Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі. Вимоги позову обґрунтовано тим, що у період з 17.02.2009 по 30.06.2020 позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, за час яких з боку відповідача була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 36 630,60 грн. Згідно листа Управління держпраці у Волинській області від 17.09.2020, відповідач заборгував [PERSON] заробітну плату в розмірі 28 844,37 грн. Одночасно з цим, відповідач частково визнає суму боргу - а саме у розмірі 18 883,03 грн., що стверджується ухвалою про скасування судового наказу. Наразі заборгованість по заробітній платі перед позивачем не погашена, що зумовлює необхідність звернення до суду з цим позовом. З огляду на наведене, просить стягнути з ТзОВ «М.Ж.К.» в користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 18 883,03 грн. Ухвалою від 16.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, водночас позивач просив здійснювати розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що у період з 17.02.2009 по 30.06.2020 [PERSON] працював у ТзОВ «М.Ж.К.», звільнений 30.06.2020 з посади начальника дільниці аварійно-ремонтного відділу. Наведене підтверджується копією трудової книжки позивача серії [NUMBER] (а.с.6-8). Відповідно до п. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно зі ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як вбачається з повідомлення Управління держпраці у Волинській області від 17.09.2020, в порушення вимог ст.116 КЗпП звільненим працівникам при звільненні не виплачена заробітна плата, зокрема [PERSON] - у розмірі 28 844,37 грн. Окрім того, судом встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.07.2021 у справі №161/10219/21 скасовано судовий наказ від 09.06.2021, на підставі заяви ТзОВ «М.Ж.К.», в якій останнім вказано, що заборгованість товариства по виплаті заробітної плати становила 18 883,03 грн. Таким чином, оскільки відповідачем фактично визнається, а позивачем заявлено до стягнення заборгованість по заробітній платі у розмірі 18 883, 03 грн., то суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути на користь позивача заборгованість у даному розмірі. Згідно з п. 2 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, судовий збір у розмірі 908 грн. підлягає до стягненню з відповідача на користь держави у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved