Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про заборону вчинення певних дій. Позов мотивує тим, що 03.02.2019 отримав від відповідач «Повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням», здійснене поштовим відправленням. Дане повідомлення містило вимогу протягом 30-денного строку сплатити борг за кредитним договором, в разі невиконання буде звернуто стягнення на предмет іпотеки. Дану вимогу вважає неправомірною та просить заборонити відповідачу вчиняти дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, виходячи з наступного. 13.11.2007 між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №070-22-87/07, виконання умов якого забезпечене укладеним договором іпотеки від 14.11.2007. Зазначає, що договір іпотеки у своїх умовах іпотечного застереження не містить. У разі відсутності у договорі іпотеки іпотечного застереження, позасудове звернення на предмет іпотеки здійснюється виключно на підставі окремого договору. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя між сторонами не укладався. Окрім того, банк реалізував своє право пред`явлення вимоги 27.10.2010 шляхом подання до суду позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, в подальшому змінивши предмет позову на стягнення заборгованості. 19.07.2012 судом ухвалено рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] Стягувачу видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання. А відтак, підстави для подвійного стягнення кредитної заборгованості відсутні. Окрім того, звертає увагу на те, що банк реалізував своє право на стягнення заборгованості ще в 2010 році пред`явивши позов до суду. Пред`явивши вимогу в 2019 році про позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності поза межами позовної давності свідчить про неправомірність таких дій. А тому просив, заборонити АТ «Укрсоцбанк» вчиняти дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Губик З.В. 14.11.2007 та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру, яка належить [PERSON] на праві приватної власності, загальною площею 110,5 кв.м., житловою площею 35,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; реєстраційний номер [NUMBER] . Ухвалою суду від 22.03.2019 було ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. У встановлений строк, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначили, що вимоги позову не визнають, вважають пропозицію щодо позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором правомірною та такою, що відповідає вимогам закону. На даний час заборгованість за кредитом не погашена, рішення суду про стягнення коштів не виконане, а тому банк має право реалізувати своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Просили відмовити в задоволенні позову. [PERSON] у встановлений строк подав відповідь на відзив в якому вказав про необґрунтованість заперечень відповідача. Навів доводи підставності заявлених позовних вимог аналогічні обґрунтуванню позову. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав з підстав викладених в заяві та поясненнях викладених у відповіді на відзив. Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнала, заперечувала щодо його задоволення з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Просила у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що 13.11.2007 між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №070-22-87/07, за яким останньому згідно заяв на видачу готівки бу виданий кредит в сумі 99\~000 дол. США зі сплатою 13% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 12.11.2022 (а.с. 11-14). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 14.11.2007 між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір , посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Губик З.В., зареєстрованого в реєстрі за № 4438 (а.с. 15-17). Факту укладення (підписання) кредитного договору та договору іпотеки позивач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував. Судом встановлено, що [PERSON] порушуючи умови кредитного договору, свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним. Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 19.07.2012 (а.с. 18,19) вимоги позову ПАТ «Укрсоцбанк» в особі ВВ Львівської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 070-22-87/07 задоволено, стягнуто з [PERSON] 549316,54 грн. заборгованості. Стягувачу видано виконавчий лист №2-681/11 від 25.03.2013, який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженка І.С. Відкрито виконавче провадження № 56258566 (а.с. 24). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~Закону України «Про іпотеку»\~іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. 24.09.2018 банком було скеровано боржнику [PERSON] повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням. Відповідно до змісту якого вбачається, що ПАТ «Укрсоцбанк» вимагає від [PERSON] сплатити борг за кредитним договором, розмір якого станом на 23 серпня 2018 року складає 113\~253,33 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 23 серпня 2018 року складає 3\~158\~124,37 грн. Крім того, попереджено [PERSON] про те, що в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцяти денного строку ПАТ «Укрсоцбанк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому\~ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Разом з тим, станом на момент розгляду справи дій щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку не проведено, що у свою чергу свідчить про те, що наразі права іпотекодавця [PERSON] жодним чином не порушені. Окрім того, судом з`ясовано з пояснень позивача [PERSON] , що іпотечне майно реалізоване під час примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду від 19.07.2012, в межах відкритого виконавчого провадження, шляхом реалізації майна з прилюдних торгів. Відповідно до ст.\~15\~ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Так, статтею 16\~ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що обставини, зазначені в позовній заяві не знайшли свого підтвердження вході розгляду справи, позивачем не доведено факту порушення його прав, за захистом яких мало місце звернення до суду, а тому відсутні правові підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed