Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 квітня 2010 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Він приймає участь у вихованні та утриманні дитини. Одруження виявилось невдалим. Шлюбно-сімейні стосунки остаточно припинені з осені 2016 року. Різні погляди на шляхи вирішення побутових, матеріальних, сімейних проблем та на відношення до сімейних обов»язків стали причинами розпаду сім»ї. Примирення вважає недоцільним. Збереження шлюбу суперечить його інтересам. Майнового спору немає. Просить розірвати шлюб. Позивач у підготовче засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у підготовче засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи була повідомлена своєчасно. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності в підготовчому засіданні. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Також в заяві зазначила, що шлюбні відносини припинені з 15.12.2015 року, майнового спору немає, дитина буде проживати з нею. Судом ухвалено про розгляд справи в підготовчому засіданні без участі сторін. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, що зареєстрований 16 квітня 2010 року Інгулецьким відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №46 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Дитина проживає з матір»ю та за спільною згодою сторін після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. Відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сімейні обов»язки призвели до розпаду сім'ї. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які виникають з права одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу до суду. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи, що відповідач визнала позов, подальше збереження шлюбу протирічить інтересам сторін, суд вважає, що сім»я розпалась остаточно, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв»язку з тим, що позивач не просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, суд вважає за необхідне не стягувати судовий збір з відповідача на користь позивача. Водночас, нормою ч.1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача 50 % сплаченого ним судового збору, що становить 352 грн. 40 коп., а інші 50 %, що становить 352,40 грн. - повернути позивачу з державного бюджету України.

Outcome: approved