Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 53908, 82 грн. та витрат на транспортування у розмірі 4 200 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що 04 грудня 2012 року між ним та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту. У зв'язку з настанням страхового випадку 26 березня 2013 року відповідачем було виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 30 123, 48 грн. 22 серпня 2013 року позивач звернувся до відповідача із заявою про прийняття його відмови від залишків транспортного засобу. Оскільки відповідач відмовився прийняти таку відмову, позивач вважає, що відповідач повинен виплатити йому страхове відшкодування у розмірі страхової суми, за вирахуванням суми знецінення транспортного засобу за період страхування, вартості залишків та встановленої франшизи. Визначення суми страхового відшкодування позивач вважає неправомірним, а тому змушений звернутися до суду з позовом про стягнення решти суми страхового відшкодування. Крім того, позивачем було оплачено 4 200 грн. за транспортування транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до м. Києва, а тому позивач просить також стягнути цю суму з відповідача. Ухвалою суду від 10 квітня 2014 року у якості третьої особи у справі залучено Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, вважав його безпідставним та просив відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи до суду не з'явився, хоча третю особу було належним чином повідомлено про день, час і місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 3 статті 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Судом встановлено, що 04 грудня 2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №187/12-Тз/Ц1 (а.с.а.с. 12-15). Предметом договору були майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користування і розпорядженням наземним транспортним засобом - автомобілем Mазда 3, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Вигодонабувачем у договорі було визначено Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». У судовому засіданні позивач пояснив, що усі зобов'язання за договором кредиту перед ПАТ «Укрсоцбанк» ним виконано у повному обсязі та надав про це відповідну довідку (а.с.70). Пунктом 10 договору страхування страхову суму, з урахуванням умов п. 21 Договору було визначено у розмірі 133 200 грн. При цьому, у договорі зазначено про пошкодження транспортного засобу, виявлені при огляді. Відповідно до п. 27.11 Договору при пошкодженні транспортного засобу розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої в Розділі 12 Договору франшизи по відповідному ризику, але не більше страхової суми. При цьому, розмір збитків визначається з урахуванням наведених нижче і зазначених у Розділі 17 Договору умов. Згідно з пунктом 27.8 Договору при повній загибелі ТЗ страхувальник має право звернутися до страховика із заявою про відмову від своїх прав на застрахований ТЗ на користь страховика з метою отримання страхового відшкодування в повному обсязі. Страховик у кожному конкретному випадку залишає на власний розгляд вирішення питання про прийняття відмови страхувальника від застрахованого ТЗ. Відповідно до пункту 27.8.2. у випадку відмови страховика задовольнити заяву страхувальника про відмову від прав на застрахований ТЗ при повній загибелі страхове відшкодування сплачується в розмірі страхової суми (з урахуванням умов п. 27.23 Договору) за вирахуванням суми знецінення ТЗ за період страхування (розділ 13 та п. 31.7 Договору), вартості залишків ТЗ та встановленої згідно з розділом 12 Договору франшизи. Розділом 13 Договору визначено норматив знецінення ТЗ за період страхування (використовується для визначення суми страхового відшкодування за ризиком «Викрадення» та при повній загибелі ТЗ - 10%. Пунктом 27.23 Договору встановлено, що у разі, коли за результатами експертизи при настанні страхового випадку виявиться, що страхова сума на момент укладання цього договору становить певну частку дійсної вартості транспортного засобу на момент укладання договору, яку розрахував експерт (тобто страхова сума менше дійсної вартості), страховик має право відшкодувати також частку від визначених по страховій події збитків (пропорційна система відповідальності). При цьому франшиза вираховується після застосування вказаної умови пропорційності до визначених згідно п. 27.10, п. 27.11 договору збитків. Якщо виявиться, що страхова сума більше ніж дійсна вартість транспортного засобу на момент укладання договору, яку розрахував експерт, страхове відшкодування виплачується в межах розрахованої експертом дійсної вартості згідно з умовами цього Договору. Згідно з пунктом 27.23.2 Договору страхове відшкодування при повній загибелі ТЗ (п.31.5 Договору) сплачується у розмірі дійсної вартості ТЗ на момент укладання договору за вирахуванням суми знецінення ТЗ за період страхування (розділ 13 та п. 31.7 Договору), вартості залишків ТЗ та встановленої згідно з розділом 12 Договору франшизи. Відповідно до даних звіту №82/09/13 про оцінку вартості аварійно пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) від 23 вересня 2013 року ринкова вартість КТЗ на момент пошкодження становить 123 579, 91 грн., утилізаційна вартість аварійно пошкодженого КТЗ - 39 547, 61 грн. (а.с.а.с.17-26). Як вбачається з даних відповіді відповідача від 09 вересня 2013 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» не прийняло заяви позивача про відмову від залишків автомобіля (а.с.27). З даних звіту про визначення вартості матеріального збитку від 04 квітня 2013 року ТОВ «ЕАК «Довіра» видно, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mазда 3, державний реєстраційний номер [NUMBER], станом на 04.04.2013 року становить 62 146, 69 грн. (а.с. а.с.49-57). Даний звіт не містить даних про ринкову вартість КТЗ на момент пошкодження. Судом також встановлено, що відповідно до страхового акту від 25 квітня 2013 року позивачу відповідачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 30 123, 48 грн. В статті 9 Закону України «Про страхування» зазначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Відповідно до вимог зазначеної статті страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 988 ЦК України визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Згідно ч.1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором. Таким чином, судом встановлено, що страхова сума у договорі добровільного страхування - 133 200 грн. визначена у межах дійсної вартості автомобіля на момент укладення договору, а виплата страхового відшкодування, виходячи з іншої суми ринкової вартості автомобіля на момент пошкодження транспортного засобу суперечить умовам укладеного договору. Таким чином, сума страхового відшкодування, згідно з пунктом 27.23.2 Договору повинна сплачуватися у розмірі дійсної вартості ТЗ на момент укладання договору (133 200 грн.) за вирахуванням суми знецінення ТЗ за період страхування (розділ 13 та п. 31.7 Договору) (4 050, 74 грн.), вартості залишків ТЗ (39 547, 61 грн.) та встановленої згідно з розділом 12 Договору франшизи (6660 грн.). Разом з тим, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Позивач виходить із суми дійсної ринкової вартості автомобіля на момент пошкодження, тобто з вирахуванням суми знецінення - 123 579, 91 грн. Тому суд вважає, що сума страхового відшкодування повинна становити в межах заявлених позовних вимог 77 372, 30 грн. (123 579, 91 грн.- 39 547, 61 грн.- 6660 грн.). Оскільки відповідачем було сплачено позивачу суму 30 123, 48 грн., то залишок несплаченої суми страхового відшкодування становить 47 248, 82 грн. (77 372, 30 грн. - 30 123, 48 грн.). Крім того, пунктом 31.9 Договору передбачено, що страховик відшкодовує підтверджені документально витрати (у розмірі до 1% від страхової суми по відповідному ТЗ) з транспортування (буксирування) пошкодженого ТЗ від місця аварії до місця зберігання чи місця ремонту, якщо ТЗ не може рухатися своїм ходом від пошкоджень, що є наслідками страхового випадку. Позивачем надано суду рахунок від 26 березня 2013 року про оплату ним 4 200 грн. за транспортування транспортного засобу з місця аварії (а.с.28). Разом з тим, сума відшкодування не повинна перевищувати 1% від страхової суми, а тому відповідач повинен відшкодувати позивачеві 1 332 грн. Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача потрібно стягнути суму не виплаченого страхового відшкодування у розмірі 48 580, 82 грн. (47 248, 82 грн. + 1 332 грн.). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір у розмірі 485,81 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial