Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. На підставу своїх вимог спирається на те, що 16 квітня 1999 року в селі Багва, Маньківського району, Черкаської області померла [PERSON]. Довідка Багвянської сільської ради Маньківського району, Черкаської області від 20.04.2016 року №167 підтверджує, що разом з [PERSON] до дня її смерті проживала її сестра [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після смерті спадкодавця. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої 01.03.2011 року в с. Багва, Маньківського району, Черкаської області (спадкова справа №352 за 2011 рік). Тобто, за сукупністю викладеного, [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON], яка доводилась сестрою [PERSON], яка прийняла спадщину після її смерті. Довідка Багвянської сільської ради Маньківського району, Черкаської області від 14.07.2016 року №234 підтверджує, що дійсно 01.03.2011 року в с. Багва, Маньківського району, Черкаської області померла [PERSON], на час відкриття спадщини із спадкодавцем ніхто не проживав. Спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом є її племінник [PERSON], позивач по справі. Заповіт від імені [PERSON] посвідчений Багвянською сільською радою Маньківського району, Черкаської області за реєстровим №6 не змінений і не відмінений. Після смерті [PERSON] позивач звернувся до Маньківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де заведено спадкову справу №352 за 2011 рік, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №27629613 від 27.07.2011 року. 14 грудня 2011 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори [PERSON], позивачу - спадкоємцю видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], яке зареєстровано в реєстрі за №2522. Таким чином, позивач є спадкоємцем майна після смерті [PERSON], померлої 1 березня 2011 року, яка в свою чергу спадкоємцем майна після смерті своєї сестри [PERSON], померлої 16 квітня 1999 року в селі Багва, Маньківського району, Черкаської області. Позивачу стало відомо, що за життя [PERSON] набула право на отримання земельної частки (паю), та на її імя було видано сертифікат на право на земельну частку (пай). Представник позивача звернувся до відділу Держгеокадастру у Маньківському районі із заявою про надання інформації щодо того, чи видавався на імя [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) з наданням відповідних підтверджень. На звернення листом від 16.05.2016 року за № 31-28-0.2-1226/15-16 відділом Держгеокадастру у Маньківському районі повідомлено, що згідно записів в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та інших форм власності на імя [PERSON] зареєстровано за № 400 та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 3,20 га., в адміністративних межах Багвянської сільської ради від 20.08.1996 року серія ЧР №043275. У звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа було здійснено публікацію оголошення в газеті «Маньківські новини» про втрату Сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого на імя [PERSON]. Представник позивача звернувся до Маньківської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на імя позивача на спадкове майно. Листом від 07.07.2016 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори [PERSON], надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у позивача відсутній правовстановлюючий документ на землю, який необхідно надати нотаріусу для оформлення спадщини, що само по собі виключає можливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку. За сукупністю викладеного, у спадкоємця немає можливості оформити право власності на спадкове майно в іншому порядку, ніж шляхом звернення до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, але згідно письмової заяви позовні вимоги підтримує та просить справу слухати без нього та його довірителя. Представник Багвянської сільської ради, в судове засідання не зявився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що 16 квітня 1999 року в селі Багва, Маньківського району, Черкаської області у віці 73 років померла [PERSON], про що 20.04.1999 року в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис за №5. Довідка Багвянської сільської ради Маньківського району, Черкаської області від 20.04.2016 року №167 підтверджує, що разом з [PERSON] до дня її смерті проживала її сестра [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після смерті спадкодавця. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої 01.03.2011 року в с. Багва, Маньківського району, Черкаської області (спадкова справа №352 за 2011 рік). [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON], яка доводилась сестрою [PERSON], яка прийняла спадщину після її смерті. Довідка Багвянської сільської ради Маньківського району, Черкаської області від 14.07.2016 року №234 підтверджує, що дійсно 01.03.2011 року в с. Багва, Маньківського району, Черкаської області померла [PERSON], на час відкриття спадщини із спадкодавцем ніхто не проживав. Спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом є її племінник [PERSON], позивач по справі. Заповіт від імені [PERSON] посвідчений Багвянською сільською радою Маньківського району, Черкаської області за реєстровим №6 не змінений і не відмінений. Після смерті [PERSON] позивач звернувся до Маньківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де заведено спадкову справу №352 за 2011 рік, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №27629613 від 27.07.2011 року. 14 грудня 2011 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори [PERSON], позивачу - спадкоємцю видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], яке зареєстровано в реєстрі за №2522. Таким чином, позивач є спадкоємцем майна після смерті [PERSON], померлої 1 березня 2011 року, яка в свою чергу спадкоємцем майна після смерті своєї сестри [PERSON], померлої 16 квітня 1999 року в селі Багва, Маньківського району, Черкаської області. Позивачу стало відомо, що за життя [PERSON] набула право на отримання земельної частки (паю), та на її імя було видано сертифікат на право на земельну частку (пай). Представник позивача звернувся до відділу Держгеокадастру у Маньківському районі із заявою про надання інформації щодо того, чи видавався на імя [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) з наданням відповідних підтверджень. На звернення листом від 16.05.2016 року за № 31-28-0.2-1226/15-16 відділом Держгеокадастру у Маньківському районі повідомлено, що згідно записів в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та інших форм власності на імя [PERSON] зареєстровано за № 400 та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 3,20 га., в адміністративних межах Багвянської сільської ради від 20.08.1996 року серія ЧР №043275. У звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа було здійснено публікацію оголошення в газеті «Маньківські новини» про втрату Сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого на імя [PERSON]. Представник позивача звернувся до Маньківської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на імя позивача на спадкове майно. Листом від 07.07.2016 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори [PERSON], надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну [PERSON] земельну частку (пай) мотивована тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, як те вимагається п.4.15 гл.10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595. Відповідно до п.4.12 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22.02.2012\~ № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві\~юстиції України\~22 лютого 2012 року\~за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у справі всіх необхідних документів. Відповідно до п.4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22.02.2012 року\~ №296/5, зареєстрованого в Міністерстві\~юстиції України\~22 лютого 2012 року\~за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться, зокрема, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Видача свідоцтва про право на спадщину проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Тобто, у позивача відсутній правовстановлюючий документ на землю, який необхідно надати нотаріусу для оформлення спадщини, що само по собі виключає можливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку. За сукупністю викладеного, у спадкоємця немає можливості оформити право власності на спадкове майно в іншому порядку, ніж шляхом звернення до суду з даним позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Як вбачається з наявних матеріалів справи, позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], померлої 16 квітня 1999 року в селі Багва Маньківського району Черкаської області. Відповідно до ч.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. В даному випадку, правовідносини щодо оформлення спадщини Позивачем продовжують існувати після набрання чинності ЦК України, тому застосовуються положення цього Кодексу. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. За ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ч. 2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. За ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» надано такі розяснення: Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Статтею 16 ЦК України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Частина 4 ст. 319 ЦК України визначає, що власність зобов'язує. Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до закону спадщина належить позивачу з часу відкриття спадщини. Як спадкоємець, позивач має право на набуття майна у власність в порядку спадкування, зобовязаний утримувати майно, здійснити його державну реєстрацію, проте не може цього робити у звязку з відсутністю документа, який засвідчує право власності та відсутністю можливості його отримати у звязку із смертю спадкодавця, тому позов позивача підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved