Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення з [PERSON] на користь Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» заборгованості за централізоване опалення за період 01.10.2013 року по 18.04.2014 року включно в сумі 1332,01 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] являється співвласником квартири. 13.06.2007 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за № 12234. В порушення вимог нормативно-правових актів та Договору відповідач у період з 01.10.2013 року по 18.04.2014 року включно своєчасно не розрахувався за надані послуги за централізованого опалення, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 1332,01 грн. Відповідач на усні та письмові повідомлення не реагує, борг не сплачує. Ухвалою суду від 12.03.2015 року за заявою відповідача провадження у цивільній справі №285/303/15-ц за позовною заявою Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за централізоване опалення було зупинено до набрання законної сили рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду у справі №285/756/15-ц за позовом [PERSON] до КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» про визнання договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води припиненим. Ухвалою суду від 13.07.2015 року встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 16 червня 2015 року рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду № 285/756/14-ц за позовом [PERSON] до КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» про визнання договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води припиненим про відмову в задоволенні позову, залишено без змін, а тому відновлено провадження у даній цивільній справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні. 02.09.2015 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за централізоване опалення в сумі 2773 грн. 21 коп. за період з 01.10.2013 року по 15.04.2015 року, з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник позивача в судове засідання не прибула, подала заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи; про причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS]. 13 червня 2007 року між [PERSON] та Орендним підприємством теплових мереж «Новоград-Волинськтеплокомуенерго», правонаступником якого є КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненрго», укладено Договір № 12234 від 13.06.2007 року про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - Договір) (а.с.7). Відповідно до вказаного Договору, позивач зобов'язався надавати відповідачу послуги з теплопостачання, а останній, повинен був сплачувати вартість цих послуг за встановленими тарифами не пізніше 30-31 числа розрахункового місяця. Згідно з п. 11.1 Договору, він укладається на три роки, набирає чинності з дні укладення та вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність його перегляду. Однак відповідач своїх обов'язків не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість, зазначена у позові. З довідки про нарахування та оплату послуг з централізованого опалення квартири відповідача видно, що загальна сума заборгованості відповідача за період з 01.10.2013 року по 15.04.2015 року включно складає 2773,21 грн. (а.с.52). Незважаючи на неодноразові попередження про виникнення заборгованості за отриману теплову енергію та необхідності її погашення, відповідач суму заборгованості не погасив (а.с. 8, 9). Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 16 червня 2015 року, апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду № 285/756/14-ц за позовом [PERSON] до КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» про визнання договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води припиненим про відмову в задоволенні позову - залишено без змін. Вище вказаними рішеннями суду, які набрали законної сили, встановлено, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS], на яку відкрито два особових рахунків на ім'я [PERSON] та [PERSON] Договірні відносини між сторонами по наданню послуг з централізованого опалення встановлені Договором № 12234 від 13.06.2007 року, який у визначеному законом порядку не розірвано. Позивач не втрачав право користування належною йому квартирою і від отримання послуг у встановленому порядку не відмовився. Відтак, підстави для визнання Договору припиненим - відсутні (а.с. 42-44). Дані обставини підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами: матеріалами справи на а.с.6-55. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року та ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», власник квартири (споживач) зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, та дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері даних послуг. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 24 цього Закону передбачено основні обов'язки споживача теплової енергії, якими, крім інших, є додержання вимог договору і нормативно-правових актів. Окрім того, обов'язок відповідача своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі і за теплову енергію, випливає зі ст. 68 Житлового кодексу України. А за змістом ст. 156 Житлового кодексу України, члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири). Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Нормами ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. За змістом статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За змістом ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Договором виконав - надав відповідачу централізоване теплопостачання згідно умов Договору, а відповідач, в свою чергу, не виконує своїх договірних зобов'язань, а саме не сплачує щомісячний платіж за спожиті послуги, внаслідок чого заборгував позивачу 2773 грн. 21 коп. Жодних доказів, які б спростовували вище викладені обставини відповідач суду не надав, у судове засідання не прибув. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені позивачем при подачі позову та документально підтверджені (а.с.1,2) судові витрати.

Outcome: approved