Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона є власником квартири [ADDRESS] У вказаній квартирі на даний час зареєстровані та проживають її донька [PERSON] з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON], а також зареєстрований - [PERSON],відповідач по справі, який не проживає там з 2014 року, та є членом сім'ї колишнього власника квартири. Відповідач не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в квартирі немає. У зв'язку з цим позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Представник третьої особи, до судового засідання не з'явився про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачці на праві власності належить квартири [ADDRESS] що підтверджується договором купівлі-продажу від 21.10.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тарасюк О.О. У даній квартирі зареєстровані та проживають донька позивачки [PERSON] з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON], та зареєстрований, однак не проживає відповідач по справі - [PERSON], який є членом сім'ї колишнього власника квартири, що підтверджується довідкою наданою ОСМД «Донецьке шосе-15» №74 про склад сім'ї. Відповідач не проживає за вказаною адресою з 2014 року, що підтверджується актом ОСМД «Донецьке шосе-15» від 22.09.2016 року. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Згідно ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача[PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved