Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позові зазначив, що в 1990 році йому та його родині була надана в користування квартира [ADDRESS], в якій він зареєстрований з 14.02.19960 року. Він є наймачем житлового приміщення, розташованого за адресою : [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстровані окрім нього, дружина [PERSON] та їх син [PERSON]. Син зареєстрований в даній квартирі з 22.04.2010 року, а з 20.01.2013 року по теперішній час не мешкає в ній, оскільки виїхав в Росію, він інколи телефонує та повідомив, що в Запоріжжя повертатися не буде. У звязку з реєстрацією відповідача в квартирі на нього нараховуються комунальні платежі, які позивач змушений сплачувати самостійно, чим порушуються його права та це впливає на його матеріальне становище. Позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №71-А будинку №25 по вул. Професора Толока в м. Запоріжжя. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, наполягає на задоволенні позовних вимог за мотивами, вказаними в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав. Про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.13\~ЦПК України,\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та заслухавши свідків [PERSON], [PERSON], оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та його родині, дружині [PERSON] та сину [PERSON], була надана в користування квартира [ADDRESS]. [PERSON], зареєстрований в [INFO] з 14.02.1990 року, що підтверджується копією паспорту. (а.с. 8-9) [PERSON] є наймачем житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстровані окрім нього, дружина [PERSON] та їх син [PERSON]. [PERSON], [INFO], зареєстрований в даній квартирі з 22.04.2010 року, що підтверджується копією паспорту та довідкою про реєстрацію місця проживання. (а.с. 10, 14) З 20 січня 2013 року [PERSON] за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, самостійно покинув житло, особистих речей його в\~квартирі не має, оплату за користування житлом не здійснює, перешкод в користуванні житлом йому ніхто не чинить, що підтверджується Актом від 15.08.2017 року. (а.с.5) Крім того, допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідач [PERSON] з 2013 року у зазначеній квартирі не проживає, у квартирі відсутні його майно та його особисті речі, зі слів батьків він виїхав до Росії та не планує повертатися в Запоріжжя. У звязку з реєстрацією відповідача в квартирі на нього нараховуються комунальні платежі, які позивач змушений сплачувати самостійно, чим порушуються його права та це впливає на його матеріальне становище. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом. Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязання, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем. А в разі спору - судом. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі №6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстрації місця проживання залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156\~ЖК України та ст. 405 ЦК України. Згідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON]в квартирі [ADDRESS] не проживає без поважних причин з 2013 року по даний час, не несе обовязків, що випливають з договору найму жилого приміщення, але залишається зареєстрованим у даній квартирі, що спричиняє позивачу додаткові матеріальні витрати за нараховані комунальні послуги на відповідача, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування вищевказаною квартирою, оскільки понад 6 місяців не проживає в ній без поважних причин, жодних зобовязань повязаних з квартирою відповідач не несе, нею не користується, повністю припинив виконувати обовязки, повязані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг, не цікавиться спірним приміщенням. Таким чином, зясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved