Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивачем [PERSON] подано до суду позов до відповідачів: Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області та Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області про скасування розпорядження голови органу виконавчої влади, свідоцтва про право власності та скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги мотивуються тим, що особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Якщо право власності на земельну ділянку набуто на підставі незаконного рішення органу державної влади, то документ, який підтверджує право власності на земельну ділянку, підлягає визнанню недійсним. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав письмову заяву про проведення судового засідання у його відсутність, просить задовольнити позовні вимоги до Березівської сільської ради та Устинівської районної державної адміністрації про скасування розпорядження голови органу виконавчої влади, свідоцтва про право власності та скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. У судове засідання представник відповідача Березівської сільської ради Неспельська Наталія Анатоліївна не з`явилася, подала письмову заяву про проведення судового засідання у відсутність представника, відсутні заперечення проти позову [PERSON] про скасування розпорядження голови органу виконавчої влади, свідоцтва про право власності та скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. У судове засідання представник відповідача Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області не з`явився, про день та час судового засідання повідомлений, заяви про відкладення, проведення судового засідання у відсутність представника чи про причини неявки не подано. Ознайомившись з матеріалами справи, судом встановлено наступні обставини. Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно ст.131 ЗК України, громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. У справі за заявою прокурора Устинівського району Кіровоградської області в інтересах Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області про визнання спадщини відумерлою судом постановлено судове рішення, яке набрало законної сили в установленому законом порядку. Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 08 травня 2012 року визнано спадщину [PERSON] , який помер [INFO] - земельну ділянку, площею 8.31 га на території Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області - відумерлою. Спадщину [PERSON] , який помер [INFO] передано у власність територіальної громади в особі Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. Розпорядженням голови Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області за №339-р від 27 липня 2012 року, відповідно до рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 08 травня 2012 року, земельну ділянку, площею 8.31 га на території Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області передано у власність територіальної громади в особі Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. Статтею 125, ч.1 ст.126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Згідно ч.4 ст.334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. На підставі розпорядження Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області за №339-р від 27 липня 2012 року та рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 08 травня 2012 року проведено державну реєстрацію права власності за Березівською сільською радою Устинівського району Кіровоградської області на земельну ділянку площею 8.31 га, кадастровий номер: 3525881200:02:000:0400, розташованої на території Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, дата державної реєстрації: 18 березня 2015 року; індексний номер: 35379423. Постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Кропивницького апеляційного суду від 07 серпня 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Скасовано рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 08 травня 2012 року. В задоволенні заяви прокурора Устинівського району Кіровоградської області в інтересах Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області про визнання спадщини відумерлою відмовлено. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до глави 16 Цивільного Кодексу України правочин може бути визнано недійсним з підстав, визначених законом. У разі визнання недійсним правочину може бути визнано недійсним і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно. Таким чином, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Згідно зі ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Абзацом 2 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за №7 від 16 квітня 2004 року передбачено, що виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87, 90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143, 146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. У постанові Верховного Суду України від 22 травня 2013 року (справа № 6-33цс13) зазначено висновок про те, що судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (1218 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). [PERSON] заповітним розпорядження від 08 серпня 2008 року вчинено особисте розпорядження на випадок смерті та призначено спадкоємцем за заповітом [PERSON] на спадкове майно - на земельну ділянку, площею 8.31 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. Заповіт [PERSON] нотаріально посвідчено секретарем Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області Л.М. Діжевською. Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за заповітним розпорядженням [PERSON] від 08 серпня 2008 року відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, так як заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Кропивницького апеляційного суду від 07 серпня 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Скасовано рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 08 травня 2012 року. В задоволенні заяви прокурора Устинівського району Кіровоградської області в інтересах Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області про визнання спадщини відумерлою відмовлено. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Таким чином, на підставі судового рішення апеляційної інстанції та відповідно до ст.1225 ЦК України, [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом, набуває право власності на земельну ділянку, яка переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення). Статтею 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ч.1 ст.43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду. Відповідно до ст.50 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, акти інших посадових осіб, які призначаються ними, можуть бути оскаржені в судовому порядку відповідно до закону. Частиною 1 ст. 393 ЦК України визначено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Представник відповідача Березівської сільської ради Неспельська Наталія Анатоліївна подала до суду письмову заяву про проведення судового засідання у відсутність представника, відсутні заперечення проти позову [PERSON] в частині до Березівської сільської ради про скасування розпорядження голови органу виконавчої влади, свідоцтва про право власності та скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню. Статтею 396 ЦК України визначено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У правовій позиції, висловленій у постанові від 19 червня 2013 року у справі № 6-57цс13 Верховний суд України зазначив, що ст.140 ЗК України встановлено перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку для випадків, коли право власності набуто в установленому законом порядку. На підставі матеріалів цивільної справи встановлено, що земельна ділянка передана у власність органу місцевого самоврядування з порушенням вимог законодавства. Якщо право власності на земельну ділянку набуто на підставі незаконного рішення органу державної влади, то документ, який підтверджує право власності на земельну ділянку, підлягає визнанню недійсним без врахування вимог ст.140 ЗК України. Таким чином встановлено, що [PERSON] , право спадкування за заповітом якого було порушено, скористався конкретним способом захисту свого права та на підставі чого судом проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав шляхом визнання недійсним та скасування розпорядження голови органу виконавчої влади, свідоцтва про право власності та скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав). Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що уразі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. При встановлених обставинах, позовні вимоги [PERSON] до Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області та Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області про скасування розпорядження голови органу виконавчої влади, свідоцтва про право власності та скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. За заявою позивача [PERSON] у справі судові витрати не стягуються (не відшкодовуються) на її користь з другої сторони.

Outcome: approved