Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса № 7913 від 28.12.2015 року недійсним та таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував того, що договір укладено на 12 місяців, тобто до 21.11.2007 року, а тому нотаріусом вчинено виконавчий напис з порушенням встановлених законодавством строків. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судові засідання не зявлявся, про час та місце судових засідань повідомлений належним чином, 11 квітня 2016 року надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 28 грудня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис № 7913 про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором № DNH4KP33630424 від 21.11.2006 року (а.с.15). Вказаний кредитний договір укладено 21 листопада 2006 року на строк 12 місяців по 21.11.2007 року (а.а.4). Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадку і в порядку, встановлених законом. Порядок та умови вчинення виконавчого напису нотаріусом передбачені ст.87-88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.99р. №1172. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис з порушенням встановлених законодавством строків, оскільки право вимоги виникло 22.11.2007 року та завершилось 22.11.2010 року. Відповідно до п. 3.4 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Крім того, з приводу кредитного договору та заборгованості існують рішення судів, які набрали законної сили. Як вбачається із копії рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2013 року, суд відмовив ПАТ КБ «Приват Банк» у задоволенні позову до [PERSON] про стягнення з заборгованості за кредитним договором № DNH4KP33630424 від 21.11.2006 року (а.с.9-12). Також рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2015 року відмовлено ПАТ КБ «Приват Банк» у задоволенні позову до [PERSON] про стягнення з заборгованості за кредитним договором № DNH4KP33630424 від 21.11.2006 року (а.с.13-14). Судами встановлено, що заборгованість у [PERSON] перед ПАТ КБ «Приват Банк» за кредитним договором № DNH4KP33630424 від 21.11.2006 року відсутня. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач доказів на спростування вимог позивача суду не надала. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 16, 18 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved