Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

позивач звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього заборгованість у розмірі 12616,00 грн. та 2102,00 грн. судового збору. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №б/н від 01.02.2007 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення чи зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3 Договору, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач свої зобов`язання за борговим зобов`язанням не виконала, у зв`язку з чим, станом на 27.04.2020 року, виникла заборгованість в сумі 12616,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 11539,05 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 11539,05 грн., 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 579,95 грн. штраф (процентна складова). У зв`язку із вказаними обставинами, вважає, що наявні всі обставини для стягнення зазначеної заборгованості в повному обсязі та, відповідно, судові витрати позивача, пов`язані із розглядом цієї справи. Ухвалою судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 14.07.2020 року у цій справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 04.08.2020 року від представника відповідача надійшов відзив, у якому він просить відмовити у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк». Поданий відзив він мотивує тим, що анкета-заява відповідача, копія примірника «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяли на момент підписання заяви, розрахунок заборгованості, виписка по рахунку, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку і довідка про видані картки не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування, які повинні бути оформлені відповідно до положень ст.ст.207, 634, 638, 1054 та 1055 ЦК України. При цьому, наголошує, що аналогічні доводи висловлені і в позиції Великої палати Верховного суду у справі №342/180/17. Відтак, на переконання представника відповідача відсутні підстави вважати, що зазначені позивачем умови договору кредиту обумовлені сторонами, а тому, на його думку, поверненню підлягають суми фактично отриманих відповідачем коштів (тіла кредиту). Також, представник відповідача стверджує, що відповідачем за увесь період з 01.02.2017 року до моменту подання відзиву сплачено 46491,00 грн. в рахунок погашення заборгованості. Сума ж заборгованості за тілом кредиту, яку просить стягнути позивач становить 11539,05 грн.. Ця сума не перевищує суми внесених відповідачем коштів, як повернення кредиту та в кілька разів перевищує суму фактично отриманих коштів. На підставі вказаного він вважає, що у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем (а.с.61-66). 04.09.2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він вказує, що на переконання позивача підписання заяви позичальником, в якій є покликання на Умови та Правила надання банківських послуг та Правила користування платіжною карткою і Тарифи цілком відповідає вимогам ст.207 ЦК України, відповідно до якої правочин вважається укладений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному, або кількох документах, якими обмінялися сторони. Більше того, усі зазначені документи є у вільному доступі, в тому числі і в кожному відділенні банку. Також, представник позивача зазначає, що з розрахунку заборгованості та виписки по рахунку про рух коштів вбачається, що відповідач користувалася наданими їй у кредит грошовими коштами та частково сплачувала заборгованість за таким кредитом. Такий розрахунок та виписка, на думку представника позивача є належними і допустимими доказами. При цьому, він зазначає, що відповідачем і її представником такий розрахунок заборгованості не спростований, «контр-розрахунок не наданий» і судово-економічні експертизи не призначалися. Вважає, що оскільки діє презумпція правомірності правочину, а зобов`язання припиняється, серед іншого, його виконанням, проведеним належним чином і в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували належне виконання відповідачем своїх зобов`язань, то існують усі підстави для стягнення заборгованості. Щодо збільшення чи зменшення кредитного ліміту банком представник позивача зазначив, що зобов`язання позичальника виникає не у зв`язку із встановленням кредитного ліміту, а у зв`язку із використанням такого кредитного ліміту в межах фактично отриманих коштів. Крім того, представник позивача зазначив, що розрахунок заборгованості є похідним документом, що оформлений на підстави виписки по рахунку, яка є первинним фінансовим документом і яка підтверджує факти знімання відповідачем кредитних коштів, часткового погашення нею такої заборгованості та повторного використання кредиту. Також, представник позивача у відповіді на відзив, покликаючись на Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи, вказував на те, що відповідачу була відома черговість зарахування коштів, внесених як погашення заборгованості, розміри штрафів, які нараховуються за порушення умов договору та строк прострочення повернення кредитних коштів, після спливу якого відповідач була зобов`язана повернути кредит в повному обсязі. Відтак, на переконання представника позивача, доводи відповідача та його представника про те, що відповідач не була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами «не має прийматись судом до уваги». Більше того, він зазначає, що до певного часу відповідач належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, а це підтверджує її ознайомлення з умовами кредитування. В судове засідання представник позивача не з`явився, подавши разом із позовною заявою клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с.49). Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи (а.с.89). Про причини неявки суд не повідомили, заяви про здійснення розгляду справи у їхній відсутності не надходило. За вказаних обставин, відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, так як розгляд справи проводиться судом за відсутності учасників справи у відповідності до вимог ст.223 ЦПК України. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 01\~лютого 2007\~року відповідач\~ [PERSON] підписала\~Анкету-заяву\~про приєднання\~до Умов\~і Правил\~надання банківських\~послуг в\~Приватбанку. На підставі зазначеної заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок та у подальшому збільшено кредитний ліміт у розмірі 7400,00 грн.. Відповідно до п.3.2, п. 3.3 Умов та\~правил надання\~банківських послуг\~позичальник зобов`язався\~погашати заборгованість\~за кредитом,\~процентами за\~його використання,\~по перевитраті\~платіжного ліміту,\~а також\~оплачувати комісії\~на умовах,\~передбачених цим\~Договором,\~слідкувати за\~витратами коштів\~в межах\~платіжного ліміту\~з метою\~запобігання виникнення\~Овердрафту,\~а в\~разі невиконання\~зобов`язань\~за договором,\~на вимогу\~банку виконати\~зобов`язання\~з повернення\~кредиту,\~оплати винагороди\~банку(а.с.30). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач своїх зобов`язань за договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка згідно з розрахунком заборгованості та випискою по рахунку (а.с.4-16,17-27), станом на 27.04.2020 року становить 12616,00 грн. та складається з: 11539,05 грн. заборгованість за тілом кредиту в т.ч. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 500 грн. штраф (фіксована частина), 576,95 грн. штраф (процентна складова). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У заяві позичальника від 01.02.2007 року не вказано розміру наданого кредиту, термін та його умови, в тому числі умови відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить стягнути з відповідача відсотки, пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту, посилаючись на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, викладених на сайті:www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, до позову долучений витяг з Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Водночас, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов відповідач ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Судом встановлено, що надані позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору, не містять підпису відповідача, а відтак у суду відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений з Тарифами та Умовами та правилами надання банківських послуг. Частиною п`ятою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору, не є належним і достовірним доказом у справі. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у справах №6-16цс15 від 11 березня 2015 року та №6-1926цс15 від 4 листопада 2015 року, Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо Умови не містять підпису позичальника. Крім того, відсутні належні та допустимі докази, які би підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву. Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» №342/180/17, провадження №14-131цс19 (постанова від 3 липня 2019 року) де зазначив, що «Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.». За вказаних обставин суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача штрафів в сумі 1076,95 грн. Водночас, згідно позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що наявна заборгованість по тілу кредиту в сумі 11539,05 грн.. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи, що використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачеві не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тому суд стягує з відповідача на користь позивача 11539,05 грн. заборгованості по тілу кредиту. При цьому, суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що відповідачем сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитом 46491,00 грн., оскільки будь-яких доказів на підтвердження сплачення такої суми одноразово або тією чи іншою кількістю платежів представником відповідача не надано. Більше того, відповідачем та її представником не надано і свого розрахунку заборгованості за кредитом чи відсутності цієї заборгованості, який би підтверджувався первинними фінансовими та/або бухгалтерськими документами. Не узгоджується така сума, зазначена представником відповідача у відзиві, і з сумами, які вказані позивачем у виписці по рахунку відповідача, доданою до позовної заяви. Також, на підставі ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, підлягають документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1912,82 грн., оскільки позовні вимоги задоволені судом на 91 %.

Outcome: partial