Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивач Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням курсанта, в розмірі 31109,13 грн та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що [PERSON] проходив публічну службу - службу в органах внутрішніх справ України з 2013 по 2018 рік. Згідно із наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 03.08.2013 № 224 о/с Відповідач був зарахований курсантом на денну форму навчання за державним замовленням до ДДУВС. 01.12.2016р. на виконання вимог ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» між Відповідачем, ДДУВС та ГУ НП в Згідно із наказом ДДУВС від 24.02.2017 № 42 ос Відповідач успішно закінчив ДДУВС, отримав диплом бакалавра та був направлений до ГУ НП у Дніпропетровській області. Наказом ГУ НП у Дніпропетровській області від 01.10.2018 №270 о/с Відповідач був звільнений зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 / за власним бажанням/ Закону України «Про Національну поліцію». Відповідач звільнившись з Національної поліції, за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію», тим самим відмовившись від подальшого проходження служби, порушив вимоги Договору, а тому зобов'язаний відшкодувати витрати пов'язанні з його утриманням в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ. Згідно з розрахунком витрат, здійсненим відповідно до Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонного служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 17.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534, Відповідач повинний відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у ДДУВС за період навчання з 2014 по 2018 рік, у розмірі 31109 гри. 13 коп. Відповідно до п. 4 Порядку відшкодування витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання. Листом ДДУВС про необхідність погашення заборгованості від №1/4922 Відповідача було проінформовано про суму витрат, які необхідно сплатити та надані реквізити для перерахування коштів. Однак, жодних дій спрямованих на погашення заборгованості Відповідачем вжито не було. У зв'язку із чим вони вимушені звернутися до суду із вищевказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач не скористався правом подати до суду відзив на позовну заяву, у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами. Представник третьої особи до суду не з'явився, подавши до суду письмові пояснення на позовну заяву, , в якій просили розглянути справу в їх відсутність, постановити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. 03 серпня 2013 року [PERSON] зараховано до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на 1 курс факультету підготовки фахівців для підрозділів слідства по ГУМВС України в Дніпропетровській області. 01.12.2016р. на виконання вимог ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» між Відповідачем, ДДУВС та ГУ НП в Дніпропетровській області був укладений Договір про навчання у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ № 2895 . Згідно із наказом ДДУВС від 24.02.2017 № 42 ос Відповідач успішно закінчив ДДУВС, отримав диплом бакалавра та був направлений до ГУ НП у Дніпропетровській області. Наказом ГУ НП у Дніпропетровській області від 01.10.2018 №270 о/с Відповідач був звільнений зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 / за власним бажанням/ Закону України «Про Національну поліцію Відповідно до п. 2.3.6 договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 01.12.2016 у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування службі за підставами, передбаченим п. 3 договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Згідно із п. 3.3. договору підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Такі ж умови передбачені й контрактом № 2895 по здобуття освіти у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ. Згідно пункту 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженим постановою КМУ № 992 від 22 серпня 1996 року, який був чинним на час закінчення навчання, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Відповідно до п. 1 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 р. № 313, (чинний на момент укладення договору та закінчення відповідачем навчання) цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС (далі - особи), витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах (далі -- витрати), у разі звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Пунктом 3 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, передбачено, що витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Стаття 204 ЦК України регламентує принцип презумпції правомірності правочину, за змістом якого правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правомірний правочин є підставою виникнення та підтвердженням наявності цивільних прав та обов'язків (ч. 2 ст. 11 ЦК України). Укладений між сторонами договір від 01.12.2016 року, відповідачем не оспорювався, в судовому порядку не був розірваний і не визнавався недійсним. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного судочинства. Суд доходить висновку, що відповідач порушив зобов'язання, встановлені п. 2.3.5 Договору від 01.12.2016, а тому останній відповідно до п. 2.3.6 Договору №2895 від 01.12.2016 зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Згідно із наданими довідками-розрахунками вартість витрат, пов'язаними з його утриманням, складає 31109,13 грн. Викладене приводить суд до висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу вартість навчання у розмірі 31109,13 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved