Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. В позові вказує,що вона є власником житлового будинку по [ADDRESS]. В її будинку ще значаться зареєстрованими онука [PERSON] та її бувший чоловік [PERSON] . В зв'язку з тим, що онука одружилася в 2003 році з відповідачем і я дала згоду на їх реєстрацію в її господарстві, але спільне життя у них з не склалося і з жовтня 2011 року шлюб між ними розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу відповідач перейшов проживати на постійне місце проживання в [ADDRESS] до своїх батьків. Однак відповідач на даний час прописаний (зареєстрований) за вищевказаною адресою, хоча фактично у даному будинку не проживає з 2010 року. Посилалася на те,що , відповідач не проживає в житловому будинку, що належить на праві приватної власності більше року. З метою зняття з реєстрації місця проживання відповідача неодноразово зверталася до відповідача, але відповідач належним чином не відреагував на її звернення та не знявся з реєстрації місця проживання у добровільному порядку шляхом подання відповідної заяви, як то передбачено Законом, тому змушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Просить ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом в будинку , що належить мені на праві приватної власності по [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, через ЗМІ газета Буковина за № 4(2461) від 22.01.2016 р. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши доводи позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно пп.1-4 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до п.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, позивач є власником , житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER]. Згідно відповіді від 16.12.2015 року Вижницького РСУДМС України в Чернівецькій області , [PERSON], [INFO] зареєстрований в [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], [INFO] з 2010 року не проживає за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актом обстеження матеріально побутових умов [PERSON] від 30.11.2015 року. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Своїм не проживанням в зазначену будинку відповідач обмежує права позивача, як власника будинку. За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Крім того, позивач не наполягає на стягненні з відповідачки судового збору.

Outcome: approved