Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором вказавши, що 05.11.2007 року між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 420/534 Ф01, відповідно до якого публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» надало [PERSON] кредит у сумі 17 306,00 доларів США, під сплату процентів за користування коштами у розмірі 13,50 % річних, з кінцевим терміном погашення 04.11.2022 року. У звязку з невиконанням відповідачем умов вказаного вище кредитного договору, за станом на 16.04.2015 року відповідач має перед позивачем заборгованість у розмірі 13 186,27 доларів США, яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно з якою позов підтримав, просив задовольнити та розгляд справи здійснити у його відсутність, надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не зявився, проте був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причину неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. З урахуванням зазначених обставин, відповідно до ст. ст. 74, 158, 169, 224 ЦПУ України суд ухвалив провести судове засідання на підставі наявних матеріалів та доказів, заочно. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.11.2007 року між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 420/534 Ф01, відповідно до якого публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» надало [PERSON] кредит у сумі 17 306,00 доларів США, під сплату процентів за користування коштами у розмірі 13,50 % річних, з кінцевим терміном погашення 04.11.2022 року. Факт отримання відповідачем вказаної вище суми кредитних коштів підтверджується меморіальним валютним ордером № 12 від 06.11.2007 року. Відповідно до п. 1.3 зазначеного Договору кредиту, з метою забезпечення виконання своїх зобовязань, відповідач уклав з банком також іпотечний договір, згідно з яким передав банку в іпотеку однокімнатну квартиру, за адресою: м. Кіровоград, вул. Попова космонавта, 26, корп.. 2, кв. 32, заставною вартістю 21 700,00 дол. США, що в еквіваленті складало 109 585,00 грн. У звязку з невиконанням відповідачем умов вказаного вище кредитного договору, за станом на 16.04.2015 року відповідач має перед позивачем заборгованість у розмірі 287 236, 97 грн., яка включає в себе: 226 898,98 грн. суму заборгованості за кредитом; 44 980,07 грн. суму заборгованості за відсотками; 7 365, 25 грн. пеню за несвоєчасне повернення кредиту, а також 7 992, 67 грн. пеню за несвоєчасне повернення відсотків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст. 1050 ЦК України). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором № 420/534 Ф01 від 05.11.2007 року в сумі 287 236, 97 грн., з яких: 226 898,98 грн. суму заборгованості за кредитом; 44 980,07 грн. суму заборгованості за відсотками; 7 365, 25 грн. пеню за несвоєчасне повернення кредиту, а також 7 992, 67 грн. пеню за несвоєчасне повернення відсотків. Згідно з ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи ( ч. 1 ст. 224 ЦПК України). На підставі викладеного та

Outcome: approved