Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 19.07.2005 року між ним та відповідачем у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції було укладено шлюб, актовий запис № 218. У період спільного з відповідачем сімейного проживання, відповідач, [INFO] року народила дитину - доньку [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачем також зазначено, що він вважає неможливим подальше спільне проживання з відповідачем, оскільки втрачена взаємна довіра, повага, почуття зруйновані, спільні інтереси відсутні. Спільного побуту між ним та відповідачем немає, вважає, що сімейні стосунки розпалися та примирення між ним і відповідачем не можливе. З урахуванням вищевикладених обставин, позивач з даним позовом звернувся до суду. Позивач надав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та здійснити розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання з`явилася, надала пояснення, позовні вимоги визнала, просила залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». З урахуванням викладених обставин, відповідно до ст. ст. 158 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за даної явки. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до повторного свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 11.02.2015 року між позивачем та відповідачем 23.09.2005 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції було укладено шлюб, актовий запис № 588. Сімейні стосунки між сторонами фактично припинені з жовтня 2011 року. Причинами розладу сімейних стосунків стала подружня зрада позивача, втрата взаємної довіри, поваги, зруйнування почуттів, відсутність спільних інтересів, тому суд вважає, що сімейні стосунки між сторонами втрачені та примирення між ними не можливе. Згідно з ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. На підставі ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила свої прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи добровільність визнання відповідачем позову, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved