Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому вказав, що 13.05.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 2069, за Кредитним договором б/н від 10.06.2011 року, укладеного між позивачем та відповідачем про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів у розмірі 53663,09 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом складає 14201,08 грн.; сума заборгованості за відсотками складає 13919,13 грн.; сума пені складає 21161,30 грн.; сума пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у розмірі 1350 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 2531,58 грн. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1450 грн. На підставі виконавчого напису нотаріуса, який оспорюється за даним позовом, головним державним виконавцем Канівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області 24.07.2017 року відкрито виконавче провадження про стягнення заборгованості в сумі 55113,09 грн. та накладено арешт на майно боржника. Вважає, що здійснений виконавчий напис від 13.05.2017 року, є незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Наявна заборгованість не є безспірною і не може вважатись обгрунтованою у зв'язку з виникненням такої заборгованості у позивача перед відповідачем через дію положень кредитного договору, які є спірними, оскільки позивач не отримував ці кошти. Позивач не погоджується з сумою заборгованості, щодо якої виданий виконавчий напис нотаріуса, і тому така сума не має ознак безспірності. Також підтвердженням обставин відсутності ознак безспірності заборгованості за кредитним договором є те, що позивач звернувся до СВ Канівського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення за яким відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст. 190 КК України щодо заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами [PERSON] з карти Приватбанку в сумі 59000 грн. В зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 13.05.2017 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., зареєстрований в реєстрі № 2069, яким стягнуто заборгованість з [PERSON] в сумі 55113,09 грн.; скасувати виконавчий напис від 13.05.2017 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., зареєстрований в реєстрі № 2069, яким стягнуто заборгованість з [PERSON] в сумі 55113,09 грн.; стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на його користь витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. В судове засідання позивач не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника та письмові заперечення, проти задоволення позову заперечують, вказавши, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з дотриманням вимог законодавства України, у спосіб та у межах повноважень передбачених законодавством України. На час вчинення нотаріусом виконавчого напису банк подав усі необхідні документи для стягнення заборгованості у безспірному порядку. Позивач допустив порушення умов кредитного договору, а тому вимоги у виконавчому написі є безспірними. Просив відмовити суд у задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та письмове заперечення, в якому проти позову заперечував, вказавши, що виконавчий напис вчинений ним відповідно до вимог законодавства України та на підставі поданих документів. Представник третьої особи Канівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Черкаській області в судове засідання не з'явилася, направила до суду телефонограму про розгляд справи без участі державного виконавця, проти заявлених вимог не заперечує. Суд дослідивши докази надані в обгрунтування доводів сторін, приходить до наступних висновків. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем суду надано не було. Разом з цим, позивач заперечував факт наявності заборгованості перед відповідачем, надавши витяг з кримінального провадження № 12015250160000252 станом на 28.02.2017 року з якого вбачається, що 23.04.2015 року близько 12:00 год. в м. Каневі Черкаської області невідома особа, яка представилась представником служби безпеки «Приватбанк» шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами [PERSON] в сумі 59000 грн., чим завдала останньому майнової шкоди на вказану суму (а.с.11). З розрахунку заборгованості за договором б/н від 10.06.2011 року (а.с.51-55) вбачається, що 24.04.2015 року з картки [PERSON] були зняті кошти, на які почали нараховуватись відсотки, тобто вже після подання заяви позивачем до поліції про вчинене правопорушення. Ураховуючи викладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved