Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач в серпні 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що відповідач, відповідно до укладеного між ПАТ «Ідея Банк» 26 січня 2015 року кредитного договору № Р21.221.70912 отримав кредит в розмірі 5397 грн. 00 коп. зі сплатою 16 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни передбачені встановленим Кредитним графіком щомісячних платежів. Станом на 31.12.2015 року відповідач не повернув Банку отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію на загальну суму 7202 грн. 83 коп. 31.12.2015 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 31/12-2 згідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Також 28.02.2017 року між ТОВ «Факторингова Компанія «Рантьє» та ТОВ «ФК «СЕРЕТ», яке змінило найменування на ТОВ «Нью Файненс Сервіс» укладено договір факторингу № 28/02-1 згідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги за кредитним договором № Р21.221.70912 від 26.01.2015 року. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, в зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 7202 грн. 83 коп. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості в розмірі 7202 грн. 83 коп. та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її відсутність, проти заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 26 січня 2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № Р21.221.70912 на поточні потреби (а.с.9-10). Позивачем було надано кредитні кошти на загальну суму 5397 грн. 00 коп. (а.с.15-17). Процентна ставка за вказаним договором встановлена у розмірі 16 % річних та є фіксованою. Строк кредитування - 18 місяців. Крім того, 31 грудня 2015 року між ТОВ «ФК Рантьє» ТА пат «Ідея Банк» було укладено договір факторингу № 31/12-2, відповідно до якого останній отримав право вимоги до [PERSON] (а.с. 73-78) Далі, 28 лютого 2017 року між ТОВ «ФК»СЕРЕТ» та ТОВ «ФК «Рантье» укладено договір факторингу № 28/02-1, відповідно до якого останній отримав право вимоги до [PERSON] (а.с.16-22). Позивач звертався до відповідача з вимогою здійснити повне погашення заборгованості за Кредитним договором, а саме заборгованості за кредитним договором № Р21.221.70912 (а.с. 35). Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу). Статтею 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1 статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору станом на 28.02.2017 року у відповідача виникла заборгованість по договору у розмірі 7202 грн. 83 коп., яка включає: заборгованість по кредиту в сумі 5289 грн. 20 коп. та заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями в сумі 1913 грн. 63 коп. (9) Як визначено в статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.. (ч.1 ст.95 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до вимог ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Частиною 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved