Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про допуск до роботи, зобов'язання сплатити середньомісячний заробіток та стягнення моральної шкоди В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що він з 3 лютого 2011 року працював в СВГК «Мир» на посаді мельника. 12 листопада 2013 року на засіданні правління ВСГК «Мир» заслухано інформацію головного лікаря Теофіпольського ЦПМСД, що була отримана за запитом керівника господарства, відповідно до якої зазначалось, що він не може працювати на посаді мельника. 12.11.2013 року на засіданні правління ВСГК «Мир» вирішили, що згідно листа Теофіпольської ЦПМСД він не може працювати на посаді мельника і відсторонили його від роботи у зв'язку із протипоказанням фізичної праці через інвалідність III групи. Рішень про його звільнення відповідач не приймав. Через незгоду з діями відповідача він звернувся до суду про поновлення його на роботі, однак рішенням Теофіпольського районного суду від 26.05.2014 року йому відмовлено у позові у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Зазначене рішення набрало законної сили 19.11.2014 p. на підставі ухвали ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ, згідно якої було скасовано рішення апеляційного суду Хмельницької області від 9.07.2014 року, яким його поновлено на роботі. Відповідно до рішення ВСГК «Мир» від 05.08.2014 року, в зв'язку із ухваленням рішення апеляційного суду Хмельницької області від 9.07.2014 року його було допущено до роботи на посаді мельника ВСГК Мир, що підтверджується копією протоколу №21 від 05.08.2014р. 18 грудня 2014 року відповідачем було зачинено млин та вивішено інформаційне оголошення, що млин не працює, а його відсторонено від роботи. 19.12.2014 року він звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати в письмовій формі рішення з яких обставин закрито млина і він недопущений до роботи, однак відповіді він не отримав. В цей час він отримав вищевказану ухвалу ВССУ від 19.11.2014 подумав, що дії відповідача зумовлені цим судовим рішенням. Однак станом на грудень 2014 року обставини, що зумовили його відсторонення від роботи у 2013 році змінились, так як 08 серпня 2014 року в Теофіпольській ЦРЛ він пройшов медичний огляд щодо придатності до роботи за професією мельник. Згідно висновку комісії ЛПЗ Теофіпольського району за станом здоров'я він визнаний придатним для роботи за професією «мельник», тому 24.12.2014 він звернувся до Відповідача із заявою, в якій просив допустити його до роботи на посаді мельника ВСГК «Мир». Станом на день розгляду справи його не звільнено з роботи, трудова книжка не повернена. У зв'язку з тим, що підставою відсторонення його від роботи були протипоказання фізичної праці через інвалідність III групи, а станом на грудень 2014 року протипоказань у праці мельника немає, просить суд допустити його до роботи у ВСГК «Мир» на посаді мельника та зобов'язати сплатити середній заробіток. Вважає, що діями відповідача заподіяно йому моральну шкоду, яка виразилася у тому, що за місцем проживання поширилася про нього слава як «сутяжника», знайомі та колеги по роботі його уникають, тому просить стягнути з відповідача на його користь 4000 моральної шкоди. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, в суд не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та заперечення на позов, згідно якого просить закрити провадження по справі, оскільки рішенням Теофіпольського райсуду від 26.05.2014 року [PERSON] відмовлено у задоволенні позову про поновлення на роботі у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 9 липня 2014 року вказане рішення скасоване та поновлено [PERSON] на роботі. На виконання зазначеного рішення апеляційного суду [PERSON] поновлено на роботі, однак ухвалою ВСС України від 19.11.2014 року скасоване рішення апеляційного суду та залишене в силі рішення Теофіпольського райсуду, тому на виконання рішення Теофіпольського райсуду [PERSON] знову було відсторонено від роботи. Вважає, що у зв'язку з тим, що позивач є рішення суду, яке вступило в силу в справі між тими самими сторонами та з тих самих підстав, провадження по справі необхідно закрити. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ч.3 ст 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до ст.46 КЗпП України, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння, відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони, в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до ч.2 ст 17 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець має право в установленому законом порядку притягнути працівника, який ухиляється від проходження обов'язкового медичного огляду, до дисциплінарної відповідальності, а також зобов'язаний відсторонити його від роботи без збереження заробітної плати. Перелік робіт, для виконання яких є обов'язковим попередній (періодичний) медичний огляд працівників, встановлений Порядком проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затверджений наказом МОЗ України від 21 травня 2007 року. Відповідно до п.2 ч.1 ст 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Теофіпольського райсуду від 26 травня 2014 року, яким [PERSON] відмовлено у задоволенні позову про поновлення на роботі з підстав пропуску строку позовної давності, встановлено, що позивач з 20 серпня 1988 року працював на посаді тракториста спочатку колгоспу «Мир», пізніше - ВСГК «Мир», з 3 лютого 2011 року він працював на посаді мельника та тракториста, а з 30 січня 2014 року - мельника. 29 жовтня 2014 року позивача відсторонили від роботи на посаді мельника на підставі ст 46 КЗпП України, у зв'язку із протипоказаннями фізичної праці через інвалідність ІІІ групи. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 9 липня 2014 року скасовано рішення Теофіпольського райсуду, допущено [PERSON] до роботи на посаді мельника, стягнено 3751,20 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 2000 грн моральної шкоди. На виконання зазначеного рішення, рішенням правління ВСГК «Мир» від 5 серпня 2014 року [PERSON] допущено до роботи на посаді мельника та виплачено 5751,20 грн , що підтверджено в судовому засіданні позивачем. Ухвалою ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року рішення апеляційного суду Хмельницької області від 9 листопада 2014 року скасоване, а рішення Теофіпольського райсуду від 26 травня 2014 року залишено в силі. В грудні 2014 року відповідач на виконання рішення Теофіпольського райсуду від 26 травня 2014 року поновив своє рішення щодо відсторонення позивача від роботи мельника. Суд критично оцінює доводи відповідача про необхідність закриття провадження по справі у зв'язку з набранням законної сили рішенням Теофіпольського райсуду від 26 травня 2014 року, оскільки відповідно до п.2 ч.1 ст 2015 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо набрало законної сили рішення суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. В судовому засіданні встановлено, що підставою звернення до суду [PERSON] в 2014 році стало відсторонення від роботи на посаді мельника 29 жовтня 2013 року на підставі усного розпорядження голови ВСГК «Мир» згідно протоколу засідання правління №32 від 12.11.2013 року через протипоказання фізичної праці, що підтверджується рішенням Теофіпольського райсуду від 26 травня 2014 року. Як на підставу своїх позовних вимог по справі №685/5/15-ц, позивач посилається на медичну довідку від 08.08.2014 року про проходження медичного огляду працівника комісії ЛПЗ Теофіпольського району, якою визначено, що він придатний для роботи за професією мельник. Вказана довідка дійсна до 14.05.2015 року, та отримана Ліщуком Ю.В. - член правління та інженер з техніки безпеки - 12.08.2014 року, 24.12.2014 року звернувся із заявою до ВСГК «Мир» із заявою, в якій просить поновити його на роботі у зв'язку із придатністю його за станом здоров'я до роботи мельником, тобто підстава позову по справі №685/5/15-ц інша, ніж підстава позову по справі №685/469/14-ц, тому провадження закрите буди не може. Відповідач не надав суду доказів того, що в 2014 році позивач ухилявся від проходження медичного огляду та того чому він не прийняв до уваги довідку від 08.08.2014 року про проходження медичного огляду працівника та не допустив працівника до роботи на посаді мельника. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відсторонення [PERSON] від роботи на посаді мельника 18 грудня 2014 року є необгрунтованим та таким, що суперечить чинному законодавству про працю. Відповідно п.10 постанови Пленуму ВСУ від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» , якщо буде встановлено, що на порушення ст 46 КЗпП України роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв'язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Оскільки позивач в позовній заяві не заявляє вимог стягнення з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу, а просить зобов'язати відповідача виплатити середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача у частині стягнення 4000 грн моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки, як встановлено в судовому засідання, позивач отримав від ВСГК «Мир» на виконання рішення апеляційного суду Хмельницької області від 9 липня 2014 року, яке скасоване ухвалою ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року, 5751,20 грн, в тому числі 2000 моральної шкоди, тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial