Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Фортечного відділу Державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про зняття арешту з всього рухомого та нерухомого майна [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: м. Кропивницький (м. Кіровоград), [ADDRESS], ІПН: [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на виконанні у Фортечному відділі Державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області перебувало виконавче провадження за виконавчим листом № 2-3839 від 14.10.2010 року виданим Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк «Фінанси і кредит» заборгованості в сумі 75\~117,17 грн., в межах виконання якого було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно [PERSON], [INFO]. При зверненні позивача до Фортечного відділу Державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області отримано відповідь, що перевіркою автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-3839 від 14.09.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк «Фінанси і кредит» в особі філії «Придніпровське регіональне управління «АТ « Банк «Фінанси і кредит» заборгованості в сумі 75\~117,17 грн. на виконанні у відділенні не перебуває. Також встановлено, що вказане виконавче провадження завершено 29.12.2012 року на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно заяви представника АТ «Банк «Фінанси і кредит», станом на 21.05.2014 року [PERSON] повністю сплачено борг по вказаному виконавчому провадженні. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що на даний час відсутні будь які законні підстави для перебування належного йому майна під арештом та забороною його відчуження. На даний час, арешт майна позивача порушує його конституційні права на володіння та розпорядження майном належним йому на праві власності, що змушує звернутися з позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не сповістив, надав заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи до суду не подав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на виконанні у Фортечному відділі Державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області перебувало виконавче провадження за виконавчим листом № 2-3839 від 14.10.2010 року виданим Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк «Фінанси і кредит» заборгованості в сумі 75\~117,17 грн., в межах виконання якого було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно [PERSON], [INFO]. Вказане виконавче провадження завершено 29.12.2012 року на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Крім цього, судом встановлено, що згідно заяви представника АТ «Банк «Фінанси і кредит», станом на 21.05.2014 року [PERSON] борг по вказаному виконавчому провадженні сплачено повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» У разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребовувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що накладеним арештом на все майно, що належить позивачу [PERSON] порушуються права позивача як власника, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved