Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області, [PERSON] , [PERSON] про тлумачення заповіту та визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки загальною площею 3,31 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Зорянської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, в якому призначив спадкоємцем вищевказаної земельної ділянки позивача. Через відсутність правовстановлюючих документів він не може отримати свідоцтво про право на спадщину у органах нотаріату, оскільки з тих підстав нотаріус відмовив у вчиненні даної нотаріальної дії. Також не може оформити спадкові права у нотаріуса з тих підстав, що спадкодавець у заповіті не вказав яку саме земельну ділянку заповідає. Просить здійснити тлумачення заповіту [PERSON] , посвідченого 09 січня 2013 року секретарем виконавчого комітету Зорянської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку загальною площею 1,86 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Зорянської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 14.05.2019 року позовну заяву [PERSON] до Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області, [PERSON] , [PERSON] про тлумачення заповіту та визнання права власності на спадкове майно прийнято до розгляду. В судове засідання позивач подав заяву в якій просить вимоги задовольнити, розгляд справи проводити у його відсутності. Представник Устилузької міської ради та відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явились, однак подали заяви в якій зазначили, що позовні вимоги визнають, просять проводити розгляд справи у їхній відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, не подавав заяв про відкладення судового розгляду. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову представником Устилузької міської ради та відповідачем [PERSON] , оскільки таке визнання відповідає вимогам Цивільного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 213 ЦК України на вимогу однієї або двох сторін правочину суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Згідно з ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Судом встановлено, що 09.01.2013 р. секретарем виконавчого комітету Зорянської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області за №1 посвідчено заповіт, складений [PERSON] . Із змісту даного заповіту вбачається, що [PERSON] заповів [PERSON] земельну ділянку призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, котра розташована на території Зорянської сільської ради. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] . Позивач, як спадкоємець за заповітом майна [PERSON] , звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину у строк визначений ч.1 ст. 1270 ЦК України. Однак постановою державного нотаріуса Билень Н.П. від 19.10.2018 р. відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом із-за відсутності правовстанволюючих документів на спадкове майно. Також позивач обгрунтовує вимоги тим, що [PERSON] у заповіті не вказав, яку саме із двох належних йому земельних ділянок він заповідає, що перешкоджає позивачу оформити спадкові права у нотаріуса. Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія Р3 №124668 [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,31 га, котра передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Зорянської сільської ради і складається із земельної ділянки площею 1,86 га. та ділянки площею 1,45 га. Витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень підтверджується, що [PERSON] 18.02.2015 р. передав у оренду позивачу земельну ділянку площею 1,8566 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовану на території Зорянської сільської ради. Оскільки у заповіті чітко не вказано, яку з двох земельних ділянок [PERSON] заповів позивачу, тому його слід розтлумачити. Беручи до уваги, що [PERSON] передав у оренду [PERSON] земельну ділянку площею 1,86 га, тому слід розтлумачити заповіт та встановити, що волею було заповісти [PERSON] саме земельну ділянку № 1 відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №124608 від 18.06.2002 р. площею 1,86 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовану на території Зорянської сільської ради. Вирішуючи вимогу про визнання права власності на земельну ділянку суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Матеріалами спадкової справи №3/2107 р. підтверджується, що позивач після смерті [PERSON] звернувся у строк визначений ч.1 ст. 1270 ЦК України, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Одним із способів захисту цивільних прав ст. 16 ЦК України передбачає визнання права. Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом даної земельної ділянки, фактично прийняв спадщину, однак із-за відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на дане майно не може оформити спадкові права, тому право власності позивача підлягає захисту шляхом його визнання за ним. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved