Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м.Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» повернення строкового банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди. Вимоги мотивує тим, що 15 квітня 2014 року у нього закінчився по одному з депозитних договорів укладених з Публічним акціонерним товариством «Міський комерційний банк». На спробу позивача зняти свої кошти працівники банку пояснили про неможливість повернути вклад за відсутністю достатнього обсягу грошових коштів та запропонували переоформити договір на наступний строк або вони його автоматично пролонгують, пообіцявши що позивач пізніше зможе зняти свої кошти. Відповідач так вчинив зі всіма депозитними договорами. На момент звернення позивача до суду, у нього з відповідачем було укладено чотири депозитні договори. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 171000 гривень. У зв'язку з чим позивач не має змоги в повній мірі розпоряджатись своїми коштами та вимушений звертатись за вирішенням даного питання до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надала суду заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву просив задовольнити з підстав, викладених у ній, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено що, 15.04.2014 року між сторонами укладено депозитний договір №2630/10/173714, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу, а відповідач прийняв грошову суму в розмірі 59699,61 грн. строком на 30 календарних дні, зі сплатою 21.7 % річних. 15.04.2014 року між сторонами укладено депозитний договір №2630/10/173717, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу, а відповідач прийняв грошову суму в розмірі 6000 грн., зі сплатою 15.5 % річних. 16.04.2014 року між сторонами укладено депозитний договір №2630/86/173987, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу, а відповідач прийняв грошову суму в розмірі 27000 грн. строком на 30 календарних дні, зі сплатою 21.7 % річних. 13.05.2014 року між сторонами укладено депозитний договір №2630/10/181138, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу, а відповідач прийняв грошову суму в розмірі 69849,22 грн. строком на 31 календарнй день, зі сплатою 19.7 % річних. Відповідно до умов договорів відповідач зобов'язався повернути вклад за закінченням терміну дії. Однак в порушення зобов'язань за договорами вклади не повернуто. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського внеску незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Отже, відповідач зобов'язаний повернути суму вкладів на першу вимогу вкладника, а відмова від такої видачі є неправомірною. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до Закону України «Про кредитні спілки», вклади (внески) членів кредитної спілки на депозитні рахунки належать членам кредитної спілки на правах приватної власності. Кожен член кредитної спілки має право отримати належні йому вказані кошти Відмова відповідача повернути вкладнику його кошти порушує права вкладника та умови укладеного між сторонами договорів. Відповідач порушив умови договорів в частині неповернення депозиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача загальної суми разом з відсотками в розмірі 171000 гривень, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення пені в розмірі 88,5 грн., та моральної шкоди в розмірі 6000 грн., оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння моральної шкоди та відсутності належного правового обгрунтування вимог в цій частині. З урахуванням часткового задоволення позову, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 1710,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial