Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

\~ \~ Позивач звернувся в суд із позовом, у якому просить виділити йому у власність та [PERSON] по 1/2 частини кафе-магазину по вул. Гірська, 2/1 в м. Свалява. Мотивує позов тим, що з відповідачкою зареєстрував шлюб 08.02.1997 року. 18.07.2011 року рішенням Свалявського районного суду шлюб між сторонами розірвано. За час шлюбу ними за спільні кошти було побудовано нерухоме майно, а саме кафе-магазин загальною площею 402,2 кв. м по вул. Гірській, 2/1 в м. Свалява, яке введено в експлуатацію через місяць після розірвання шлюбу та оформлено на ім»я відповідачки. Тому просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали повністю та просили його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що відповідачкою було побудовано спірне кафе-магазин у період окремого проживання, за власні кошти відповідачки, при цьому, в цей час [PERSON] була приватним підприємцем. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є сантехніком. В 2009-2010 роках його наймав позивач проводити сантехніку у спірному ресторані, розрахунок з ним проводив позивач. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є другом позивача. Останній у 2002 році попросив його допомогти перекрити дах у ресторані, що він і допоміг. Свідок [PERSON] у судовому засіданні посянив, що на початку 2011 року клеїв обої та інші роботи у спірному ресторані, який вже на той час був побудований повністю. Оплачували роботу йому то позивач, то відповідач. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що в 2000-2002 роках він займався проводкою електроустановки. Тоді він на прохання позивача провів електрику у магазині, який був побудований раніше, а в березні 2010 року встановлював світильники в ресторані. Розраховувалися з ним за виконану роботу і позивач, і відповідач. Свідок [PERSON] у судовому засіданні появнив, що працює землевпорядником Свалявської міської ради. В 2010 році до міської ради звернулася відповідачка, просила надати в оренду земельну ділянку під кафе, тоді надала довідку з БТІ, що готовностіть кафе-магазину 95 % Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є батьком позивача. Земля, на якій зведений ресторан, належала йому за рішенням міської ради. Однак він право власності на неї не оформив. Син попросив цю землю для будівництва кафе-магазину, і він погодився. Згодом міська рада надала цю землю в оренду його невістці. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони з 08 лютого 1997 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Свалявського районного суду 18 липня 2011 року. Майно, що є предметом спору кафе-магазин, розташований по вул. Гірській, 2/1 в м. Свалява. З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням міського голови Свалявської міської ради від 17 червня 2011 року № 91 надано дозвіл [PERSON] на збір матеріалів попереднього погодження для будівництва кафе-магазину по вул. Гірська, б/н в м. Свалява на орендованій земельній ділянці згідно плану, який додається. Рішенням виконавчого комітету Свалявської міської ради від 22 червня 2011 року № 137 надано [PERSON] містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки на будівництво кафе-магазину по вул. Гірській, б/н в м. Свалява на орендованій земельній ділянці (а.с. 79-80). Згідно декларації про початок та закінчення будівництва будівництво кафе-магазину по вул. Гірська, 2/1 в м. Свалява розпочато 18.08.2011 року та закінчено 06.09.2011 року (а.с. 55-57). 15.09.2011 року Свалявською міською радою видано [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно - кафе-магазин площею 402,2 кв. м, адреса об»єкта Закарпатська область, Свалявський район, м. Свалява, вул. Гірська, будинок 2/1. За договором купівлі-продажу земельної ділянки від 28 грудня 2011 року [PERSON] купила у Свалявської міської ради земельну ділянку площею 0,0683 га по вул. Гірській, 2/1 в м. Свалява. Згідно довідки № 288 від 05 жовтня 2010 року, виданої КУП «Свалявське районне бюро технічної інвентаризації», готовність недобудованого кафе-магазину, який знаходиться в м. Свалява по вул. Гірська складає 95 % (а.с. 111). Враховуючи зазначений у декларації строк початку будівництва 18.08.2011 року та закінчення 06.09.2011 року, суд виходячи з засад розумності вважає, що будівництво спірного кафе-магазину площею 402,2 кв. м не могло бути проведено за такий невеликий проміжок часу, а тому враховуючи те, що станом на 05.10.2010 року готовність спірного кафе-магазину складала 95 %, дійшов висновку, що його будівництво було проведено сторонами під час перебування у шлюбі, а відповідачка за оформленням права власності на кафе-магазин звернулась після розірвання шлюбу - протягом 2011 року. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в пп. 23, 30 постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. За таких обставин, суд на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи приходить до висновку щодо презумпції спільності майна подружжя, в силу якої зворотне доводить особа, яка вважає, що майно не є подружнім та щодо того, що юридичне оформлення права власності не змінює статусу цього майна, як набутого у шлюбі, тому приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Доводи представника відповідача про те, що кафе-магазин будувався виключно за кошти [PERSON], як приватного підприємця в період окремого проживання, суд до уваги не бере, оскільки як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців дата державної реєстрації ФОП [PERSON] 06.10.2010 року (а.с. 156), а також доказів про те, що останньою побудовано спірний кафе-магазин за власні кошти, з урахуванням того, що готовність будівлі станом на 05.10.2010 року становила 95 %, суду не надано.

Outcome: approved