Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

Позивач звернувся 01 серпня 2019 року до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з моменту припинення спільного проживання сторін у справі Відповідачка постійно стає ініціатором непорозумінь щодо прийняття участі Позивача у вихованні сина - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] створюються штучні перешкоди Позивачу на шляху нормального спілкування з сином, висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 12 липня 2019 року про розгляд спору між батьками з питань виховання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та встановлення порядку участі батька - [PERSON] у вихованні сина № 1898/01-20, [PERSON] не виконується. Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 05 серпня 2019 року, надано Відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачка відповідним правом не скористалась, 11 грудня 2019 року звернувшись до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2019 року про відкриття провадження по цивільній справі. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року апеляційна скарга [PERSON] була повернута у зв`язку зі зловживанням нею своїми процесуальними правами шляхом штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій, виключення можливості апеляційного оскарження ухвали про відкриття провадження окремо від рішення суду. 26.02.2020 року справу було повернуто до Малиновського районного суду м. Одеси для продовження розгляду. 11 березня 2020 року [PERSON] повторно буда подана апеляційна скарга на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2019 року про відкриття провадження по цивільній справі, для розгляду якої до Одеського апеляційного суду були направлені виділені матеріали справи. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31 березня 2020 року матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні шляхом визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею - повернуто до Малиновського районного суду м. Одеси. Ухвалою суду від 12 березня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11 березня 2020 року № 211 з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року встановлено з 12 березня до 3 квітня 2020 року на усій території України карантин. Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» від 25 березня 2020 року № 239 карантин було продовжено до 24 квітня 2020 року. 11 березня 2020 року Рада суддів України також звернулася з листом до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін. У зв`язку з цим 06 квітня 2020 року від представника Позивача - адвоката Колеснікова І.Л. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторін, у якому зазначено, що позовні вимоги підтримуються ним у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином, про причини неявки у судове засідання суду не повідомила. Представник органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності третьої особи з урахуванням висновку органу опіки та піклування, наданих пояснень та інтересів дитини. Дослідивши матеріали справи, враховуючи встановлення Одеським апеляційним судом в ухвалі від 20 лютого 2020 року феномену зловживання [PERSON] своїми процесуальними правами, ухилення нею без поважних причин від надання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк, суд з урахуванням наявних матеріалів справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволеною з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 вересня 2014 року між Позивачем та Відповідачем Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 505. Від цього шлюбу Позивач та Відповідач мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2019 року у справі № 521/14768/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між ними, зареєстрований 26 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 505 від 26 вересня 2014 року, було розірвано. Рішення законної сили не набрало у зв`язку з його оскарженням в апеляційному порядку. З моменту звернення Відповідачки у вересні 2017 року до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу сторони припинили спільне проживання, ведення спільного господарства та проживають окремо. Дитина - [PERSON] , [INFO] залишилася проживати разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На підставі показань Позивача судом встановлено, що з моменту припинення спільного проживання сторін у справі [PERSON] не може без перешкод спілкуватися з дитиною - [PERSON] , [INFO] , брати участь у його вихованні у зв`язку з чим у січні 2019 року звернувся до Служби у справах дітей Одеської міської ради для отримання висновку органу опіки та піклування про розгляд спору між батьками з питань виховання малолітньої дитини та встановлення порядку участі батька у вихованні сина. У заяві, яка у подальшому 21 березня 2019 року була уточнена, Позивач просив встановити наступний порядок його участі у виховання дитини: -Щосуботи з 9 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. зустрічі на окремій території за місцем проживання батька та в загальнодоступних місцях без присутності матері. -У випадку неможливості у суботу - в неділю з 9 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. зустрічі на окремій території за місцем проживання батька та в загальнодоступних місцях без присутності матері. -Кожні перші та треті вихідні місяця з 9 год. 00 хв. суботи до 19 год. 00 хв. неділі зустрічі на окремій території за місцем проживання батька та в загальнодоступних місцях без присутності матері. -Щорічний спільний відпочинок протягом двох днів з 9 год. 00 хв. одного дня по 19 год. 00 хв. наступного дня, на осінніх шкільних канікулах, на умовах організаційного відпочинку, на окремій території за місцем проживання батька та в загальнодоступних місцях, за попередньою домовленістю між батьками, без присутності матері, зі збереженням звичайного для дитини режиму дня, за згодою дитини та з урахуванням стану ї ї здоров`я. -Щорічний спільний відпочинок протягом двох днів з 9 год. 00 хв. одного дня по 19 год. 00 хв. наступного дня, на зимових шкільних канікулах, на умовах організаційного відпочинку, на окремій території за місцем проживання батька та в загальнодоступних місцях, за попередньою домовленістю між батьками, без присутності матері, зі збереженням звичайного для дитини режиму дня, за згодою дитини та з урахуванням стану її здоров`я. -Щорічний спільний відпочинок протягом двох днів з 9 год. 00 хв. одного дня по 19 год. 00 хв. наступного дня, на весняних канікулах, на умовах організаційного відпочинку, на окремій території за місцем проживання батька та в загальнодоступних місцях, за попередньою домовленістю між батьками, без присутності матері, зі збереженням звичайного для дитини режиму дня, за згодою дитини та з урахуванням стану її здоров`я. -Щорічний спільний відпочинок протягом двох тижнів в один із літніх місяців, на окремій території за місцем проживання батька та в загальнодоступних місцях, за попередньою домовленістю між батьками, без присутності матері, зі збереженням звичайного для дитини режиму дня, за згодою дитини та з урахуванням стану її здоров`я. -Побачення у святкові дні та день народження дитини за угодою сторін у присутності матері дитини. -Безперешкодне спілкування без обмеження у часі батька з сином за допомогою телефонного та інших засобів зв`язку. -Побачення у інші дні за погодженням з матір`ю дитини. 12 липня 2019 року органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради було складено висновок про розгляд спору між батьками з питань виховання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та встановлення порядку участі батька - [PERSON] у вихованні сина № 1898/01-20, яким затверджено наступний порядок участі батька у вихованні малолітнього сина: 1. перебування дитини з батьком щотижня у суботу з 9.00 год. до 19.00 год. за попередньою домовленістю батьків; 2. перебування дитини з батьком щорічно у день народження дитини та святкові дні, за попередньою домовленістю батьків. Затверджений даним висновком порядок участі Позивача у вихованні малолітнього сина сформульований саме таким чином у зв`язку з неможливістю встановити ставлення матері до зустрічей [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Як встановлено судом, у процесі досудового врегулювання спору між батьками органом опіки та піклування щодо спільної участі у вихованні малолітньої дитини, [PERSON] систематично ухилялася від проведення зустрічей зі спеціалістом Служби у справах дітей Одеської міської ради для з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору, лише через п`ять місяців з моменту звернення Позивача до Служби у справах дітей Одеської міської ради, а саме 13 травня 2019 року надала власні пояснення щодо звернення [PERSON] із заявою про встановлення порядку участі батька у вихованні малолітнього сина, ухилялася від участі у засіданнях комісії з питань захисту прав дітей Малиновської районної адміністрації ОМР щодо розгляду заяви Позивача, призначених на 12 червня 2019 року, 26 червня 2019 року, 12 липня 2019 року, що свідчить про створення Відповідачкою реальних перешкод Позивачу у спілкуванні з дитиною та її виховані. Судом встановлено, що Відповідачка продовжує ухилятися від виконання висновку органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 12 липня 2019 року про розгляд спору між батьками з питань виховання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та встановлення порядку участі батька - [PERSON] у вихованні сина № 1898/01-20, оскільки не допустила Позивача, який прибув за адресою проживання сина разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] до зустрічі з дитиною - [PERSON] , [INFO] , 20 липня 2019 року о 10 год. 00 хв., 27 липня 2019 року о 11 год. 00 хв., що підтверджується актами про встановлення факту відмови матері у забезпеченні зустрічі батька з дитиною, підписаним свідком [PERSON] . Судом з пояснень представника органу опіки та піклування також встановлено, що 18 листопада 2019 року, 15 лютого 2020 року та 22 лютого 2020 року органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 5. ст. 184 КУпАП відносно [PERSON] щодо невиконання висновку органу опіки та піклування від 12.07.2019 № 1898/01-20. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Частиною 1 ст. 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Так, ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У ст. 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Крім того, відповідно до ст.ст. 2, 4 Конвенції Ради Європи про контакт з дітьми від 5.05.2003 року № ETS№192, яка ратифікована Україною 20.09.2006 року, дитина та той з батьків, який проживає окремо від неї, мають право на спільне перебування протягом обмеженого періоду чи регулярні зустрічі. Відповідно до ст. 153 СК України батьки та дитина мають право на спілкування, яке повинно здійснюватися безперешкодно. Тобто ніхто не може чинити перешкоди у спілкуванні батьків та дітей, крім випадків, коли таке спілкування негативно впливатиме на дитину та її інтереси. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 142 СК України зазначає, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Виходячи з комплексного тлумачення цитованих положень міжнародно-правових актів та актів національного законодавства питання виховання дитини вирішують батьками спільно, Позивач зобов`язаний брати участь у вихованні своєї дитини і має право на особисте спілкування з сином, а Відповідач - [PERSON] , та інші особи не мають права перешкоджати [PERSON] спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Отже, із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини, якій має забезпечуватися можливість спілкування з обома батьками, особливо з тим, хто проживає окремо. Аналогічна позиція сформульована практикою Європейського суду з прав людини. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Отже, у зв`язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону судам загальної юрисдикції у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні. Розглядаючи справу «Бондар проти України» ЄСПЛ у рішенні від 17 грудня 2019 року наголосив, що взаємне задоволення батьків та дитини від присутності одне одного є основним елементом «сімейного життя» у значенні ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, від посягання на яке повинні утримуватися всі особи, у тому числі й той з батьків, з яким проживає дитина. Для забезпечення захисту від даних посягань на національному рівні мають бути передбачені ефективні способи захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 19 СК України у випадках, передбачених кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Таким випадком є, зокрема, визначення порядку участі одного з батьків у вихованні дитини. Як передбачено ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування аналізує відомості, одержані у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на інші документи, які стосуються справи, й подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки і піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Оцінивши у сукупності надані докази, заслухавши пояснення представників Позивача, безпосередньо [PERSON] , органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, враховуючи механізм прийняття висновку про розгляд спору між батьками з питань виховання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] № 1898/01-20 від 12 липня 2019 року, його невиконання Відповідачкою, наявність конфлікту між батьками та неможливість самостійно дійти згоди щодо спільної участі у вихованні дитини, а також наявність перешкод, які Відповідачка чинила батьку у спілкуванні з дитиною, суд доходить висновку про недоцільність врахування висновку органу опіки і піклування при визначенні способу участі Позивача у виховані дитини - [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з нею з метою усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її виховані, з огляду на його невідповідність якнайкращим інтересам дитини. Суд зауважує, що у запропонованому органом опіки та піклування порядку участі батька у вихованні сина відсутня вказівка на проведення зустрічей Позивача з сином - [PERSON] , [INFO] без присутності матері, що доцільно врахувати оскільки особисті конфліктні відносини між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, спричиняти на неї негативний вплив. Суд також враховує практику ЄСПЛ, сформульовану при вирішенні справи «BEGOVIЖ v. CROATIA» (рішення від 13 червня 2019 року), щодо ґрунтування визначення адекватності вжитих заходів щодо забезпечення участі батька у вихованні дитини на швидкості їх виконання. Суд доходить висновку, що з огляду на вік дитини, набуття нею найближчим часом статусу здобувача освіти та забезпечення права обох батьків на рівну участь у її вихованні, запропонований органом опіки та піклування порядок участі батька у вихованні сина, не враховує зміну режиму дня дитини та бажання батька приймати участь, у т.ч. й у сприянні належного навчання сина. При цьому суд зауважує, що наявність у батька права звернутися з заявою про корегування порядку його участі у вихованні сина не може вважатися обґрунтованим виправданням визначення надто обмежених способів участі Позивача у розвитку дитини оскільки проходження часу може мати непоправні наслідки для відносин між заявником та його сином і може призвести до фактичного визначення справи. Суд доходить висновку про можливість визначення порядку участі батька у вихованні дитини з урахуванням пояснень органу опіки і піклування у обсязі, запропонованому Позивачем, що буде відповідати інтересам [PERSON] , [INFO] , які мають пріоритет над інтересами батьків, забезпечить реалізацію бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином, яке буде корелюватися з відповідними інтересами матері дитини, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування малолітньої дитини з батьком відповідає її інтересам. При цьому суд зауважує, що повне врахування запропонованого Позивачем порядку участі батька у вихованні сина буде порушувати закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні. Суд також зазначає, що дитина може спілкуватися та проводити час з батьком і в іншій час за домовленістю батьків. Аналогічна позиція сформульована Верховним Судом у справі № 753/15487/18 (постанова від 11 грудня 2019 року). На підставі викладеного,

Outcome: partial