Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до відповідача про розірвання шлюбу вказавши, що 21.06.2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції. У період спільного подружнього з відповідачкою проживання, відповідач народила двох дітей: доньку Карину та доньку Анну, які проживають разом з позивачем. Позов позивач мотивує тим, що сімейне життя з відповідачкою не склалося з причин різних поглядів на життя, спільне господарство не ведуть, кожен проживає окремо, вважає, що збереження шлюбу не можливе. Позивач до суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та справу розглянути без його участі. Відповідач надала суду заяву, згідно з якою позовні вимоги визнала та справу просила розглянути без її участі. За вказаних обставин, з урахуванням ст. 158 ЦПК України суд ухвалив здійснити розгляд справи на підставі наявних матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 червня 2006 року сторони зареєстрували шлюб в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 261, про що свідчить повторне свідоцтво про шлюб серії I-ОЛ № 084981 від 21.04.2015 року. Сімейне життя між сторонами не склалося з причин різних поглядів на життя, відсутності нормальних сімейних стосунків та взаємоповаги один до одного. Діти проживають разом з позивачем. Згідно з ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. На підставі ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи добровільність визнання відповідачем позову, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання позову. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved