Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивачем [PERSON] заявлені вимоги про поновлення її на роботі на посаді прибиральника службових приміщень Ніжинської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів №12 Ніжинської міської ради та стягнення 16449 грн. 48 коп середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 02 грудня 2017 року по 14 травня 2018 року. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач з 04 квітня 2014 року працювала на вищезазначеній посаді, 29 листопада 2017 року незаконно звільнена з роботи з посиланням на систематичне невиконання своїх посадових обовязків, звільнення здійснене з мотивів особистої неприязності до неї зі сторони директора школи [PERSON], посадові обовязки позивачем виконувались сумлінно, остання не викликалась на засідання профспілкого органу щодо надання дозволу на її звільнення. У відзиві на позов від 10 січня 2018 року директор Ніжинської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів №12 Ніжинської міської ради Чернігівської області [PERSON] просить відмовити у задоволені позову, з посиланням на те, що позивач систематично, без поважних на те причин, не виконувала обовязків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, через що 21 квітня 2017 року була притягнута до дисциплінарної відповідальності і їй було оголошено догану за порушення трудової дисципліни та неналежне виконання своїх посадових обовязків. В поясненнях щодо позову від 08 лютого 2018 року представник третьої особи Управління освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області Крапивянський С.М. вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити з посиланням на те, що наказ про звільнення відповідача [PERSON] є законним, оскільки останньою неодноразово порушувалась Посадова інструкція та трудова дисципліна без поважних на те причин, що підтверджується актами та доповідними записками працівників навчального закладу. У відповіді на відзив від 12 лютого 2018 року представник позивача адвокат [PERSON] зазначає, що відповідно до посадової інструкції позивач повинна прибирати закріплені за нею службові приміщення, відповідачем не надані докази про закріплення за позивачем службових приміщень, враховуючи те, що в штатному розписі навчального закладу не одна посада прибиральника; відповідачем не надано доказів систематичного порушення трудової дисципліни, відсутні пояснення, акти та інша можлива фіксація порушення позивачем трудової дисципліни; в актах та доповідних записках відсутні посилання з відповідними доказами, за яке саме порушення, відповідно до вимог ст.149 КЗпП України звільнено позивача; позивач під час виконання трудових обов»язків отримала трудове каліцтво та втрату працездатності, у зв»язку з чим не могла в повній мірі виконувати свої посадові обов»язки, що не враховано відповідачем. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов, пояснивши, що під час виконання трудових обов»язків у школі №12 01 березня 2017 року отримала трудове каліцтво, стала інвалідом 3 групи. Директор [PERSON] до неї відноситься прискіпливо, звільнила без будь-яких пояснень без засідання профкому. На засідання профкому її, як члена профспілки, не викликали і не повідомляли, про акти нічого не знає, про їх існування дізналась після отримання відзиву. Після отримання інвалідності в усній формі зверталась до директора [PERSON] щодо полегшення роботи, в даний час вона не працює. Дана позиція підтримана в судовому засіданні представником позивача адвокатом [PERSON], який також пояснив, що позивач звільнена незаконно, докази щодо систематичності порушень відсутні, відповідачем не конкретизовані приміщення, які закріплені за позивачем. Оспорений наказ не містить відомостей про конкретне порушення, яке стало причиною для звільнення. Позивач отримала трудове каліцтво і як інвалід 3 групи потребує полегшеної праці. У школі наявні 2,025 ставки прибиральника, з яких 0,25 ставки закріплені за бібліотекарем, яка взагалі не виконувала обов»язки прибиральника, у зв»язку з чим позивач, яка втратила 40% працездатності, працювала більше за одну ставку. Позивача не запрошували на засідання профспілки. У школі наявна посада сторожа. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що звільнення позивача, яка раніше притягувалась до дисциплінарної відповідальності, є законним, остання неналежно виконувала свої посадові обов»язки, дані порушення не пов»язані із станом здоров»я позивача. Третя особа-директор Ніжинської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів №12 Ніжинської міської ради Чернігівської області [PERSON] в судовому засіданні вважала за необхідне у задоволенні позову відмовити, пояснивши, що позивач, як прибиральник, повинна прибирати 500 кв.м., остання систематично не виконувала свої обов»язки щодо прибирання приміщень, про що були складені неодноразово акти. Позивачу, як інваліду, пропонувалась посада двірника, на що остання відмовилась, інші полегшені роботи відсутні. Посада сторожа є матеріально відповідальною. Профспілковим органом наданий дозвіл на звільнення позивача, яка запрошувалась на засідання. У школі наявні 2,25 ставки прибиральника, позивач виконувала одну ставку, іншу одну ставку виконував інший прибиральник, 0,25 ставки-за сумісництвом бібліотекар школи. Представник третьої особи-Управління освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області [PERSON] в судовому засіданні вважав за необхідне у задоволенні позову відмовити, пояснивши, що позивач систематично не виконувала свої обов»язки щодо прибирання приміщень, про що були складені неодноразово акти, наявна інвалідність позивача не звільняє останню від виконання трудових обов»язків, позивач не зверталась щодо полегшення праці, процедура звільнення позивача дотримана, підстав для перенесення засідання профспілки у зв»язку з неявкою позивача не було, оскільки остання сповіщена про засідання. Представник третьої особи-первинної профспілкової організації Ніжинської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів №12 Ніжинської міської ради Чернігівської області [PERSON] в судовому засіданні вважала за необхідне у задоволенні позову відмовити, пояснивши, що позивач систематично не виконувала свої обов»язки щодо прибирання приміщень, позивач, яка запрошувалась на засідання профспілки, на засідання прийти і надати пояснення відмовилась, профспілкою надана згода на звільнення позивача, про результати розгляду позивача повідомляли. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є вчителем мистецтва школи №12, належний клас не був прибраний, [PERSON] вказувала, що не встигла, були неодноразові доповідні, робота прибиральника важка, до квітня 2017 року проблем із прибиранням не було, позивач була інвалідом, фактично було 2 прибиральника. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є вчителем школи №12, в класі було неодноразово не прибрано, про що були претензії до [PERSON] і неодноразові доповідні, неприязні відносини із позивачем відсутні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є педагогом-організатором школи №12, класи були неодноразово не прибрані, керівництво школи неодноразово викликало [PERSON] для з»ясування причин, наявне зухвале, недбале відношення позивача до виконання своїх обов»язків, у корпусі школи на вул.Франко працювала тільки [PERSON]. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Право на працю є основним конституційним правом громадян України. [PERSON] ст.43 Конституції України право на працю визнається за кожною людиною і становить собою можливість заробляти на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується. Відповідно до ст.2 КЗпП України державою забезпечується право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Стаття 21 КЗпП України закріплює рівність трудових прав громадян України. За приписами ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Спір про звільнення - це спір за заявою про поновлення на роботі, при розгляді якого підлягає з»ясуванню, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Виходячи із норм чинного законодавства, для розірвання трудового договору за підставою, що міститься у п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, необхідними є такі умови: порушення має стосуватися лише тих обов'язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; належним чином зафіксований факт протиправного винного невиконання або неналежного виконання працівником трудових обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку; невиконання трудових обов'язків мало систематичний характер; до працівника раніше протягом року вже застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення. Для застосування цієї підстави розірвання трудового договору важливим є невиконання працівником обов'язків, передбачених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. При цьому не може вважатися порушенням трудової дисципліни невиконання обов'язків, які виходять за межі трудових або не випливають з трудового договору. Цю підставу не можна застосовувати до працівника, який відмовився виконати незаконне розпорядження роботодавця, або за відмову виконання роботи, яка не входить до кола його посадових обов'язків, а також за дії, що не пов'язані з виконанням службових обов'язків. Також повинний враховуватись ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Відповідно до ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених, зокрема п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порядку ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем по справі є [PERSON], [INFO], яка згідно наказу Ніжинської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів №12 Ніжинської міської ради Чернігівської області (код ЄДРПОУ 26467971) від 07 квітня 2014 року прийнята на посаду прибиральниці службових приміщень. [PERSON] посадової інструкції №28 прибиральника службових приміщень Ніжинської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів №12 прибиральник службових приміщень підпорядкований безпосередньо директору школи; головне призначення-підтримка належного санітарного стану і порядку на закріпленій за ним ділянці; обов»язки, зокрема, прибирання закріплених за ним службових та навчальних приміщень школи (класів, кабінетів, коридорів, сходів, санвузлів, туалетів, тощо); прибирання пилу, підмітання та миття підлоги, віконних рам та скла, меблів та килимових виробів, очищення урн від паперів і промивання їх дезинфікуючим розчином, збирання сміття та його віднесення до смітнику у дворі, очищення та дезинфікація унітазів, раковин; догляд за шкільними клумбами; прибиральник працює в режимі нормованого робочого дня за графіком, складеним виходячи з 40-годинного робочого тижня і затвердженим директором школи. Докази на підтвердження закріплених за [PERSON], як прибиральником, службових та навчальних приміщень, графіку роботи,-учасниками справи суду не надані. [PERSON] інспекційного відвідування Управління Держпраці у Чернігівській області від 12 січня 2018 року №25-02-015/0004-відповідно до наданого розподілу площі між прибиральницями від 01 вересня 2016 року за [PERSON] закріплено по вул. Франка, 22,-499,4 кв.м, протягом 2016-2017 років остання прибирала-437,8 кв.м; посада прибиральника приміщень вводиться із розрахунку 0,5 посади на кожні 250 кв.м. площі, яка прибирається. Відповідно до пенсійного посвідчення від 22 березня 2017 року позивач [PERSON] є інвалідом 3 групи, трудове каліцтво, термін дії до 31 березня 2018 року. [PERSON] довідки МСЕК від 01 березня 2017 року останній протипоказана важка фізична праця і тривале перебування на ногах, наявні потреби у медичній та соціальній допомозі-лікування за наслідками травми, в тому числі, реабілітаційний центр, санаторно-курортне лікування, палиця, ступінь втрати працездатності-40% з 01 березня 2017 року. Вказані обставини учасниками справи не заперечуються. Статтею 6 Закону України «Про охорону праці» визначено, що працівника, який за станом здоров'я відповідно до медичного висновку потребує надання легшої роботи, роботодавець повинен перевести за згодою працівника на таку роботу на термін, зазначений у медичному висновку, і у разі потреби встановити скорочений робочий день та організувати проведення навчання працівника з набуття іншої професії відповідно до законодавства. Відповідно до ст.25 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи та організації, фізичні особи, які використовують найману працю, створюють безпечні і не шкідливі для здоров'я умови праці, вживають заходів до запобігання інвалідності та відновлення працездатності інвалідів. У разі працевлаштування інвалідам забезпечують розумне пристосування робочих місць. В судовому засіданні встановлена відсутність застосування відповідачем вищезазначенийх норм законодавства щодо [PERSON], яка з 01 березня 2017 року втратила 40% працездатності, є інвалідом 3 групи, останній протипоказана важка фізична праця і тривале перебування на ногах. В порядку ст.ст.148, 149 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Наказом від 21 квітня 2017 року №17 [PERSON] оголошено догану за порушення трудової диципліни та неналежне виконання своїх посадових обов»язків-вихід на роботу із запізненням, залишення дезинфікуючого розчину з порушенням встановлених вимог, невиконання розпорядження директора щодо прибирання актової зали, неналежне прибирання приміщення школи. Даний наказ станом на час розгляду справи є чинним. [PERSON]: акту №11 від 20 листопада 2017 року-Белицька Л.В. не виконала вказівку директора школи [PERSON] від 20 листопада 2017 року (13-25 год.) про прибирання актового залу, пояснення [PERSON]-не встигла; акту №12 від 21 листопада 2017 року в 08-15 год.-не прибрана вчительська кімната та 9 клас; акту №13 від 22 листопада 2017 року-Белицька Л.В. була відсутня на роботі 22 листопада 2017 року; доповідної від 21 листопада 2017 року вчитель [PERSON] зазначає про відсутність прибирання класу в 07-55 год.-грязна підлога, крейда під дошкою розвезена по підлозі, вся підлога сірого кольору. Відповідно до: пояснення від 10 жовтня 2017 року [PERSON] зазначає, що погано помила підлогу тому, що «...у мене нема голови і ногі, і погані тряпки...»; пояснення від 22 листопада 2017 року [PERSON] зазначає, що є інвалідом, має втрату працездатності на 40% і має право на полегшену працю, [PERSON] вимагає від неї незаконно прибирання на 100%, не прибрала вчительську з причин хворобливого стану, директор не відпустила її до лікаря; пояснення від 23 листопада 2017 року [PERSON] зазначає про її відсутність на роботі у зв»язку з тим, що не зрозуміла директора [PERSON], вважала, що її звільнили, вона відвідувала лікаря. Протоколом засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації Ніжинської ЗОШ І-ІІ ступенів №12 надана згода на розірвання трудового договору з прибиральницею службових приміщень [PERSON] на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов»язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Наказом від 29 листопада 2017 року №64 до [PERSON], як прибиральниці службових приміщень Ніжинської ЗОШ І-ІІ ступенів №12, застосований захід дисциплінарного стягнення-звільнення (п.2 ч.1 ст.147 КЗпП України). Підстави: наказ від 21 квітня 2017 року №17 «Про порушення трудової дисципліни та неналежне виконання своїх посадових обов»язків прибиральниці [PERSON]В.»; акт №8 від 25 квітня 2017 року; наказ від 25 квітня 2017 року №48 «Про дотримання санітарно-гігієнічних вимог прибиральницею [PERSON]В.»; акт №9 від 25 квітня 2017 року; акт №10 від 27 квітня 2017 року; доповідні вчителів від 10 травня 2017 року, 11 травня 2017 року, 08 вересня 2017 року, 26 вересня 2017 року, 10 жовтня 2017 року, пояснення [PERSON] від 10 жовтня 2017 року; акт №11 від 20 листопада 2017 року; доповідні вчителів від 21 листопада 2017 року; акт №12 від 21 листопада 2017 року; пояснення [PERSON] від 21 листопада 2017 року, 23 листопада 2017 року; акт №13 від 22 листопада 2017 року. Звільнено [PERSON] з посади прибиральниці службових приміщень за систематичне невиконання без поважних причин обов»язків, покладених на неї договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку (п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України). Здійснено на день звільнення з [PERSON] повний розрахунок та видачу трудової книжки. Відомості про дату ознайомлення [PERSON] з даним наказом відсутні. Відповідний запис про звільнення позивача [PERSON] у трудовій книжці останньої вчинений 01 грудня 2017 року. Звільнення з даної підстави може бути проведено в порядку ст.43 КЗпП України лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Докази щодо розгляду первинною профспілковою організацією Ніжинської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів №12 Ніжинської міської ради Чернігівської області подання директора школи щодо надання згоди на розірвання трудового договору з [PERSON] у присутності останньої, чи за наявності її письмової заяви, відкладення та повторного розгляду-відсутні. За таких обставин вимоги ст.43 КУпАП не дотримані. Як зазначено вище позивач [PERSON] з 01 березня 2017 року втратила 40% працездатності, є інвалідом 3 групи, останній протипоказана важка фізична праця і тривале перебування на ногах. Статтею 170 КЗпП України визначено, що працівників, які потребують за станом здоров'я надання легшої роботи, власник або уповноважений ним орган повинен перевести, за їх згодою, на таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку. При переведенні за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу за працівниками зберігається попередній середній заробіток протягом двох тижнів з дня переведення, а у випадках, передбачених законодавством України, попередній середній заробіток зберігається на весь час виконання нижчеоплачуваної роботи або надається матеріальне забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням. Також судом враховується, що працівник, який відмовився від переведення на більш легку роботу, якої він відповідно до медичного висновку потребував за станом здоров»я, не може бути звільнений за п.3 чи п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган можуть у зв»язку з цим розірвати трудовий договір за п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України (виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров»я, які перешкоджають продовженню даної роботи), якщо наявні передбачені ним умови. За таких обставин відповідачем при звільненні позивача [PERSON] не дотримані вимоги ст.ст.40, 43, 170 КЗпП України, також обраний вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи, із врахуванням особи позивача, не можна визнати таким, що відповідає встановленим в судовому засіданні обставинам щодо виконання нею посадових обов»язків прибиральника, а відповідачем не було надано суду жодних доказів на підтвердження того, що від вказаних дій позивача для роботодавця або інших осіб настали негативні наслідки, була заподіяна шкода, застосовані певні санкції тощо, -тобто звільнення позивача [PERSON] здійснено з порушенням трудових прав працівника, що є підставою для поновлення її на роботі. Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин. [PERSON] платіжного доручення від 29 листопада 2017 року [PERSON] здійснено нарахування та виплату 1474 грн. 03 коп заробітної плати за листопад 2017 року. Відповідно до довідки про доходи від 22 січня 2018 року середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 152 грн. 31 коп. Середній заробіток за час вимушеного прогулу (без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів) за період з 02 грудня 2017 року по 14 травня 2018 року становить 16754 грн. 10 коп (грудень 2017 року-19 днів, січень 2018 року-21, лютий 2018 року-20, березень 2018 року-21, квітень 2018 року-20, травень 2018 року-9, всього 110 днів, 110*152,31=16754,10). Із врахуванням заявлених вимог та положень ст.13 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню 16449 грн. 48 коп середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позивач [PERSON] в порядку п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, у зв»язку з чим в порядку ст.141 ЦПК України 1280 грн. судового збору підлягають стягненню із відповідача в дохід держави. Відповідно до ст.430 ЦПК України рішення про поновлення на роботі та в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 3500 грн підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved