Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання майна об єктом права особистої приватної власності та поділ спільного майна подружжя. Мотивує тим, що з 29 березня 2003 року по 25 липня 2013 року сторони перебували в шлюбі. Від шлюбу з відповідачкою позивач має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. За час подружнього життя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11 липня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 1873 та зареєстрованого Олександрійським КМБТІ 18 липня 2007 року , реєстр № 9663/74, була придбана трикімнатна квартира [ADDRESS]. Крім того, за час шлюбу подружжям [PERSON] було придбане рухоме майно, про поділ якого від заявляє вимогу. Дана квартира [ADDRESS], хоч і була придбана [PERSON] 11 липня 2007 року у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], проте, за кошти, які належали йому особисто. 10 липня 2007 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було украдено два договори відкриття поточного рахунку фізичної особи № SAMDN02000014909415 та № SAMDN02000014909532 . На підставі п. 1 зазначених, договорів, ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] у валюті USD (долар США) та N° [NUMBER] у валюті EUR (Євро) та у відповідності до п. 5.2 договорів прийнято на себе зобов'язання здійснювати своєчасне зарахування та списання коштів з рахунку (рахунків) клієнта. Як вбачається з виписок по рахунках №№ [NUMBER] (USD), [NUMBER] (EUR) того ж дня матір'ю [PERSON] [PERSON] з метою придбання сином квартири на відкриті поточні рахунки з Італії, де вона до цього часу перебуває на заробітках ,були перераховані грошові кошти у сумі 3854.89 доларів США та 10000 Євро відповідно. 11 липня 2007 року [PERSON] зазначені грошові кошти були зняті та сплачені на користь [PERSON] в рахунок оплати спірної квартири, що також видно з виписок по рахункам. Зазначені обставини також підтверджуються власноручно написаною 24 квітня 2013 [PERSON] розпискою, в якій вона зазначає про відмову від нерухомості (квартири) розташованої за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка ж жодних коштів у придбання спірної квартири та її поліпшення не вкладала та не мала такої можливості , так як за весь час подружнього життя практично ніколи не працювала. У вересні 2013 року [PERSON] звернувся до нотаріуса з приводу продажу належної йому квартири [ADDRESS] |і нотаріусом йому було роз'яснено, що для укладення договору купівлі -продажу необхідна згода колишньої дружини. З метою .отримання згоди на продаж спірної квартири позивач звepнyвся до [PERSON], проте, остання відмовилася надавати таку згоду та вимагає за це 70000 грн., що свідчить про невизнання відповідачкою права особистої приватної власності позивача на спірну квартиру. Крім того, сторонами за час спільного проживання було придбане майно, яке входить до складу спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу: -диван «Барон» вартістю 3780 грн.; -м'який куток вартістю 2000 грн.; - телевізор Philips вартістю 1500 грн.; -DVD-програвач Sven вартістю 500 грн.; -сервант вартістю 1000 грн.; -книжкова шафа вартістю 500 грн.; -комп'ютер загальною вартістю 3750 грн. (у тому числі: системний блок 2.53 гГц, HDD 12 SATA, 4 ГБ ОЗУ, процесор Intel вартістю 3300 грн.; монітор Samsung вартістю 300 грн.; клавіатура вартістю 100 грн.; комп'ютерна мишка вартістю 50 грн.); -кондиціонер LG вартістю 4000 грн.; - шафа-купе вартістю 2500 грн.; - трюмо вартістю 500 грн.; -диван дитячий вартістю 3000 грн.; - стінка дитяча вартістю 1500 грн.; -стіл кухонний розсувний вартістю 2000 грн.; - стіл кімнатний розсувний вартістю 1000 грн.; - комод вартістю 1100 грн.; -тумбочка вартістю 200 грн.; -тумбочка вартістю 150 грн.; - тумбочка вартістю 150 грн.; -ліжко вартістю 400 грн.; -ліжко вартістю 400 грн.; - крісло вартістю 300 грн.; -крісло вартістю 300 грн.; - стілець вартістю 200 грн.; -стілець вартістю 200 грн.; -стілець вартістю 200 грн.; -тумба для взуття вартістю 400 грн.; -шафа для одягу з антресоллю вартістю 2000 грн.; -стілець комп'ютерний вартістю 350 грн.; - пральна машинка LG вартістю 3000 грн.; - кавоварка вартістю 1200 грн.; -стінка кухонна з вбудованою раковиною вартістю 2000 грн.; -килим чорно-бежевий вартістю 1000 грн.; -килим червоний з жовтими смугами вартістю 1000 грн.; -килим червоний з жовтими смугами вартістю 1000 грн.; - килим червоний вартістю 1000 грн.; -килим вартістю 1500 грн.; - килим вартістю 1000 грн.; -лампа настільна вартістю 200 грн.; - етажерка вартістю 700 грн.; -холодильник LG вартістю 2500 грн., а всього майна загальною вартістю 49980 грн. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідачка здійснювати поділ майна за взаємною згодою не бажає, про що свідчать її дії щодо самовільного виносу частини зазначеного майна з квартири. Зокрема, на час звернення до суду таке майно ,як диван «Барон» вартістю 3780 грн., м'який куток вартістю 2000 грн., диван дитячий вартістю 3000 грн., стінка дитяча вартістю 1500 грн., тумба для взуття вартістю 400 грн., стілець комп'ютерний вартістю 350 грн., стінка кухонна з вбудованою раковиною вартістю 2000 грн., килим чорно-бежевий вартістю 1000 грн., лампа настільна вартістю 200 грн., холодильник LG вартістю 2500 грн. вивезені нею у невідомому напрямку Таким чином, домовитися про порядок поділу майна позивач та відповідач по справі не змогли. Тому, з урахуванням викладеного , просить : 1. Визнати об'єктом права особистої приватної власності [PERSON] житлову квартиру, розташовану по [ADDRESS]; 2.Здійснити поділ майна подружжя, набутого за час шлюбу, виділивши [PERSON] в натурі та визнавши за ним право власності на наступне майно: -диван «Барон» вартістю вартістю3780 грн.; -телевізор Philips вартістю 1500 грн.; -DVD-програвач Sven вартістю 500грн.; - кондиціонер LG вартістю 4000 грн.; -шафу-купе вартістю 2500 грн.; -трюмо вартістю 500 грн.; -стіл кухонний розсувний вартістю 2000 грн.; -стіл кімнатний розсувний вартістю 1000 грн.; -тумбочку вартістю 200 грн.; -стілець вартістю 200 грн.; с -стілець вартістю 200 грн.; - стілець вартістю 200 грн.; - тумбу для взуття вартістю 400 грн.; - пральну машинку LG вартістю 3000 грн. -лампу настільну вартістю 200 грн.; -холодильник LG вартістю 2500 грн., А всього майна загальною вартістю 22680 грн. Виділити [PERSON] в натурі та визнати за нею право власності на наступне майно: -м'який куток вартістю 2000 грн.; -сервант вартістю 1000 грн.; - книжкову шафу вартістю 500 грн.; - комп'ютер загальною вартістю 3750 грн. (у тому числі: системний блок 2.53 гГц, HDD 12 SATA, 4 ГБ ОЗУ, процесор Intel вартістю 3300 грн.; монітор Samsung вартістю 300 грн.; клавіатура вартістю 100 грн.; комп'ютерна мишка вартістю 50 грн.); - диван дитячий вартістю 3000 грн.; -стінку дитячу вартістю 1500 грн.; - комод вартістю 1100 грн.; - тумбочку вартістю 150 грн.; - тумбочка вартістю 150 грн.; -ліжко вартістю 400 грн.; - ліжко вартістю 400 грн.; -крісло вартістю 300 грн.; -крісло вартістю 300 грн.; - шафу для одягу з антресоллю вартістю 2000 грн.; - стілець комп'ютерний вартістю 350 грн.; - кавоварку вартістю 1200 грн.; - стінка кухонну з вбудованою раковиною вартістю 2000 грн.; - килим чорно-бежевий вартістю 1000; - килим червоний з жовтими смугами вартістю 1000 грн.; - килим червоний з жовтими смугами вартістю 1000 грн.; - килим червоний вартістю 1000 грн.; - килим вартістю 1500 грн.; - килим вартістю 1000 грн.; - етажерку вартістю 700 грн.; А всього майна загальною вартістю 27300 грн. 3. Зобов'язати [PERSON] передати в натурі на користь [PERSON] наступне майно: -диван «Барон» вартістю 3780 грн.; - стіл кухонний розсувний вартістю 2000 грн.; - тумбу для взуття вартістю 400 грн.; - лампу настільну вартістю 200 грн.; - холодильник LG вартістю 2500 грн., А всього майна загальною вартістю 8880 грн. В судовому засіданні представник позивача підтимав позов і просить його задоволити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час розгляду справи повідомлена належним чином. По телефону повідомила, що не бажає приймати участі в судовому засіданні. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи , заслухавши представника позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно п.1 ст.69 СК України чоловік і жінка мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно п.1 ст.70 ЦК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходилися в шлюбі з 29 березня 2003 року по 25 липня 2013 року . Під час спільного проживання сторонами було придбано майно, зазначене позивачем в позові , а саме : -диван «Барон» вартістю 3780 грн.; -м'який куток вартістю 2000 грн.; - телевізор Philips вартістю 1500 грн.; -DVD-програвач Sven вартістю 500 грн.; -сервант вартістю 1000 грн.; -книжкова шафа вартістю 500 грн.; -комп'ютер загальною вартістю 3750 грн. (у тому числі: системний блок 2.53 гГц, HDD 12 SATA, 4 ГБ ОЗУ, процесор Intel вартістю 3300 грн.; монітор Samsung вартістю 300 грн.; клавіатура вартістю 100 грн.; комп'ютерна мишка вартістю 50 грн.); -кондиціонер LG вартістю 4000 грн.; - шафа-купе вартістю 2500 грн.; - трюмо вартістю 500 грн.; -диван дитячий вартістю 3000 грн.; - стінка дитяча вартістю 1500 грн.; -стіл кухонний розсувний вартістю 2000 грн.; - стіл кімнатний розсувний вартістю 1000 грн.; - комод вартістю 1100 грн.; -тумбочка вартістю 200 грн.; -тумбочка вартістю 150 грн.; - тумбочка вартістю 150 грн.; -ліжко вартістю 400 грн.; -ліжко вартістю 400 грн.; - крісло вартістю 300 грн.; -крісло вартістю 300 грн.; - стілець вартістю 200 грн.; -стілець вартістю 200 грн.; -стілець вартістю 200 грн.; -тумба для взуття вартістю 400 грн.; -шафа для одягу з антресоллю вартістю 2000 грн.; -стілець комп'ютерний вартістю 350 грн.; - пральна машинка LG вартістю 3000 грн.; - кавоварка вартістю 1200 грн.; -стінка кухонна з вбудованою раковиною вартістю 2000 грн.; -килим чорно-бежевий вартістю 1000; -килим червоний з жовтими смугами вартістю 1000 грн.; -килим червоний з жовтими смугами вартістю 1000 грн.; - килим червоний вартістю 1000 грн.; -килим вартістю 1500 грн.; - килим вартістю 1000 грн.; -лампа настільна вартістю 200 грн.; - етажерка вартістю 700 грн.; -холодильник LG вартістю 2500 грн., а всього майна загальною вартістю 49980 грн. Дане майно є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу. Суд погоджується з варіантом поділу даного майна, запропонованого позивачем в позові., так як відповідачка ухилилася від явки до суду і не запропонувала свій варіант поділу майна. Крім того, позивач зазначає, що відповідачка без погодження з ним , самовільно вивезла з квартири частину майна , яке є їхньою спільною сумісною власністю. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що з грудня 2012 року - початку 2013 року він проживав в квартирі сторін тимчасово.Знає, що відповідачка вивезла частину майна з квартири, належної позивачу , без погодження з ним. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивач за кошти матері купив квартиру [ADDRESS].В жовтні 2012 року сторони виїхали в Росію і залищили йому ключі від квартири. В квітні 2013 року приїхала відповідачка з дитиною і проживала в даній квартирі. В липні 2013 року повернувся позивач, але відповідачка перед його приїздом вивезла частину меблів з квартири. Встановлено, що таке майно , як диван «Барон» вартістю 3780 грн., м'який куток вартістю 2000 грн., диван дитячий вартістю 3000 грн., стінка дитяча вартістю 1500 грн., тумба для взуття вартістю 400 грн., стілець комп'ютерний вартістю 350 грн., стінка кухонна з вбудованою раковиною вартістю 2000 грн., килим чорно-бежевий вартістю 1000 грн., лампа настільна вартістю 200 грн., холодильник LG вартістю 2500 грн. вивезені позивачкою . Тому підлягає задоволенню така вимога позивача , як зобов язання відповідачки [PERSON] передати в натурі на користь [PERSON] наступне майно: -диван «Барон» вартістю 3780 грн.; - стіл кухонний розсувний вартістю 2000 грн.; - тумбу для взуття вартістю 400 грн.; - лампу настільну вартістю 200 грн.; - холодильник LG вартістю 2500 грн., як майно , що входить до спільної сумісної власності і підлягає розподілу. В судовому засіданні встановлено, що під час спільного проживання [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11 липня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 1873 та зареєстрованого Олександрійським КМБТІ 18 липня 2007 року , реєстр № 9663/74, була придбана трикімнатна квартира [ADDRESS]. Позивач вважає, що дана квартира [ADDRESS], хоч і була придбана ним 11 липня 2007 року у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], проте, за кошти, які належали йому особисто. Встановлено, що 10 липня 2007 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» було украдено два договори відкриття поточного рахунку фізичної особи № SAMDN02000014909415 та № SAMDN02000014909532 . На підставі п. 1 зазначених, договорів, ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] у валюті USD (долар США) та N° [NUMBER] у валюті EUR (Євро) та у відповідності до п. 5.2 договорів прийнято на себе зобов'язання здійснювати своєчасне зарахування та списання коштів з рахунку (рахунків) клієнта. Як вбачається з виписок по рахунках №№ [NUMBER] (USD), [NUMBER] (EUR); того ж дня матір'ю [PERSON] [PERSON] з метою придбання сином квартири на відкриті поточні рахунки з Італії, де вона до цього часу перебуває на заробітках були перераховані грошові кошти у сумі 3854.89 доларів США та 10000 Євро відповідно. 11 липня 2007 року [PERSON] зазначені грошові кошти були зняті та сплачені на користь [PERSON] в рахунок оплати спірної квартири, що також видно з виписок по рахункам. В матеріалах справи є власноручно написана 24 квітня 2013 року [PERSON] розписка, в якій вона зазначає про відмову від нерухомості (квартири) ,розташованої за адресою: [ADDRESS]. В позові зазначено, що у вересні 2013 року [PERSON] звернувся до нотаріуса з приводу продажу належної йому квартири [ADDRESS] |і нотаріусом йому було роз'яснено, що для укладення договору купівлі -продажу необхідна згода колишньої дружини. З метою .отримання згоди на продаж спірної квартири позивач звepнyвся до [PERSON], проте, остання відмовилася надавати таку згоду та вимагає за це 70000 грн., що свідчить про невизнання відповідачкою права особистої приватної власності позивача на спірну квартиру. Тому він і звернувся з вимогою про визнання даної квартири його особистою приватною власністю. Відповідачка в судове засідання не з явилася і не спростувала даних тверджень позивача та наданих ним доказів. Згідно ст. 57 СК України майно, набуте дружиною, чоловіком за час шлюбу, але за кошти, які належали їй , йому особисто є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. За таких оставин, суд вважає за можливе визнати квартиру [ADDRESS], особистою приватною власністю позивача. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Відповідно до наданої квитанції , позивач за надання цього позову до суду, сплатив судовий збір в сумі 486 грн. 80 коп. , що підлягає відшкодуванню..

Outcome: approved