Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач за основним позовом [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона на підставі договору дарування жилого будинку від 10.04.2003 року набула права власності на ? частинну житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами. Розмір жилої площі будинку згідно вказаного договору дарування - 48,20 кв.м., нежитлова площа - 30,7 кв.м., земельна ділянка розміром 425 кв.м. На підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.12.2013 року [PERSON] (відповідач по справі) набула у власність ? частину вказаного жилого будинку. 24.07.2014 року рішенням Дніпровського районного суду міста Києва було визнано право власності на ? частини земельної ділянки на користь [PERSON] в порядку спадкування та визнано право власності на ? частини земельної ділянки на її (позивача) користь. 21.08.2014 року Апеляційним судом м.Києва визначено порядок користування спірним будинком та виділено їй (позивачу) в користування 2 житлові кімнати, кухню, коридор 11, коридор 111, що становить 32,4 кв.м., виділено в користування [PERSON] 2 житлові кімнати, кухню, коридор, що загалом становить 43,3 кв.м. Враховуючи те, що встановити порядок користування земельною ділянкою та надвірними спорудами вони (співвласники) мирним шляхом не вбачають можливості, звернулися до суду з даним позовом та просили встановити порядок користування спірною земельною ділянкою за їх варіантом, в подальшому уточнили свої вимоги та просили встановити порядок користування спірною земельною ділянкою за варіантом №2 Висновку судової будівельно-технічної експертизи. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернулася до суду з вказаною зустрічною позовною заявою, посилаючись на те, що ? частина будинку та ? частина земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] належать їй на праві власності згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.12.2013 року, рішення 24.07.2014 року рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24.07.2014 року. Згідно рішення Апеляційного суду міста Києва від 21.08.2014 року був визначений порядок користування спірним жилим будинком. З 2003 року існував порядок користування земельною ділянкою, проти якого [PERSON] не заперечувала. В 2010 році її ([PERSON].) чоловік [PERSON] на спірній земельній ділянці побудував літню кухню (по технічному паспорту літера «Е»), яку чоловік не встиг узаконити. [PERSON] зазначає, що вона ([PERSON].) перешкоджає їй користуватися надвірними будівлями (спорудами). У зв'язку з неможливістю мирно врегулювати спір, звернулася до суду з даним позовом та просила суд, враховуючи подані нею уточнення позовних вимог, визначити порядок користування спірною земельною ділянкою за варіантом №1 Висновку судової будівельно-технічної експертизи. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники підтримали свої вимоги, просили їх задовольнити та врахувати надані ними обґрунтування, пояснення, просили встановити порядок користування спірною земельною ділянкою за варіантом №2 експертизи. Зустрічні позовні вимоги просили залишити без задоволення. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні підтримали свої позовні вимоги, просили їх задовольнити, визначити порядок користування за варіантом №1 експертизи, в задоволенні вимог [PERSON] просили відмовити. Треті особи - Державна архітектурно-будівельна інспекція України, Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної інспекції) в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог чинного законодавства. Від третьої особи - Державної архітектурно-будівельної інспекції України надійшли письмові пояснення по справі. Вислухавши пояснення [PERSON], її представників, [PERSON] та її представника, пояснення експерта [PERSON], дослідивши матеріали справи, матеріали приєднаної для огляду справи № 2-158/11 (2 тома), суд приходить до наступного. Позовна заява [PERSON] надійшла до суду 12.04.2016 року. Згідно ухвали суду від 21.04.2016 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Відповідачем [PERSON] була подана зустрічна позовна заява. Була здійснена заміна неналежної третьої особи. [PERSON] подала заперечення на зустрічну позовну заяву. Ухвалою суду від 11.11.2016 року була призначена по справі судова будівельно-технічна експертиза та зупинено провадження у справі. 02.03.2017 року ухвалою суду відновлено провадження у справі у зв'язку з отриманням висновку експертизи. Позивач по основному позову [PERSON] та позивач по зустрічному позову [PERSON] подавали заяви про уточнення позовних вимог після отримання висновку експертизи. Суд заслухав пояснення експерта [PERSON] Встановлено, що згідно Договору дарування жилого будинку, укладеного 10.04.2003 року, зареєстрованого в БТІ 04.05.2003 року, ? частина жилого будинку [ADDRESS] з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, є приватною власністю [PERSON] (обдарована). Розмір жилої площі будинку згідно вказаного договору дарування - 48,20 кв.м., нежитлова площа - 30,7 кв.м., земельна ділянка розміром 425 кв.м. (а.с.35). Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.12.2013 року [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка ? частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами (а.с.80). Відповідно до рішення Апеляційного суду міста Києва від 21.08.2014 року визначено порядок користування житловим будинком [ADDRESS] між співвласниками [PERSON] та [PERSON] (а.с.82-85). Відповідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24.07.2014 року за [PERSON] визнано право власності на ? частину земельної ділянки по [ADDRESS] та визнано право власності за [PERSON] на ? частину земельної ділянки по [ADDRESS] (а.с.86-87). Встановлено, що між сторонами неприязні стосунки, існують спори, пов'язані з користуванням земельною ділянкою, у зв'язку з чим сторони подали позови про визначення порядку користування спірною земельною ділянкою. За клопотанням сторони позивача [PERSON] по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза. Відповідно до Висновку експерта №3-24/02 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 24.02.2017 року (а.с.133-145), запропоновано два варіанта розподілу спірної земельної ділянки між співвласниками. На розгляд суду запропоновано виділ земельної ділянки наближений до запропонованого співвласником [PERSON] за варіантом №2. В даному Висновку зазначено, що розподіл спірної земельної ділянки здійснювався за варіантами №1 та №2 згідно часток співвласників ? та ? та надається без відступів від ідеальних часток співвласників. Варіанти №1 та №2 розподілу спірної земельної ділянки розроблялися відповідно до розподілу житлового будинку без врахування фактичного користування частками земельної ділянки, які знаходяться під об'єктами самовільного будівництва. Встановлено, що спірна земельна ділянка має кадастровий номер: [NUMBER], площа 0,0425 га (425 кв.м.), кожен із співвласників має право власності на ? частину, що становить 212,5 кв.м. На спірній земельній ділянці є самочинно збудовані об'єкти. Відповідно до ст.88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Учасник спільної часткової власності відповідно до розміру своєї частки має право на доходи від використання спільної земельної ділянки, відповідає перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільною земельною ділянкою, і повинен брати участь у сплаті податків, зборів і платежів, а також у витратах по утриманню і зберіганню спільної земельної ділянки. При продажу учасником належної йому частки у спільній частковій власності на земельну ділянку інші учасники мають переважне право купівлі частки відповідно до закону. Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Статтею 152 ЗК України встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 376 ЦК України визначено, що якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обгрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. За результатами розгляду справи, при вирішені питань, визначених ст.264 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що із запропонованих експертом варіантів поділу спірної земельної ділянки, другий варіант є таким, що є ближче наближеним до ідеальних часток співвласників. Встановлено, що при Першому варіанті площа земельної ділянки [PERSON] - 192,62 кв.м., а [PERSON] - 199,24 кв.м. По другому варіанті площа земельної ділянки [PERSON] - 197,19 кв.м., [PERSON] також - 197,19 кв.м. Враховуючи викладене, та враховуючи, що сторони на неодноразові пропозиції суду знайти спільний варіант встановлення порядку користування належною їм власністю - спірною земельною ділянкою, не змогли досягти згоди, суд вважає, що підлягає задоволенню вимога (уточнена) позивача [PERSON], а саме встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою за варіантом №2 судової будівельно-технічної експертизи №3-24/02 від 24.02.2017 року, оскільки за даним варіантом розміри земельної ділянки кожного співвласника є більш наближеними до ідеальних часток.

Outcome: approved