Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що з 08 квітня 2010 року з відповідачкою по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Дитина живе разом з позивачем та перебуває на його утриманні. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Тому просив стягувати із [PERSON] аліменти в свою користь на утримання малолітньої дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явився, суду подав заяву, за змістом якої підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, будь-яких заяв від неї не надходило. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. 08 квітня 2010 року сторони [PERSON] до [PERSON] одружились, про що зроблено запис в книзі реєстрації шлюбів за № 308 та 08 квітня 2010 року відділом РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Сторони по справі є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження, яка міститься у матеріалах справи (а.с.6). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень та обставини наявності у відповідачки нерегулярного, мінливого доходу, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з неї в користь позивача на утримання дитини слід визначити в твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що у відповідачки на даний час відсутній сталий дохід, а також ту обставину, що вона є особою працездатного віку і спроможна платити аліменти на утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідачки аліменти в користь позивача на утримання малолітньої дитини в розмірі 700 гривень щомісячно до досягнення дочкою повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 243,60 гривень судового збору в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial