Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 28 квітня 2015 року [PERSON] за кредитним договором № 500976476, укладеним між нею та банком, отримала кредит у сумі 38 093,33 грн., що підтверджується випискою з її особового рахунку. Разом з цим, відповідач зобов'язалася повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. Оскільки, [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлялася, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про дострокове повернення кредиту, у такої станом на 16 лютого 2016 року виникла прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 37 383,17 грн., заборгованість за відсотками - 782,76 грн., комісією - 789,63 грн. та штрафом - 1 600 грн., тому просить позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, розглянути справу за її відсутності та не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки не повідомила, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 28 квітня 2015 року між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] на підставі анкети-заяви останньої було укладено кредитний договір № 500976476, згідно якого банк надав позичальнику кредит для погашення заборгованості за кредитним договором № 500472598 від 28 березня 2014 року у сумі 38 093,33 грн. з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 15,99 % річних та датою його остаточного повернення 29 квітня 2020 року. Згідно п. 2.6 кредитного договору платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди й інших платежів за цим договором здійснюються щомісячно рівними частинами у сумах, терміни, порядку та на умовах, визначених цим договором і відповідно до графіку платежів, який є додатком до цього договору та його невід'ємною частиною (а. с. 4-8, 12). Також встановлено, що [PERSON] порушила взяті на себе зобов'язання за вказаним кредитним договором, а саме належним чином не здійснювала щомісячні платежі для погашення заборгованості, у зв'язку з чим у такої станом на 16 лютого 2016 року виникла заборгованість у загальному розмірі 40 555,56 грн., з яких 37 383,17 грн. - заборгованість за кредитом, 782,76 грн. - заборгованість по відсотках, 789,63 грн. - заборгованість по комісії та 1600 грн. - заборгованість по штрафах (а. с. 11). Крім цього встановлено, що позивач письмово повідомив відповідача про невиконання умов кредитного договору, наявність у неї заборгованості та вимагав протягом 30 днів з дати отримання вимоги, але не пізніше 37 днів з моменту її відправлення, достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штраф/пеню, що стверджується вимогою про повернення кредиту від 23 лютого 2016 року (а. с. 13-14). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно п. 15 кредитного договору № 500976476 від 28 квітня 2015 року банк має право в будь-якому разі вимагати, в тому числі у судовому порядку, дострокового виконання всіх зобов'язань позичальника за договором у випадку прострочення більше, ніж на 1 місяць терміну сплати обов'язкового платежу за кредитом, а також у випадках вчинення позичальником інших істотних порушень умов цього договору (а. с. 4-7). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до пп. б) п. 13 кредитного договору у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена розділом 1 цього договору та/або інших платежів за договором (далі - прострочення платежу) сплатити банку штраф у розмірі 50 гривень за кожне допущене прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу. При цьому у випадку, якщо прострочення платежу триває 5 (п'ять) і більше календарних днів, додатково до штрафу, визначеному попереднім абзацом цього пункту, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 150 гривень за кожний випадок допущенного прострочення платежу. Виконання позичальником зобов'язань з оплати простроченої заборгованості не звільняє його від зобов'язання з оплати штрафів, що передбачені цим договором у разі невиконання позичальником своїх зобов'язань щодо сплати платежів за цим договором. Сплата штрафу не звільняє позичальника від виконання зобов'язань, за порушення яких він передбачений, і так само, не звільняє його від зобов'язання понад суми штрафу в повному обсязі відшкодувати банку збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов'язань за договором (а. с. 4-7). Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, враховуючи вищенаведене та те, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 500976476 від 28 квітня 2015 року, а вимога позивача про повернення кредиту (а. с. 13) нею виконана не була, суд вважає, що позовна заява про стягнення заборгованості є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved