Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про зняття арешту з нерухомого майна. Вимоги мотивовано тим, що 16.08.2016 року позивач придбала у свого сина [PERSON] , 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №639, виданий 16.08.2016 року приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу в Херсонській області Луб`янським В.А та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №15995882 від 16.08.2016 року. На сьогоднішній день позивач дізналася, що у 2009 року постановою ВДВС Білозерського РУЮ, накладено арешт на вищевказане нерухоме майно, що підтверджується інформацією з Держреєстру речових прав на нерухоме майно від 09.09.2020 року за №223246840. Враховуючи, що вказаний арешт було накладено на майно, яке на той час було у власності сина позивача [PERSON] , останній звернувся до Білозерського РА ДВС із заявою про зняття арешту з вказаного майна, однак отримав відповідь щодо відсутності відкритих виконавчих проваджень. Крім того, у відповіді також зазначено, що на сьогоднішній день закінчилися строки зберігання виконавчих проваджень, які передані до архіву органу державної виконавчої служби. В зв`язку з неможливістю вирішити питання щодо зняття арешту самостійно та через інші установи, позивач звернулася до суду. Ухвалою судді від 24.09.2020 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача в призначений час в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ст.280 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.08.2016 року [PERSON] придбала 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №639, виданий 16.08.2016 року приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу в Херсонській області Луб`янським В.А та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №15995882 від 16.08.2016 року. Також, з матеріалів справи вбачається, що постановою Відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції, внесено запис про обтяження №15996582, а саме накладено арешт на все нерухоме майно боржника [PERSON] . Відповідно до відповіді Білозерського районного відділу Державної виконавчої служби Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) вбачається, що згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 24.06.2020 року виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] повернуті стягувачу та на виконанні не перебувають. Крім того, повідомлено, що інформацію щодо підстав винесення постанови про арешт майна надати неможливо у зв`язку із закінченням строку зберігання виконавчих проваджень. Разом з тим роз`яснено право звернутись до суду про зняття арешту з майна. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1,2\~ст.319\~ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 391\~ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.30\~ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Відповідно до п.6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче\~провадження,\~державний виконавець\~при здійсненні\~виконавчого провадження\~має право,\~в тому\~числі накладати\~арешт на\~майно.\~Звернення стягнення\~на майно\~боржника полягає\~в його\~арешті,\~що передбачено\~ст.50\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» (в редакції, чинної на момент виникнення правовідносин). Згідно ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до роз`яснень п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно ч. 2, ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. В інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. За встановлених обставин, зважаючи на те, що продовження арешту майна, порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, суд вважає, що позов про скасування арешту з нерухомого майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved