Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з вищезазначеним та просив суд визнати недійсним договір іпотеки №РМL-301/430/2008 від 07.10.08 року укладений між ЗАТ «ОТП Банк» права іпотекодержателя за яким передані ТОВ «ОТП Факторинг України», згідно Договору про відступлення право вимоги та [PERSON] і [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]М від 07.10. 2008 року та зареєстрованого в реєстрі за №14771; припинити іпотеку в Державному реєстрі іпотек, накладену на підставі договору іпотеки договір іпотеки №РМL-301/430/2008 від 07.10.08 року, укладений між ЗАТ «ОТП Банк» права іпотекодержателя за яким передані ТОВ «ОТП Факторинг України», згідно Договору про відступлення право вимоги та [PERSON] і [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]М від 07.10. 2008 року та зареєстрованого в реєстрі за №14771; зняти заборону на відчуження в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, накладену на підставі договору іпотеки №РМL-301/430/2008 від 07.10.08 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» права іпотекодержателя за яким передані ТОВ «ОТП Факторинг України», згідно Договору про відступлення право вимоги та [PERSON] і [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]М від 07.10. 2008 року та зареєстрованого в реєстрі за №14772 на предмет іпотеки, а саме: квартира, що знаходиться за адресою місто Дніпропетровськ, вулиця Пастера, будинок 12 (Дванадцять), квартира 54 (пятдесят чотири) в житловому будинку літ.А-5 та складається з: 1-коридор, 2,7,8 житлові, 3-кухня, 4-ванна, 5-туалет, 6-кладова, загальною площею 68,8 кв.м.; скасувати заборону на відчуження квартира, що знаходиться за адресою місто Дніпропетровськ, вулиця Пастера, будинок 12 (Дванадцять), квартира 54 (пятдесят чотири) в житловому будинку літ.А-5 та складається з: 1-коридор, 2,7,8 житлові, 3-кухня, 4-ванна, 5-туалет, 6-кладова, загальною площею 68,8 кв.м. накладену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]М від 07.10. 2008 року зареєстрованого в реєстрі за №14772; внести до Державного реєстру іпотеки відомості про виключення запису з реєстрі щодо обтяжень нерухомого майна іпотекою згідно договору іпотеки №РМL-301/430/2008 від 07.10.08 року; внести до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна відомості про виключення з реєстру щодо накладення заборон відчуження нерухомого майна за договором іпотеки №РМL-301/430/2008 від 07.10.08 року. Позивач у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі та їх представники у судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином, причину своєї неявки у судове засідання суду не повідомили. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 12.06.1999 року перебувала у шлюбі зі [PERSON], який помер 03.04.2013 року, про що свідчить Свідоцтво про смерть серії І-КИ № 506957 видане відділом Державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 04.04.2013 року. Позивач має від померлого [PERSON] двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. [PERSON] був власником 1/5 жилої квартири №54, що знаходиться за адресою м.Дніпропетровськ, вулиця Пастера, будинок 12, розташована в жилому будинку А-5 та складається з: 1-коридор, 2, 7, 8 житлові, 3-кухня, 4-ванна, 5-туалет, 6-кладова, житловою площею 45,3 кв.м., загальною площею 68,8 кв.м. , згідно свідоцтва про право власності на житло від 05 квітня 2006 року виданого управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради №5/65-06 та згідно витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно від 12 квітня 2006 року №10372546, реєстраційний №14454653. Власником 1/5 являється Відповідач-1 згідно свідоцтва про право власності на житло від 05 квітня 2006 року виданого управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради №5/65-06 та згідно витяга про реєстрацію право власності на нерухоме майно від 12 квітня 2006 року №10372546, реєстраційний №14454653. А 3/5 Відповідачу-1 належить згідно договору купівлі-продажу 3/5 частин жилої квартири від 19 серпня 2008 року, ВКР №820925 посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №2591 та витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно від 27.08.2008 року №20015966, реєстраційний №14454653. Після смерті [PERSON], позивачці стало відомо, що між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки №РМL-301/430/2008 від 07.10.08 року. [PERSON] також є стороною в цьому іпотечному договорі. Іпотечний договір був укладений з ЗАТ «ОТП Банк», а в подальшому останній передав право вимоги по кредитному портфелю саме ТОВ «ОТП Факторинг України», який на теперішній час прийняв це право вимоги за кредитними договорами. Згідно договору іпотеки п.п.3.1.,3.2. предмет іпотеки квартира, що знаходиться за адресою місто Дніпропетровськ, вулиця Пастера, будинок 12 (Дванадцять), квартира 54 (пятдесят чотири) в житловому будинку літ.А-5 квартира №54 та складається з: 1-коридор, 2,7,8 житлові, 3-кухня, 4-ванна, 5-туалет, 6-кладова, загальною площею 68,8 кв.м. Даний договір іпотеки був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №14771. Крім того, була накладена заборона №611 на відчуження предмету іпотеки та зареєстровано в реєстрі за №14772. Згідно до статті 5 Договору іпотеки іпотекодавець не перебуває у фактичних сімейних відносинах. Крім того, іпотекодавець стверджує, що в предметі іпотеки відсутні малолітні та/чи неповнолітні діти, що мають право користуватися Предметом іпотеки. Відповідно до положень ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частиною 1 статті 203 цього Кодексу. Згідно до вимог ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Так, статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст.65 CK України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦК України розпорядження майном,що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ст.578 ЦК України, майно, що є у спільній власності, може бути передано у заставу за згодою всіх співвласників. Згідно п.25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року, №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при оспоренні договору застави (іпотеки), суд має враховувати положення статті 578 ЦК України, згідно з яким майно, що є у спільній власності, може бути передано у заставу лише за згодою іншого з подружжя, який у разі предявлення позову про звернення стягнення на таке майно має бути залучений до участі у справі. У п. «д» п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 28.04.1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (із змінами) розяснено, що відсутність згоди другого (дружини) на відчуження спільного майна може бути підставою для визнання недійсною угоди в тому випадку, коли угода потребувала обовязкового нотаріального посвідчення (ст.65 СКУ), або судом установлено, що сторони (сторона) в угоді діяли недобросовісно. Відповідно ч.1 ст.203 ЦК України, правочин не може суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Так як майно передано в іпотеку без згоди власника, то наявність таких обставин свідчить про невідповідність договору іпотеки актам цивільного законодавства, що є підставою для визнання такого правочину недійсним відповідно до положень ч.1 ст.203, ч.1 ст.205 ЦК України. Відповідно до п. 4 ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. Згідно до п. 1.1 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.99 N 31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 N 85/5), та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.06.99 за N 364/3657 єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони відчуження та арешти нерухомого майна, вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи про обтяження нерухомого майна скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Постановою КМУ «Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек від 31.03.2004 N410, п.2 визначено, що Державний реєстр іпотек - єдина комп'ютерна база даних про обтяження і зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою. Відповідно до п. 25 Тимчасового порядку запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду з обов'язковим зазначенням порядкового номера запису, а п.26 встановлено, що реєстратор вносить до Реєстру іпотек відомості про виключення запису в день надходження повідомлення чи рішення суду. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими а тому позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved