Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить припинити стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказує, що має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Матірю дитини є відповідачка [PERSON] Зараз він з відповідачкою проживає окремо, шлюб між ними розірваний. Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.07.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Але з часу винесення судом вказаного рішення про стягнення з нього аліментів сталися зміни його та відповідачки складу сімї, внаслідок чого суттєво змінився його та її матеріальний стан. Тепер з червня 2017 року неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом із ним та знаходиться на його повному утриманні. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання сина не надає і за його матеріальне забезпечення не турбується. Відповідачка є здоровою, працездатною, працює приватним підприємцем, а тому може сплачувати аліменти на утримання спільного сина до досягнення ним повноліття. Тому він змушений в інтересах дитини звернутись до суду із позовною заявою про припинення стягнення аліментів з нього та стягнення з відповідачки на його користь аліментів на утримання неповнолітнього сина. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21.06.2018 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, та відзив, в якому не заперечувала проти вимоги позивача про припинення стягнення з нього на її користь аліментів на утримання сина, в частині позовної вимоги про стягнення з неї на користь позивача аліментів на утримання дитини просила зменшити розмір аліментів з 1/4 частини заробітку (доходу) до 1/6 частини. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд встановив, що згідно свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 102019 від 23.11.20002 року позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-КЕ № 064927 від 27.10.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 6). Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21.10.2010 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.07.2010 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 09-05/05 від 03.05.2018 року та довідки Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-28/90 від 03.05.2018 року [PERSON], [INFO], зареєстрований за місцем проживання свого батька за адресою: с. Мушина Гребля, вул. Центральна, 6, Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 10, 11). З 01.09.2017 року [PERSON] навчається у Сухомаячківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Новосанжарської районної ради Полтавської області, що підтверджується довідкою цієї школи № 01-34/50 від 29.05.2018 року (а.с. 12). Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. За змістом ст. 181 СК України, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Частиною 4 ст. 273 ЦПК України встановлено, що у випадку, коли після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі (в даному випадку аліменти на утримання дитини), зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. У судовому засіданні встановлено, що починаючи з вересня 2017 року син позивача та відповідачки проживає разом з позивачем та перебуває на його повному утриманні. Відповідно норм Сімейного кодексу України, вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на імя одержувача аліментів матері дитини. При цьому обовязок платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що з вересня 2017 року малолітня дитина [PERSON], [INFO], перестав проживати з матірю, а став проживати з батьком [PERSON], тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення від примусового стягнення на користь матері аліментів, бо сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а дитина стала мешкати з батьком. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18 Конвенції про захист прав дитини). Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що спільна дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на його повному утриманні, що потребує значних коштів, відповідач має на утриманні іншого малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею, що підтверджується довідкою про склад сімї № 02-22/410 від 08.08.2018 року, виданою Малокобелячківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області. Зважаючи на розмір заявлених вимог, суд вважає можливим встановити аліменти в іншому розмірі, про який просить позивач, а саме 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Судові витрати при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнений (позовна вимога про стягнення аліментів), в розмірі 704,80 грн. та 352,40 грн. за позовну вимогу про припинення стягнення аліментів.

Outcome: partial