Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 10.08.1997 р. його матір [PERSON] була власником присадибної земельної ділянки та земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,3207 га, які розташовані на території Єзупільської селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області. Вказаний державний акт був виданий Єзупільською селищною радою на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.03.1994 р. та рішення від 29.07.1997 р. і підлягав заміні. При цьому у вказаному тимчасовому державному акті помилково зазначено по батькові власника «Михайлівна» замість вірного «Миколаївна», підставою передачі матері у власність земельних ділянок помилково вказано рішення Єзупільської селищної ради від 29.07.1997 р. замість вірного рішення ради від 13.03.1997 р., що підтверджується довідкою селищної ради. 13.02.2015 р. мама склала заповіт, посвідчений секретарем Єзупільської селищної ради, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла позивачу. Після смерті 22.02.2015 р. матері позивач як єдиний спадкоємець за заповітом прийняв спадщину. Спадкоємець за законом другої черги рідна сестра матері, яка є відповідачем у справі, спадщину не прийняла і на неї не претендує. У звязку з допущеними у державному акті помилками та відсутністю оригіналу державного акту на право власності на земельні ділянки на імя матері нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Тому просив визнати за ним право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті матері на земельну ділянку площею 0,0407 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у смт. Єзупіль, земельну ділянку площею 0,13 га для ведення особистого підсобного господарства на масиві «Копань» та земельну ділянку площею 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства на масиві «На гречці», які розташовані на території Єзупільської селищної ради Тисменицького району. Позивач у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилася, у надісланій суду заяві позов визнала, проти його задоволення не заперечувала, просила справу розглянути у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що матір позивача [PERSON] була власником присадибної земельної ділянки та земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,3207 га, які розташовані на території Єзупільської селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області, що посвідчувалось тимчасовим державним актом на право приватної власності на землю від 10.08.1997 р., оригінал якого втрачено. Вказаний державний акт, який підлягав заміні, був виданий Єзупільською селищною радою на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.03.1994 р. та рішення від 29.07.1997 р. При цьому у державному акті помилково зазначено по батькові власника «Михайлівна» замість вірного «Миколаївна», підставою передачі у власність земельних ділянок помилково вказано рішення Єзупільської селищної ради від 29.07.1997 р. замість вірного рішення вказаної ради від 13.03.1997 р. Після смерті 22.02.2015 р. матері [PERSON] позивач як єдиний спадкоємець за заповітом, посвідченим 13.02.2015 р. секретарем Єзупільської селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області, прийняв спадщину. Спадкоємець за законом другої черги рідна сестра померлої, яка є відповідачем у справі, спадщину не прийняла і на неї не претендує. Вказані обставини, які відповідачем не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. З огляду на те, що відсутність правоустановлюючого документу на спадкові земельні ділянки позбавляє позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку, за ним слід визнати право власності на вказані земельні ділянки у порядку спадкування за заповітом після померлої матері. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 1223, 1268, 1269 ЦК України, ст. 81 ч.1 п.г ЗК України,

Outcome: approved