Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за надані послуги з централізованого опалення, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. Відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS], користуються послугами централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідачам для здійснення оплати за надання послуг з теплопостачання 01 липня 2014 року відкрито особовий рахунок. Стверджує, що між сторонами встановилися договірні відносини з приводу надання послуг у сфері теплопостачання. Однак, відповідачі не виконують свого зобов'язання щодо оплати послуг з централізованого опалення і послуг з централізованого постачання гарячої води, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 01 червня 2015 року становить 5025 грн. На його думку, неправомірні дії боржників призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. У зв'язку із цим просить суд стягнути з боржників на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 5025,12 грн., а також 3% річних - 40,95 грн., інфляційні витрати - 1059,75 грн. 08 червня 2016 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог. Просить суд стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 6504, 23 грн. та судового збору в розмірі 1378 грн. Крім того, 12 серпня 2016 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, просить суд стягнути з відповідачів на його користь 7733,79 грн. Поряд з тим, у заяві про збільшення позовних вимог від 28 лютого 2017 року, позивач просить стягнути солідарно із відповідачів на його користь заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 9378 (дев'ять тисяч триста сімдесят вісім) гривні 84 копійки, яка складається із: 7918,14 грн. суми боргу, 1 348,53 грн. інфляційних витрат та 121,17 грн. 3% річних. Згодом позивачем подано дві заяви про зменшення розміру позовних вимог від 18.04.2018 року та 27.04.2018 року. Просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача суму заборгованості в розмірі 6738, 38 грн., яка складається із: 5268,68 грн. заборгованості за послуги з централізованого опалення; 1348,53 грн. інфляційних витрат та 121,17 грн. 3% річних. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 27 квітня 2016 року відкрито провадження у справі. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з мотивів наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] заперечили проти задоволення позову, надавши пояснення аналогічні викладеним у письмових запереченнях. Додатково надав пояснення про те, що позивачем не надано доказів надання послуг з централізованого опалення в будинку [ADDRESS]. Крім того, вважає, що роздруківки заборгованості на які покликається позивач не є належним доказом суми заборгованості, оскільки у них відсутня інформація про надання послуг з постачання теплової енергії. У свою чергу, стверджує, що позивачем неналежно виконувалися обов'язки щодо надання мешканцям будинку якісних житлово-комунальних послуг, а відтак порушено вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Крім того, Договір приєднання «Про надання послуг з централізованого опалення» від 01.07.2014 року надісланий позивачем лише 16.03.2016 року, яки відповідачі відмовилися підписувати. Вважає, що оскільки послуги позивачем фактично не надавалися, відсутні підстави для задоволення позову. Відповідача [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, і на підставі частини 3 ст.131 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що вони не з'явився у судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], де і зареєстровані, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки ЛМКП «Айсберг» №3254 від 16.06.2015 року (а.с.5). Відповідно до п. 8 Правил надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, послуги надаються споживачеві згідно із договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір «Про надання послуг з централізованого опалення, та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 01 липня 2014 року (а.с.9), а тому, правовідносини, які виникли, регулюються Законом України Про житлово-комунальні послуги та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №-630. Відповідачі зареєстровані на території діяльності позивача, а отже, забезпечуються тепловою енергією від котельні, що знаходиться на вул. Гнатюка, 20/22 у м.Львові. Зазначений будинок забезпечується тепловою енергією, наданою позивачем, отже позивач надавав послуги з централізованого опалення відповідачам. Крім того, факт надання відповідачем послуг з централізованого опалення підтверджується Актами включення системи теплопостачання від 22 жовтня 2014 року та від 16 жовтня 2015 року. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживача покладено обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005р. Внаслідок неналежного виконання споживачами зобов'язання по оплаті наданих послуг станом на 28 лютого 2017 року виникла заборгованість перед позивачем в загальній сумі 9378,84 грн. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону України обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Положеннями статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена у пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та 3 % річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постановах від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15 та від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15. Поряд з тим, позивачами не надано доказів того, що відповідачем неналежно надавалися послуги з теплопостачання, а відтак такі аргументи не відповідають фактичним обставинам справи. Акт-претензія (а.с.68,70,73) не є належним доказом, оскільки вони складені із порушенням вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Постанови КМУ «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води і водовідведення» №630 від 21.07.2005 року, Постанови КМУ №151 від 17.02.2010 року з огляду на наступне. Відповідно до ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії. У разі встановлення за результатами аналізу факту погіршення нормованих показників якості води, витрати споживача, які він здійснив при оплаті вартості проведення аналізу води, підлягають компенсації за рахунок виконавця/виробника. Однак, всупереч вимогам вказаної вище норми закону, у актах відсутні підписи представника виконавця, відсутні відомості про те, що представник виконавця викликався споживачем. Згідно з ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості чи про неналежне наданням послуг з теплопостачання судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved