Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи його тим, що 21 червня 2012 року надав відповідачу у позику 11000 грн зі строком повернення до 30 червня 2012 року. У зазначений термін відповідач борг не повернув, тому просить стягнути з відповідача 11000 грн боргу, 6479 грн суму інфляції, 940 грн з розрахунку 3% річних . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, в суд не зявися, про причину неявки не повідомив, клопотань не подав. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню . Відповідно ст.ст.525,526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Згідно ст 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ч.2 ст 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ч.1 ст 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В судовому засіданні встановлено, що згідно розписки від 21.06.2012 року [PERSON] позичив у [PERSON] 11000 грн. , які зобовязався повернути до 30.06.2012 року. Відповідно до ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлений ст.61 цього Кодексу. Відповідач не надав суду доказів, що станом на день розгляду справи він повернув позивачу 1100 грн боргу, тому суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 11000 грн боргу, 3% річних, розмір яких розраховується: розмір відсотків в день 3%:365 =0,008%, 11000 грн х 0,008% х 1069 (кількість днів прострочення) = 940,72 грн, та 6479 грн інфляційних витрат за період з вересня 2012 року по квітень 2015 року. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved