Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, у якому прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача у справі [PERSON] суму боргу за договором позики, укладеними між позивачем та відповідачем 03.03.2019 року 2100 Євро. Позовні вимоги обґрунтовуються наступними обставинами: 03.03.2019 року відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] у позику кошти в сумі 2100 Євро з кінцевим терміном повернення суми позики до 01 вересня 2019 року. Факт отримання від позивача у позику коштів позичальник підтвердив шляхом складення відповідної розписки. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання по поверненню боргу до дати, зазначеної у борговій розписці, відповідач боргу не повернула і прострочила виконання боргового зобов`язання. Оскільки відповідач ухиляється від виконання боргових зобов`язань позивач, посилаючись на ст.ст.509,526,599, 1046,1047, 1049 Цивільного Кодексу України, прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача суму коштів, переданих відповідачеві у позику в розмірі 2100 Євро та судових витрат понесених позивачем у зв`язку із зверненням до суду в сумі 768,40 грн. Позивач та його представник адвокат Сорокопуд М.О., в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просять позов задовольнити в повному об`ємі , проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач для участі у розгляді справи повторно не з`явилась, відзиву не подала, хоча повідомлялась судом про час та місце розгляду справи у порядку, визначеному законом, за зареєстрованим місцем проживання, у зв`язку з цим суд, відповідно до ч.4ст. 223 , ч. 1 ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача та його представника адвоката Сорокопуда М.О. та дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст.1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Оригіналом боргової розписки від 03.03.2019 року доводиться та обставина, що відповідач у справі [PERSON] позичила у позивача [PERSON] гроші в сумі 2100 Євро з терміном повернення суми позики до 01.09.2019 року. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.ст.78,81 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Факт отримання відповідачем від позивача суми, обумовленої у договорі позики, підтверджується борговою розпискою від 03.03.2019 року, написаною відповідачем власноруч. Відповідно до змісту ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, наявність боргового документа, а саме боргової розписки у позивача свідчить про те, що відповідач не виконав зобов`язань по поверненню боргу. Дана правова позиція викладена у постанові від 31.10.2018 року Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 707/2606/16-ц, провадження № 61-28762св18). Крім того, Верховний Суд у постанові від 16.01.2019 (справа №373/2054/16-ц,провадження №14-446цс18), зробив висновок, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені останнім судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 гривень.

Outcome: approved