Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про захист прав споживача. В обґрунтування позову зазначає, що звернувся до відповідача щоб відремонтувати годинник, на що останній погодився. Годинник [PERSON] не відремонтував і зняв велику стрілку, внаслідок чого годинник не працює. Просив зобов'язати відповідача повернути йому годинникову стрілку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просив їх задовольнити. Пояснив, що у 2012 році звернувся в майстерню до відповідача за ремонтом годинника, який отримав в дар. Після ремонту він не працює, а велика стрілка знята та замінена. В 2014 році звернувся до відповідача і просив повернути стрілку та відремонтувати годинник, на що останній не погодився. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Пояснив суду, що дійсно займається ремонтом годинників, однак не пам'ятає чи у 2012 році ремонтував годинник саме позивачу. Вказав, що останній прийшов у 2014 році до нього з претензіями, що годинник не працює, а стрілка замінена. Відповідач стверджував, що не причетний до вказаних обставин і усі відремонтовані годинники повертаються клієнтам з наданням гарантійного строку у шість місяців. Оскільки своєї вини не вбачає, просив у позові відмовити повністю. Заслухавши у судовому засіданні пояснення позивача та відповідача дослідивши матеріали справи та надані докази, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 липня 2014 року [PERSON] звернувся до Новоград-Волинської міжрайонної прокуратури з заявою, в якій просив повернути йому стрілку годинника, якій він здав на ремонт до годинникового майстра [PERSON] ДІМ Новоград-Волинського МВ 05.08.2014 року по зверненню [PERSON] виніс висновок, яким [PERSON] роз'яснено, що в його конфлікті вбачаються цивільно-правові відносини які вирішуються судом в порядку приватного звернення (а.с.5). За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як слідує із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способами, передбаченими цим Кодексом та іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодних належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог та обставин, на які позивач посилається як на підтвердження своїх вимог, останнім суду надано не було. Під час судового розгляду сторонам було роз'яснено їхні процесуальні права та обов'язки. Жодних клопотань та/або заяв сторони не подавали. Скористатись правом на правову допомогу позивач відмовився. З огляду на викладене та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed