Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, після смерті матері. Свої вимоги мотивує наступним. [INFO] померла його баба, після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку. Він є єдиним спадкоємцем після смерті баби, однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з огляду на те, що сертифікат видано сільською радою, а не районною державною адміністрацією. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності, позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає та просить розгляд справи проводити без його участі. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Згідно сертифікату, [PERSON] належало право на земельну частку (пай), загальною площею 3,9900га, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості,. [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть. Позивач є онукою покійної [PERSON] та до дня її смерті проживав разом з нею в с.Лешків Сокальського району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про одруження та довідкою №89/02-21 від 28.02.2018р. В силу ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 п. г ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Статтею 549 ЦК Української РСР (1963р.) регламентовано, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у володіння або управління спадковим майном. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем після смерті матері, батька та тітки, постійно проживала з ними на час смерті та вступила у фактичне володіння спадковим майном. В той же час, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. За таких підстав, позивач має право на спадкування права на земельну ділянку.

Outcome: approved