Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивач за основним позовом [PERSON] звернулася до суду із позовом [PERSON] про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 10.08.2010 року по 2015 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Вказувала, що в шлюбі із відповідачем у них народилась донька [PERSON],[INFO] Позивачка вказувала, що через постійні сімейні конфлікти, які провокував відповідач, та які негативно впливали на душевному стані позивача та їх доньки, спільне проживання її та відповідача за х зареєстрованим місцем проживання, за адресою: [ADDRESS], стало неможливим, тому вона переїхала разом із дитиною проживати до своїх батьків у м. Херсон. Позивач зазначає, що відповідач не погоджується,що їх малолітня донька постійно проживає разом із позивачем у м. Херсон, та силою намагається забрати їх спільну доньку [PERSON], з метою завдати болю позивачу, а не для найкращого дотримання прав та інтересів дитини. З посиланням на діючі норми законодавства України та Конвенції про права дитини просить суд позов задовольнити визначити місце проживання малолітньої [PERSON],[INFO], з матір»ю за адресою [ADDRESS], стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але неменше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення донькою повноліття. Та допустити негайне виконання рішення суду. В судовому засіданні позивач за основним позовом, представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги, з посиланням на пояснення по суті справи, письмові докази подані до справи та просили суд позов задовольнити. Позивач вказувала, що між нею та відповідачем виникали постійно конфлікти на професійному ґрунті, відповідач влаштовував конфліктні ситуації, які негативно впливали на її душевний стан та стан дитини. Позивач вказувала, що вона разом із відповідачем проживала та була зареєстрована у однокімнатній квартирі [ADDRESS], яка є х спільною сумісною власністю. Позивач вказувала, що коли відповідач був відсутній вдома, його матір запропонувала позивачу забратися із цієї квартири разом із речами, що позивач і зробила та переїхала разом із донькою до своїх батьків взявши свої і дитячі речі першої необхідності. Позивач вказувала, що під час проживання її та доньки у м. Херсон в квартирі її батьків, відповідач намагається силою забрати їх доньку, при цьому з»являється за їх місцем проживання із камерою та оператором та намагається зафіксувати процес його приїзду до доньки, влаштовує скандали та сварки. Позивач вказувала, що донька проживаючи в м. Херсон у квартирі її батьків, забезпечена всім необхідним, для дитини створені всі умови для виховання та проживання. Позивач вказувала, що змушена працювати, з метою утримання себе та дитини, оскільки відповідач хоча і сплачує в добровільному порядку аліменти на утримання доньки 1000-1500 грн. на місяць, але вказаних грошових коштів не вистачає. Позивачка вказувала, що творчою особою, закінчила музичну школу, має здібності до співу, приймає участь у благодійних концертах, і вказаний напрямок має намір розвивати надалі та працювати над своїми здібностями та отримувати доходи для утримання себе та дитини. Позивач вказувала , що з часу її переїзду на проживання до м. Херсон, вона весь свій час піклується про доньку, займається ї вихованням. У вільний час працює дистанційно у ТОВ «ФВП ГРУП ЛТД» на посаді менеджера із збуту, також у разі запрошення приймає участь у концертній діяльності, та може виїздити з м. Херсон та залишати доньку під доглядом бабусі та дідуся на два чи три дні на місяць. Відповідач за основним позовом, позивач за зустрічним позовом проти позову заперечував, вказував, що позивачка молода жінка та неодноразово за час їх спільного проживання брала участь у концертній діяльності, не запитуючи його думку та дозволу щодо розвитку своїх здібностей,залишала малолітню доньку разом із ним, а коли він не міг упоратися із дитиною викликав на допомогу няню, яка і допомагала на деякий час доглядати доньку [PERSON]. Відповідач вважає позивача неврівноваженою особою, яка одночасно бажає і виховувати доньку і розвивати свої співочі здібності та бере участь у шоу програмах, які проходять на телебаченні, намагається укласти контракти з іншими продюсерами не питаючи його згоду, зраджувала йому за час шлюбу, пізно приходила додому, належно не піклувалася про доньку, що призвело до розірвання шлюбу. Позивач заперечувала проти доводів та заперечень відповідача та зазначала, що відповідач також дуже часто подорожує один і залишає її вдома с донькою в цей час також приходить на допомогу няня, якій платять гроші і вона допомагає піклуватися про малолітню [PERSON], в цей же час і позивачка може відлучитися по справах на роботу. Позивач за зустрічним позовом звернувся із позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 10.08.2010 року по 2015 рік перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Вказував, що в шлюбі із відповідачем у них народилась донька [PERSON],[INFO] Позивач вказував, що через шість місяців через пологів позивачка почала займатися музичною кар»єрою, та залишала доньку із ним. Позивач вказував, що він фактично сам із нянею піклувалися про дитину, водив її до дошкільного дитячого закладу, до медичних закладів у разі хвороби або періодичних оглядів. Позивач вказує, що відповідач та дитина зареєстровані разом з ним у його власності у квартирі [ADDRESS], а тому місце проживання малолітньої дитини є адреса місця реєстрації дитини. Позивач вказував, що у грудні 2014 року відповідачка без повідомлення та згоди позивача безпідставно та без будь-яких причин самовільно забрала дитину з місця її проживання та виїхала у невідомому напрямку, пізніше з»ясувалось 04.03.2015 року , що відповідачка якийсь час знімала житло, а потім поїхала до м. Херсон до своїх батьків де і залишила дитину у квартирі 56,0 кв.м. Відповідач вказував, що у нього виникає право негайно відібрати дитину та повернути ї до місця проживання, що внаслідок неправомірних дій відповідач дитина не відвідує дошкільний навчальний заклад, в який була зарахована за заявою батька 22.09.2014 року, а тому просить суд зустрічний позов задовольнити з урахування позовних вимог ( а.с.14-19 т.2). Третя особа: представник Органу опіки та піклування Суворівської районної у м. Херсоні раді (а.с.37 т.1) просили розглядати справу за їх відсутності надіслав Акт обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS]. Третя особа: Органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації надав суду заяви про розгляд справи за відсутності ( а.с.206,235) . Правовідносини, що склалися між сторонами у справі регулюються нормами Сімейного кодексу України. Суд заслухавши пояснення сторін їх представників, свідків, дослідивши письмові докази подані сторонами в обґрунтування позовних вимог, заперечень проти позову встановив наступне. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.08.2010 року по червень 2015 року (а.с.12,21 т.1). Судом встановлено, що [INFO] у сторін по справі народилася донька [PERSON], батьками якої є сторони у справі ( а.с.13т.1). Судом встановлено, що позивач за основним позовом [PERSON] та малолітня донька [PERSON], зареєстровані в однокімнатній квартирі за адресою [ADDRESS] ( а.с.20 т.1). відповідач за основним позовом позивач за зустрічним позовом у вказаній квартирі не зареєстрований, його право власності в даний час оспорюється [PERSON] та є предметом спору у Святошинському районному суді м. Києва. Судом встановлено, із пояснень сторін у справі та письмових доказів ( а.с.117-119,121 т.1), що з грудня 2014 року позивач за основним позовом [PERSON] після постійних сімейних сварок із відповідачем [PERSON] зібрала необхідні речі та забрала доньку [PERSON] та переїхала проживати до своїх батьків у м. Херсон, з метою припинити шлюбні відносини, про що не повідомила [PERSON] Судом встановлено, що згідно позивач за основним позовом [PERSON] дистанційно працює у ТОВ «ФВП ГРУП ЛТД» на посаді менеджера з продажу, характеризується позитивно, розмір її заробітку складає 3000 грн. на місяць ( а.с.27,22 т.2). Судом встановлено, що згідно Акту обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] ( а.с.19,58 т.1) для малолітньої дитини [PERSON] створені умови, обладнано місце для розвитку дитини. Також згідно наданих позивачем фото (а.с.23,24т.2) вказані доводи підтверджені. Судом встановлено, що позивач згідно витягу із протоколу засідання №7 комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 23.03.2015 року (а.с.21-23,66,67-69 т.1) рекомендовано визначити місце проживання малолітньої [PERSON],2011 р.н. з батьком, гр. [PERSON]. Згідно витягу з протоколу засідання №4 комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 04.03.2015 року ( а.с.64,65) рекомендовано матері дитини, гр. [PERSON], відповідно до її згоди на проведення медіації, до 10.03.2015 року привезти дитину до м. Києва та до 06.03.2015 року повідомити службу у справах дітей Святошинської районної в м. Києві адміністрації про місце свого проживання, для здійснення акту обстеження житлово-побутових умов. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] за заявою [PERSON] ( а.с.71 т.1), в період перебування сторін у справі у зареєстрованому шлюбі відвідувала Спеціалізовану школу-дитячий садок 1 ступеня «Відродження» з 01.10.2014 року по 28.01.2015 року( а.с.70 т.1).Контракт був укладений із Спеціалізованою школою-дитячим садком 1 ступеня «Відродження» 01.10.2014 року [PERSON] ( а.с.72-74 т.1), опала таза навчання за період листопад 2014-січнеь 2014 року ( а.с.с76 т.1) складала 900 грн. на місяць. Судом встановлено, що 07.12.2013 року [PERSON] подано до Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві заява про злочин з боку гр. [PERSON] ( а.с. 87-91 т.1), яка внесена до реєстру досудових розслідувань за № 12013110080013680. Судом встановлено, що згідно поведеної перевірки прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 12013110080013680від 08.12.2014 року ( а.с.116-119 т.1). Судом встановлено, що згідно Довідки Слідчого СВ Суворівського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області від 18.05.2015 року ( а.с.81-86 т.1) [PERSON], зверталася із заявою до вказаного райвідділу міліції, про те, що 30.04.2015 року її чоловік [PERSON] спричинив їй тілесні ушкодження, за даним фактом відкрито кримінальне провадження №12015230040002466, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Судом встановлено, що згідно висновку ДІМ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві Грищенка С.М. ( а.с.121 т.1)встановлено причини з яких позивач за основним позовом добровільно вимушена була покинути свої місце проживання разом із дитиною. Судом встановлено, що згідно письмових доказів (а.с.121-142 т.1) у період перебування сторін у справі у зареєстрованому шлюбі надавалися для оплати акти про здійснення послуг на лікування та обстеження [PERSON]. До суду з боку позивача за зустрічним позовом надано письмові докази ( а.с.144-179 т.1) в обґрунтування заявлених позовних вимог, у порядку ч. 3 ст. 58 ЦПК України не стосуються предмету доказування, та на переконання суду свідчать про свідомий вибір відповідача за основним позовом [PERSON] собі у дружину та матір своєї дитини [PERSON] До суду з боку відповідача за основним позовом надано консультативний висновок психолога,експерта ( а.с.180-186 т.1, 44-50 т.2), згідно якого встановлено, що дитина 3-4х років не здатна виносити власні самостійні судження відносно взаємовідносин батьків та подій їх конфліктної взаємодії. Зазначене є неможливим через специфічні особливості дитячого мислення, а також природну вікову незрілість, залежність від одного з батьків, підвищену навіюваність та орієнтацію на думку значимого оточення, некритичність у сприйнятті думок та оцінок значимого дорослого. Негативні висловлювання на адресу одного з батьків є перш за все свідченням інтенсивного конфлікту в сім»ї і не можуть розглядатися як самостійна думка дитини. Судом встановлено, що згідно довідок ( а.с.112-113 т.1,20 т.2) позивач за основним позовом [PERSON] ознак наркологічних захворювань не виявлено, на обліку у лікаря психіатра не перебуває. Судом встановлено, що згідно довідки ДПІ ( а.с.197,198,200-201 т.1) позивач [PERSON] отримувала доходи у вигляді соціальних виплат з лютого 2012 по квітень 2014 року, з квітня 2014 року по січень 2014 року отримує заробітну плату. Судом встановлено, що згідно довідки ПАТ «Приват Банк» ( а.с.2,3 т.2) на пластикову картку позивача за зустрічним позовом поступило сума у розмірі 330,377,65 грн. та щодо руху коштів по кредитній картці. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлено з 01.09.2015 року по 31.12.2015 року у розмірі 1167,00 грн. А тому суд дійшов висновку про здатність обох батьків утримувати свою доньку матеріально. Судом встановлено,що згідно постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.07.2015 року (а.с.212-217 т.1) визнано дії Святошинської районної в м .Києві державної адміністрації щодо не видачі розпорядження про визначення місця проживання дитини. Зобов»язано Святошинську районну в м .Києві державну адміністрацію видати [PERSON] копію розпорядження про визначення місця поживання дитини. В судовому засіданні були допитані свідки з боку позивача за основним позовом [PERSON]: [PERSON] [PERSON],які є сусідками позивачки за місцем проживання у м. Херсон, та які дали позитивну характеристику позивачу, як людні та матері, яка багато часу приділяє вихованню доньки, піклується про неї. Також була допитана свідок [PERSON], яка є рідною сестрою позивачки, та вказувала, що дійсно [PERSON] проживає разом із своєю донькою [PERSON] у м. Херсон у квартирі яка належить частково їй та її сестрі та батькам. Вказувала, що [PERSON], займається вихованням та розвитком доньки постійно, іноді по справах та по роботі може поїхати з м. Херсон на два, три днів працювати з метою утримання себе та доньки та розвитку своїх здібностей, в цей час про доньку дбають їх батьки. Також вказувала, що відповідач [PERSON] зі слів [PERSON], часто був відсутній вдома, під час спільного проживання із відповідачем, подорожував світом та залишав дружну та доньку вдома самих. Також вказувала, що відповідач є автором книги, яку поширює через систему Інтернет про свої сексуальні уподобання, що є неприродними стосунками та що її дуже здивувало. Свідки [PERSON],[PERSON], [PERSON] повідомили, що знають позивача [PERSON] як гарну матір, яка має линьку, що вона перебувала у шлюбі із відповідачем, та що в сім»ї виникали сварки, і що [PERSON] була змушена виїхати із квартири по [ADDRESS] від чоловіка разом із донькою через неможливість проживання. В судовому засіданні були допитані свідки з боку позивача за зустрічним позовом [PERSON]: [PERSON], яка є лікарем та до якої звертались [PERSON] та [PERSON], з приводу стану здоров»я малолітньої їх доньки [PERSON], та яка зазначала, що батьки дитини в рівній мірі цікавилися станом здоров»я своєї доньки та піклувалися про неї. Свідок [PERSON] повідомила суду, що її наймали за гроші у якості няні малолітньої [PERSON], яка доглядала Вар. За відсутності вдома її батьків, які їздити на відпочинок на два тижні, також допомогла доглядати як батьку так і матері за їх відсутності вдома. Вказувала, що не маючи будь якої освіти давала поради батьку дитини [PERSON] щодо сімейних відносин з [PERSON], що неодноразово залишалася ночувати разом із сім»єю [PERSON],[PERSON] та їх донька [PERSON] в їх однокімнатній квартирі та допомагала піклуватися про їх доньку. Вказувала, що була свідком події, коли [PERSON] мала поїхати на виступ, оскільки є співачкою і що за нею приїхало авто, але чоловік [PERSON] заперечував проти концертної діяльності своєї дружини, але вона не послухалася та поїхала та залишили свою доньку з батьком [PERSON], що їй дуже не сподобалося. В судовому засіданні була допитана свідок [PERSON], та свідок [PERSON] 22.10.2015 року, оскільки з технічних причин незалежних від дій секретаря судового засідання звукозапис судового процесу не зберігся, суд свідчення вказаних свідків не може врахувати у якості доказів у справ. Суд не враховує письмові свідчення [PERSON].( а.с.112 т.1),[PERSON]( а.с.113 т.1), [PERSON],( а.с.233,234 т.1), оскільки вони оформлені всупереч вимог ч.1 ст. 59, ст. 63 ЦПК України, саме як покази свідка, які в цьому випадку не надавали та не підписували присягу свідка. В судовому засіданні був допитний свідок [PERSON],яка повідомила, що є конс»єрж у будинку де проживала сім»я [PERSON] та [PERSON], що в її зміни була свідком уходів ввечері та приходів додому [PERSON] вночі, яку підвозити на автомобілях, яка була гарно вдягнута. Вказувала на конфлікт, який стався між [PERSON] та матр»ю [PERSON], про що вона дізналася від останньої. В судовому засіданні була допитана свідок [PERSON]., яка повідомила, що є конс»єрж у будинку де проживала сім»я [PERSON] та [PERSON], що в її зміни була свідком уходів ввечері та приходів додому [PERSON] вночі, яку підвозити на автомобілях, яка була гарно вдягнута. Вказувала на конфлікт, який стався між [PERSON] та матр»ю [PERSON], про що вона дізналася від останньої. Вказувала, що відповідач [PERSON] завжди забезпечував сім»ю, постійно заходив у будинок із пакетами та покупками. Вказувала, що скаржився на їх з [PERSON] сімейні відносини та намагався зберегти шлюб, що організовував туристичні поїздки за кордон та їздив разом із [PERSON], в цей час за їх донькою Варею наглядала няня. Вказувала, що часто бачила як приїздив батько [PERSON], також допомагав доглядати за [PERSON]. В судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON], який є батьком [PERSON], який повідомив, що добре ставився до своєї невістки [PERSON], доки вона не почала своїми діями руйнувати сім»ю з його сином, почала пізно приходити додому, був час коли через сварки із [PERSON], вона тривалий час не ночувала вдома, приходила лише вдень. Вказував, що перебуваючи ще у пологовому будинку, коли його онука [PERSON] знаходилася у реанімації після складних пологів, [PERSON] втікала із лікарні на деякий час для участі у телешоу «Голос країни», що на його думку є неприпустимим, коли донька її знаходилася у реанімації. Вказував, що [PERSON], вкрала його онуку та вивезла без відома батька дитини до м. Херсон до своїх батьків та продовжує дитину утримувати в себе та не дозволяє йому як діду та батьку дитини бачитися із донькою вже протягом десяти місяців. Вказував, що неодноразово він разом із сином приїздив до м. Херсон з метою побачити онуку, провідати, але батьки [PERSON] двері не відчиняли та дитину показали через вікно. Так стверджував, що один раз приїздили до м. Херсон за місцезнаходженням їх онуки та запрошували відео оператора, який мав зафіксувати, як [PERSON] чинити перешкоди та не надає їм спілкуватися із онукою та донькою [PERSON] Вказував, що вважає правомірним, якщо [PERSON] буде проживати разом із батьком в м. Києві, оскільки вона народилася у м. Києві, а її матір [PERSON], може приходити до неї у визначений час та брати участь у її вихованні та розвитку. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.2 ст.1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991р), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зі змісту ст. 150 СК України вбачається, що одним із основних батьківських обов»язків є обов»язок по належному вихованню дитини, прищеплення їй моральних цінностей, духовності, культури своєї нації. Саме батьки повинні навчити дитину формувати систему пріоритетів та ні в якому разі не дати їй спотворити існуюче світосприйняття. Батьки повинні виховувати особистість, яка б із повагою ставилася б до прав та свобод інших людей, любила б свою сім»ю та родину. Принципом Конвенції існує принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини. Відповідно до ст.142 СК України діти мають рівні права та обов»язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами та особисте виховання дитини, а потім згідно ч.2 цієї статті батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, а також згідно ч. 3 цієї статті батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які не суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов»язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Судом встановлено, що згоди між сторонами у справі про місце проживання не досягнуто, що малолітньої [PERSON], яка в даний час проживає з матір»ю у м. Херсон. Відповідно до ст. 160 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов»язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Особа, яка самочинно змінила місце проживання малолітньої дитини, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому, з ким вона проживала. ? Відповідно до ст.163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам. Із доказів поданих позивачем за зустрічним позовом до матеріалів справ не вбачається підстав для відібрання дитини від матері, оскільки це суперечить вимогам ст.154.155 СК України до ухвалення судом рішення та подія коли [PERSON], забрала доньку та виїхала до м. Харкова сталася під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Суд критично ставиться до таких дій [PERSON], яка як встановлено судом, своїми діями перешкоджає батьку дитини, приймати участь у вихованні та розвитку дитини. Судом із пояснень сторін у справі, свідків, та письмових доказів встановлено, що сторони у справі згідно їх стану здоров»я, моральних засад, та відповідальності перед дитиною, здатні в повній мірі піклуватися про свою доньку [PERSON], виховувати її, піклуватися про неї, забезпечувати її всім необхідним. Стони у справі не перебувають на обліку у лікарів психіатрів, та наркологів, недієздатними або обмежено дієздатними у встановленому судом порядку не визнані, мають стійкі соціальні зв»язки, доказів або обставин, які свідчили про неможливість батьками виховувати свою доньку Варю суду не надано. Протиправних дій або бездіяльності по відношенню до дитини, з боку сторін у справі судом не встановлено. Ураховуючи вік дитини, стан здоров»я дитини, несприятливі стосунки сторін у справ між собою, які доходять до психологічного тиску один до одного, з»ясування обставин між ними, також, що висвітлюється ними публічно на людях, та у ЗМІ, що на переконання суду унеможливлює одночасне спільне виховання їх доньки, що може негативно вплинути на психічний та психологічний стан дитини, та позбавлення або батьківського або материнського піклування та виховання у разі визначення місця проживання дитини з одним із батьків, суд вважає за доцільне визначити періодичне місце проживання [PERSON], [INFO] разом з мамою та татом за їх місцем проживання або перебування та встановлення графіку відвідувань дитини батьками, в той час коли дитина буде знаходитись з одним із батьків, що не суперечить Європейській Конвенції про здійснення прав дітей (1991р), вимогам ст. 160-162 СК України, а також інтересам самої дитини, та надасть час батькам для свого розвитку та росту, планування свого сімейного життя та робочого часу та часу для виховання та утримання своєї доньки. Зважаючи на те, що відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, зважаючи на те, що згідно ч.ч.1,2ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов»язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, суд дійшов висновку що основний та зустрічний позови необхідно задовольнити частково. На підставі наведеного,

Outcome: partial