Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач в своїх та в інтересах малолітнього сина [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди у приватизації житла та надати згоду на безоплатну передачу в приватну власність квартири [ADDRESS] йому та [PERSON], [INFO], в рівних частках; зобов'язати Дніпровську районну в м. Києві державну адміністрацію передати йому та [PERSON] у приватну власність вказану квартиру в рівних частках у порядку приватизації. Позовні вимоги мотивує тим, що у спірній квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають три особи, а саме: він, його син [PERSON], [INFO], та відповідач [PERSON] Будинок знаходиться на балансі ЖЕД -408. Уповноваженим власником особового рахунку є його мати [PERSON], яка вже використала своє право на приватизацію майна. У свою чергу інші члени сім'ї - він та його син [PERSON] мають усі законні підстави на приватизацію квартири, попри це не можуть скористатися своїми законними правами через відмову в приватизації Відділу приватизації Дніпровської РДА в місті Києві. 09 вересня 2016 року відділом приватизації Дніпровської РДА в м. Києві йому з сином було відмовлено в приватизації квартири з підстав не надання згоди [PERSON] на здійснення приватизації. Незважаючи на ті обставині, що відповідач вже використала своє право на безоплатне отримання у власність житла, йому та його сину [PERSON], яка зареєстрована у квартирі, всіляко чинить перешкоди в реалізації законних прав на приватизацію житлового фонду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені вимоги та просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с. 29-30), пояснила, що її згода або відмова від приватизації спірної квартири може змінити правові умови зарахування її на квартирний облік та як наслідок виключити з черги квартирного обліку, забезпечення житлом вона очікує за місцем своєї роботи, права на безоплатне отримання у власність житла вона не використала, перебуває на квартирному обліку та потребує поліпшення житлових умов, будь якого житла та/або його частки на праві власності не має, вона з 1990 року постійно мешкає у спірній квартирі, звідки позивач виселився у 2006 року та пішов від неї до іншої жінки, тому здійснення приватизації порушить її житлові права. Представник відповідача Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації та представник третьої особи Центру комунального сервісу в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд повідомлено не було. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.11.1981 року виконавчим комітетом Київського міської ради народних депутатів видано обмінний ордер № 6322 [PERSON] на заняття двокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 9-10). Відповідно до довідки форми № 3, виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» від 16.12.2016 р., особовий рахунок на квартиру № [ADDRESS] відкритий на ім'я [PERSON], у квартирі зареєстровані позивачі [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до пункту 3 статті 9 ЖК Української РСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України (ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Пунктами 1, 2 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України). Порядок передачі квартир у власність громадян визначено Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396. Перелік документів, які подаються громадянами до органу приватизації для здійснення приватизації квартир визначено пунктом 18 зазначеного Положення. За нормою статті 345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Пунктом 10 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. 09.09.2016 р. [PERSON] звернувся із заявою про оформлення передачі в приватну власність квартири (а.с. 13), надавши довідку ТВБВ № 10026/020 ПАТ «Державний Ощадний банк України» від 09.09.2016 року про внесення його в реєстр на право здійснення приватизації житлового фонду (а.с. 12). Як убачається із копії вказаної заяви, на ній наявний запис діловода КК «Центр комунального сервісу» про те, що [PERSON] не з'являється та згоди не надає (а.с. 13). При цьому з матеріалів справи не вбачається, що [PERSON] відмовлено в задоволені поданої заяви, що дає підстави вважати вимоги позову передчасними. Відповідно до довідки Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 17.03.2017 року № 305, [PERSON] перебуває на квартирному обліку з 20.08.2012р. у складі сім'ї з 1 особи (а. с. 61). Як вбачається з відповіді ПАТ «Державний Ощадний банк України» № 15/2-473/8125 від 19.04.2017р., [PERSON] в списках на приватизацію державного житлового фонду за адресою [ADDRESS] не значиться (а.с. 74, 75). Посилання позивача та представника позивача на те, що [PERSON] скористалась своїм правом на приватизацію житла в порядку, передбаченому ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки будь яких доказів щодо цього суду не надано, вказані обставини також не визнаються та заперечується відповідачем. За вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішення питання щодо приватизації житла державного житлового фонду належить до компетенції відповідних місцевих державних адміністрацій і органів місцевого самоврядування у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством до компетенції суду не віднесено вирішення питань у цивільному спорі щодо зобов'язання органу державної влади прийняти рішення про приватизацію житла державного житлового фонду. За вимогами ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Також суд не вбачає підстав для задоволення позову у частині зобов'язання відповідача не чинити перешкод у приватизації житла шляхом надання згоди на безоплатну передачу в приватну власність спірної квартири, оскільки такі вимоги заявлені у спосіб, що не передбачений ст. 16 ЦК України. З урахуванням зазначеного позов задоволенню не підлягає. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed