Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS], загальною площею 56,11 м.кв., що належить на праві власності [PERSON]. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно договору № 531 про іпотечний кредит від 25 жовтня 2007 року позивач надав [PERSON] кредит в сумі 130 000 грн. В свою чергу позичальник [PERSON] зобовязалась виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов договору. Внаслідок порушення строків сплати коштів за нею наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 174 899 грн. 83 коп. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між сторонами укладено договір іпотеки. Положеннями договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя у випадку невиконання іпотекодавцем зобовязань, а також в інших випадках, передбачених цим договором, задовольнити забезпечену вимогу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 10 грудня 2013 року судом ухвалено заочне рішення у справі. 31 жовтня 2016 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку з викликом сторін у підготовче засідання. Ухвалою від 24 листопада 2016 року провадження у справі зупинено до завершення розгляду цивільної справи № 344/11978/16-ц за позовом [PERSON] до ТзОВ «Кредитні ініціативи» про визнання недійсним іпотечного договору, що перебуває на розгляді в Івано-Франківському міському суді. Ухвалою від 15 березня 2018 року по справі № 344/11978/16-ц залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до ТзОВ «Кредитні ініціативи» про визнання іпотечного договору недійсним. Ухвала набрала законної сили 02 квітня 2018 року. 11 жовтня 2018 року справу передано судді Бабій О.М. Ухвалою від 29 жовтня 2018 року суддею Бабій О.М. справу прийнято до свого провадження та поновлення провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, у матеріалах справи міститься заява, за змістом якої представник просив розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач у судові засідання не зявлялась, про час місця розгляду справи повідомлялась належним чином, причину неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, забезпеченого іпотекою, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 25 жовтня 2007 між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит №531. Відповідно до умов даного договору (з подальшими змінами та доповненнями), ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» надав позичальнику [PERSON] кредит у сумі 130000 грн., а позичальник зобов'язалась повернути наданий кредит і сплатити відсотки за користування кредитом у сумі, строки і на умовах, передбачених цим договором. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] уклали іпотечний договір, відповідно до якого остання передала банку в іпотеку квартиру № 12, що знаходиться за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Бельведерська, буд. 53, оцінивши вартість квартири у 155000 грн. Проте, свої зобовязання за договором про іпотечний кредит (зі змінами і доповненнями) [PERSON] належним чином не виконувала та станом на 01 червня 2013 року її заборгованість за цим кредитним договором становить 174899,83 грн., з яких основний борг - 113755 грн., заборгованість за відсотками за кредитом - 53231,10 грн., заборгованість по комісії - 5259,95 грн. Зазначена обставина нічим не спростована. 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого право вимоги, що виникає із спірного кредитного правочину до відповідача перейшло до ТзОВ «Кредитні ініціативи» (а.с. 32-47). Статтею 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). В силу дії ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. У зв'язку із порушенням строків сплати кредиту та відсотків користування ним, позивач повідомляв відповідача листом-вимогою №134 від 03 липня 2013 року про порушення забезпеченого іпотекою зобовязання, що залишено без задоволення та без відповіді (а.с.25). Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання (ст. 7 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», якою визначено що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобовязання забезпеченого заставою, заставодержатель (іпотекодержатель) набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки). За рахунок предмета застави, іпотеки він має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Враховуючи вищенаведене та наявність доказів, які підтверджують неналежне виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, суд приходить до переконання, що позивач набув права звернення стягнення на предмет іпотеки. За змістом\~ст.\~39\~Закону України\~«Про іпотеку»\~у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах). У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Приймаючи до уваги, що даний порядок звернення стягнення на нерухоме майно, не суперечить закону і найбільш повно враховує інтереси іпотекодавця, суд дійшов висновку про те, що ця вимога позивача підлягає задоволенню. Необхідність вжиття судом заходів щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації та наявність інших кредиторів іпотекодавця не встановлена в процесі розгляду справи. Відповідно до положень ст.ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини. На які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За наведених обставин з відповідача слід стягнути 1748 грн. 99 коп. витрат по оплаті судового збору в користь позивача. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 527 ч.1, 530, 589, 590, 612, 1054 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 7, 33, 39 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved