Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду із вимогою про встановлення порядку користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Як зазначає позивач за первісним позовом, сторони не можуть знайти домовленості щодо користування вказаною квартирою, в зв`язку чим позивач звернулась до суду з даним позовом та просить встановити наступний порядок користування квартирою: виділити в користування [PERSON] житлову кімнату №1-3 площею 16,80 кв.м., лоджію №1-11 площею 3,60 кв.м., виділити в користування [PERSON] , кімнату №1-5 площею 10,20 кв.м, балкон №1-10 площею 3,60 кв.м, та залишити у спільному користуванні сторін кімнату №1-4 площею 12,30 кв.м, кухню №1-2 площею 8,70 кв.м, коридор №1-1 площею 4,60 кв.м, коридор №1-8 площею 3,90 кв.м, ванну №1-6 площею 2,80 кв.м, туалет №1-7 площею 1,30 кв.м, комору №1-9 площею 1,00 кв.м. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] подала зустрічний позов в обґрунтування якого зазначила, що сторонам належать по Ѕ частці спірної квартири, разом з тим її дочка [PERSON] тривалий час не проживає в квартирі, жодних витрат на її утримання та ремонт не несе, та враховуючи стан здоров`я позивача за зустрічним позовом, просить встановити наступний порядок користування квартирою: виділити в користування [PERSON] житлову кімнату №1-3 площею 16,80 кв.м., лоджію №1-11 площею 3,60 кв.м., виділити в користування [PERSON] , кімнату №1-4 площею 12,3 кв.м, балкон №1-10 площею 3,60 кв.м, та залишити у спільному користуванні сторін кімнату №1-5 площею 10,20 кв.м, кухню №1-2 площею 8,70 кв.м, коридор №1-1 площею 4,60 кв.м, коридор №1-8 площею 3,90 кв.м, ванну №1-6 площею 2,80 кв.м, туалет №1-7 площею 1,30 кв.м, комору №1-9 площею 1,00 кв.м. Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не з`явилася, просила слухати справу у її відсутність, первісний позов підтримала повністю, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити в повному обсязі. Представник відповідача за первісним позовом та відповідач в судове засідання не з`явилися, просили слухати справу у їх відсутність, в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов - задовольнити.. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, виходить з наступного. В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Судом достовірно встановлено, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.11.2004 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №76983596 від 26.12.2016 року, сторони по справі є власниками по Ѕ частки спірної квартири загальною площею 65,2 кв.м, житловою 39,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту, квартира складається з наступних приміщень: житлова кімната №1-3 площею 16,80 кв.м., лоджія №1-11 площею 3,60 кв.м., кімната №1-4 площею 12,3 кв.м, балкон №1-10 площею 3,60 кв.м, кімната №1-5 площею 10,20 кв.м, кухня №1-2 площею 8,70 кв.м, коридор №1-1 площею 4,60 кв.м, коридор №1-8 площею 3,90 кв.м, ванна №1-6 площею 2,80 кв.м, туалет №1-7 площею 1,30 кв.м, комора №1-9 площею 1,00 кв.м. Відповідно до ч.1, ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч.1, ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1, ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1-2, ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно ч.1 ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, а згідно ч.1ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. За правилами ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно з висновком Верховного Суду України у постанові від 3 квітня 2013 р. у справі N 6-12цс13 норма ст. 358 ЦК України регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються на об`єкт самостійної власності кожного з них. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Статтею ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні порядку користування квартирою суд враховує інтереси осіб, які мають право користування спірним житловим приміщенням, що іншого житла відповідач за первісним позовом не має, натомість позивач за первісним позовом проживає окремо. Відповідна правова позиція викладена у Постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2019 року у справі №310/5432/16-ц (провадження № 61-36030св18) ... допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Таким чином, визначення порядку коригування спірною квартирою у тому порядку, що заявлений у позовних вимогах за первісним позовом, призвиде до погіршення умов проживання відповідача, а тому в задоволенні первісного позову слід відмовити. За таких обставин, суд вважає, що встановлення порядку користування квартирою запропонований позивачем за зустрічним позовом не порушує права іншого співвласника, вказаний варіант поділу найбільш враховує баланс інтересів кожного зі співвласників, оскільки здійснений з урахуванням фактичного користування, встановлення порядку користування приміщенням квартири між співвласниками відповідно до змісту статей 319, 368 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток належних кожному зі співвласників, а тому суд приходить до висновку, що зустрічний позов є обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved