Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до ФОП [PERSON] про відшкодування збитків, В обгрунтування своїх вимог зазначив, що він проживає у [ADDRESS] Біля будинку щорічно у весіннє-осінній період ним розміщуються вулики з бджолосім'ями. У 2018 році мною було розміщено 40 бджолосімей.Вечором 18 травня 2018 року він виявив загибель льотних бджіл зі всіх бджолосімей. У зв'язку з тим він одразу ж звернувся з заявою до Андрушівського відділення поліції ГУ НП в Житомирській області.Проведеною працівниками поліції перевіркою встановлено, що фізичною особою-підприємцем [PERSON], який здійснював підприємницьку діяльність з обробітку земель сільськогосподарського призначення на території Антопільської сільської ради Андрушівського району, у денний час 18 травня 2018 року із залученням дельтоплана , належного фізичній особі - підприємцю [PERSON] Обробіток рослин здійснювався системним інсектицидом контактно-шлункової дії «АЦ ЛЮКС».Порушення ФОП [PERSON] правил обробітку рослин отрутохімікатами та пестицидами потягнуло за собою масову загибель належних мені та іншим пасічникам льотних бджіл.Такими діями ФОП [PERSON] йому завдана шкода, яка полягає у прямих втратах та неотриманому доході та становить сто тридцять шість тисяч гривень , з яких : на відновлення втрачених бджолосімей ним закуплено у фізичних осіб у Володарсько-Волинськму районі Житомирської області 16 роїв вартістю 1 000 (одна тисяча) гривень за рій загальною вартістю 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень 00 коп.;транспортні витрати на поїздку за бджолосім'ями склали 2 000 (дві тисячі) гривень 00 коп.;недобір меду становить 800 (вісімсот) кг, вартістю 100 грн. 00 коп. за 1 кг загальною вартістю 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень 00 коп.;недобір прополісу становить 4 (чотири) кг, вартістю 1 000 (одна тисяча) гривень 00 коп. за 1 кг загальною вартістю 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 коп.;недобір воскової продукції становить 40 (сорок) кг, вартістю 150 (сто п'ятдесят) гривень 00 коп. за 1 кг загальною вартістю 6 000 (шість тисяч) гривень 00 кой ;недобір бджолиного пилку становить 40 (сорок) кг, вартістю 200 (двісті) гривень 00 коп. за 1 кг загальною вартістю 8 000 (вісім тисяч) гривень;не зміг створити відводки в кількості 20 (двадцяти) штук вартістю 1000 (одна тисяча) гривень 00 коп. за 1 штуку загальною вартістю 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 коп.По мобільному телефону № 097-140-22-95 він звернувся до [PERSON] з проханням добровільно відшкодувати спричинену мені шкоду, але він відмовився.20.07.2018 року він письмово звернувся до [PERSON] з претензією про відшкодування спричиненої мені шкоди у сумі 136 000 грн., однак, відповіді не отримав.На його думку вина ФОП [PERSON] не повідомив мене та інших пасічників про застосування засобів захисту рослин, що потягнуло за собою масову загибель належних мені льотних бджіл та неотримання ним передбаченого прибутку.Просив стягнути з відповідача на його користь 136 000 гривень 00 коп. понесених збитків та судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, обгрутнувавши їх наведеними в позовній заяві обставинами. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, пояснили, що на їх думку неправомірна поведінку відповідача відсутня,оскільки обов'язок фермера попереджати пасічників про обробку полів на відстані 10 кілометрів від оброблювальних площ, виникає у разі наявності пасік ,які повинні бути зареєстровані за місцем проживання фізичної особи у сільській раді один раз в рік заснування пасіки. Згідно довідки Антопільської сільської ради Андрушівського району Житомирської області позивач не звертався до сільської ради з приводу реєстрації пасіки та вона не зареєстрована.Позивачем не надано жодного доказу, що поля, які оброблялися відповідачем знаходяться в 10 кілометровій зоні від його бджолосімей.Позивачем не надано належних та допустимих доказів, що крім відповідача на відстані 10 кілометрів від начебто наявної у позивача пасіки більш ніхто не здійснював обробку полів.Позивачем на їх думку не надано висновків, актів ветеринарно-санітарної експертизи продуктів бджільництва за минулі роки, що свідчить, що в 2016, 2017роки та інші попередні роки позивач не отримував будь яких продуктів бджільництва. Оскільки позивач в попередні роки не отримував продуктів бджільництва, то він не може довести наявність працездатних сімей бджіл.Позивачем не надано доказів обстеження бджолосімей у 2018 році, тобто не надано жодних доказів, що бджоли станом на 18.05.2018 року були здорові.У разі отруєння бджіл законодавством передбачено обстеження пасіки комісією,до складу яґкої входять ветеринарний лікар, районний зоотехнік по бджільництву, агроном по захисту рослин, пасічник, представника виконавчої влади.Комісія складає акт, форма якого затверджена відповідною Інструкцією .Але відповідна комісія не створювалася,оскільки позивач не звертався з заявою про отруєння бджіл то і комісія по обстеженню бджіл створена не була. Як наслідок не відібрані зразки на експертизу для встановлення факту отруєння та встановлення якою діючою речовиною отруєно бджіл.Позивачем не додано вищевказаного акту складеного відповідною комісією.За його відсутності та відсутності лабораторного дослідження немає належного та допустимого підтвердження того, що причиною загибелі бджіл є саме пестициди, якими відповідач обробляв поля та відсутні докази наявності прямого (безпосереднього) причинного зв'язку між обробленням полів відповідачем та загибеллю бджіл є недоведеною.Крім того позивачем не додано розрахунку збитку у відповідності з вказаною Інструкцією, тобто відсутні належні та допустимі докази начебто отриманого збитку.Також позивачем не додано обліку бджолиних сімей їх породи та їх продуктивності, а тому не можливо визначити їх вартість та продуктивність і, як наслідок визначити збиток.Просили в задоволенні позову відмовити. Свідки [PERSON],[PERSON],[PERSON] пояснили суду,що у с.Антопіль Андрушівського району Житомирської області біля своїх будинків щорічно у весіннє-осінній період ними розміщуються вулики з бджолосім'ями.В травні 2018 року вони виявили загибель льотних бджіл зі всіх бджолосімей.На їх думку хтось з фермерів проводив обробку полів ядохімікатами та внаслідок чого загиблі їх бджоли.З приводу загибелі бджіл вони з заявами до відповідних органів не зверталися.Свої пасіки вони в сільській раді не реєстрували. Свідок [PERSON],пояснив суду,що він є дільничим інспектором Андрушівського відділення поліції ГУ НП в Житомирській області.Проведеною працівниками поліції та обслуговує с.Антопіль Андрушівського району Житомирської області.Ним проводилася перевірка заяви позивача з приводу загибелі бджіл,але встановити вину особу не вдалося,експертиза не проводилася. Свідок [PERSON] пояснив суду,що він є сільським головою Антопільської сільської ради Андрушівського району Житомирської області. 18 травня 2018 року до нього звернувся позивач з приводу загибелі льотних бджіл зі всіх його бджолосімей. Але комісія з цього приводу створена не була,оскільки його пасіка в сільській раді не зареєстрована.Позивач не звертався до сільської ради з приводу реєстрації пасіки, однак йому видавались довідки про наявність у нього бджолосімей. В селі ще троє осіб утримують бджолосім'ї, однак пасіки в них також не зареєстровані.Секретер сільської ради кожен рік обходить двори та пропонує реєструвати крупну домашню худобу та пасіки,але в сільській раді не зареєстровано жодної пасіки. Спірні правовідносини регулюються ст.ст.1166,1172,1187 ЦК України, ст.ст. 10, 27,28,30,37,38,40 Закону України «Про бджільництво», п.2 Постанови Пленуму Верховеного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», Порядком реєстрації пасік № 184/82 від 20.09.2000 року,п. 7 Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, приходить до наступних висновків : Згідно ч. 1, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77-80 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно ч. 1, ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини. За змістом ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також збитками є ті доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).Стягнення реальних збитків та збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Відповідно до п.2 Постанови пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» - шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній (прямий) причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. А коли шкода завдана в наслідок дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про бджільництво» фізичні особи та юридичні особи, які застосовують засоби для обробки медоносних рослин, зобов'язані не пізніше ніж за три доби до початку обробки через засоби масової інформації попередити про це пасічників, пасіки яких знаходяться на відстані до десяти кілометрів від оброблювальних площ. При цьому повідомляється дата обробки, назва препарату, ступень і строк токсичності препарату. Ці ж вимоги маються в п.7.1.2. Інструкції «щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл», затвердженою наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини від 30.01.2001 року № 9. Із даної норми права випливає, що повідомляти пасічників про застосування засобів захисту рослин повинні фізичні та юридичні особі тільки тоді, коли вони обробляють ними медоносні рослини у разі наявності зареєстрованих у встановленому законом порядку пасік. Згідно ст. 13 Закону України «Про бджільництво» пасіка підлягає реєстрації за місцем проживання фізичної особи або за місцезнаходженням юридичної особи, яка займається бджільництвом, у місцевих державних адміністраціях або сільських, селищних, міських радах у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики. З метою обліку пасік та здійснення лікувально-профілактичних заходів на кожну пасіку видається ветеринарно-санітарний паспорт. Відповідно до Порядку реєстрації пасік № 184/82 від 20.09.2000 року зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 23 жовтня 2000 р. за № 737/4958 затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики України і Української академії аграрних наук № 184/82 від 20.09.2000 року (а.с.105) - пасіка підлягає реєстрації за місцем проживання фізичної особи або за місцезнаходженням юридичної особи, яка займається бджільництвом, у місцевих державних адміністраціях або сільських, селищних, міських радах один раз в рік заснування пасіки.Реєстрація пасік проводиться на підставі заяви фізичної чи юридичної особи незалежно від форми власності. Узаяві про реєстрацію пасіки зазначаються назва та адреса заявника, кількість бджолосімей. Судом встановлено,що позивач не звертався до Антопільської сільської ради Андрушівського району Житомирської області з приводу реєстрації пасіки та пасіка за адресою : с.Антопіль,вул. Нижня, 1 Андрушівського району Житомирської області не зареєстрована (а.с.23-24,199). Таким чином ,згідно ст. 37 Закону України «Про бджільництво» за відсутності зареєстрованих пасік у відповідача за відсутності зареєстрованих пасік на відстані 10 кілометрів від оброблювальних площ не було обов'язку для публікації попередження.Крім того,позивачем в судовому засіданні не надано жодного доказу, що поля, які оброблялися відповідачем знаходяться в 10 кілометровій зоні від його бджолосімей та обробки відповідачем саме медоносних рослин.Також позивачем не надано належних та допустимих доказів, що крім відповідача на відстані 10 кілометрів від пасіки позивача більш ніхто з фермерів не здійснював обробку полів. Виходячи з викладеного суд прийшов до висновку,що в судовому засіданні позивачем не доведено наявність неправомірної поведінки відповідача та наявність прямого ( безпосереднього) зв'язку поведінки відповідача з загибеллю бджіл. Згідно ст.19 Закону України «Про бджільництво» вироблені або заготовлені продукти бджільництва з метою їх реалізації підлягають ветеринарно - санітарній експертизі, що здійснюється в порядку, встановленому законодавством. Позивачем в судовому засіданні не надано висновків, актів ветеринарно-санітарної експертизи продуктів бджільництва за минулі роки, що свідчить, що в 2016, 2017роки та інші попередні роки він отримував будь яких продуктів бджільництва.У зв'язку з тим позивачем не доведений факт наявність працездатних сімей бджіл.Позивачем не надано доказів обстеження бджолосімей у 2018 році, тобто не надано жодних доказів, що бджоли станом на 18.05.2018 року були здорові.Відповідно до п.7 « Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл », затвердженої Наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини № 9 від 30.01.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.02.2001 року за № 131/5322 (а.с. 106-107) - при отруєнні бджіл пестицидами керуються «Інструкцією по профілактиці отруєння бджіл пестицидами від року» (а.с.108-109). Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На думку суду єдиним належним доказом отруєння бджіл є акт обстеження пасіки,оскільки п.4 Інструкції від 14.06.1989 року у разі отруєння бджіл передбачено обстеження пасіки комісією в складі : ветеринарного лікаря, районного зоотехніка по бджільництву, агроном по захисту рослин, пасічника,представника виконавчої влади.Комісія складає акт форма якого затверджена даною Інструкцією.В цьому акті обов'язково зазначається технологія утримання і догляду за бджолами, зоотехнічний та ветеринарно - санітарний стан сімей до отруєння (дані беруть з журналу бджоловедення та ветеринарно - санітарного паспорту пасіки); пасіка стаціонарна чи виїзна.Також в акті зазначаються відібрані проби патологічного матеріалу направлені в лабораторію з вказівкою адреси лабораторії.В акті також мають бути зазначені признаки отруєння (а.с.108). Судом встановлено,що станом на 13.08.2018 року позивач не звертався з заявою про отруєння бджіл та комісія по обстеженню бджіл створена не була та зразки на експертизу для встановлення факту отруєння та встановлення якою діючою речовиною отруєно бджіл не були відібрані та лабораторні дослідження не проводилися (а.с. 65; 68-69,74). Таким чином доказів того, що причиною загибелі бджіл є саме пестициди, якими відповідач обробляв поля, позивачем не надано. Крім того, позивачем не доведено суму матеріальної шкоди, оскільки п.5 вказаної Інструкції, від 14.06.1989 року встановлена методика розрахунку збитку (а.с. 108-109).Позивачем не додано розрахунку збитку у відповідності з вказаною Інструкцією, тобто відсутні належні та допустимі докази начебто отриманого збитку. Проаналізувавши зазначені обставини у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду позивачем та його представником не доведено, що причиною загибелі бджіл були неправомірні дії відповідача, не доведена неправомірність дій відповідача під час обробки полів пестицидами, не доведено існування безпосереднього причинного зв'язку між діями відповідача та шкодою, завданою позивачу, а отже відсутні достатні правові підстави для покладення відповідальності по відшкодуванню заподіяної позивачу шкоди саме на відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог судовий збір, понесений позивачем при зверненні до суду, відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed