Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача із позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь борг в сумі 2127,93 грн., інфляційних витрат - 74,78 грн., 3% річних - 61,68 грн. та судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], є абонентом МКП «Херсонтеплоенерго» та користується послугами з централізованого опалення. Між сторонами встановлені фактичні договірні відносини з приводу надання послуг. З 01.11.2010 року по 01.11.2012 року відповідач не в повному обсязі сплачує вартість спожитих послуг, в результаті чого сума заборгованості за особовим рахунком відповідача склала 2127 грн. 93 коп. Згодом представник позивача надав заяву про зміну суми позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за період з 01.11.2010 року по 01.01.2015 рік у сумі 9567,97 грн., що складається з основного боргу - 7790,97 грн., інфляційних витрат - 1429,04 грн., 3% річних - 347,96 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити із урахуванням змін, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося (ч. 2 ст. 197 ЦПК). Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або триматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з вимогами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов'язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Ухвалою суду по справі №667/1841/14-ц від 24.03.2014 року судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого опалення скасовано. Як вбачається з особового рахунку [NUMBER] відповідач є абонентом МКП «Херсонтеплоенеро», із письмовою заявою про відмову від надання вказаних послуг до МКП «Херсонтеплоенерго» останній не звертався, що підтверджує про наявність між сторонами фактичних договірних відносин. Відповідно до довідки нарахування за послуги опалення мешканцям житлового будинку [ADDRESS] проводяться за показниками встановленого на будинку прибору обліку теплоенергії у період з жовтня 2010 року до теперішнього часу. З доданих до матеріалів справи розрахунків вбачається, що відповідач не в повному обсязі оплачував надані йому послуги, починаючи з 01.11.2010 року, в результаті чого виникла заборгованість у сумі 9567,97 грн., що складається з основного боргу - 7790,97 грн., інфляційних витрат - 1429,04 грн., 3% річних - 347,96 грн. Аналізуючи наведені норми права та встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки на даний час заборгованість за надані послуги відповідачем не сплачена. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені. На підставі викладеного,

Outcome: approved