Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовною заявою до Казенного підприємства «Кіровгеологія» про стягнення боргу по заробітній платі, середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що з січня 1972 року по 01.08.2013 року працював на різних посадах в Геологорозвідувальній експедиції №37 Казенного підприємства «Кіровгеологія», але при звільненні, відповідач не здійснив йому повного розрахунку по заробітній платі. Вважаючи, що відповідачем порушено його право на отримання заробітної плати, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, яка складає 14857,95 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 12161,21 грн. Крім того позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 1000 грн. Представник позивача до суду з`явився, позовні вимоги підтримав та посилаючись на викладені в позові обставини просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних матеріалів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає , що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З січня 1972 року по 01.08.2013 року позивач працював на різних посадах в Геологорозвідувальній експедиції №37 Казенного підприємства «Кіровгеологія», про що свідчать записи у трудовій книжці позивача, але при звільненні, відповідач не здійснив йому повного розрахунку по заробітній платі. Відповідно до наказу №64- к від 01.08.2013 року Геологорозвідувальної експедиції №37 КП «Кіровгеологія» позивача звільнено у зв'язку з виходом на пенсію. Загальна сума заборгованості із заробітної плати перед позивачем складає 14857,95 грн., що підтверджується довідкою відповідача №9/362 від 19.12.2013 року. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з довідкою відповідача №11/365 від 19.12.2013 року середньомісячна заробітна плата позивача складає 2597,60 грн., середня кількість робочих днів за липень - серпень 2013 року становить 22 робочих дня, середньоденний заробіток позивача складає 118,07 грн.,кількість робочих днів з 02 серпня по 25 грудня 2013 року становить 104 дні. Таким чином сума середнього заробітку за чса затримки розрахунку складає -( 104 дні х 118.07) - 12161,21 грн. Моральну шкоду у сумі 1 000,00 грн., позивач обґрунтовує душевними стражданнями, проте позивачем не зазначено з яких міркувань він виходив визначаючи розмір моральної шкоди. Відповідно до ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, статтею 115 цього Кодексу передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних дів. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Враховуючи викладене суд вважає за можливе повністю задовольнити вимогу щодо стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та враховуючи принцип розумності і справедливості частково задовольнити позовну вимогу в частині моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати по справі в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і ст. ст. 94, 115, 116, КЗпП України, ст.23 ЦК України, п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: partial