Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд 26.05.2014 року з позовом до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», за участю третьої особи [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та повернення безпідставно стягнутих коштів, посилаючись на те, що між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та [PERSON] 06.02.2008 року було укладено кредитний договір на підставі якого позичальник [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США строком на 72 місяці під 14 % річних. 06 лютого 2008 року в забезпечення виконання зобов»язання між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та [PERSON] укладено договір поруки №1943-ДП4. Згідно рішення суду позовні вимоги банку були задоволені та стягнуто з солідарно з боржників 218 669 грн. 80 коп.. Однак відповідача [PERSON] належним чином виконав свої зобов»язання, про що свідчить квитанція про внесення грошових коштів від 25.10.2013 року. Позивач просив визнати припиненим договір поруки та визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ПАТ «ПроКредит Банк» кошти в сумі 3 101 грн. 88 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив заперечення , оскільки заборгованість погашена лише частково. Згідно укладеного договору поруки строк дії визначається моментом повного погашення заборгованості Позичальника по Кредитному договору. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд вважає за можливе винести заочне рішення на підставі ст. 224 ЦПК України Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та [PERSON] 06.02.2008 року було укладено кредитний договір на підставі якого позичальник [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США строком на 72 місяці під 14 % річних. 06 лютого 2008 року в забезпечення виконання зобов»язання між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та [PERSON] укладено договір поруки №1943-ДП4. Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23.03.2010 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 03.11.2010 року позовні вимогу банку задоволені в повному обсязі. 25 жовтня 2013 року позичальник [PERSON] виконав свої грошові зобов»язання перед банком сплативши 102 965,83 грн. згідно укладеного договору про порядок погашення заборгованості. При цьому банк вивів нежитлові будівлі зі складу забезпечення та направив до відповідного відділу ДВС заяву про повернення виконавчих листів (а.с.8) Згідно ст.559 Цивільного Кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов»язання. Згідно частини 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов»язки, що складають зміст договірного зобов»язання. Зобов»язання має ґрунтуватися на засадах добровільності, розумності та справедливості (ч.З ст.509 ЦК України, пункт 6 ч.І ст.З ЦК України). Ст.553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. У разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов»язання. Обсяг зобов»язань поручителя визначається умовами договору поруки. Верховний Суд України у Постанові від 25 вересня 2013 року зазначив, що за положеннями частини 1 статті 559 Цивільного Кодексу України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов»язання. Згідно зі ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій само формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту. Постановою Верховного Суду України від 21 листопада 2012 року у справі №6-134 цс 12 вироблено правову позицію, відповідно до якої у разі невизнання кредитором факту припинення поруки з підстав, передбачених ч.І ст.559 ЦК України, поручитель має право звернутися до суду з позовом про визнання зобов»язання за договором поруки припиненим, тобто про визнання права на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України. Таким чином, заборгованість (грошові зобов»язання) згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23.03.2010 року на підставі якого виданий виконавчий лист №2-476/10 від 23.03.2010 року про стягнення 218 669 грн. 80 коп. перед кредитором ПАТ «Про кредит Банк» є фактично виконаною, а договір поруки №1943-ДП4 від 06.02.2008 р. припиненим з моменту фактичного виконання зобов»язання, тобто з 25.10.2013 року. Отже, в разі припинення договору поруки, що став підставою для покладення на [PERSON] солідарної відповідальності за кредитним договором, виконавчий лист Октябрського районного суду м. Полтави №2-476/10 від 23.03.2010 року про стягнення 218 669 грн. 80 коп. на користь ПАТ «ПроКредит Банк» повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, згідно частини 4 пункту 1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» За період з 25.10.2013 року по 22.05.2014 року, тобто коли зобов»язання перед банком фактично були виконані, Октябрським Відділом Державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ПроКредит Банк» 3 101 (три тисячі сто одна) грн. 88 коп. Вважаємо, що ці грошові кошти підлягають поверненню [PERSON], так як були стягнуті після фактичного повного виконання зобов»язань за кредитним договором і припинення солідарної відповідальності за боржника в якості поручителя, згідно договору поруки. Враховуючи вище викладене суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору поверненню, а тому на користь позивача суд стягує судові витрати в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved