Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 20.12.2012 року в розмірі 2797,48 доларів США, мотивуючи тим, що згідно договору позики від 20.12.2012 року відповідач позичив в нього грошові кошти в розмірі 2716 доларів США, з кінцевим терміном повернення 12.06.2013 року. Однак, в порушення взятих на себе грошових зобов'язань відповідач борг у визначений договором строк не повернув. Просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 20.12.2012 року в розмірі 2797,48 доларів США, а саме: 2716 доларів США+(2716*3%) та судові витрати в розмірі 313,26 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги уточнила, просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором позики від 20.12.2012 року в розмірі 2716 доларів США, що за курсом 11.75 відповідно до службового розпорядження НБУ станом на 19.05.2014 року становить 31 913 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом опубліковання оголошення про виклик до суду в газеті «Галичина» (а.с.49-52). Відповідно до ст. 74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Про причини неявки він суд не повідомив, будь-яких заяв від нього не надходило. З урахуванням думки представника позивача про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики, внаслідок чого позикодавець позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за цим договором з позичальника. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 20.12.2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, що підтверджується борговою розпискою від 20.12.2012 року, за якою відповідач отримав в борг від позивача 2716 доларів США. Відповідно до розписки відповідач зобов'язався до 12.06.2013 року повернути борг (а.с.4). Проте і по даний час цього обов'язку не виконав. Зазначена обставина нічим не спростована. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку - розписки позичальника від 20.12.2012 року. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики від 20.12.2012 року в розмірі 2716 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 19.05.2014 року еквівалентно 31 913 грн. Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики суду не представлено, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за цим договором є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Також позивач просить стягнути з відповідача в свою користь 313,26 грн. судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача слід стягнути на користь позивача 313,26 гривень судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 1046, 1047, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11; 88 ч. 1, ЦПК України,

Outcome: approved