Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 3964,56 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 08.08.2012 року між банком і відповідачкою по справі був укладений кредитний договір , згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг , Правил користування платіжною карткою,тарифами банку , а також відповідачка повинна забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату відсотків відповідно до умов договору щомісячними платежами. Відповідачка підтвердила свою згоду на те , що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг , Правилами користування платіжною картою та Тарифами банку , складає між нею та банком договір , що підтверджується підписом у заяві . У порушення діючого законодавства та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала в повні мірі, у зв'язку з чим банк має право вимагати повернення всієї суми кредиту. Станом на 31.07.2015 року відповідачка має заборгованість перед позивачем в сумі 3964,56 грн., яка складається з :515,95 грн. - заборгованості за кредитом; 1193,63 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 1590 грн. - заборгованості за пенею та комісією ; 500 грн. - штрафу (фіксованої частини); 164,98 грн. штрафу (процентна складова) . Саме цю суму позивач просить стягнути з відповідачки. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути у його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи . Відповідачка , будучи належним чином повідомлена про день та час слухання справи, через засоби масової інформації , в судове засідання не зявилася без поважних причин. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 08.08.2012 року між банком і відповідачкою по справі був укладений кредитний договір , згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання та правил банківських послуг , правил користування платіжною карткою, а також відповідачка повинна забезпечити повернення одержаного кредиту. Відповідачка підтвердила свою згоду на те , що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанком » Умовами та правилами надання банківських послуг , Тарифами, Правилами користування платіжною карткою складають між банком та позичальником кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві . Пунктами 2.1.1.2.3,2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено , що позичальник дає свою згоду , що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту , встановленого банком (а.с.24) Відповідно до ст.. 634 ч.1 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно умов кредитного договору позивачка взяла на себе зобовязання сплачувати відсотки за користування кредитом та проводити погашення кредиту щомісячними платежами . Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань , передбаченим договором більш ніж на 30 днів , позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості . Також кредитним договором передбачено, що за несвоєчасне погашення заборгованості , банк нараховує пеню яка складається з пені 1 ( базова процентна ставка по договору /30 нараховується за кожний день прос рочки кредиту ) + пені 2(1 % від заборгованості , але не менше 10 грн. в місяць , при належності просрочки за кредитом або процентами 5 і більше днів при виникненні прос рочки на суму більш як 50 грн.) , сума якої складає 1590 грн. Відповідно до статті 549 ЦК Українинеустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції Україниніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності та передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК Україништраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції Українищодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З урахуванням викладеного ,в даному випадку саме пеня, як різновид неустойки, є спеціальним видом забезпечення виконання грошового зобов'язання і за текстом кредитного договору пеня визначається , як перший із способів забезпечення зобов'язання позичальника перед банком в порівнянні із штрафом і підлягає стягненню, а вимога про стягнення штрафу задоволенню не підлягає . Згідно умов кредитного договору позивачка взяла на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом та проводити погашення кредиту . Взяті на себе зобов'язання відповідачка не виконала в повні мірі. Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника вимагати повернення всієї суми кредиту. Правовідносини які склалися між сторонами регулюються ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами ст. 536 ЦК України. Аналізуючи наведені докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають частково задоволенню та стягненню підлягає заборгованість станом на 31.07.2015 в сумі 3299,58грн , яка складається з : 515,95 грн. - заборгованості за кредитом; 1193,63 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 1590 грн. - заборгованість за пенею . На підставі наведеного та

Outcome: partial