Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернувся 20.03.2014 року до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування вимог зазначив, що рішенням Совєтського районного суду м.Макіївки від 19.02.2013 року з нього на користь відповідача по справі були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно. В наступний час в нього погіршився матеріальний стан: заробітна платня за грудень 2013 року -січень 2014 року склала 3108 гривень, тобто середньомісячний його дохід становить 1554 гривень. Він проживає з батьком похилого віку, який хворіє, знаходиться на лікуванні в кардіологічному відділенні, щомісяця родина витрачає на ліки 800 гривень. Сплата комунальних послуг становить 150 гривень щомісячно, крім цього, він з батьком проживає в приватному будинку з пічним опаленням, що додатково вимагає щороку придбання вугілля для опалення житла, витрати становлять 3000 гривень. Також він несе витрати по сплаті збитків страховій компанії в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та витрати на сплату укладеного договору кредиту. Просить зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина з твердої грошової одиниці на ? частину його доходів до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, пояснивши, що встановлена сума аліментів на утримання сина у розмірі 800 гривень щомісячно є дуже великою при його заробітку у 1500 гривень, до того ж, щомісячно він сплачує 1000 гривень в рахунок погашення збитків страховій компанії, загальна сума збитків страховій компанії становить 4500 гривень. Сукупний дохід його родини - це його заробітна платня у розмірі 1500 гривень щомісячно, пенсія батька [PERSON] у розмірі 2060 гривень, пенсія матері [PERSON] у розмірі 1200 гривень. Мати зареєстрована за іншою адресою в м.Харцизьк, тому додатково несе витрати на сплату комунальних послуг за цю квартиру. Батько хворий на цукровий діабет, тому щомісячно потребує ліків. Наполягає на зменшенні розміру аліментів з 800 гривень на ? частину своїх доходів. Представник позивача в судовому засіданні наполягала на заявлених вимогах, зазначивши, що відповідач також має обов'язок матеріально забезпечувати свого сина, проте тривалий час не працює, дохід сім'ї відповідача - це отримані аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Вважає це несправедливим, крім того, батько дитини, позивач по справі, коли бачиться з дитиною, несе додаткові витрати на придбання їжі чи одягу. Аліменти, що стягуються щомісячно з її довірителя, у розмірі 800 гривень для останнього - непомірні, розмір загальних відрахувань з заробітної платні позивача становить більше 50 %. Наполягає на зменшенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, що стягуються з позивача, до ? частини з усіх видів його доходу. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явилась, проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі, судові повідомила що проживає одна з сином та бабусею в квартирі. Сукупний дохід її сім'ї - це пенсія бабусі [PERSON] у розмірі 800 гривень та отримані аліментів від позивача. Вона в попередньому році перенесла операцію, тому в наступний час не може працювати. З 01.06.2014 року влаштовується на роботу. [PERSON] з 19.02.2013 року сплачував аліменти на утримання дитини, проте не в повному обсязі, з листопада 2013 року вона отримувала від позивача по 550 гривень. Раніше, отримуючи аліменти від позивача в розмірі 800 гривень, вона мала змогу вивозити дитину до парку, витрачати кошти на розважання сина, в наступний час грошей лише вистачає на придбання продуктів харчування, одягу, іграшок. Будь-яких кредитів чи інших зобов'язань у позивача під час спільного проживання та народження сина не було, позивач проживає з батьками, тому має можливість надавати матеріальну допомогу саме у визначеному судом рішенні в сумі 800 гривень щомісячно. В наступний час є заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 1000 гривень. Просить відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Стаття 180 СК України закріплює, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення для справи. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Згідно зі ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], і даний факт відповідачем не заперечується, даний факт встановлений рішенням Совєтського районного суду м.Макіївки від 19.02.2013 року. /а.с.28-29/ За рішенням Совєтського районного суду м.Макіївки Донецької області від 19.02.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття. /а.с.28-29/ Зазначене рішення набрало законної сили 09.04.2013 року на підставі ухвали Апеляційного суду Донецької області, якою рішення Совєтського районного суду м.Макіївки від 19.02.2013 року, залишено без змін /а.с. 30-31/ Відповідно до паспортних даних позивача шлюб між сторонами провадження розірвано 18.02.2013 року на підставі рішення Совєтського районного суду м.Макіївки від 06.02.2013 року, про що було зроблено відповідний актовий запис та поставлено печатку на сторінці «Сімейний стан» позивача /а.с.13/ Зміна матеріального положення позивача встановлена в судовому засіданні на підставі пояснень самого позивача та письмових документів: з 27.11.2013 року позивач працевлаштувався до 2 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДС України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, працює водієм. Згідно наданої довідки з місця роботи останнього №07/471 від 07.02.2014 року, заробітна платня за грудень 2013 року та січень 2014 року склала 3108.63 гривень, будь-яких відрахувань з заробітної платні за виконавчими листами, зокрема про стягнення аліментів, довідка не містить /а.с.3/ Відповідно довідки з місця проживання від 27.09.2013 року, позивач проживає разом з батьком [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] /а.с.4/. Батько позивача досяг пенсійного віку, отримує пенсійні виплати, які за поясненнями позивача становлять 2060 гривень. Відповідач не заперечувала проти цього факту, тому у відповідності вимог ст. 61 ЦПК України суд також визнав зазначений факт доведеним. Відповідно до виписного епікризу батько позивача [PERSON] хворіє на цукровий діабет, двічі на рік проходить курс лікування, щоденно потребує певного медикаментозного лікування /а.с. 9/. В підтвердження зміни матеріального положення стороною позивача наданий лист від 10.02.2014 року, адресований [PERSON] про суму непокритих збитків страховій компанії «АХА Страхування» у розмірі 4505.14 гривень, які запропоновано добровільно сплатити позивачу /а.с.7/. Відповідно до листа, дорожньо-транспортна пригода відбулась 14.03.2012 року за участю позивача по справі, відповідальність якого була застрахована в СК «АСКА», за полісом обов'язкового страхування було відшкодовано завданий збиток, проте не відшкодованою залишилась сума у розмірі 4505.14 гривень. Будь-яких підтверджень щодо часткової сплати страхового відшкодування позивачем судові не надано. Лише в усних поясненнях позивач стверджував, що він добровільно сплатив в 2014 році 1000 гривень. Крім цього, стороною позивача наданий графік платежів за кредитним договором №104935073 від 17.03.2013 року /а.с.8/ про сплату щомісячно з 18.04.2013 року в рахунок погашення кредиту [PERSON] 363 гривень до 18.07.2014 року, включно. Проте як було встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами було розірвано 18.02.2013 року, з дня набуття рішенням місцевого суду про розірвання шлюбу законної сили, а кредитний договір позивачем було підписано 17.03.2013 року. Відповідач наполягає, що цей кредит був оформлений позивачем на власні потреби, до неї чи до їх спільної дитини цей кредит не має ніякого відношення. Відповідач в судовому засіданні визнав, що цей кредит був оформлений після розлучення з відповідачем на власні потреби, тому зазначена обставина не стосується інтересів дитини. Позивачем надані квитанції про сплату комунальних послуг /а.с.5-6/, проте суд не в змозі простежити з квитанцій платника послуг. Тому зазначені докази суд визнає неналежними. Як вбачається з пояснень відповідача, остання зареєстрована разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджують паспортні дані відповідача /а.с. 25/ Згідно довідки з місця проживання №298 від 12.05.2014 року, відповідач [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] та бабусею [PERSON] за вказаною вище адресою: [ADDRESS] /а.с.24/ Сплата аліментів з боку позивача на користь відповідача на утримання сина не в повному обсязі визнана сторонами, тому у відповідності вимог ст. 61 ЦПК України не потребує доказуванню. На підставі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тож, проаналізувавши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що на момент постановлення рішення Совєтським районним судом м.Макіївки в лютому 2013 році про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] позивач не працював, на утриманні у останнього не було непрацездатних батьків, прожитковий мінімум на дітей до 6 років складав 972 гривні. Тобто [PERSON] мав можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень. В листопаді 2013 року матеріальний стан позивача змінився, оскільки останній працевлаштувався та став отримувати заробітну платню у розмірі 1500 гривень щомісячно, інших доходів чи підробіток не має, будь-якої грошової допомоги чи регресних виплат не отримує, в наступний час має на утриманні непрацездатного батька. Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Сукупний розмір відрахувань на сплату аліментів у позивача, який отримує заробітну платню у розмірі 1500 гривень, складає 53.3%, що перевищує розмір, встановлений ч.3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження». Перечисленні підстави безумовно повинні бути враховані при визначені розміру аліментів, що повинні стягуватись з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], проте заявлені вимоги щодо зменшення розміру аліментів до 1/4 частини, без встановлення межі найменшого розміру аліментів, що передбачена ч.2 ст. 182 СК України, - суд вважає такими, що не відповідають матеріальному положенню сім'ї відповідача [PERSON] Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік», з 1 січня становить 1032 гривні. Відповідач [PERSON] не працює, проживає одна з неповнолітнім, інших доходів, окрім пенсії бабусі не отримує, до того ж, існує заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON]. Отже, [PERSON] зобов'язаний належним чином утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Грошова сума, що буде стягуватися як аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] повинна скласти 1/4 частину з усіх видів заробітку [PERSON] щомісячно до досягнення сином повноліття або зміни матеріального положення сторін, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved