Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 564 від 19.10.2007 року в сумі 500 068 грн. 46 коп. та судових витрат, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] отримала у позивача кредит в розмірі 766 000 грн. з терміном погашення до 19.10.2017 року, зі сплатою 17% річних за користування кредитними коштами. Внаслідок неналежної сплати відповідачем [PERSON] процентів за користування кредитом та погашення кредиту станом на 24.11.2014 року за відповідачем [PERSON] наявна заборгованість в загальній сумі 500 068 грн. 46 коп., в тому числі 342 438 грн. 77 коп. - борг за кредитом, 58 232 грн. 53 коп. - несплачені відсотки, 68 412 грн. 30 коп. - нарахована пеня, 24 569 грн. 31 коп. - інфляційні втрати, 6 415 грн. 55 коп. - 3% річних. [PERSON] як поручитель згідно договору поруки відповідає по зобов'язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву за змістом якої просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує з мотивів наведених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судові засідання не з'явилялись, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується конвертами, які повернулись у зв'язку із закінченням терміну зберігання та заявами про відкладення судових засідань. Причину неявки суду не повідомили. Враховуючи положення ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд вважав належним повідомлення відповідачів про розгляд справи. З урахуванням думки представника позивача про можливість розгляду справи у відсутності відповідачів та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права банку на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника та поручителів. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту/ 19 жовтня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», в подальшому назву якого змінено на ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 564 (а.с.7-9), за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримала кредитні ресурси в розмірі 766 000 та зобов'язалась повернути кредит до 19.010.2017 року. Пунктом 1.1. кредитного договору (а.с.7) встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами, який становить 17 % річних та пунктами 1.5.1-1.8 визначено порядок такої сплати, порядок нарахування та строки сплати процентів за користування кредитом. Останню сплату процентів та кредиту здійснити не пізніше 19.10.2017 року. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично порушувала умови, передбачені цим договором щодо своєчасності та повноти внесення коштів за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 564 від 19.10.2007 року. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Згідно п. 5.2 кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та/або процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Позивачем станом на 24.11.2014 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором № 564 від 19.10.2007 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача [PERSON] за кредитними зобов'язаннями в розмірі 500 068 грн. 46 коп., в тому числі 342 438 грн. 77 коп. - борг за кредитом, 58 232 грн. 53 коп. - несплачені відсотки, 68 412 грн. 30 коп. - нарахована пеня, 24 569 грн. 31 коп. - інфляційні втрати, 6 415 грн. 55 коп. - 3% річних. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачами не представлено суду. В забезпечення належного виконання зобов'язання по кредитному договору 564 від 19.10.2007 року, між банком та відповідачем [PERSON] 19.10.2007 року укладено договір поруки (а.с.25-26) відповідно до якого в п. 1.1. поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за несвоєчасне виконання боржником зобов'язань за наведеним кредитним договором. У зв'язку з чим, поручитель за вимогою банку повинен нести солідарну з позичальником [PERSON] відповідальність. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, поручитель [PERSON] повинен відповідати за зобов'язаннями [PERSON] солідарно з боржником. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст.ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя. Таким чином, підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 564 від 19.10.2007 року з боржника (позичальника) [PERSON] та поручителя [PERSON] З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 252, 526, 527 ч. 1, 554, 611, 612, 1050 ч. 2, 1054 ч. 1, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 ч. 1 ЦПК України,

Outcome: approved