Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

позивач - Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернувся до суду із позовом до [PERSON], треті особи: ЛКП «Центральне», Управління охорони історичного середовища ЛМР, в якому просить зобов'язати [PERSON] - власника квартири [ADDRESS] за власні кошти демонтувати самовільно влаштовану веранду та привести балкон загального користування першого поверху будинку [ADDRESS] до попереднього стану та стягнути з [PERSON] 243,60 грн. судового збору. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що будинок [ADDRESS] перебуває у власності Львівської міської ради, на обслуговуванні ЛКП «Центральне». Власником квартири [NUMBER] у вказаному будинку є [PERSON] 13 червня 2013 року постановою адміністративної комісії Галицької районної адміністрації ЛМР №86 у діях [PERSON] визнано вину та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.92 КУпАП, проте враховуючи сплив строку накладення адміністративного стягнення провадження у справі закрито. 05 вересня 2013 року головою Галицької районної адміністрації ЛМР прийнято розпорядження №389 «Про приведення балкону загального користування біля квартири [ADDRESS], до попереднього стану». Проте, відповідачем не виконано розпорядження, тому позивач змушений звернутись до суду із позовною заявою. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просила таку задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - ЛКП «Центральне» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задоволити. Представник третьої особи - Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки, що власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Згідно із ч.2 ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. 21 травня 2013 року Управлінням охорони історичного середовища ЛМР складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЛВ №000311 на [PERSON] про те, що остання у будинку [ADDRESS] згідно акту - попередження від 10 жовтня 2012 року розпочато проведення ремонтних робіт по влаштуванню веранди на балконі загального користування на пам'ятці культурної спадщини охоронний №1068 (рішення Львівського облвиконкому №393 від 22 листопада 1988 року) без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини - за ст..92 КУпАП (а.с.6). 13 червня 2013 року постановою адміністративної комісії Галицької районної адміністрації ЛМР №86 у діях [PERSON] визнано вину та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.92 КУпАП, проте враховуючи сплив строку накладення адміністративного стягнення провадження у справі закрито (а.с.7). 05 вересня 2013 року головою Галицької районної адміністрації ЛМР прийнято розпорядження №389 «Про приведення балкону загального користування біля квартири [ADDRESS], до попереднього стану» (а.с.9). Однак, в судовому засіданні встановлено, що відповідач вимоги розпорядження не виконала, про що комісією ЛКП «Центральне» 21 січня 2014 року складено акт (а.с.10). Відповідно до ст.10 ЖК України, громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. Згідно з п.1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207 переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Відповідно до п.1.4.4. вищевказаних Правил, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Згідно із ст.152 ЖК України, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Крім цього, будинок [ADDRESS] є пам'яткою архітектури (охоронний номер 1068, згідно з рішенням Львівського облвиконкому №393 від 22 листопада 1988 року). Відповідно до ст.22 Закону України «Про охорону культурної спадщини», забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця пам'ятки, їхні частини, пов'язане з ними рухоме та нерухоме майно. Згідно із ст.26 Закону України «Про охорону культурної спадщини», ремонт та реставрація пам'яток національного значення здійснюється лише за наявності письмового дозволу центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини на підставі погодженої з ним науково-проектної документації. Відповідно до ч.3 ст.47 Закону України «Про охорону культурної спадщини»,юридичні і фізичні особи, які завдали шкоди пам'яткам, їхнім територіям (у тому числі незаконним будівництвом), зобов'язані відновити пам'ятки та їхні території, а якщо відновлення неможливе - відшкодувати шкоду відповідно до закону. Згідно із ст.66 Конституції України, кожен зобов'язаний не заподіювати шкоду культурній спадщини, відшкодувати завдані ним збитки. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач, влаштувавши на балконі загального користування веранду, змінила пам'ятку архітектури, без наявності письмового дозволу центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини на підставі погодженої з ним науково-проектної документації, а відтак про підставність позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved