Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницького Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про виключення майна з-під арешту та припинення обтяження, а саме: ј частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] , накладений на підставі постанови ае231381, 14.11.2007 Ленінським ВДВС. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що будинок за адресою [ADDRESS] належить йому та іншим членам його сім`ї на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2001 р. зареєстрованим в реєстрі за №2-6091 та зареєстрованим у КП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за №12110 від 05.02.2002 року, зокрема, йому належить 1/4 частина житлового будинку з надвірними будівлями. Наприкінці грудня 2018 року, він звернувся з заявою до нотаріуса щодо оформлення договору дарування належної йому 1/4 частини вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями. При перевірці нотаріусом відсутності заборони відчуження та арешту цього майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було виявлено, що державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції свого часу було винесено постанову «постанова, ае 231381, 14.11.2007» про арешт нерухомого майна, що належить [PERSON] , реєстраційний номер обтяження : 6104802. В зв`язку з виявленим арештом майна, нотаріусом було відмовлено в оформленні договору дарування 1/4 частини належного позивачу житлового будинку. Звернувшись до державного реєстратора, 04.01.2019 року позивач отримав інформаційну довідку про те, що дійсно на підставі постанови державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ - «постанова, ае 231381, 14.11.2007», ще 27.11.2007 року було зареєстровано інформацію про арешт належного йому нерухомого майна та заборону його відчуження, реєстраційний номер обтяження 6104802. З метою з`ясування причин по яких була винесена постанова про арешт належного йому майна позивач звернувся із запитом до Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області. На свій запит отримав письмову відповідь з Подільського ВДВС міста Кропивницький №1093\\13-20-28\\5 від 16.01.2019 року, що на даний час невідомо чому саме був накладений арешт на майно. Крім того, у даному листі позивачу повідомлено, що надати більш детальну інформацію та копії постанови про накладення арешту, копію виконавчого листа немає можливості по строкам давності зберігання подібних документів. Також, у цій відповіді було повідомлено, що у Подільському (раніше Ленінському ) ВДВС м. Кіровограда з березня 2008 року по даний час відсутні будь, які виконавчі провадження, де б позивач виступав в якості боржника чи стягувача. Враховуючи вищевикладене, вважає, що на даний час відсутні будь-які законні підстави для перебування під арештом належної йому 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] , а тому за захистом порушеного права змушений звертатись до суду. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені, причини неявки суду не сповістили, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить ј частини житлового будинку з надвірними будівлями розташованого за адресою [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.12.2001 р. зареєстрованим в реєстрі за №2-6091 та зареєстрованим у КП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за №12110 від 05.02.2002 року. На підставі постанови державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ - «постанова, ае 231381, 14.11.2007», ще 27.11.2007 року зареєстровано інформацію про арешт належного позивачу нерухомого майна та заборону його відчуження (реєстраційний номер обтяження 6104802). Згідно відповіді Подільського відділу державної виконавчої служби від 16.01.2019 року за вих. № 1093/13.20-28/5 перевіркою даних автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що виконавчі документи за якими боржником є [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають. Відповідно до п. 11 правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями затвердженого наказом МУЮ від 07.06.2017 року № 1829/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, окрім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» У разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребовувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що накладеним арештом на майно, що належить позивачу - [PERSON] порушуються права позивача як власника, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved