Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач в травні 2013 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 1716/1-мк від 09.04.2008 року у розмірі 459\~842 грн.29 коп.; з ПАТ «Акцент банк», [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000 грн. 00 коп., з [PERSON], [PERSON], [PERSON] Івановичана свою користь стягнути витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн. 00 коп. та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору № 1716/1-мк від 09.04.2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 24 000дол. США зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 17,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.04.2013 року. Проте, в порушення умов договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, [PERSON] договору поруки № 1716/1-мк від 09.03.2008 року та [PERSON] договору поруки № 1716/2-мк від 09.03.2008 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2013 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості була задоволена частково . Ухвалою суду від 01 серпня 2014 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2013 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано. При новому розгляді справи представник позивача відповідно до заяви від 02.03.2015 року просив суд розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися. Про час і місце слухання справи повідомлялися згідно правил ч.1 ст.74, ч.4 ст. 76 ЦПК України. Представник відповідача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Представник позивача не заперечував щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд вважає за можливим розглянути справу за наявними доказами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ ПриватБанк був укладений кредитний договір № 1716/1-мк від 09.04.2008 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 24\~000 дол. США зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 17,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.04.2013 року. У звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] Миколайовичемумов договору № 1716/1-мк від 09.04.2008 вже року заборгованість за ним станом на 22.04.2013 року склала 58\~781,72 дол. США, що еквівалентно 469\~842,29 грн., яка складається з наступного: 22\~082,96 дол. США заборгованість за кредитом; 23\~235,39 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 13\~463,37 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Згідно до ст.ст.526,527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Згідно статей 598,599 ЦК України договірні зобовязання припиняються на підставах встановлених договором або законом, а саме: виконання цього зобовязання, проведеним належним чином. Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Суд не може прийняти до уваги твердження представника відповідача [PERSON] про те, що позивач по справі у 2009 році звертався до суду з того ж предмету та з тих же підстав до Зарічного районного суду м. Суми і рішенням по цивільній справі №2-3760/2009 позовні вимоги було задоволено в повному обсязі та вказаним рішенням Зарічного районного суду м. Суми, по договору №1716/1мк, з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку було стягнуто 22082,96 дол. США заборгованість за тілом кредиту і 9886,52 дол. США пені та штрафу, оскільки це спростовується матеріалами справи, так Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19 квітня 2010 року по цивільній справі №2-272/2010 за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на майно, позовні вимоги Позивача задоволені та звернено стягнення на заставне майно. Як вказав своїх поясненнях представник позивача заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 квітня 2010 року не виконано, оскільки боржник самовільно перепродав автомобіль третім особам, що позбавило Банк виконати рішення суду про звернення стягнення на предмет застави. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18 серпня 2014 року по справі 591/3641/14-ц, провадження 2/591/1518/2014 за позовною заявою ПАТ КБ « ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа ПАТ « Акцент-банк» про стягнення заборгованості, позовні вимоги задоволені та стягнено в солідарному порядку із відповідачів заборгованість за кредитним договором №1716/1мк від 09.04.2008 року за період з 23.04.2013 року по 15.05.2014 року у розмірі 14971,40 дол. США, що еквівалентно 174611,18 грн. та судові витрати по справі. В поданій до Індустріального районного суду позовній заяві позивач просить суд стягнути заборгованість станом на 22 квітня 2013 року, тобто заборгованість за інший період, який не перетинається з заборгованістю стягнутою рішенням Зарічного районного суду м. Суми. Враховуючи викладене, та оскільки договори поруки були укладені банком з кожним із поручителем окремо, та те, що відповідачі не виконали зобов`язань за кредитним договором, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 22082,96 дол. США законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню . Позивач просить суд стягнути із відповідачів заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 23\~235,39 дол. США. Оскільки заборгованість по процентам за користуванням кредитом є платою за користування грошима, тому вона підлягає стягненню в повному розмірі за правилами основного боргу, виходячи із вищевикладеного позовні вимоги в цій частині законні і підлягають задоволенню. Також, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення пені нарахованої за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 13\~463,37 дол. США. Виходячи із вищевикладеного, оцінюючи докази в їх сукупності та враховуючи принципи розумності і справедливості, суд вважає за можливим стягнути із відповідачів пеню в повному розмірі. Вимоги до відповідача [PERSON] були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк, договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідно до договору поруки № 167 від 20.10.2010 року ПАТ « Акцент-банк» зобовязався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором № 1716/1-мк від 09.04.2008 року, розмір відповідальності 10000 грн. 00 коп. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Враховуючи, що Договір поруки №167 від 20 жовтня 2010 року, згідно до якого позивач просить суд стягнути солідарно із відповідачів та ПАТ « Акцент-Банк» суми в розмірі 10000 грн. не є багатостороннім договором, тому суд не вбачає законних підстав для солідарного стягнення заборгованості із відповідачів в цій частині. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк щодо стягнення витрат на юридичну допомогу задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано підтверджень понесення вказаних витрат. Відповідно до ст.88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню пропорційно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на його користь відповідно до розміру задоволених позовних вимог, а саме по 1147 грн. 00 коп. з кожного.

Outcome: partial