Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться по вул. Галана, 27 в с. Яківка Тлумацького району Івано-Франківської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що станом на 01.07.1990 року за вищевказаною адресою проживали його рідні сестри: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], і їм на праві власності належали по 1/2 частці житлового будинку, господарських будівель та споруд за даною адресою, земельні частки (паї). Позивач проживав із сестрами по вул. Галана, 27, в с. Яківка Тлумацького району Івано-Франківської області з 1993 року по день їхньої смерті та проживає по даний час. 30.11.1996 року померла сестра [PERSON] Після її смерті він та сестра [PERSON] вступили в управління належним їй спадковим майном по 1/4 частці майна кожному, але юридично не оформили. 28.04.2006 року померла сестра [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно. Позивач фактично прийняв спадщину, так як постійно проживав із сестрами, оскільки вони хворіли, займався веденням господарства, доглядав за ними, проводив похорон сестри [PERSON] Сестра [PERSON] останні роки перед смертю захворіла ще більше, йому важко було здійснювати догляд за нею, оскільки їй необхідна була професійна медична допомога. У звязку з цим [PERSON] стала проживати в Коломийському геріатричному пансіонаті з 04.10.2002 року по 27.04.2006 року. Позивач постійно провідував сестру, привозив їй все необхідне, проводив її похорон. Надалі залишився проживати в спадковому будинку, підтримує господарство, обробляє земельну ділянку, сплачує всі необхідні платежі. В даний час він бажає оформити спадщину після смерті сестер, та як він являється єдиним їхнім спадкоємцем. Коли він звернувся до Коломийської міської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області із заявою про прийняття спадщини, то виявилося, що сестра [PERSON] була зареєстрована в пансіонаті і позивач пропустив строк звернення і заявою до нотаріальної контори на прийняття спадщини. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області йому визначено додатковий строк для звернення із заявою до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Після цього він звернувся до Коломийської міської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області, однак йому було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок на імя померлих сестер [PERSON] та [PERSON] У звязку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в порядку спадкування за законом після смерті сестер [PERSON] та [PERSON], що знаходяться за адресою: вул. Галана, 27, с. Яківка, Тлумацький район, Івано-Франківська область. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак в позовній заяві просив справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача Яківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, однак на адресу суду направив заяву, у якій не заперечує щодо задоволення позову та просить справу розглядати без його участі. 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України та згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції 15.12.2017 року, встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти після набрання чинності даної редакції ЦПК України, тобто з 15 грудня 2017 року. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги №6 Яківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 1990 рік за [PERSON], [INFO], яка була головою двору, та [PERSON], [INFO], (сестра), значилося господарство, яке числилося колгоспним двором (а.с. 9). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 20.10.2017 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: вул. Галана, 27, с. Яківка, Тлумацький район, Івано-Франківська область побудовані у період з 1940 року по 1968 рік (а.с. 4-6). Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 59933 від 17.10.2017 року по вул. Галана, 27 в с. Яківка Тлумацького району Івано-Франківської області згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року право власності не зареєстровано (а.с. 7). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (по 1/2 частині кожному) належало майно двору, розташованого за адресою: вул. Галана, 27, с. Яківка, Тлумацький район, Івано-Франківська область. Згідно копії свідоцтва про народження позивача [PERSON], він народився 07.08.1946 року та його батьками вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 24.11.2016 року, встановлено, що [PERSON] народилась 30.03.1941 року у с. Яківка Тлумацького району Івано-Франківської області та її батьками вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Згідно архівної довідки, виданої Державним архівом Івано-Франківської області 03.10.2016 року, встановлено, що [PERSON] народилась 01.06.1930 року у с. Яківка Тлумацького району (с. Якубівка Городенківського повіту) Івано-Франківської області, та її матірю вказано [PERSON], а батько не вказаний (а.с. 15). 30.11.1996 року [PERSON] (сестра) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON] (сестра), для отримання спадщини було необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] в управління належною їй 1/2 часткою житлового будинку, господарських будівель та споруд вступила її сестра [PERSON] та брат [PERSON] (позивач), оскільки вони проживали разом з спадкодавцем, що підтверджується довідкою Яківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 1297 від 12.10.2017 року (а.с. 8). 28.04.2006 року [PERSON] (сестра) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Відповідно до довідки Коломийського геріатричного пансіонату Департаменту соціальної політики Івано-Франківської ОДА № 447/01-15 від 01.12.2016 року [PERSON] (сестра), [INFO], у період з 04.10.2002 року по 27.04.2006 року була зареєстрована та проживала в пансіонаті за адресою: вул. О.Довбуша, 50, м. Коломия Івано-Франківської області та після смерті була знята з обліку і повного державного утримання (а.с. 12). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13.09.2017 року [PERSON] визначено додатковий двохмісячний строк для прийняття спадщини за законом після померлої сестри [PERSON], який обраховувати з моменту набрання рішенням законної сили (а.с. 40-41). 17.10.2017 року [PERSON] звернувся до Коломийської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 30). Згідно копії спадкової справи № 174/2017 від 17.10.2017 року, заведеної Коломийською міською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] позивач [PERSON] є єдиними спадкоємцем за законом (а.с. 30-36). Отже, на момент звернення до суду позивач [PERSON] правомірно претендує на на 1/4 частку житлового будинку, господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON], та 3/4 частку житлового будинку, господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON], яка в свою чергу успадкувала 1/4 частку житлового будинку, господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON], що знаходяться за адресою: вул. Галана, 27, с. Яківка, Тлумацький район, Івано-Франківська область. Позивачам в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом після [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по вул. Галана, 27, с. Яківка, Тлумацького району Івано-Франківської області, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с. 13). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачкою в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 320,0 грн. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року),

Outcome: approved