Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 15 728,77 грн. за кредитним договором № б/н від 27.05.2013 року, стягнення судових витрат в розмірі 1 378,00 грн., посилаючись на те, що відповідач отримав в позивача кредит в розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та зобовязався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів за відповідачем наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями, яку банк просить суд стягнути з останнього. 13.06.2017 року представник позивача подав до суду заяву про приєднання до матеріалів справи доказів про понесені судові витрати, а саме повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 120,00 грн. та просив вирішити питання про їх розподіл у відповідності до ч.1 ст. 88 УПК України (а.с.71-73). Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи (а.с. 78). Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.74). З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 27.05.2013 року між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в розмірі 300,00 грн. Умовами кредитного договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 5-31). Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач [PERSON] систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № б/н від 27.05.2013 року (а.с. 4). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. За змістом п.п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязаний погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Позивачем станом на 30.09.2016 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 27.05.2013 року, відповідно до якого заборгованість відповідача [PERSON] за кредитними зобов'язаннями становить 15 728 грн. 77 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 294,71 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 10 709,38 грн.; заборгованості за пенею та комісією 3 499,50 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф(процентна складова) 725,18 грн.(а.с. 4). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором є обгрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Згідно платіжного доручення №PROM1BJ8Q8 від 21.10.2016 року позивачем оплачено 1 378,00 грн. судового збору (а.с.1) та 120,00 грн. за розміщення оголошення в газеті згідно копії платіжного доручення №1НN97B1DOM від 07.06.2017 року (а.с.72). Вимога представника позивача про стягнення 120,00 грн. за розміщення оголошення в газеті згідно копії платіжного доручення №1НN97B1DOM від 07.06.2017 року не підлягає до задоволення, оскільки, представником позивача не надано суду оригіналу вказаного платіжного доручення. А тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 378,00 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527, 530, 546, 611, 612, 1054, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved