overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 18 травня 2013 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №341, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, з вини відповідача сумісне життя і збереження сімї стали неможливими, в даний час спільно з відповідачем не проживають, шлюбних відносин не підтримують, примирення не можливе. Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про підтримання позовних вимог, просила шлюб розірвати, розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, яке є у матеріалах справи, в судове засідання не зявився, про причину неявки не повідомив, клопотань не подав. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 18 травня 2013 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №341, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК №145249. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК №242435. Сторони примирення не бажають, ніяких подружніх відносин не підтримують. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 19 січня 2015 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Кривецької сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис №1. Від шлюбу дітей не мають. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, примирення не можливе, оскільки шлюбних відносин не підтримують, з вини дружини подальше сумісне життя і збереження сімї стали не можливим, тому просить шлюб розірвати. Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, просив строк на примирення не надавати, шлюб розірвати, розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до ст.74 ЦПК України, в суд не зявилася, клопотань не подала. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 19 січня 2015 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Кривецької сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НМ №177091. Сторони примирення не бажають, ніяких подружніх відносин не підтримують. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 23 липня 2000 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Теофіпольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №31. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, примирення неможливе, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сумісне життя і збереження сімї стали неможливими, в даний час спільно з відповідачем не проживають, шлюбних відносин не підтримують. Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, просив шлюб розірвати, розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, яке є у матеріалах справи, в судове засідання не зявилася, причину неявки не повідомила, клопотань не подала. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 23 липня 2000 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Теофіпольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №31, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Ухвалами Теофіпольського райсуду від 06 жовтня 2017 року та 07 березня 2018 року сторонам надано строк на примирення - чотири місяці та один місяць. Під час наданого строку, сторони не примирилися, шлюбних відносин не відновили. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 23 листопада 2003 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Поляхівської сільради Теофіпольського району Хмельницької області, актовий запис №6. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, у них різні погляди на життя, часто виникають непорозуміння, від шлюбу мають трьох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сумісне життя і збереження сімї стали неможливими, в даний час спільно з відповідачем не проживають, шлюбних відносин не підтримують. Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, просив строк на примирення не надавати, шлюб розірвати, розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не зявилася, причину неявки не повідомила, клопотань не подала. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 23 листопада 2003 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Поляхівської сільради Теофіпольського району Хмельницької області, актовий запис №6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Ухвалою Теофіпольського райсуду від 12 жовтня 2017 сторонам надано строк на примирення, сторони примирення не бажають, ніяких подружніх відносин не підтримують. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 23 лютого 1998 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Волицької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області, актовий запис №1. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, з вини відповідача подальше сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, між ними часто виникають конфлікти на ґрунті ревнощів, побутового непорозуміння, шлюбні відносини фактично припинилися. Від шлюбу дітей не мають. Просить шлюб розірвати, оскільки примирення неможливе. Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явивсь, подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, просив шлюб розірвати, строк на примирення не надавати, оскільки з відповідачем спільно не проживають з серпня 2020 року, розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до ст.128 ЦПК України, в суд не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, клопотань чи заяв до суду не подала. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. \~ \~ \~ \~ Примушування\~\~жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~\~передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 23 лютого 1998 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Волицької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Враховуючи, що відповідач не надав суду доказів, які б спростовували докази позивача і свідчили про необхідність збереження шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 26 березня 2003 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом РАГС Теофіпольського РУЮ в Хмельницькій області, актовий запис №12. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, вона не займається вихованням дочки, залишає його з дитиною та зникає на тривалий час, між ними постійно виникають непорозуміння, з вини відповідача примирення неможливе, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сумісне життя і збереження сімї стали неможливими, в даний час спільно з відповідачем не проживають, шлюбних відносин не підтримують. Донька залишилась проживати з позивачем та знаходиться на його утриманні. Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, просив строк на примирення не надавати, шлюб розірвати, розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, яке є у матеріалах справи, в судове засідання не зявилася, причину неявки не повідомила, клопотань не подала. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 26 березня 2003 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований відділом РАГС Теофіпольського РУЮ в Хмельницькій області, актовий запис №12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Сторони примирення не бажають, ніяких подружніх відносин не підтримують. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 26 жовтня 1996 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Теофіпольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №61. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, між ними постійно виникають конфлікти. Сумісне життя і збереження сімї стали неможливими, шлюбних відносин не підтримують. Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не зявивсь, подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, просив строк на примирення не надавати, шлюб розірвати, розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не зявилася, клопотань не подала. Суд вважає можливим розглядати справу їх у відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 26 жовтня 1996 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Теофіпольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №61, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №163860. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони примирення не бажають, ніяких подружніх відносин не підтримують. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 27 вересня 2014 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Теофіпольського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №74, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, часто виникають конфлікти, з вини відповідача сумісне життя і збереження сімї стали неможливими, в даний час спільно з відповідачем не проживають, шлюбних відносин не підтримують, примирення не можливе. Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, в судове засідання не зявивсь, подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, просив шлюб розірвати, розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, яке є у матеріалах справи, в судове засідання не зявилася, про причину неявки не повідомила, клопотань не подала. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 27 вересня 2014 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Теофіпольського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №74, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ №128580. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №287314. Ухвалою Теофіпольського районного суду від 28.04.2017 року сторонам надавався трьох місячний строк на примирення, однак сторони примирення не бажають, ніяких подружніх відносин не підтримують. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved