Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позивачем органом опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області пред`явлено вказану позовну заяву, в якій заявлено наступні вимоги: - позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини сукупного доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття [PERSON] , [INFO] ; - неповнолітню [PERSON] , [INFO] передати органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради для подальшого влаштування. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. На обліку органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області перебуває неповнолітня [PERSON] , [INFO] , яка опинилася в складній життєвій ситуації. Матір`ю малолітньої [PERSON] , 2005 року народження є [PERSON] . Відомості про батька дитини внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідач неналежним чином виконує батьківські обов`язки, не організовує своє життя таким чином, щоб для планового та гармонійного розвитку дитини мали місце всі необхідні для цього чинники. Так, відповідач самоусунулася від виховання неповнолітньої дитини, залишивши її на сторонню особу, не відвідує, не піклується, не забезпечує, не займається вихованням своєї доньки з 2017 року по теперішній час. З 2017 року дитина мешкала разом з вітчимом [PERSON] , але в зв`язку з його хворобою неповнолітню [PERSON] тимчасово було влаштовано до її тітки [PERSON] , 1993 року народження, але у зв`язку з недостатньою площею житлового приміщення [PERSON] відмовилася від оформлення піклування щодо дитини. З 06.04.2020 року неповнолітня [PERSON] , 2005 року народження перебуває в Центрі допомоги дітям «Отчий дім». В зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] втратила документи та не вживає заходи для їх відновлення, неповнолітня [PERSON] не має можливості отримати паспорт громадянина України та як наслідок - атестат про загальну середню освіту. Зазначені обставини стали чинниками для звернення органу опіки та піклування, в порядку ст. 165 СК України, за судовим захистом прав малолітньої дитини. Судом порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення; розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження, що узгоджується з ч. 6 ст. 19, ч. 2 ст. 187 ЦПК України. Представник позивача Органу опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області Гергуленко Н.О. (уповноважена довіреністю) у судове засідання не з`явилася, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалася, судом вжито максимальні заходи для її повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Суду повернуто поштові повідомлення з довідкою УДППЗ «Укрпошта» про неможливість вручення викликів (за закінченням терміну зберігання). Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Представник третьої особи Служби у справах дітей Покровської міської ради Маслова А. К. (уповноважена довіреністю) у судове засідання не з`явилася, суду адресовано заяву про розгляд справи в її відсутність з висловленням позиції щодо підставності позовної заяви, письмові пояснення щодо позову відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦПК України не надано. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Цикове, Покровського району, Дніпропетровської області, громадянка України, перебуває на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] (відомості підтверджено копією свідоцтва про народження та актом обстеження - а.с. 4,6). [INFO] [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , відомості про батька дитини внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері) (копія повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження - а.с. 3-4). Згідно повідомлення загальноосвітньої шкоди І-ІІ ступенів № 9 Покровської міської ради Донецької області № 21 від 23.04.2020 року неповнолітня учениця 8-Б класу [PERSON] з 06.04.2020 року знаходиться в дитячому притулку, керівником якого є [PERSON] (а.с. 13). 12 лютого 2020 року Адміністрацією загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 9 Покровської міської ради Донецької області адресовано клопотання до Служби у справах дітей Покровської міської ради Донецької області з проханням розглянути питання щодо виконання батьківських обов`язків [PERSON] матері учениці 8-Б класу [PERSON] , 2005 року народження; до відома служби у справах дітей доведено, що дитина знаходиться у скрутному становищі, проживає разом із тіткою [PERSON] після того, як захворів її вітчим [PERSON] та потрапив до лікарні. (а.с. 12). Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] , 2005 року народження, складеного 11.02.2020 року комісією у складі: класного керівника 8Б класу ЗОШ № 9 Покровської міської ради [PERSON] , заступника директора ЗОШ № 9 Покровської міської ради [PERSON] , практичного психолога ЗОШ № 9 Покровської міської ради [PERSON] - сім`я займає житлову площу 50 кв. м., в будинку чисто, робоче місце для дитини відсутнє, окрема кімната для дитини відсутня, відносини у сім`ї добрі, сім`я має позитивний вплив на виховання дитини. (а.с. 28). Актом обстеження умов проживання, складеного 25.02.2020 року комісією у складі спеціалістів Служби у справах дітей Покровської міської ради зафіксовано матеріально-побутові умови проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] - житлове приміщення складається з 1 кімнати, опалення пічне, вода підведена в будинок, газ балонний, житло наймане, наявне спальне місце, необхідний одяг, кухонний стіл, який використовується для підготовки уроків; стосунки у родині нормальні. (а.с. 10). З характеристик, виданих загальноосвітньою школою № 9 Покровської міської ради Донецької області вбачається, що [PERSON] , 2005 року народження навчається в ЗОШ № 9 з першого класу, зарекомендувала себе як дисципліновано учениця, має достатній рівень знань. До уроків готується систематично. Навчальний матеріал заучує осмислено, мислення відповідає віковим особливостям. Скромна, ввічлива, дружелюбна, наполеглива, з друзями та вчителями гарно товаришує; речі дитини мають охайний вигляд. Дівчинка дбайливо ставиться до шкільного майна, добросовісно виконує обов`язки в школі, бере активну участь у спортивному житті школи. Вихованням дитини займалася тітка [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). 26 лютого 2020 року [PERSON] під особистий підпис вручено Акт-повідомлення про відповідальність за ухилення від виховання дітей (а.с. 6). Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17.03.2020 року по справі № 235/1649/20 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП України за фактом ухилення від передбачених законодавством батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , 2005 року народження, самоусунулася від виховання дитини, залишила її на сторонню особу, не відвідувала, не піклувалася, не забезпечувала, не займалася вихованням з 2017 року. (а.с. 8). Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23.08.2019 року [PERSON] було засуджено за ст. 185 ч 3 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік. (а.с 16-17) Сукупністю вказаних обставин зумовлено подачу позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Відповідно до положення ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позовну заяву подано органом опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області. Задовольняючи позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] - суд керується наступним. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» це має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення від виконання батьківських обов`язків - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. В судовому засіданні з належно допустимих письмових доказів встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач належної участі у вихованні неповнолітньої доньки [PERSON] , 2005 року народження не приймає, здоров`ям доньки не цікавиться, належних умов для розвитку, виховання не створює, матеріально не утримує. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що, відповідач [PERSON] , маючи реальну можливість виконувати покладені на неї законом батьківських обов`язків щодо виховання дитини, зайняття підготовкою до самостійного життя, - тривалий час, усвідомлюючи значення своїх дій, нехтує своїми батьківськими обов`язками. Будь-які об`єктивні причини ухилення відповідача від виконання обов`язків відсутні. Крім вказаного, суд зазначає, що правові норми п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України пов`язані з нормами статті 152 СК України - обов`язкам батьків щодо виховання дитини кореспондує право дитини на належне батьківське виховання. Так, право на належне виховання неповнолітня [PERSON] , 2005 року народження отримала з моменту народження, при цьому захист прав та інтересів дитини на себе бере держава, від імені якої виступають різні державні органи (ч. 1 ст. 152 СК України). Стаття 51 Конституції України, положення Закону України «Про охорону дитинства» проголошує, що дитинство охороняється державою. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку № 08/26-514 від 06.05.2020 року органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області вбачається прийняття рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Сумуючи вищенаведене, суд, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, зауважуючи, що позбавлення батьківських прав не тільки виконує каральну функцію відносно батьків, але і служить меті захисту прав і інтересів дітей, усунення небезпеки для їхнього життя, здоров`я, створення передумов для належного виховання дітей, - приходить до висновку про необхідність задоволення вимог органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області, оскільки встановлені в судовому засідання обставини свідчать про те, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, і причини, які б не давали змоги виховувати та утримувати доньку, відсутні. При прийняті такого рішення, суд, вважає за необхідне роз`яснити надане ст. 169 СК України право особам, що позбавлені батьківських прав, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, при зміні поведінки цієї особи та обставин, що були підставною, для прийняття рішення про позбавлення батьківських прав. Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] аліментів - суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 ч. 2 СК України особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Таким чином, з позбавленням відповідача батьківських прав припиняються права й обов`язки щодо виховання дитини, проте зберігається обов`язок щодо утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , 2005 року народження. Згідно ч. 2 ст. 183 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі задоволення позову - на відповідача. Так, позивача орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради в силу Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати державного мита, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Розмір судового збору суд визначає, з урахуванням норми п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved