Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про розірвання шлюбу. На підставу своїх вимог спирається на те, що 17 серпня 2007 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON], про що Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї було видано Свідоцтво серія 1-БК №061515 та в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №2241. Проживав з відповідачем однією сім'єю до листопада 2015 року, після чого його проживання однією сім'єю із відповідачем було фактично припинено. Від цього шлюбу у них є діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], що на даний момент проживають разом із відповідачем. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося, фактичні шлюбні відносини припинено з осені 2015 року. Спільне господарство ними разом не ведеться. Позивач переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме їх інтересам, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Позивач в судовому засіданні змінив позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей та просив суд залишити дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], проживати з відповідачкою, інші позовні вимоги залишив без змін та підтримав позовні вимоги в цілому. Відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі.. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до вимог ст. 56 СК України, оскільки сімейно-шлюбні стосунки сторін припинені, сторони спільно не проживають. В силу ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися стосунки, відповідно до яких сторони по справі мають різні погляди на життя, різні вподобання, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони по справі мають кожен свій бюджет, не ведуть спільного господарства, спільноне проживають, практично їх сімя повністю розпалася і її збереження стало неможливим та не суперечить інтересам подружжя. У відповідності до вимог ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також зобовязані поважати дитину. Малолітніх дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON] [INFO]. Батьками малолітніх є сторони по справі. У відповідності до вимог ст. 160 СК України місце проживання дітей, які не досягли десяти років визначається за згодою батьків. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між батьками дітей досягнуто згоди з приводу місця проживання дітей за місцем проживання їх матері [PERSON]. При цьому у відповідності до вимог ст. 161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоровя та інші обставини, що мають істотне значення для справи. За наведеного вище, враховуючи інтереси дітей, вік, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині визначення місця проживання дітей обґрунтовані, оскільки не суперечать інтересам дітей, а тому підлягають задоволенню. Майновий спір не вирішувався. На підставі викладеного,

Outcome: approved