Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про визнання незаконною відмову в прийнятті на роботу підсобним робітником. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває на обліку як безробітний та у серпні 2015 року дізнався, що у відповідача є вільна вакансія підсобного робітника. Однак за скеруванням [PERSON] міського центру зайнятості відповідачем було відмовлено в прийнятті його на роботу підсобним робітником, оскільки робота не відповідала стану його здоров'я, так як вимагала завантаження меблів і повязана під електричною напругою більше 127 вольт, працею на висоті та в шумовому середовищі. Вважає, що підсобні працівники відповідача такої роботи не виконують, а тому вона прийнятна й для нього самого. Відтак просить визнати незаконною відмову відповідача у прийнятті його на роботу. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали, покликаючись на доводи й мотиви, викладені у позовній заяві. Крім того позивач вказав, що ним не пропущено трьохмісячного строку звернення до суду. Відмова відповідача у прийнятті його на роботу є безпідставна. Робота вантажника меблів не потребує перебування у шумовому середовищі. Представник відповідача позовні вимоги заперечив та наголосив, що згідно наданого висновку ЛКК [PERSON] ЦМЛ у позивача є захворювання двобічна хронічна сенсоневральна приглухуватість і йому протипоказана робота в умовах шуму, на висоті, з рухомими механізмами, під напругою понад 127 вольт, всі види підземних робіт. Вказав, що технологічний процес пов'язаний із шумом, відкритими рухомими механізмами в цеху, що під напругою 360 вольт, постійним переміщенням підсобного робітника біля цих місць і в такій обстановці, а також потребою складування дощок на висоту 6 метрів. Крім цього, подав заяву про застосування пропуску строку звернення до суду, так як вважає, що позивач такий строк пропустив відмову отримав 19.08.2015 року, а у суд звернувся 25.12.2015 року. Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов на наступного переконання. Як встановлено судом, позивач згідно довідки [PERSON] МЦЗ від 25.12.2015 р. № 1593 перебуває на обліку як безробітний у даному центрі з 17.06.2013 р. Як вбачається із корінця направлення на працевлаштування № 13091508130002004 від 19.08.2015 р., виданого позивачу [PERSON] МЦЗ на вільне робоче місце підсобного робітника у відповідача, останнім прийнято рішення про відмову у прийнятті на роботу у звязку із станом здоров'я позивача згідно довідки ЛКК [PERSON] центральної міської лікарні № 807 від 20.07.2015 р. На підставі вище вказаної довідки судом встановлено, що позивач знаходився на лікуванні у [PERSON] ЦМЛ з приводу лівобічної глухоти, двобічної хронічної сенсоневральної приглухуватості й за станом здоров'я йому «протипоказана робота в умовах шуму, на висоті, з рухомими механізмами, під напругою понад 127В, всі види підземних робіт». Натомість «працювати електрозварювальником ручного зварювання, газорізальником, дорожнім робітником може». На підставі Протоколу надання медичної допомоги хворим з двобічною сенсоневральною втратою слуху, затвердженого МОЗ України від 24.03.2009 № 181 «Про затвердження протоколів надання медичної допомоги за спеціальністю «отоларингологія», судом встановлено, що сенсоневральна втрата слуху двобічна - це приглухуватість, обумовлена ураженням внутрішнього вуха, нейронів слухового шляху, слухової зони кори головного мозку, що супроводжує цілий ряд захворювань. З огляду на викладене, суд вважає безсумнівним право позивача на працю як безробітного, однак наголошує, що реалізація такого права обмежена та поставлена у залежність від стану здоров'я та наявних медичних протипоказань щодо певних видів робіт. Разом з цим, суд звертає увагу на припис ст. 5 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якого працівнику не може пропонуватися робота, яка за медичним висновком протипоказана йому за станом здоров'я. Таким чином, роботодавцю встановлено обов'язок при прийнятті на роботу потенційного працівника враховувати стан здоров'я та медичні протипоказання останнього. Такий обов'язок кореспондується його праву на працю та є гарантією збереження життя, здоров'я і працездатності.\~ У свою чергу, як вбачається із інструкції з охорони праці для підсобника робітника, затвердженої наказом відповідача № 5-ОП від 14.02.2012 р., одним із основних небезпечних та шкідливих виробничих факторів, що діють на підсобного робітника є «забрудненість повітряного середовища пилом, важкість та напруженість праці», а також «шум в виробничих приміщеннях при працюючому технологічному обладнанні» (п. 1.9). Натомість «при роботі на штабелях висотою більше 1,5 м необхідно користуватися інвентарними дерев'янами помостами (п. 3.15). Також «підсобний робітник здійснює міжцехове переміщення напівфабрикатів та готової продукції без зупинки головного виробництва» (п.3.20). Натомість відповідно до карти умов праці на робочому місці № 1 від 10.06.2008 р., у столярському цеху відповідача фактичний шум перевищує передбачений норматив 87 дБа замість допустимих 80 дБа. Крім цього, згідно законодавчих приписів і стандартів, роботи на висоті це роботи, що виконуються на висоті 1,3 м і більше від поверхні ґрунту, перекриття або робочого настилу, у тому числі з робочих платформ підйомників і механізмів, а також на відстані менше 2 м від неогороджених перепадів на висоті 1,3 м і більше (абз. 3 п. 2 Правил охорони праці під час виконання робіт на висоті, затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 27.03.2007 № 62 та ДБН А.3.2-2-2009). З огляду на зазначене, суд погоджується з доводами представника відповідача відносно того, що функціональні обовязки підсобника робітника є такими, що повязані з роботою на висоті вище 1,3 м від поверхні, рухомими механізмами, що під високою напругою 360 Вт. та таким ступенем шуму та важкості, що не відповідає медичним протипоказанням позивача. Посилання позивача та його представника на довідку ЛКК [PERSON] ЦМЛ від 30.12.2015 р. № 1443, у якій вказано, що позивач «працювати підсобним робітником, різноробочим, вантажником, бетонярем може» - суд не може прийняти до уваги, оскільки вказані у ній же діагноз та медичні протипоказання, аналогічні тим, що й у довідці ЛКК № 807 від 20.07.2015 р. Суд вважає, що висновок щодо зазначення про можливість праці підсобним робітником не є абсолютним і в першу чергу слід враховувати наявний діагноз позивача, його медичні протипоказання та співставляти їх з характером обовязків на такій роботі та технологічним процесом, що з нею пов'язаний. Крім цього, відповідач рішення про відмову у прийому на роботу приймав на підставі довідки від 20.07.2015 р. № 807, натомість довідка № 1443 не бралася й не могла братися ним до уваги, оскільки надана вже після звернення 25.12.2015 р. позивачем до суду. Відповідачем подана заява про застосування строку позовної даності. Хоча, як встановлено судом, позивач звернувся до суду із даним позовом з пропуском трьохмісячного строку, встановленого ст.233 КЗпП, проте суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити за безпідставністю вимог. Враховуючи вище викладені обставини справи, права та обовязки сторін спору, суд вважає, що відповідач, відмовляючи позивачу у прийнятті на роботу, діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, правомірно та добросовісно врахував медичні протипоказання останнього та обґрунтовано прийшов до висновку, що його стан здоров'я є перешкодою для працевлаштування на роботу підсобним робітником. Відтак у задоволені позову слід відмовити.

Outcome: dismissed