Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Марс РК» про зміну формулювання підстав звільнення, стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та вихідної допомоги. Уточнивши позовні вимоги мотивував їх тим, що він 31 січня 2014 року був звільнений за власним бажанням з посади інженера планера та двигуна вертольота AW139 ТОВ «Авіакомпанія Марс РК» на підставі наказу № 08/к «Про звільнення [PERSON]» від 31 січня 2014 року. Позивач зазначає, що ним було подано заяву про звільнення з підстав не виконання власником підприємства законодавства про працю, а зокрема постійну затримку у виплаті заробітної плати і невиплату такої у повному обсязі впродовж тривалого терміну часу. З не зрозумілих йому причин у наказі про звільнення було зазначено про його звільнення за власним бажанням, що на його погляд є невірним формулюванням підстав звільнення, а тому він просить суд скасувати наказ про його звільнення за № 08/к від 31 січня 2014 року та змінити формулювання підстав звільнення вказавши вірною підставою звільнення - «розірвання трудового договору відповідно до ч. 3 ст. 38 Кодексу законів про працю України, невиконання власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов трудового договору». В день звільнення підприємство не провело з ним повного розрахунку, а зокрема не виплатило заробітну плату, яка станом на день звільнення складала 23784 гривні 22 копійки. Крім того, позивач вважає, що йому повинна бути виплачена вихідна допомога передбачена ст. 44 Кодексу законів про працю України у розмірі тримісячного середнього заробітку, а також просить суд ухвалити рішення, яким стягнути суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач надіслав до суду заяву з клопотанням слухати справу у його відсутність. Просив позовні вимоги задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення судової повістки за адресою місцезнаходження відповідача. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Про причину неявки суд не повідомив. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 31 січня 2014 року позивач був звільнений за власним бажанням з посади інженера планера та двигуна вертольота AW139 ТОВ «Авіакомпанія Марс РК» на підставі наказу № 08/к «Про звільнення [PERSON]» від 31 січня 2014 року. Також з матеріалів справи, а зокрема розрахункових листків по заробітній платі вбачається, що підприємство-відповідач регулярно та тривалий термін часу не виплачувало позивачу заробітну плату, заборгованість по якій існувала і на день звільнення [PERSON] з ТОВ «Авіакомпанія Марс РК». Суд аналізуючи матеріали справи, а саме розрахункові листи заробітної плати та роздруківку руху грошових коштів по зарплатній картці позивача вважає, що на день звільнення [PERSON] з ТОВ «Авіакомпанія Марс РК» у останнього існувала перед позивачем заборгованість по заробітній платі у розмірі 32047 гривень 08 копійок, яку суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення суд, при цьому визнаючи такими що не ґрунтуються на матеріалах справи довідки про заборгованість № 04/76-15 від 15.04.2014 року та № 04/77-15 від 15.04.2014 року, надіслані відповідачем на адресу суду. Також з наданих суду доказів вбачається, що позивачем 27 січня 2014 року на адресу ТОВ «Авіакомпанія Марс РК» було надіслано заяву про звільнення з підстав ч. 3 ст. 38 Кодексу законів про працю України і така заява була отримана уповноваженим відповідача про що надано рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Суд констатує, що ТОВ «Авіакомпанія Марс РК» допустило невиконання законодавства про працю, яке виразилось у тривалій затримці у виплаті заробітної плати та невиплаті такої у повному обсязі, що є прямим порушенням ст. 115 Кодексу законів про працю України і з врахуванням вищезазначених та установлених судом фактів у їх сукупності, суд дійшов висновку про незаконність наказу № 08/к «Про звільнення [PERSON]» від 31 січня 2014 року в частині формулювання підстав звільнення - «[PERSON], інженера планера та двигуна вертольота AW139, звільнити 31 січня 2014 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України». Відповідно, суд вважає доведеною і такою, що підлягає до задоволення позовну вимогу про зміну формулювання підстав звільнення на вірне, а саме змінити і зазначити у наказі про звільнення позивача підставою звільнення і формулювання наступного змісту - «[PERSON], інженера планера та двигуна вертольота AW139, звільнити 31 січня 2014 року за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю згідно ч. 3 ст. 38 Кодексу законів про працю України». Відповідно до ч. 1 ст. 44 Кодексу законів про працю України, при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору(статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі тримісячного середнього заробітку. Відповідно до наказу № 07/к від 07.02.2013 року «Про прийом на роботу» посадовий оклад [PERSON] складав 7230 гривень. Суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума вихідної допомоги у розмірі 21690 гривень(7230 грн. х 3 міс.). Право на справедливий судовий розгляд, визначене ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. З врахуванням недотримання адміністрацією ТОВ «Авіакомпанія Марс РК» правил ст. 116 Кодексу законів про працю України, щодо виплати [PERSON] всіх сум, що належать йому до виплати при звільненні та з врахуванням наявності боргу і затримки розрахунку при звільненні, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача з посиланням на застосування правил ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України. Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи з таких міркувань суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача у тому числі середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 36150 гривень(7230 грн. х 5 місяців зартимки). Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення сум на його користь, суд покладає в основу рішення наступний розрахунок: 32047 грн. 08 коп.(сума заборгованості по заробітній платі) + 21690 гривень(сума вихідної допомоги) + 36150 гривень(середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку) = 89887 гривень 08 копійок. В ході судового розгляду позивачем було надано докази, які об'єктивно свідчать про доведеність позовних вимог за ввиключенням вимоги про скасування наказу про звільнення. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково. Питання про судові витрати вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь держави Україна 898 гривень 87 копійок судового збору.

Outcome: partial