Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що він, позивач, являється власником квартири [ADDRESS]. Позивач набув право власності на зазначену квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 18.06.2016 року. В даній квартирі зареєстрована [PERSON]. Реєстрація відповідачки в належному позивачу житловому приміщенні змушує позивача нести додаткові фінансові витрати на оплату комунальних послуг та перешкоджає йому у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, представник позивача надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність та відсутність позивача, на позовних вимогах наполягав. Відповідач в судове засідання не з'явилась, відповідно вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається такою, що про час розгляду справи повідомлена належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно статті 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ч. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселились у спірну житлове приміщення власника, але на час розгляду справи не є членами його сімї. Встановлено, що позивач являється власником квартири [ADDRESS]. Квартира належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.06.2016 року (а.с. 9-10). Згідно акту-розпорядження від 13.07.2016 року, складеного за участю сусідів, майстра дільниці КП «Житлогосп» та паспортиста і затвердженого директором КП «Житлогосп», відповідачка [PERSON] в квартирі [ADDRESS] (Калініна) в м. Олександрія Кіровоградської області не проживає з 2014 року, на момент перевірки 13.07.2016 року [PERSON] в квартирі відсутня, її особистих речей немає (а.с. 8).Реєстрація відповідачки [PERSON] в квартирі позивача [PERSON] змушує його нести додаткові фінансові витрати на оплату комунальних послуг та належним чином користуватися належною позивачу квартирою. Тому відповідачку можливо визнати такою, що втратила право користування даним житловим приміщенням. Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК України). На підставі наведеного суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved