Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача в якому просить стягнути із останнього заборгованість за договором про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 01.10.2015 із наступними змінами і доповненнями, та станом на 30.11.2018 становить у розмірі 28155,25 грн, з яких: 19993,60 грн борг по кредиту, 6,00 грн прострочена комісія по сплаті відсотків, 6785,48 грн сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 1055,10 грн пеня, 220,89 грн розмір інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів, 94,18 грн три відсотки річних від простроченої суми нарахованих та несплачених процентів; судові витрати у розмірі 1762,00 грн стягнути з відповідача. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі кредитного договору відповідачу надано кредит у розмірі 20000,00 грн у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом від суми залишку заборгованості за кредитом у розмірі 30 %. Відповідачем умови кредитного договору не виконувались, внаслідок чого станом на 30.11.2018 утворилась заборгованість у спірному розмірі. У відповідності до ст. 549, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України та умов кредитного договору, просить позов задовольнити повністю. Разом із тим, просить вирішити питання про розподіл судових витрат, згідно з ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов. 03 січня 2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Прнизначено справу за правилами спрощеного позовного провадження у судове засідання з викликом осіб, що беруть участь у справі. 04 лютого 2019 року представником позивача подано заяву про слухання справи у відсутності сторони позивача. Просить повністю задовольнити позовні вимоги. У разі неявки відповідача без поважних причин не заперечує проти заочного вирішення справи. 19 лютого 2019 року відповідачем до суду подано заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає повністю. Всі обставини визнав добровільно без будь-якого впливу на нього. Просить суд розтермінувати виконання рішення суду у звязку із складним матеріальним становищем, строком на 12 місяців із сплатою заборгованості рівними частинами. У судове засідання учасники справи не зявились, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, а тому враховуючи подані сторонами заяви про слухання справи у їх відсутності, суд вважає за можливе провести засідання у відсутності осіб, що не зявились. Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, 01 жовтня 2015 року між [PERSON] акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Згідно з договору, відповідачу відкрито рахунок № 26251510196275, видано платіжну картку. Встановлено кредит у розмірі 20000,00 грн. Термін дії платіжної картки до 31.10.2018. Процентна ставка за кредитом становить у розмірі 30 процентів річних, які сплачуються щомісячно. У звязку із виникненням заборгованості за вказаним договором, банк звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 Цивільного кодексу України. Згідно з ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Положення щодо сплати процентів міститься у п. 4.9 Договору. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. З цього приводу суд зауважує, що відповідач користувався кредитними коштами, однак необхідні платежі за це не здійснював. У звязку із цим банк звернувся до відповідача із вимогою про дострокове відкликання кредиту, однак така у встановлений договором строк 30 календарних днів не була виконана. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання. Аналогічне положення щодо сплати неустойки передбачено п. 4.4 договору. Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, кредитодавець взяті на себе зобов'язання за спірним договором виконав та надав грошові кошти відповідачу у вигляді кредитного ліміту на кредитну картку. Тобто дотримався зі своєї сторони умов договору, у відповідності до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Щодо виконання зобов'язань за договором від 01.10.2015 із сторони відповідача, то останній ухиляється від їх виконання. Так, відповідно до розрахунку заборгованості за спірним договором заборгованість [PERSON] станом на 30.11.2018 року становить у розмірі 28155,25 грн, з яких: 19993,60 грн борг по кредиту, 6,00 грн прострочена комісія по сплаті відсотків, 6785,48 грн сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 1055,10 грн пеня, 220,89 грн розмір інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів, 94,18 грн три відсотки річних від простроченої суми нарахованих та несплачених процентів. Зазначений розрахунок заборгованості відповідачем у поданій заяві визнаний повністю, а тому береться судом до уваги. За таких\~обставин суд\~вважає,\~що визнання\~відповідачем позову\~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~не суперечить\~закону,\~не порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб.\~Суд враховує\~добровільність визнання\~відповідачем обставин,\~які стосуються\~позову,\~а тому,\~у відповідності\~до вимог\~ 549,\~625,\~1048,\~1050,\~1054 Цивільного кодексу України, ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від у розмірі 28155,25 грн, а позов задовольнити повністю. Щодо клопотання відповідача про розстрочку виконання цього рішення суду строком на дванадцять місяці, у звязку із складним матеріальним становищем, що склалось внаслідок отримання мінливого заробітку, перебування на утриманні малолітньої дитини, суд прийшов наступного. Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України у разі необхідності в резолютивній частині рішення суду також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Згідно з ч. ч. 1, 3, 4 ст. 435 цього Кодексу за заявою\~сторони суд,\~який розглядав\~справу як\~суд першої\~інстанції,\~може відстрочити\~або розстрочити\~виконання рішення,\~а за\~заявою стягувача\~чи виконавця\~(у\~випадках,\~встановлених законом),\~-\~встановити чи\~змінити спосіб\~або порядок\~його виконання. Підставою\~для встановлення\~або зміни\~способу або\~порядку виконання,\~відстрочення або\~розстрочення виконання\~судового рішення\~є обставини,\~що істотно\~ускладнюють виконання\~рішення або\~роблять його\~неможливим. Вирішуючи\~питання про\~відстрочення чи\~розстрочення виконання\~судового рішення,\~суд також\~враховує: щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан . Таким чином, враховуючи положення процесуального законодавства та встановлені обставини з цього питання, суд враховує матеріальне становище відповідача, що є тими обставинами, що ускладнять виконання рішення суду, а відтак суд прийшов переконання, що [PERSON] необхідно розстрочити виконання цього рішення строком на дванадцять місяців з дня набрання ним законної сили із щомісячним погашенням суми заборгованості у розмірі 2346,27 грн, а клопотання задовольнити повністю. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1762,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1762,00 грн.

Outcome: approved