Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] з вимогами визнати недійсним договір дарування квартири №50, яка розташована у будинку №21 по вул. Богдана Ступки (колишня вул. [PERSON]) у м. Вінниці, який був укладений між [PERSON] та [PERSON] 19 вересня 2013 року. Позовні вимоги аргументовані тим, що позивач був власником квартири № 50, яка розташована у будинку № 21 по вул. Богдана Ступки (колишня вул. [PERSON]) у м. Вінниці, яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 25.02.2005 року. Відповідач [PERSON] є дочкою позивача, яка зареєстрована у квартирі № 50, яка розташована у будинку № 21 по вул. Богдана Ступки у м. Вінниці, однак у квартирі не проживає з 1989 року, оскільки має постійне місце проживання в Російській Федерації і приїжджає в Україну на нетривалий час приблизно один раз на рік. У 2013 році під час чергового приїзду в Україну [PERSON] почала переконувати позивача в тому, щоб між ними був оформлений договір, який би закріплював її права на квартиру позивача, оскільки в силу свого похилого віку та поганого стану здоров'я позивач з дружиною потребують сторонньої допомоги, і окрім неї таку допомогу ніхто не надасть. При цьому [PERSON] запевняла позивача у тому, що жодних прав на користування квартирою вона не порушуватиме, оскільки розпорядитись нею вона зможе лише після смерті батьків. \~ \~ \~ \~ Позивач з дружиною порадившись прийняли таку пропозицію дочки, оскільки повністю їй довіряли, так як вона за освітою юрист і краще знає як правильно оформити свої права на квартиру за умови проживання позивача з дружиною у цій квартирі до самої смерті. Усі документи, які були необхідні для укладення договору готувала відповідач, а позивач лише ставив на цих документах свій підпис, не вникаючи у їх зміст, оскільки є людиною юридично не обізнаною та повністю довіряв [PERSON] 19 вересня 2013 року відповідач привела його до нотаріальної контори, де він поставив свій підпис на договорі, не маючи змоги особисто прочитати зміст документів, адже по теперішній час страждає на захворювання очей та має дуже поганий зір. Підписуючи договір був переконаний, що за цим договором його права на квартиру будуть збережені до смерті, як запевняла його дочка. Позивач зазначає, що після укладення договору дочка поїхала до Російської Федерації, а позивач та його дружина залишились мешкати у квартирі, продовжували сплачувати комунальні платежі та проводити поточні ремонтні роботи у квартирі. Жодної фінансової допомоги ні на утримання квартири, ні на побутові потреби позивача з дружиною відповідачка коштів жодного разу не надала, посилаючись на важке матеріальне становище. Під час останнього візиту в Україну у серпні 2018 року [PERSON] повідомила що її матеріальний стан настільки поганий, що вона має намір продати квартиру, позивач повідомив відповідачу, що своєї згоди на продаж квартири він не надає, оскільки іншого житла у нього та дружини немає. Після цього [PERSON] надала копію договору від 19.09.2013 року та повідомила, що такої згоди від позивача не потребується, оскільки вона є єдиним повноправним власником квартири на підставі того договору, який був укладений між сторонами ще у 2013 році, і може розпоряджатись квартирою на власний розсуд. Позивач вказує, що якби був обізнаний щодо саме такого змісту, який викладений у договорі дарування від 19 вересня 2013 року, за жодних обставин не погодився б на його укладення. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі. Позивач та його представник, вказали що про порушення своїх прав позивач дізнався лише після розмови з відповідачкою у серпні 2018 року, стосовно продажу квартири і саме коли звернувся за юридичною допомогою, де йому розяснили, що 19.09.2013 року між ним та [PERSON] був укладений договір дарування квартири № 50, яка розташована у будинку № 21 по вул. Богдана Ступки (колишня вул. [PERSON]) у м. Вінниці і за цим договором він втратив будь-які права на квартиру, а той договір, про укладення якого домовлявся з його дочкою, мав би називатись «договір довічного утримання». В судове засідання відповідач не з'явився з невідомих суду причин, хоча повідомлявся належним чином, повідомлення про причини неявки до суду не надійшло.

Outcome: approved