Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом, де зазначив, що 29.10.2014 року між ним та відповідачем укладено договір на організацію робіт по поставці та передачі у власність ПВХ конструкцій. На виконання умов договору позивачем сплачено 4667,00 грн. Позивач зазначає, що в порушення умов договору відповідач не здійснив поставку продукції, з урахуванням чого, просить розірвати укладений 29.10.2014 року договір, стягнути з відповідача - фізичної особи-підприємця [PERSON], сплачені 4667,00 грн. на виконання умов договору, 2,8 грн. як три відсотки річних, 47,56 грн. - суму боргу з урахуванням індексу інфляції, 466,70 грн. пені відповідно до п.3.2. договору., 2000,00 грн. моральної шкоди, відшкодувати судові витрати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив. 29.10.2014 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір, відповідно до умов якого останній як виконавець взяв на себе зобовязання здійснити роботи з поставки та передачі у власність ПВХ конструкцій. Замовник зобовязався оплатити вартість продукції, що згідно договору становить 5027,00 грн. Пунктом 3.2 договору сторони погодили передачу у власність продукції протягом 25 днів після оплати вищевказаної грошової суми. Дослідженими письмовими доказами підтверджено, що позивачем здійснено оплату в сумі 4667,00 грн. В судовому засіданні позивач пояснив, що відповідач погодився здійснити доставку продукції згідно фактично оплаченої грошової суми. Залишок в розмірі 360,00 грн. підлягав передачі після завершення роботи по улаштуванню конструкції. Частинами 1-3 ст. 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. В судовому засіданні досліджено письмову претензію, направлену 25.12.2014 року на імя фізичної особи-підприємця [PERSON]. За змістом претензії між сторонами погоджено новий строк виконання умов договору до 18.12.2014 року. Суд звертає увагу, що відповідачем не надано доказів на спростування викладених у такій претензії обставин. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Як зазначалось вище, сторони погодили новий строк виконання умов договору, вказаний термін виконавцем не дотримано. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність розірвання договору, стягнення з відповідача 4667,00 грн. на відшкодування завданих збитків. Суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення 2.80 грн. як 3% річних та 47,56 грн. інфляційних втрат. Положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, якими визначено право кредитора отримати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, в даному спорі не підлягають до застосування, оскільки положення укладеного між сторонами договору не вбачає здійснення грошового зобовязання виконавцем послуг. Згідно норм цивільного законодавства вибір способу захисту порушеного права належить позивачу. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обираючи спосіб захисту порушеного права позивач просив розірвати договір, відшкодувати збитки, що визначаються як сплачена ним грошова сума на виконання умов договору. За таких обставин, не підлягає до задоволення вимога про стягнення 466,70 грн. штрафних санкцій. Відповідно до п.4.4. договору сплата неустойки не звільняє сторони від виконання зобовязань. Водночас, позивач наполягає на припиненні подальших правових відносин між учасниками договору. Згідно з п.5 ст. 4 Закону України Про захист прав споживачів споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Недоліком продукції є будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Вищенаведена за визначеннями Закону України Про захист прав споживачів невідповідність не є предметом спору. Відтак вимога про відшкодування моральної шкоди є безпідставною.

Outcome: partial