Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені. Позов мотивує тим, що 31.08.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11034458000, відповідно до умов якого останній отримав кредит в іноземній валюті в сумі 53\~280 швейцарських франків, шляхом зарахування 01.09.2006 року кредитних коштів у розмірі 10\~000 шв. франків на поточний рахунок, та 22.10.2007 року 43\~280 шв. франків , який зобовязався повернути у повному обсязі не пізніше 31.08.2017 року та сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі передбаченому умовами договору та додаткових угод до нього. В забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором № 11034458000, 31.08.2006 року між банком та відповідачами [PERSON], [PERSON] було укладено договори поруки № 11034458000/1 та № 11034458000/2, згідно умов яких відповідачі, як поручителі зобовязувалися нести солідарну відповідальність перед позивачем за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за користування кредитних коштів, штрафних санкцій. Оскільки, позичальник [PERSON] свої зобовязання по договору не виконав, не погашаючи заборгованість за кредитом, процентами та пенею, станом на 08.12.2015 року у нього утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі 20\~201,54 шв. франків, що за курсом НБУ станом на 08.12.2015 року становить 472\~821,61 грн. та пеня 31\~782,19 грн. А тому просив, стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив суд, позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON], кожен зокрема, в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. В задоволенні позову просили відмовити враховуючі подані письмові заперечення. Суду додатково пояснили, що у звязку із зростанням курсу, сума боргу значно збільшилася, перебуваючи у скрутному матеріальному становищі змоги сплачувати кошти немає. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні. Додатково пояснив, що позивачем було порушено права споживача, оскільки останній не вжив заходів щодо позасудового врегулювання спору, вимоги про повернення коштів відповідачу не надсилали, відсутні докази про отримання відповідачем такої вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був завчасно та належним чином повідомлений судом про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 31 серпня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11034458000, відповідно до умов якого останній отримав кредит в іноземній валюті в сумі 53\~280 швейцарських франків, шляхом зарахування 01.09.2006 року кредитних коштів у розмірі 10\~000 шв. франків на поточний рахунок, та 22.10.2007 року 43\~280 шв. франків, який зобовязався повернути у повному обсязі не пізніше 31.08.2017 року та сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі передбаченому умовами договору та додаткових угод до нього (а.с. 19-29). В забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором № 11034458000, 31.08.2006 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 11034458000/1 та додаткові угоди №1, №2 до нього, згідно умов яких [PERSON], як поручитель, зобовязувався нести солідарну відповідальність перед позивачем за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за користування кредитних коштів, штрафних санкцій (а.с. 32-34). В забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором № 11034458000, 22.10.2007 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 11034458000/2 та додаткову угоду №1 до нього, згідно умов яких [PERSON], як поручитель, зобовязувався нести солідарну відповідальність перед позивачем за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за користування кредитних коштів, штрафних санкцій (а.с. 30,31). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] свої зобовязання по договору не виконав, не погашаючи заборгованість за кредитом, процентами та пенею, а тому станом на 08.12.2015 року у нього утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі 20\~201,54 шв. франків, що за курсом НБУ станом на 08.12.2015 року становить 472\~821,61 грн., з яких: заборгованість за кредитом 19\~211,01 шв. франків (еквівалентно 449\~638,03 грн.), заборгованість за відсотками 990,53 шв. франки (еквівалентно 23\~183,58 грн.), та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами - 31\~782,19 грн. (а.с. 46-53). Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми позики, є право позикодавця вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів належних йому. Покликання представника відповідача на те, що позивачем не було виконано умови договору щодо досудового врегулювання спору є безпідставними, оскільки матеріали справи містять докази направлення банком відповідачам письмових вимог про погашення простроченого зобовязання. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід стягнути солідарно з відповідачів в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 20\~201,54 шв. франків (що станом на день розгляду справи 09.03.2016 року за офіційним курсом НБУ становить 538\~819,29 грн.) та пеню в розмірі 31\~782,19 грн. Покликання відповідачів на зростання курсу валют та неможливість виконання в звязку з цим умов договору не є підставою для відмови в позові, оскільки фінансові ризики несуть обидві сторони договору. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачами понесених ним судових витрат.

Outcome: approved