Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на день смерті та визнання права власності на спадкове майно. \~ \~ \~ \~Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка згідно заповіту належну земельну ділянку заповіла йому. Вказує, що після смерті спадкодавця фактично прийняв спадщину, так як постійно проживав разом із померлою в одному житловому будинку на день її смерті за місцем його реєстрації [ADDRESS] , оскільки в останньої не було власного житла. В подальшому, він звернувся до нотаріуса щодо оформлення спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, бо у нього були відсутні документи, які б підтверджували факт прийняття спадщини. У зв`язку з чим, просить визнати факт його постійного проживання в одному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] на день її смерті та визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме: земельну ділянку площею 2,90 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Радомишльської сільської ради і належала померлій на підставі державного акту серії І-ВЛ №018253 від 26.09.2011 року. Представник позивача до початку розгляду справи по суті подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача також подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, не заперечував щодо задоволення позову. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.09.2004 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 2). З матеріалів справи слідує, що [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ВЛ №018253 від 26.09.2001 року належала земельна ділянка площею 2.90 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Радомишльської сільської ради (а.с. 4). Згідно заповіту від 09.01.2004 року, посвідченого Радомишльською сільською радою Луцького району, [PERSON] належну їй земельну ділянку заповіла [PERSON] (а.с. 3). У відповідності до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, чинним законодавством встановлено два способи прийняття спадщини: шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини або факт постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини. З довідки №80, виданої 12.02.2020 року Радомишльською сільською радою Луцького району вбачається, що [PERSON] до дня смерті проживала в [ADDRESS] разом з [PERSON] , який прийняв спадщину до шести місяців з дня смерті спадкодавця шляхом спільного проживання (а.с. 7).. Отже, на підставі вищевказаних доказів суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом постійного проживання разом з нею на час відкриття спадщини, тобто таким, що прийняв спадщину в порядку, визначеному ст. 1269 ЦК України. Про відмову від її прийняття у визначений законом строк не заявляв. Доказів прийняття спадщини іншими спадкоємцями суду не представлено. А тому, враховуючи наведене, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов з наведених вище підстав слід задовольнити. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного та

Outcome: approved