Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2016 у цивільній справі №200/20804/16-ц задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], та визнано за позивачем, серед іншого, право власності на земельну ділянку площею 0,0632 га, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Виконкомівська, 37Д. На підставі судового рішення у справі №200/20804/16-ц за [PERSON] 10.01.2017 зареєстровано право приватної власності на вищевказану земельну ділянку. За договором купівлі-продажу №68 від 26.01.2017, спірну земельну ділянку [PERSON] було відчужено на користь [PERSON] Остання, в свою чергу, 21.02.2017 уклала договір купівлі-продажу вказаної ділянки з [PERSON], яка є власницею суміжної земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:02:358:0059 площею 0,0715 га на вул. Виконкомівській, 37б у м. Дніпро. У відповідності до технічної документації із землеустрою щодо обєднання земельних ділянок, спірну земельну ділянку з кадастровим номером 1210100000:02:358:0072 було обєднано з земельною ділянкою 1210100000:02:358:0059, у результаті чого утворилася земельна ділянка з кадастровим номером 1210100000:02:358:0073 загальною площею 0,1347 га, (реєстраційний номер нерухомого майна 1234021112101). У подальшому, на підставі звернень [PERSON] відділом у м. Дніпро Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області здійснено поділ новоствореної земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:02:358:0073. В результаті проведених дій на вул. Виконкомівській, 37Б, 37Д у м. Дніпро утворено три земельні ділянки з кадастровими номерами 1210100000:02:358:0076 (реєстраційний номер нерухомого майна -1503796112101), 1210100000:02:358:0075 (реєстраційний номер нерухомого майна - 1503773612101) та 1210100000:02:358:0074 (реєстраційний номер нерухомого майна - 1503721612101), по 0,0449 га кожний. Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.03.2018 у справі №200/20804/16-ц задоволено апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2016 у справі №200/20804/16-ц скасовано, у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Відповідно до наданої відділом у м. Дніпро Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області копії державного акту на право власності на землю серії ДП №00271, виданого 05.09.1995, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю №271, державний акт на право власності на земельну ділянку з відповідними реквізитами було видано [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів №952 від 27.07.1995 щодо земельної ділянки площею 0,254 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд на вул. Станичній, 49 у м. Дніпроперовську. Згідно з інформацією відділу у м. Дніпро Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 13.11.2017 №10-4-0.38-1722/107-17 у державному реєстрі земель м. Дніпропетровська станом на 01.01.2013 право власності або користування земельною ділянкою на вул. Виконкомівській, 37Д у м. Дніпро не зареєстровано. У звязку з чим просить суд, витребувати від [PERSON] на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради земельну ділянку площею 0,0632 га, яка розташована за адресою: вул. Виконкомівська, 37Д у м. Дніпро; скасувати державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами 1210100000:02:358:0076, 1210100000:02:358:0075, 1210100000:02:358:0074, що зареєстровані за [PERSON]; зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відновити зовнішні межі земельної ділянки площею 0,0632 га, яка розташована за адресою: вул. Виконкомівська, 37Д у м. Дніпро, та привести їх до стану сформованої земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:02:358:0072, який існував на 10.01.2017 та стягнути з [PERSON] на користь прокуратури Дніпропетровської області судовий збір. У судовому засіданні представник прокуратури Дніпропетровської області та представник Дніпровської міської ради позовні вимоги підтримали, на їх задоволенні наполягали. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Представник Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів за правилами ст.\~280,287,288 ЦПК України\~- заочно. Треті особи у судове засідання не зявилися, про день та час його розгляду повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Конституції України, ст. 1 Земельного кодексу України, ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності та користування на землю набувається та реалізується фізичними особами в порядку і на підставах, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ч. 1 ст. 142 Конституції України, ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування» рухоме та нерухоме майно, що є у комунальній власності територіальної громади міста є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування. Управління майном що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування (ч. 2 ст. 327 ЦК України). Порушення інтересів держави, в даному випадку, полягає у вибутті з власності територіальної громади м. Дніпро земельної ділянки площею 0,032 га за відсутності волі її власника та всупереч встановленого законом порядку. Незаконне позбавлення права власності на нерухоме майно, що належить до комунальної власності територіальної громади, завдає значної шкоди територіальній громаді, підриває матеріальну основу місцевого самоврядування та завдає значної шкоди інтересам держави. Судом встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2016 у цивільній справі №200/20804/16-ц задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], та визнано за позивачем, серед іншого, право власності на земельну ділянку площею 0,0632 га, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Виконкомівська, 37Д. Рішення суду в цій частині обґрунтовано належністю [PERSON] земельної ділянки, розташованої за вказаною адресою на підставі державного акту на право власності на землю серії ДП №00271, виданого 05.09.1995. На підставі судового рішення у справі №200/20804/16-ц за [PERSON] 10.01.2017 зареєстровано право приватної власності на вищевказану земельну ділянку. За договором купівлі-продажу №68 від 26.01.2017, спірну земельну ділянку [PERSON] було відчужено на користь [PERSON] Остання, в свою чергу, 21.02.2017 уклала договір купівлі-продажу вказаної ділянки з [PERSON], яка є власницею суміжної земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:02:358:0059 площею 0,0715 га на вул. Виконкомівській, 37б у м. Дніпро. У відповідності до технічної документації із землеустрою щодо обєднання земельних ділянок, спірну земельну ділянку з кадастровим номером 1210100000:02:358:0072 було обєднано з земельною ділянкою 1210100000:02:358:0059, у результаті чого утворилася земельна ділянка з кадастровим номером 1210100000:02:358:0073 загальною площею 0,1347 га, (реєстраційний номер нерухомого майна 1234021112101). У подальшому, на підставі звернень [PERSON] відділом у м. Дніпро Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області здійснено поділ новоствореної земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:02:358:0073. В результаті проведених дій на вул. Виконкомівській, 37Б, 37Д у м. Дніпро утворено три земельні ділянки з кадастровими номерами 1210100000:02:358:0076 (реєстраційний номер нерухомого майна -1503796112101), 1210100000:02:358:0075 (реєстраційний номер нерухомого майна - 1503773612101) та 1210100000:02:358:0074 (реєстраційний номер нерухомого майна - 1503721612101), по 0,0449 га кожний. Разом із цим, постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.03.2018 у справі №200/20804/16-ц задоволено апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2016 у справі №200/20804/16-ц скасовано, у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Відповідно до наданої відділом у м. Дніпро Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області копії державного акту на право власності на землю серії ДП №00271, виданого 05.09.1995, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю №271, державний акт на право власності на земельну ділянку з відповідними реквізитами було видано [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів №952 від 27.07.1995 щодо земельної ділянки площею 0,254 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд на вул. Станичній, 49 у м. Дніпроперовську. Згідно з інформацією відділу у м. Дніпро Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 13.11.2017 №10-4-0.38-1722/107-17 у державному реєстрі земель м. Дніпропетровська станом на 01.01.2013 право власності або користування земельною ділянкою на вул. Виконкомівській, 37Д у м. Дніпро не зареєстровано. На підставі зазначених доказів, судом апеляційної інстанції встановлена відсутність будь-яких правовстановлюючих документів як на домоволодіння так і земельну ділянку, що розташована на вул. Виконкомівській, 37Д у м. Дніпрі, та належність цієї земельної ділянки до земель комунальної власності. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, спірна земельна ділянка вибула із власності територіальної громади м. Дніпро всупереч вимог ст. ст. 12, 116, 118, 121, 122, 123 Земельного кодексу України. Відповідно до\~положень ч.\~1\~ст. 319, ст. 321\~та ст. 658\~ЦК України,\~власник володіє,\~користується та\~розпоряджається своїм\~майном;\~право продажу\~товару,\~крім випадків\~примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Частиною 2 ст. 152 Земельного кодексу України закріплено право власника земельної ділянки вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 330 ЦК України встановлено, що в разі якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача. Так,\~п.\~3\~ч.\~1 ст.\~388\~ЦК України визначено,\~що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Як розяснено в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України. Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших субєктів. Обєкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим субєктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. При цьому, згідно з п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо прийняття рішень про відчуження відповідно до закону комунального майна. В силу положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб передбачений ст. 16 ЦК України, яким зокрема, є визнання права, відновлення становища, яке існувало до порушення. Враховуючи вищевказане, а також те, що спірне майно вибуло з володіння власника Дніпровської міської ради, за відсутності відповідного рішення ради щодо її передачі у власність будь-якій особі, що свідчить про його вибуття поза волею власник, наявні підстави для витребування спірного майна, а саме земельної ділянки площею 0,0632 га на вул. Виконкомівській, 37д у м. Дніпро, від добросовісного набувача в порядку ст. 388 ЦК України. Аналогічні висновки щодо можливості витребування нерухомого майна, що вибуло поза волею власника, викладені в постановах Верховного Суду України від 24.04.2013 у справі №6-14цс13, від 11.06.2014 у справі № 6-52цс14, від 30.09.2014 у справі №43/440-6/231від 08.06.2016 у справі № 6-3089ц15, від 29.06.2016 у справі №6-1376ц16, від 18.01.2017 у справі № 6-2776цс-16. До спірних правовідносин про витребування земельних ділянок із володіння набувачів та повернення їх у власність держави підлягає застосуванню стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Набуття особою права власності на землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України). Отже, правовідносини, повязані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а набуття права на таку земельну ділянку всупереч встановленого законом порядку, такому суспільному інтересу не відповідає. Крім того, у постанові від 18.09.2013 у справі № 6-92цс13 Верховний Суд України висловив свою думку щодо застосування положень Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та рішень Європейського суду з прав людини у справах про витребування майна з чужого незаконного володіння. Так, основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, зазначено на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Розглядаючи питання щодо застосування до спірних правовідносин статті 1 Першого Протоколу до Конвенції та практики ЄСПЛ, що є джерелом права в Україні, колегія суддів приймає до уваги те, що предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого Протоколу до Конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. Оцінюючи можливість захисту права особи за статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції ЄСПЛ, суд загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося у звязку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно (рішення та ухвали ЄСПЛ у справах «[PERSON] проти Італії» від 22 лютого 1994 року, «Філліпс проти Сполученого Королівства» від 5 липня 2001 року, «Аркурі та інші проти Італії» від 5 липня 2001 року, «Ріела та інші проти Італії» від 4 вересня 2001 року, «Ісмаїлов проти Російської Федерації» від 6 листопада 2008 року). Разом із цим, відповідно до ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно із ч. 1 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як обєкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру. Статтею 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Підпунктом 9, п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого Наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України 29.09.2016 № 333, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за № 1391/29521, на Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області покладено повноваження щодо ведення Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку. Так, спірній земельній ділянці, на час проведення первинної реєстрації права власності на неї за [PERSON], було присвоєно кадастровий номер 1210100000:02:358:0072. Проте, на теперішній час, в результаті обєднання та поділу, зазначена земельна ділянка площею 0,00632 га, яка підлягає витребуванню на користь Дніпровської міської ради, входить до складу земельних ділянок з кадастровими номерами 1210100000:02:358:0076, 1210100000:02:358:0075 та 1210100000:02:358:0074. Особливості внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку у разі її поділу чи об'єднання з іншою земельною ділянкою, а також відновлення її меж передбачено ст. 27 Закону України «Про державний земельний кадастр», згідно з якою у разі поділу або об'єднання земельних ділянок запис про державну реєстрацію земельної ділянки та кадастровий номер земельної ділянки скасовуються, а Поземельна книга на таку земельну ділянку закривається. У Поземельній книзі на земельні ділянки, сформовані в результаті поділу або об'єднання земельних ділянок, здійснюється запис про такий поділ чи об'єднання із зазначенням скасованих кадастрових номерів земельних ділянок. Таким чином, для реального поновлення права територіальної громади на земельну ділянку площею 0,0632 га на вул. Виконкомівській, 37Д у м. Дніпро, необхідно скасувати державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами 1210100000:02:358:0076, 1210100000:02:358:0075 та 1210100000:02:358:0074, відновити її зовнішні межі та привести їх до стану сформованої земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:02:358:0072, який існував на 10.01.2017. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім цього на підставі п.1 ч.2ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача оплачений ним при подачі позову судовий збір у розмірі 5286,00 грн. На підстав вищевикладеного,

Outcome: approved