Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення яким стягнути з Підприємства «Аргентум» Громадська організація «Науково дослідницьке об`єднання» на його користь заборгованості по заробітній платі 34\~582,43 грн., середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення та 5000,00 грн., як відшкодування нанесеної йому відповідачем моральної шкоди. Свої вимоги\~мотивує тим,\~що з\~05.01.2016р.\~по 31.10.2019р.\~перебував у\~трудових відносинах\~зпідприємством «Аргентум» Громадської організації «Науково-дослідницьке об`єднання». Під час знаходження у трудових правовідносинах з відповідачем, останнім було нараховано, але не виплачена позивачу заробітну плату у розмірі 34 582, 43 грн. 31.10.2019р. позивач був звільнений відповідачем за власним бажанням, однак заробітна плата не була йому виплачена. Крім цього, оскільки відповідач затримав виплату належної позивачу заробітної плати, на підставі ст.117 КЗпП України просить стягнути також середній заробіток за весь час затримки та моральну шкоду. Ухвалою від 30.01.2020 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачеві надавався п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, однак такий суду не було надано. У відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилися повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином за юридичною адресою місцезнаходження, причин неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не скерував, клопотання про відкладення не подавали. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідачів та ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відносно чого позивач не заперечив. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд встановив наступне. Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] (а.с.4), позивач працював на посаді чергового Підприємства «Аргентум» Громадська організація «Науково дослідницьке об`єднання» та 31.10.2019 р. звільнений з роботи за власним бажанням. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до довідки про доходи від 17.12.2019р. виданої відповідачем загальну сума доходу нарахована за період з 01.01.2019р. по 31.10.2019р. становить 34582, 43 грн. Жодного документального підтвердження про виплату вказаних коштів позивачу відповідач суду не представив, в зв`язку з чим суд, враховуючи вимоги позивача та представлені документи, вважає доведеним, що сума заборгованості по зарплаті становить 34582, 43 грн. Враховуючи вищенаведене, оскільки на день звільнення позивача відповідачем не проведено виплату всіх сум, що належать йому від підприємства, а також те, що відповідач не скерував відзив та не заперечив щодо суми яка підлягає стягненню, як нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, суд приходить до висновку, що такі є підставними та підлягають до задоволення, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 34582, 43 грн. Крім цього, відповідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Судом встановлено, що між сторонами відсутній спір про розмір належних позивачу при звільненні сум, однак виплата таких на час розгляду справи з вини відповідача не проведена, а тому суд приходить до висновку, що позивачем підставно заявлено вимогу про стягнення з відповідача середній заробіток за весь час затримки. Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як вбачається\~з матеріалів\~справи позивача\~звільнено 31\~жовтня 2019\~року.\~В день\~звільнення заборгованість\~підприємства по\~виплаті заробітної\~плати становила\~34582,\~43\~грн.\~Відповідно до\~довідки про\~доходи,\~за період\~що передував\~звільненню працівнику\~було нараховано\~заробітної плати\~у \~серпні \~4173,\~00\~грн.,\~в вересні\~4144,86\~грн.\~Станом на\~16\~березня 2020\~року,\~заборгованість по\~заробітній плату\~досі не\~виплачено. Розраховуємо заробітну\~плату за\~два місяці,\~які передують\~звільненню:\~4173,\~00\~грн.\~(серпень\~2019\~року)\~ +\~4144,86\~грн.\~(вересень\~2019\~року)\~=\~ 8317,86\~грн.\~Кількість робочих\~днів:\~21\~(серпень\~2019\~року)\~+\~21\~(вересень\~2019\~року)\~=\~42\~робочих днів.\~Отже,\~середньоденна заробітна\~плата =\~ 8317,86\~грн./\~42\~робочих днів\~=\~198\~грн.\~04\~коп. Таким чином середній заробіток час затримки розрахунку при звільненні з 01 листопада 2019 року по 16 березня 2020 року, становить 18 417,72 грн. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вищевказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що у зв`язку з невиплатою заробітної плати, позивач був позбавлений достатнього матеріального забезпечення, що заподіяло йому моральні страждання. Враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, ступеню вини відповідача, виходячи із принципу розумності та справедливості, відшкодування моральної шкоди оцінює у розмірі 5000 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Задовольняючи позовні вимоги, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 840, 80 грн, також враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, такий у розмірі у розмірі 840, 80 грн слід стягнути на корить держави

Outcome: approved