проживали по день смерті і його батьки. Згідно довідок відділу Держгеокадастру у Теофіпольському районі від 01.02.2016 року за [PERSON] зареєстрований державний акт серії ІУ-ХМ №012381 від 25.02.2000 року на земельну ділянку площею 2,34 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Гальчинецької сільської ради, за [PERSON] зареєстрований державний акт серії ІУ-ХМ №012382 від 25.02.2000 року на земельну ділянку площею 2,34 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Гальчинецької сільської ради, зазначені акти власникам не видані. Відповідно відмови приватного нотаріуса від 14.01.2016 року, видати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки після смерті [PERSON] та [PERSON] неможливо через відсутність правовстановлюючих документів на землю. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні встановлено, що померлим [PERSON] та [PERSON] на праві власності належали земельні ділянки площами по 2,34 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Гальчинецької сільської ради, тому за позивачем необхідно визнати право власності на вказані земельні ділянки в порядку спадкування. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved