Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про встановлення режиму окремого проживання подружжя, в позовній заяві вказавши, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який був зареєстрований 10.06.2016р. у Сокальському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Львівській області та зроблено актовий запис за №78. Після реєстрації шлюбу сторони почали разом проживати у її батьків. 16.11.2016р. у сторін народився син [PERSON]. Вказує, що на даний час відносини між ними погіршились і вони з кінця грудня 2016 року проживають окремо. Просить суд встановити режим окремого проживання подружжя [PERSON] та [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. В обгрунтування надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не прибула, однак подала в суд клопотання про розгляд даної справи без її участі, позов визнає в повному обсязі та не заперечує відносно задоволення. Заслухавши представника позивача та дослідивши докази по справі в їх сукупності суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. З дослідженого в судовому засіданні копії свідоцтва про шлюб серія І-СГ №271562 встановлено, що 10.06.2016р. у Сокальському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №78. Відповідно до ст. 119 СК України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя. Згідно із ст. 120 СК України встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов'язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов'язків, які встановлені шлюбним договором. У разі встановлення режиму окремого проживання: 1) майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; 2) дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка. Як стверджують сторони (подружжя), вони з грудня 2016 року проживають окремо один від одного; позивач [PERSON] не бажає проживати разом зі своєю дружиною і бажає встановити для них режим окремого проживання, стверджуючи, що таке рішення відповідає інтересам подружжя (сторін), сторони ознайомлені з правовими наслідками встановлення режиму окремого проживання подружжя, тощо. З пояснень представника позивача судом встановлено, що сторони не бажають проживати спільно. За таких обставин, оскільки підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно; обидва подружжя (сторони) проживають за різними адресами і сімейні відносини між подружжям припинені, тому суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved