Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору № 190620-7556-1 від 20.06.2019 року відповідач отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «Приватбанк», що підтверджується чеком від 20.06.2019 року. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (Правила), викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://monetka.com.ua/uk/about_us. Відповідач зареєструвалась на веб-сайті позивача в мережі Інтернет https://monetka.com.ua, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнила анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту) підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилась з умовами надання кредиту, умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснила акцептування Кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних відповідача). Одноразовий ідентифікатор 811301 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер [NUMBER] , який вказувався при реєстрації. Вчинення відповідачем дій, направлених на укладення Кредитного договору в електронній формі, підтверджується електронними доказами, а саме роздруківкою інформації з електронного файлу (Log file), що визначає послідовні дії відповідача та позивача на веб-сайті https://monetka.com.ua в мережі Інтернет, якою зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій позивача та відповідача щодо укладання електронного договору у мережі Інтернет на веб-сайті https://monetka.com.ua, яку позивач використовував для укладення електронного договору з відповідачем. Таким чином, між сторонами було укладено Кредитний договір у електронній формі, що прирівнюється до письмової форми договору зі всіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за договором. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору сторони погодили процентну ставку за користування Кредитом - 1,5% від суми кредиту за кожен день користування у межах строку, визначеного в п. 1.3 цього Договору, який становить 30 днів. Положеннями п. 2.4.1. передбачено, що позичальник зобов`язується у встановлений строк повернути Кредит та сплатити проценти за його користування. Згідно з п. 3.3. у разі порушення строків повернення Кредиту, встановленим п. 1.3. Договору, позичальник сплачує товариству плату за користування Кредитом за підвищеною ставкою - 2,5% від суми несвоєчасно повернутого Кредиту за кожен день користування Кредитом понад встановлений строк. Умовами п. 4.10 Правил, що є невід`ємною частиною Кредитного договору, визначено, що датою повернення кредиту, так само як і датою сплати заборгованості, вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок позивача. Отже, виконанням Кредитного договору є отримання коштів позивачем у місці знаходження останнього. Враховуючи те, що позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, однак відповідач не повернула своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, та штрафними санкціями, та продовжує ухилятись від виконання зобов`язання, що є порушенням прав позивача, просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.07.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 16.09.2020 року та 05.10.2020 року від відповідача надійшов відзив в якому вона проти задоволення позовних вимог заперечувала посилаючись на те, що кредитний договір з нею не укладався, жодних електронних підписів вона не проставляла, письмовий договір також не укладала та не підписувала додатків, угод до нього. Крім того, підтвердження про те, що вона отримувала грошові кошти за кредитним договором позивачем не надано. 01.10.2020 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення в яких він зазначив, що банком було здійснено переказ грошових коштів на рахунок одержувача до якого емітовано електронний платіжний засіб, а саме 20.06.2019 року на картку отримувача [NUMBER] було зараховано 3000,00 грн., а отже отримання відповідачем коштів в рамках кредитного договору № 190620-7556-1 від 20.06.2019 року є підтвердженим. 29.10.2020 року від представника відповідача надійшли заперечення в яких вона зазначила, що ТОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» не підтверджено факту укладання кредитного договору та отримання нею грошових коштів, оскільки лист АТ «Таскомбанк» не містить відомостей про те, що переказ коштів здійснений саме на її платіжну картку. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 1055 ЦК України регламентовано лише письмову форму укладення кредитного договору. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Електронний правочин в розумінні Закону України «Про електронну комерцію» - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Порядок вчинення електронних правочинів на момент виникнення спірних відносин, а саме щодо укладення 20.06.2019 року кредитного договору між сторонами, регламентується Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронні довірчі послуги». Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру. Електронний договір визначений як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач зареєструвалась на веб-сайті позивача в мережі Інтернет https://monetka.com.ua, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту) підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилась з умовами надання кредиту, умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснила акцептування Кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронна ідентифікація - процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. За положеннями п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Статтею 8 цього Закону визначено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Стороною позивача на підтвердження позовних вимог надано копію договору № 190620-7556-1 від 20.06.2019 року; розрахунок заборгованості за вказаним договором; копія чеку від 20.06.2019 року про проведення переказу; копію Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Крім того, на підтвердження вчинення відповідачем дій, направлених на укладення кредитного договору в електронній формі сторона позивача надає послідовність укладення договору № 190620-7556-1 від 20.06.2019 року між ТОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та [PERSON] . З цього документу вбачається, що позичальник направила запит (заяву) ТОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» щодо можливості отримання кредиту з інформацією про бажані параметри кредиту; позичальник заповнив реєстраційну форму, де вказала фінансовий номер телефону [NUMBER] ; заповнила в ІТС анкету для оформлення кредиту, в якій, зокрема, зазначила дані платіжної карти; ознайомилася з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику; позичальником в ІТС введено одноразовий ідентифікатор та акцептована пропозиція укласти кредитний договір; відображено підписаний кредитний договір з можливістю завантаження; позичальнику надіслано повідомлення про підписання кредитного договору. При цьому, стороною позивача не надано суду а ні заяви, а ні анкети відповідача, з якої б вбачалось бажання [PERSON] отримати кредит та його розмір, також як і не надано жодних відомостей про зазначення відповідачем номеру платіжної картки № [NUMBER] , на яку були зараховані вказані кредитні кошти. Інформація про спосіб отримання відповідачем кредитних коштів, а саме інформація про банківський рахунок або номер картки, на яку він просить здійснити перерахунок цих коштів, не міститься і в самому тексті кредитного договору, який, як стверджує сторона позивача, був укладений між сторонами. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що ТОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» не доведено факту укладення між сторонами договору № 190620-7556-1 від 20.06.2019 року, за яким позивач просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. Правовою підставою позову є саме надання відповідачу кредиту на умовах договору, укладеного відповідно до Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», в той час як позивачем не доведено факту укладення кредитного договору саме [PERSON] та факт користування ним кредитними коштами. Крім того, слід також звернути увагу, що копія чеку № 151758810 від 20.06.2019 року, яка надана позивачем на підтвердження перерахування кредитних коштів у сумі 3000 грн. на картку № [NUMBER] , не містить відомостей щодо даних кредитного договору (зокрема, його номера та дати), за яким здійснено перерахування грошових коштів, а також даних отримувача коштів. Тобто, не вбачається за можливе встановити, що кредитні кошти за договором № 190620-7556-1 від 20.06.2019 року в сумі 3000 грн., перераховані саме на картковий рахунок, що належить відповідачу та отримані ним. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За положеннями ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, згідно положень ст. 1046 цього Кодексу договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Однак в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази укладення між сторонами кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів за цим договором. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Київського апеляційного суду від 18.01.2021 року у справі №760/9857/20 провадження №22-ц/824/2882/2021. З огляду на наведене, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed