Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому вказав, що він проживає в квартирі [ADDRESS] з вересня 1992 року, в яку поселився разом із своїм батьком [PERSON] на підставі ордеру №1583 від 25 серпня 1992 року. Рішенням Коломийського міського народного суду від 23 січня 1989 року шлюб між його батьками було розірвано і його було залишено на вихованні у батька [PERSON] . Зазначає, що з січня 1989 року він постійно проживав із батьком спочатку в квартирі по [ADDRESS] , а з вересня 1992 року у квартирі [ADDRESS] . [INFO] помер його батько [PERSON] і він залишився проживати в квартирі сам. [INFO] року йому виповнилося 18 років і 20 травня 2002 р. між ним та КПЕЖ було укладено договір найму квартири [ADDRESS] . Зазначає, що він звернувся до відповідача із заявою щодо проведення приватизації квартири [ADDRESS] , в якій він зареєстрований та проживає. 14 червня 2019 р. Управлінням комунального господарства листом йому у проведенні приватизації було відмовлено. Підставою для відмови зазначена відсутність відомостей про його реєстрацію за період з 31.12.1992 р. по 20.12.2001 р. Підставою для відмови вважають п.20 «Положення про порядок передачі квартир у власність громадян». Вказує, що він з вересня 1992 року проживав у даній квартирі, але зареєстрували його 21 грудня 2001 року, коли одержав паспорт. Крім того, зазначає, що вказана вимога відповідача про пред`явлення довідки про його реєстрацію є незаконною та необґрунтованою, оскільки відповідно до вимог ст. 5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах-наймачі і члени їх сімей. Кожний громадянин України має право приватизовувати займане ним житло в межах номінальної вартості житлового чеку, або з частковою доплатою один раз. Тобто особа повинна бути зареєстрована у квартирі та постійно проживати в даній квартирі на час звернення із заявою. Зазначає, що він числиться в списках громадян на отримання приватизаційних паперів і житловий чек не використав. Тому просить суд визнати за ним право про приватизацію державного житлового фонду та зобов`язати Управління комунального господарства Коломийської міської ради здійснити приватизацію передавши йому у приватну власність квартиру [ADDRESS] , видавши на його ім`я свідоцтво про право власності . В судове засідання позивач та його представник подали письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять слухати справу у їх відсутність. Представник відповідача в судове засідання подав письмове клопотання про слухання справи у відсутність представника, щодо позовних вимог не заперечив. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. У відповідності до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Судом встановлено, що [INFO] народився позивач [PERSON] у батьків [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.12) Згідно рішення Коломийського міського народного суду від 23 січня 1989 року шлюб між батьками позивача [PERSON] та [PERSON] розірвано. Неповнолітнього сина [PERSON] (позивача) залишено на виховання батькові (а.с.11) Як вбачається з копії договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 8 жовтня 1998 р. укладеного між [PERSON] та ЖЕД №3 ВЖЕРП [PERSON] надано у безстрокове користування окрему квартиру [ADDRESS] (а.с.9) Після смерті батька в квартирі залишився зареєстрований позивач, а тому між позивачем [PERSON] та КПЕЖ 20.05.2002 р. укладено договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду та надано у безстрокове користування квартиру [ADDRESS] (а.с.8) Згідно повідомлення директора КП «Житлоінфоцентр» [PERSON] від 8.12.2011 р. в квартирі [ADDRESS] , після смерті квартиронаймача [PERSON] залишився зареєстрований [PERSON] (а.с.15) Відповідно до п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 р., громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Задля реалізації свого права на приватизацію, позивач звернувся до відповідача із зверненням щодо проведення приватизації квартири в [ADDRESS] . Листом заступника начальника -головного інженера, начальника відділу реалізації інвестиційних проектів управління комунального господарства Коломийської міської ради від 14.06.2019 р. у проведенні приватизації відмовлено , зіславшись на п.20 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 р. Підставою для відмови зазначена відсутність відомостей про реєстрацію позивача за період з 31.12.1992 р. по 20.12.2001 р. (а.с.7) Відповідно до п. 20 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 р.документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка(и), видана(і) органом приватизації за попереднім(и) місцем(ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території). Як вбачається з копії довідки від 05.06.2019 р. №108.067-08/273 [PERSON] числиться в списках громадян, які мають право на отримання приватизаційних паперів за адресою [ADDRESS] . Майновий сертифікат не використав. Житловий чек не використав (а.с.10) Відповідно до ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] разом із батьком [PERSON] у вересні 1992 року поселились в квартиру [ADDRESS] на підставі ордеру №1538 від 25 серпня 1992 р. З довідки в.о.директора Коломийського ліцею №4 імені Сергія Лисенка вбачається, що [PERSON] дійсно навчався в загальноосвітній школі №4 з 01.09.1991 р. та отримав свідоцтво про базову загальну середню освіту ДЕ № 004142 (а.с.14;16) Відповідно до копії диплому серії [NUMBER] від 27 червня 2002 р. [PERSON] закінчив у 2002 році Вище професійне училище №17 м. Коломия Івано-Франківської області і здобу кваліфікацію електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування (а.с.17). Тобто весь спірний період позивач знаходився в м.Коломия і проживав у спірній квартирі. Згідно з ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивача не розповсюджується. Враховуючи, що позивач вселений до квартири на законних підставах, незаконність проживання ніхто не оспорює, крім того, відсутні перешкоди, передбачені Законом щодо приватизації, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved