Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернувся до суду з вищевказаним, посилаючись на те, що 17 квітня 2007 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 8067,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5% річних, з 21 жовтня 2008 року процентна ставка була збільшена до 14,5%, з кінцевим терміном повернення 16 квітня 2012 року. В якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань за даним договором, 12 квітня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого останній поручився перед банком за виконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору. Однак, взятих на себе зобов'язань [PERSON] не виконує, у зв'язку з чим, станом на 17 травня 2013 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 8292,32 доларів США, яка складається з: - загального розміру залишку по тілу кредиту - 3494,62 доларів США (еквівалент 27932,49 грн.); - пеня - 4797,70 доларів США (еквівалент 38108,22 грн.) Представником [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву про визнання договору поруки припиненим, посилаюсь на те, що додатковою угодою від 21 жовтня 2008 року, яка була підписана між ВАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] було збільшено обсяг цивільної відповідальності [PERSON], а саме збільшена процентна ставка за користування кредитом з 12,5% до 14,5%. Та вважає, що порука припинилася після закінчення строку встановленого в договорі поруки, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимогу до поручителя. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримав та просив їх задовольнити у задоволені зустрічного позову просив відмовити. [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надавши 20 січня 2014 року до суду заяву про застосування строку позовної давності. [PERSON] та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення первісного позову та просили задовольнити зустрічну позовну заяву, надавши 20 січня 2014 року до суду заву про застосування позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає первісний позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню а зустрічну заяву не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до укладеного договору №35.2/АА-058.07.2 від 17 квітня 2007 року відповідач [PERSON] отримав від ВАТ «РОДОВІД БАНК» (ПАТ «РОДОВІД БАНК» після зміни найменування)кредит у розмірі 8067,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5% річних, згідно зі додаткової угоди від 21 жовтня 2008 року процентна ставка була збільшена до 14,5%, з кінцевим терміном повернення 16 квітня 2012 року. Проте, [PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення сум кредиту не виконав, у зв'язку з чим, станом на 17 травня 2013 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 8292,32 доларів США, яка складається з: - загального розміру залишку по тілу кредиту - 3494,62 доларів США (еквівалент 27932,49 грн.); - пеня - 4797,70 доларів США (еквівалент 38108,22 грн.) У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст.ст.1049,1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. В якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань за даним договором, 12 квітня 2007 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК» (ПАТ «РОДОВІД БАНК» після зміни найменування) та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого останній поручився перед банком за виконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Щодо застосування строку позовної давності суд виходить з наступного. Згідно із ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України). Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Оскільки п. 1.1 кредитним договором №35.2/АА-058.07.02 від 17 квітня 2007 року передбачено, що банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 8067,00 доларів США терміном по 16 квітня 2012 року включно, а первісна позовна заява про стягнення заборгованості була подана до суду 04 червня 2013 року, суд приходить до висновку про відсутність підстав застосування наслідків порушення позовної давності за первісним позовом. Щодо позовних вимог за зустрічною позовною заявою суд виходить з наступного. Збільшення процентної ставки з 12,5% до 14,5% відбулося на підставі додаткової угоди від 21 жовтня 2008 року, яка була укладена між ВАТ «РОДОВІД БАНК» (ПАТ «РОДОВІД БАНК» після зміни найменування) та [PERSON] З тексту зустрічної позовної заяви вбачається, що підставою визнання договору поруги припиненим є збільшення обсягу цивільної відповідальності [PERSON], а саме збільшення процентної ставки за користування кредитом з 12,5% до 14,5% та порушення строку кредитором права вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно із п. 4.1 договору поруки цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і втрачає чинність після повного погашення позичальником та/або поручителем заборгованості за кредитним договором. Загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору (ч. 3 ст. 3 ЦК України). Згідно із ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Таким чином позивач за зустрічним позовом посилається на підстави визнання договору припиненим, які відрізняють у часі. Зважаючи на те, що позивач посилається на права вимоги кредитора до поручителя після настання строку виконання основного зобов'язання суд приходить до висновку про те, що [PERSON] була прийнята та визнана додаткова угода від 21 жовтня 2008 року. Разом з тим ЦК України передбачає строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За таких обставин, вимоги позивача за зустрічним позовом не можна визнати обґрунтованими, а тому вони задоволенню не підлягають. Таким чином, відповідачами за первісним позовом порушені наведені норми матеріального права, а тому вимоги ПАТ «РОДОВІД БАНК» про стягнення поточної заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Відповідно до вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 662,81 грн.

Outcome: approved