Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач, ДП «Дарниця-1», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить суд: стягнути з [PERSON] на користь ДП «Дарниця-1» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 5 312,50 грн, інфляційну складову боргу в сумі 880,92 грн, 3% річних у сумі 262,07 грн та 1 762,00 грн судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ДП «Дарниця-1», який є балансоутримувачем та експлуатуючою організацією житлового будинку [ADDRESS] , та [PERSON] , який є власником особового рахунку квартири [ADDRESS] , 14 березня 2012 року було укладено договори «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» та «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Послуги надавались позивачем належної якості та відповідач ними користувався. В порушення вказаних договорів відповідач не здійснює оплату наданих позивачем послуг. Станом на 09.11.2018 р. заборгованість відповідача перед позивачем за житлово-комунальні послуги за період з червня 2015 р. по серпень 2017 р. становить 7 192,86 грн. 21 серпня 2017 року за заявою позивача Дніпровським районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги та судового збору, який ухвалою суду по справі № 755/11844/17 був скасований. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Астахової О.О. від 14 грудня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Дочірнього підприємства «Дарниця-1» до [PERSON] про стягнення заборгованості, визначено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справа призначена до судового засідання на 14 січня 2019 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 лютого 2019 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, визначено розгляд справи за позовом Дочірнього підприємства «Дарниця-1» до [PERSON] про стягнення заборгованості проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 21 травня 2019 року. 11 лютого 2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує, вважаючи, що вказаний борг виник внаслідок порушення позивачем норм Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» № 1314-VII від 05.06.2014, вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005 р. № 630, Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт» від 08.07.2015 р. № 474. Внаслідок порушення позивачем норм Закону України № 1314-VII від 05.06.2014, відповідачем було прийнято рішення розірвати відносини укладеного договору про надання послуг опалення в односторонньому порядку та здійснювати опалення квартири шляхом застосування електронагрівальних приладів, про що відповідач повідомляв позивачу у зверненнях від 21.10.2016 р., 12.01.2017 р., 12.03.2017 р. послугами опалення у період з грудня 2017 р. по квітень 2018 р. він не користувався та відповідно до ст. 20 Закону України «Про оплату житлово-комунальних послуг» мав право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період їх фактичної відсутності. Таким чином позивач, у порушення норм діючого законодавства, здійснив необґрунтоване нарахування оплати за опалення. З листа позивача від 15.06.2017 вих. № 2611/10 убачається, що, оскільки відповідачем не були подані документи про повірку, нарахування сплати за опалення проводилось відповідно до показників будинкового лічильника на метр опалювальної площі квартири, що є порушенням ст. 32 розділу 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якої за наявності засобів обліку оплата здійснюється виключно на підставі їх показників. Відповідач вважає, що надані позивачем довідки про нарахування вартості послуг з утримання будинку та прибудинкової території не підтверджують надання таких послуг та їх отримання відповідачем. Сплата за січень-березень 2017 року повинна була б нараховуватися за середнім споживанням за попередній опалювальний період у розмірі 152,84 грн і складати 458,52 грн, а не 4 625,61 грн. Щодо оплати послуг консьєржів в розмірі 1 055,34 грн за період з червня 2015 року по грудень 2016 року, зазначає, що у будинку були лише диспетчери, оплата послуг яких здійснювалася за статтею «експлуатаційні витрати». Послугами консьєржів відповідач не користувався, договору щодо них не укладав. Внаслідок неправомірних дій позивача тепловий лічильник у квартирі відповідача не був своєчасно перевірений, обслужений і, як наслідок, у листопаді 2016 року вийшов з ладу, а будь-яких дій щодо його технологічного обслуговування позивач не здійснював. 24 вересня 2019 року ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати, прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог, у якій вважає за необхідне зменшити позовні вимоги на суму боргу за послуги консьєржів (1 55,34 грн) та послуги з повірки теплового лічильника (825,02 грн) в загальній сумі 1 880,36 грн. 08 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, з урахуванням зменшення позовних вимог, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на доводи, які були ним викладені у попередньому відзиві. Вважає, що договори сторін Про надання послуг з централізованого опалення. Постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а також Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій укладені без зазначення у них суттєвих умов договорів. Позивач мав здійснити обслуговування, а при необхідності ремонт, теплового лічильника, або на цей період замінити його тимчасовим, і тільки, якщо експертизою буде встановлена його непридатність до подальшого використання, він мав право здійснювати нарахування плати за опалення відповідно до показників будинкового лічильника. 11 листопада 2019 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив, у якому наполягає на задоволенні позову, виходячи з такого. Щодо умов договору, то відповідач мав право надати протокол розбіжностей до Договору та внести у ньому всі свої пропозиції та зауваження, однак зазначеного не зробив, тобто його влаштовував укладений договір. Бажаючи уникнути сплати заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, через 7,5 років, відповідач зазначає про невідповідність умов укладених договорів Типовому договору. Заяв про ненадання послуг від відповідача не надходило. Відповідно до Актів обстежень за грудень 2016 року, січень-березень 2017 року, на які посилається відповідач у відзиві, зазначено, що тепловий лічильник не працював, а саме: на дисплеї не відображаються показники протоку теплоносія та не виконується рахування теплової енергії теплоносія, який пройшов через лічильник з грудня 2016 р., в той же час передавальні та зворотні трубопроводи на квартиру - гарячі, що підтверджує циркуляцію теплоносія та опалення даного помешкання. Скарги на порушення температурного режиму у помешканні від відповідача не надходили, що свідчить про те, що температурний режим у квартирі відповідача влаштовував та відповідав нормативам. Нарахування за послугу теплопостачання проводилось згідно з показниками загальнобудинкового лічильника теплової енергії в розрахунку на метр квадратний опалюваної площі квартири через несправність на той час лічильника теплової енергії відповідача. Щодо послуги з повірки засобів обліку води та теплової енергії, то позивачу, як і всім іншим надавачам житлово-комунальних послуг, зазначених у розпорядженням, у 2012 році не затвердили складову тарифу на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, у т.ч. демонтаж, транспортування та монтаж засобів вимірювальної техніки (стосовно лічильника обліку теплової енергії), що підтверджено розпорядженням КМР № 2216 від 11.12.2012 р. та № 579 від 12.04.2012 р., у яких навіть відсутня графа із зазначенням такої складової як періодична повірка, обслуговування та ремонт засобів обліку. Таким чином, якщо органом місцевого самоврядування витрати на здійснення періодичної повірки та ремонту квартирних засобів обліку не внесено до тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, то оплата споживачем цих послуг має здійснюватися згідно з укладеним договором між споживачем та виконавцем послуг або спеціалізованою організацією з періодичної повірки та ремонту квартирних лічильників. Лише 22 червня 2015 р. Розпорядженням виконавчого органу КМР (КМДА) ДП «Дарниця-1» встановлено вартість витрат з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки. Відповідно до Порядків формування тарифів на теплову енергію та комунальні послуги до складу тарифів на теплову енергію та комунальні послуги включаються витрати з періодичної повірки, опломбування, обслуговування та ремонту (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) засобів обліку води та теплової енергії, які є власністю ліцензіата (підприємства). Витрати з періодичної повірки, обслуговування і ремонту засобів обліку води та теплової енергії, які є власністю фізичної особи - споживача, не включаються до складу тарифів на теплову енергію та комунальні послуги. Всі засоби обліку по квартирі відповідача є його власністю. 10 лютого 2020 року до суду відповідачем подано заперечення на відповідь позивача на відзив, у якому зазначив, що при складанні актів обстеження та контрольного зняття показників квартирних теплових лічильників в житловому будинку [ADDRESS] за період з грудня 2016 року по квітень 2017 року позивачем були порушені єдині стандартні правила, дотримання яких є головною умовою складання подібних документів, та такими, що складені з грубими порушеннями. Акти не мають реєстраційних номерів та зазначення кількості примірників, не вказано час роботи комісії, відповідач, як зацікавлена особа, жодного разу не отримував примірника актів. Про те, що вказані акти нібито складались, відповідач вперше був проінформований позивачем лише у червні 2017 року, тобто через 2 місяці після закінчення опалювального сезону. Акти обстеження та контрольного зняття показників квартирних теплових лічильників в житловому будинку жодного разу не затверджувались керівником ДП «Дарниця-1». Акти про відмову від ознайомлення із вказаними документами не складались. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 лютого 2020 року, постановленою у відповідності до вимог ст. 259 ЦПК України не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду по суті. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. від 25 травня 2020 року, у відповідності до розпорядження керівника апарату Дніпровського районного суду м. Києва №247 від 20 травня 2020 року, протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 травня 2020 року, цивільну справу за позовом Дочірнього підприємства «Дарниця-1» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до провадження та призначено до підготовчого судового засідання з викликом учасників справи. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2020 року закрито підготовче провадження у цій цивільній справі та призначити справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача ДП «Дарниця-1» - Загорська А.Г. підтримала заявлений позов, з урахуванням зменшення позовних вимог, та просила його задовольнити повністю, з підстав викладених у позові та заявах позивача по суті справи. Зазначила, що заборгованість відповідача за послугу опалення становить 5 142,57 грн, за послугу з утримання будинку та прибудинкової території - 169,93 грн. Тариф на опалення був затверджений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 603 від 22 червня 2015 року, Постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01 червня 2011 року. У грудні 2016 року - лютому 2017 року були складені акти про несправність лічильника, при цьому труби в квартирі відповідача били гарячі. Від відповідача не надходило скарг щодо порушення температурного режиму. Лічильник є особистим майном осіб, тому позивач не несе відповідальності за утримання такого майна, витрат по утриманню покладаються на власників, при цьому відповідач жодного разу не сплатив коштів за повірку лічильника. Відповідач, [PERSON] , у судовому засіданні підтвердив, що дійсно 14 березня 2012 року між ним та позивачем було укладено договори про надання послуг. Позивач включив у договір зобов`язання споживачів періодично проводити перевірку засобів обліку, що суперечить положенням Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21 липня 2005 р. № 630. Договори, що суперечать вимогам діючого законодавства, є нікчемними, така діяльність позивача має визнаватись нечесною підприємницькою діяльністю. З листопада 2016 року позивач нараховував оплату згідно з будинковим лічильником. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення № 630 нарахування за будинковим лічильником можливе лише в разі несправності індивідуального лічильника, однак такої несправності встановлено не було. Позивач мав провести ремонт, надати тимчасову заміну несправного лічильника, і тільки, якщо він не може використовуватись, що має бути підтверджено експертизою, нараховувати по загальнобудинковому лічильнику. Відповідач скористався своїм правом та відмовився від отримання послуги опалення, якою не користувався, звернувшись із відповідною заявою до позивача. Скарг щодо температурного режиму у квартирі відповідач не подавав, сам опалював квартиру. Зазначив, що сплачував нарахування за повірку лічильника тричі, але потім перестав, так як тарифи завищили у 4 рази. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Предметом розгляду у цій справі є стягнення зі споживача на користь надавача послуг (виконавця) заборгованості за період з червня 2015 року по серпень 2017 року за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 5 312,50 грн, а також інфляційної складової боргу в сумі 880,92 грн та 3% річних у сумі 262,07 грн. Як убачається з матеріалів справи, 14 березня 2012 року між ДП «Дарниця-1» (підрозділ «Житлосервіс-2»), як виконавцем, та [PERSON] , власником квартири [ADDRESS] , як споживачем, був укладений договір № 105 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у вказаному житловому будинку, а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. За п. 2 Договору виконавець надає послуги відповідно до встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, копія якого додається до договору. Відповідно до п. 3 Договору розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладення договору становить 315,70 грн. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2012 року № 579 затверджено Тарифи та структуру тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються виконавцями цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків зі споживачами, в залежності від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11 грудня 2012 року № 2216 «Про внесення змін до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2012 року № 579» внесено зміни до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються виконавцями цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків зі споживачами, в залежності від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Убачається, що органом місцевого самоврядування витрати на здійснення періодичної повірки та ремонту квартирних засобів обліку не було внесено до тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Також, 14 березня 2012 року між ДП «Дарниця-1» (підрозділ «Житлосервіс-2»), як надавачем послуг, та [PERSON] , як споживачем, був укладений договір № 105 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення, відповідно до п. 1 якого ДП «Дарниця-1», яке являється посередником між виробником послуг та споживачем, зобов`язується своєчасно надавати споживачеві поставлені виробником відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а споживач зобов`язується оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. У п. 5 вказаного Договору визначено розмір тарифів на послуги на момент укладення договору при наявності квартирних або будинкових засобів обліку. Крім того, п. 6 Договору визначено розмір щомісячної плати за надані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, централізованого постачання гарячої води та водовідведення, централізованого опалення згідно з нормативами (нормами) споживання на момент укладення цього договору (при відсутності квартирних або будинкових засобів обліку). Згідно з пп. 10 п. 17 Договору споживач зобов`язався своєчасно проводити періодичну повірку засобів обліку води і теплової енергії. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22 червня 2015 року № 603 встановлено тарифи на теплову енергію, виробництво теплової енергії, постачання теплової енергії, послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води та вартість витрат з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку теплової енергії ДП «Дарниця-1». Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 було затверджено «Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги» затверджено «Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води». Відповідно до вказаного Порядку до складу тарифів на теплову енергію та комунальні послуги включаються витрати за періодичні повірки, опломбування та ремонт (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) засобів обліку води та теплової енергії які є власністю ліцензіата (підприємства). Отже, витрати з періодичної повірки, обслуговування і ремонту засобів обліку води та теплової енергії, які є власністю фізичної особи-споживача, не включаються до складу тарифів на теплову енергію та комунальні послуги. ДП «Дарниця-1» 30 грудня 2016 р., 31 січня 2017 р., 28 лютого 2017 р. та 30 березня 2017 р. було складено акти обстеження та контрольного зняття показників квартирних теплових лічильників в житловому будинку по [ADDRESS] , відповідно до яких: в квартирах, в тому числі квартирі [NUMBER] , в яких не працюють лічильники теплової енергії, а саме на дисплеї не відображаються показники протоку теплоносія та не виконується рахування теплової енергії теплоносія, який пройшов через лічильник і не надані документи про повірку, в зв`язку з закінченням терміну повірки до 30 листопада 2015 р. Постановлено: видати попередження власникам квартир щодо проведення ремонту або заміни теплових лічильників; рекомендувати проводити нарахування до вказаних квартир, згідно показників загально будинкового лічильника теплової енергії за квадратний метр опалювальної площі квартири. Відповідно до листа-роз`яснення від 21.06.2011 р. Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, якщо періодичну повірку засобів обліку не включено до переліку послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, плата за повірку не входить до тарифу на ці послуги. У такому випадку споживач сам оплачує метрологічні роботи на підставі розрахункового договору з метрологічними центрами або територіальними органами, уповноваженими на проведення цих робіт. Із листа ДП «Дарниця-1» вих. № 261/10 від 15 червня 2017 р. на ім`я [PERSON] убачається, що згідно з розпорядження КМДА № 603 від 22.06.2015р. про затвердження тарифів на теплову енергію для ДП «Дарниця-1», починаючи з 17.07.2015р., вартість повірки лічильників теплової енергії буде врахована протягом опалювального періоду рівними частинами на протязі міжповірочного інтервалу - 4 роки та вказується в квитанції на сплату комунальних послуг; вартість повірки лічильників гарячої води врахована в тарифі на послуги з її постачання тільки починаючи з 17.07.2015р. До цього часу, за попередні чотири роки, повірку лічильників гарячої води та теплової енергії виконує Споживач за власний рахунок, так як в тарифах, застосованих раніше, вартість повірки лічильників не включено. Згідно актів обстеження та контрольного зняття показників квартирних теплових лічильників по житловому будинку [ADDRESS] з грудня 2016 року на дисплеї лічильника не відображаються показники протоку теплоносія та не виконується рахування теплової енергії теплоносія, який пройшов через лічильник, і споживачем не надані документи про повірку, в зв`язку з закінченням терміну повірки до 30 листопада 2015р.; нарахування проводиться згідно показників загальнобудинкового лічильника теплової енергії за квадратний метр опалювальної площі квартири. Про що неодноразово було вказано в попередженнях. Борг за спожиті житлово-комунальні послуги, який не сплачується з травня 2016 року, станом на 01.04.2017 року складає 6 582,73 грн та пропонується його терміново сплатити. Квартира була весь опалювальний сезон підключена до загальної системи опалення, немає жодної заявки або звернень власника, що у його помешканні відсутнє опалення. Нарахування сплати за опалення до 01.12.2016р. по кв. [NUMBER] проводились згідно показників особистого теплового лічильника, а з грудня 2016 року по квітень 2017 року - згідно загально будинкового лічильника на метр опалювальної площі квартири. (Акти обстеження за січень, лютий, березень 2017р.). тепловий лічильник не працював, а саме: на дисплеї не відображаються показники протоку теплоносія та не виконується рахування теплової енергії теплоносія, який пройшов через лічильник з грудня 2016 року, в той же час подавальні та зворотні трубопроводи на квартиру - гарячі, що підтверджує опалення даного помешкання. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. За змістом ст.ст. 319, 322 Цивільного кодексу України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. №572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. При цьому, споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактичного користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція взаємоузгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові суду від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. За нормою ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Цивільний кодекс України у ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема, поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України зазначено, що відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 6 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені ст.ст. 642-643 ЦК України. У ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачається, що зміст договору становлять умови (пункти), значені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів вільного законодавства. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За нормою ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За наданими позивачем належними та допустимими письмовими доказами судом встановлено, що ДП «Дарниця-1», відповідно до вимог Договору № 105 від 14 березня 2012 р., у період з червня 2015 р. - по серпень 20107 р. надавалися послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у будинку [ADDRESS] , зокрема у квартирі [NUMBER] , та внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним договором щодо своєчасної оплати спожитих ним комунальних послуг його заборгованість перед ДП «Дарниця-1» за надані послуги складає 5 312,50 грн. Оскільки надавачем послуг в ході обстеження та контрольного зняття показників квартирних теплових лічильників в житловому будинку по [ADDRESS] було встановлено несправність лічильники теплової енергії у квартирі [NUMBER] , що зафіксовано відповідними актами від 30 грудня 2016 р., 31 січня 2017 р., 28 лютого 2017 р. та 30 березня 2017 р., нарахування проводилось згідно з показниками загальнобудинкового лічильника теплової енергії за квадратний метр опалювальної площі квартири. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи наявну суму заборгованості відповідача суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ДП «Дарниця-1» про стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 5 312,50 грн. Щодо тверджень відповідача про те, що у період з грудня 2017 року по квітень 2018 року останній не користувався послугами опалення, у зв`язку з чим мав право не сплачувати вартість житлово-комунальних послуг за період їх фактичної відсутності, то вони судом до уваги не приймаються, оскільки будь-які належні та допустимі докази на їх підтвердження у матеріалах справи відсутні. Крім того, не ґрунтується на вимогах діючого законодавства України позиція [PERSON] щодо обов`язку проведення ремонту (заміни) засобу обліку теплової енергії ДП «Дарниця-1», власником якого є безпосередньо відповідач, який самостійно несе тягар утримання своєї власності. У відповідності до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, відповідач, з урахуванням суми заборгованості у розмірі 5 312,50 грн, зобов`язаний сплатити на користь ДП «Дарниця-1» 3% річних у розмірі 262,07 грн та інфляційні втрати у розмірі 880,92 грн, розрахунок яких судом перевірений та з яким він погоджується. За таких обставин, враховуючи прострочення сплати житлово-комунальних послуг з боку відповідача, суд дійшов висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягає судовому захисту, у зв`язку з чим позов Дочірнього підприємства «Дарниця-1» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню у повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1 762,00 грн, що був сплачений позивачем при пред`явленні позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved