Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 12.11.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» (надалі - позивач/та або ПАТ «Альфа - Банк» та/або банк) та [PERSON] (надалі - третя особа/та або позичальник) був укладений кредитний договір № 800002638 (надалі - договір), відповідно до умов якого, банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в загальній сумі 42000,00 дол. США, зі сплатою 16 % відсотків річних, з кінцевим терміном повернення 12.11.2027 року. Позивачем взяті на себе зобов'язання були виконані у повному обсязі, однак третя особа свої зобов'язання за договором належним чином не виконує та систематично порушує умови договору, кошти не повертає, внаслідок чого у третьої особи перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 505909 грн. 97 коп. з яких: 505909,97 грн. - заборгованість по кредиту; 17828, 44 грн. - заборгованість по відсоткам; 4209, 97 грн. заборгованість по пені. 12.11.2007 року в забезпечення виконання зобов'язань позичальника, між позивачем та відповідачем був укладений договір поруки № 800002638-П, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі договору кредиту або можуть виникнути на підставі останнього в майбутньому. Враховуючи те, що у добровільному порядку третя особа повернути заборгованість відмовляється, позивач, користуючись правом вибору, звернувся з даним позовом до суду з метою стягнення заборгованості у примусовому порядку з поручителя. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву у якій просив суд проводити судовий розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав /а.с. 4/. Представники відповідача просили відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не доведено отримання кредиту третьою особою. Крім того, представником відповідача було надано заяву про фальшивість доказу, а саме виписки з позичкового рахунку третьої особи, у зв'язку з тим що договору про відкриття такого рахунку між позивачем та третьою особою укладено не було. Крім того, було заявлено клопотання про призначення комплексної судово - економічної експертизи, на предмет правильності розрахунку, відповідності визначення сукупної вартості кредиту договору кредиту та господарським операціям, чи відповідає законодавству приймання іноземної валюти від позичальника на рахунок визначений у договорі кредиту і чи підтверджується документально видача кредиту позичальнику /а.с. 149, 150, 155-157/. Представник третьої особи надала до суду заяву /а.с. 45, 67 - 74/ про застосування до позовних вимог наслідків спливу строку позовної давності, посилаючись на те, що умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок позичальника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку. Таким чином, право позивача вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожен черговий платіж починається з моменту порушення строку погашення. Враховуючи те, що за умовами договору кредиту позичальником повинно здійснюватися погашення частинами, то початок перебігу строку позовної давності для стягнення платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця,дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань, при правильному визначенні якого починає обчислюватися строк пред'явлення вимог до поручителя. Крім того, у вказаній заяві, представник третьої особи зазначила /а.с. 70/, що позичковий рахунок у банку на його ім'я, як позичальника не відкривався, відповідний договір відсутній, а видача готівки можлива лише з банківського рахунку, інша процедура законодавством заборонена. Отже, грошові кошти третій особі перераховані не були. В свою чергу і у кредитному договорі не визначений позичковий рахунок. Крім того, у кредитному договорі відсутня сукупна вартість кредиту. Позивачем не надано доказів на підтвердження надання третій особі кредитних коштів у розмірі визначеному у кредитному договорі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12.11.2007 року між позивачем та третьою особою був укладений кредитний договір № 800002638 (надалі - договір), відповідно до умов якого, банк зобов'язується надати позичальнику, кредитні кошти в розмірі 42 000 дол. США, зі сплатою 16 % відсотків річних, з кінцевим терміном повернення 12.11.2027 року /а.с. 8-12/. Відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 року, були внесені зміни у Статут ЗАТ «Альфа-Банк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Відповідно до п. 5.1 договору, банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за договором, в будь-якому випадку визначених договором /а.с.10/. Відповідно до п. 7.1 договору позивальник зобов'язаний повернути кредитору кредит та сплатити проценти за користування кредитом частинами у терміни, що визначені додатком №1 до договору, а також належним чином виконати інші зобов'язання, викладені в договорі /а.с.11/. В зв'язку з неналежним виконанням умов договору у третьої особи перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 12.08.2014 становить 505909 грн. 97 коп. з яких: 505909,97 грн. - заборгованість по кредиту; 17828, 44 грн. - заборгованість по відсоткам; 4209, 97 грн. заборгованість по пені /а.с. 21/. 12.11.2007 року між позивачем та третьою особою був укладений додаток до кредитного договору, відповідно до умов якого були внесені зміни до п.5.1 кредитного договору /а.с.13/. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. 12.11.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручається за виконання боржником обов'язків, що виникали на підставі основного договору /а.с. 19/. Відповідно до п. 3.1 договору поруки, боржник і поручитель відповідають перед банком за порушення обов'язків, як солідарні боржники /а.с.19/. З метою досудового врегулювання спору 18.09.2014 р., позивачем на адресу відповідача та третьої особи було надіслано повідомлення - вимога про усунення порушень зобов'язань та необхідності сплати заборгованості за кредитним договором. /а.с. 23/ Однак, станом на 27.10.2014 р. зобов'язання за кредитним щодо спати боргу не виконані. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Суд вважає неспроможними доводи представника відповідача про те, що позивачем не доведено отримання кредиту третьою особою, оскільки сам позичальник у передбачений законом спосіб не оспорює факт отримання кредиту. Так, [PERSON] не звертався до суду із позовом про розірвання договорукредиту, факт укладення якого останнім не оспорюється, у зв'язку із істотним порушенням умов останнього, зокрема не видача кредиту, протягом десяти років існування такого договору, що відповідало б вимогам ч. 2 ст. 651 ЦК України. Разом з тим, мав місце позов [PERSON] до банку, про захист прав споживача, проте за заявою представника [PERSON] позов залишено без розгляду ухвалою суду від 07.10.2016 року /а.с. 181/. Враховуючи зазначене суд не вбачає підстав визнавати виписку по особовому рахунку позичальника, як доказ фальшивим, навіть за відсутності в матеріалах справи договору, про відкриття такого розрахункового рахунку, який є іншим ніж зазначено у договорі кредиту. З цих же підстав суд вважає неспроможними доводи представника [PERSON] /а.с. 45, 67 - 74/ в частині того, що [PERSON] не отримував кредит. Крім того, отримання останнього підтверджується і розрахунком заборгованості з якого вбачається, що оплата за договором кредиту проводилась [PERSON] майже протягом семи років /а.с. 21/. Крім того, судом було відмовлено у задоволенні клопотання про призначення комплексної судово - економічної експертизи, на предмет правильності розрахунку, відповідності визначення сукупної вартості кредиту договору кредиту та господарським операціям, чи відповідає законодавству приймання іноземної валюти від позичальника на рахунок визначений у договорі кредиту і чи підтверджується документально видача кредиту позичальнику. Так, представником відповідача не було надано обґрунтувань в чому полягає неправильність розрахунку та/або контр розрахунку, у зв'язку з чим виникла необхідність застосування спеціальних знань в галузі економіки. Інша частина питань відноситься до правових, в свою чергу обґрунтувань у зв'язку з чим необхідно для вирішення останніх залучати експерта - бухгалтера у клопотання також зазначено не було. Крім того, відповідач не є стороною кредитного договору і оспорювати умови останнього з точки зору відповідності їх вимогам чинного законодавства у відповідача підстави відсутні. Що стосується заяви представника третьої особи [PERSON] щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимог відносно відповідача, як поручителя суд дійшов наступного висновку. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовнадавністьзастосовується судом лише за заявоюсторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до положень ч. 1 ст. 26 ЦПК України, сторонами у спорі є позивач та відповідач. Таким чином представник третьої особи, не є особою, яка має право на звернення до суду із заявою про застосування наслідків спливу строку позовної давності, у зв'язку із чим суд позбавлений можливості застосувати такі наслідки за даною заявою. Разом з тим, в останньому судовому засіданні був присутній представник відповідача, якій в усній формі підтримав заяву представника третьої особи про застосування наслідків спливу строку позовної давності, проте будь яких обґрунтувань, зокрема у зв'язку з чим такий строк необхідно застосувати, до яких платежів тощо, останній суду не надав. Таким чином, суд не вбачає підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки третя особа свої зобов'язання за договором кредиту щодо повернення заборгованості не виконує, у зв'язку з чим позивач у передбачений законом спосіб звернувся до суду про стягнення заборгованості з поручителя, як солідарного боржника.

Outcome: approved