Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернулась до суду з позовом, який неодноразово уточнювала, остаточно просить визнати за нею право на обєкт нерухомого майна, магазину (вбудоване приміщення№01) номер 26 загальною площею 133,2 кв.м., який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам'янське (Дніпродзержинськ), вул. Алтайська. Стягнути з відповідачки на її користь понесені судові витрати у розмірі 3020,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 13 січня 2012року, між нею та відповідачем [PERSON], був укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі - продажу магазину (вбудоване приміщення № 01) № 26 за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам'янське (Дніпродзержинськ), вул. Алтайська. За умовами зазначеного договору, продавець [PERSON] передає у власність покупцю [PERSON] магазин, при цьому покупець зобовязується прийняти майно і сплатити обговорену грошову суму. Згідно умов договору продаж за домовленістю сторін вчинено за суму 302 000 (триста дві тисячі) гривень 00 коп. Загальна вартість нерухомого майна (пункт 2.3 зазначеного договору) складає - 302 000грн. Відповідно до умов договору, покупець сплачувала вартість нерухомого майна частками, а саме, покупцем виплачувалися продавцю грошові кошти доларами США. Останній платіж який складався з різниці не виплаченої суми, покупець [PERSON], мала намір сплатити 22 липня 2016року, про що заздалегідь повідомила продавця [PERSON] 22 липня 2016року, о 09 годині 30 хвилин, (відповідно до, вимог пункту 2.2 зазначеного договору), [PERSON] та [PERSON], за попередньою домовленістю, зустрілися в приміщенні третьої нотаріальної контори для остаточного розрахунку за умовами договору. Позивачем були покладені на стіл грошові кошти для остаточного розрахунку. Однак [PERSON] відмовилася виконувати умови договору ( в частині отримати от покупця грошових коштів) піднялася із за стола і вийшла з кабінету завідуючою нотаріальної контори. Свою відмову продавець [PERSON] мотивувала тим, що вона бажала отримати грошові кошти в іноземній валюті, а саме в американських доларах. Невиконання обовязків продавцем [PERSON], порушує певні права покупця, а саме позивач [PERSON], позбавлена права вільно розпоряджатися майном, яке їй повинно бути належним на підставі договору купівлі-продажу з подальшою реєстрацією його права власності, через те що відповідач своїми діями утримує позивача в набутті права власності на об'єкт нерухомого майна за договором. Відповідач [PERSON] фактично ухилялася від виконання умов договору купівлі-продажу, тому позивач не з своєї вини не мала можливості виконати умови договору купівлі-продажу, а тому була змушена звернутися за захистом свого порушеного права до суду. Відповідач [PERSON] за первісним позовом звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь інфляційні нарахування в розмірі 78209,00 грн., три проценти річних з простроченої суми боргу у розмірі 8275,00 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 50671,00 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 409,51 грн. (2 283,05 грн. + 126,46 грн.). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 13 січня 2012 року між нею та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу магазину (вбудоване приміщення №01), загальною площею 133,2 кв.м., розташованого за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Алтайська, 26. Цей Договір було посвідчено державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1-100. Відповідно до пунктів 2.1. та 2.2. Договору продаж за домовленістю сторін вчинено за суму триста дві тисячі гривень 00 коп. За домовленістю сторін встановлений такий порядок розрахунків між ними із сплати ціни за магазин (вбудоване приміщення №01): покупець для сплати залишку ціни будинку здійснює платежі за наступним графіком у такому розмірі: до 01 січня 2013 року - сто тисяч гривень 00 коп., до 01 січня 2014 року - сто тисяч гривень 00 коп., до 01 січня 2015 року - сто дві тисячі гривень 00 коп. Розрахунок має бути здійснено в приміщенні Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори, з одночасним підтвердженням цього факту письмовою заявою продавця, що є невідємною частиною цього договору, справжність підпису на який засвідчується нотаріально. Вона, як продавець, належним чином і повністю виконала свої обовязки продавця, передбачені п 3.1 Договору купівлі-продажу, передавши [PERSON] приміщення магазину у повне розпорядження у належному технічному стані. Натомість [PERSON] належним чином, тобто у відповідності до умов укладеного ними договору, зобовязання щодо сплати за приміщення магазину не виконала. Так, у строк до 01.01.2013 р. [PERSON] сплатила лише: 25.03.2012 - 3993 грн., 25.04.2012 - 7988 грн., 26.05.2012 - 7993 грн., 01.07.2012 - 7993 грн., 13.08.2012 -7993 грн., 28.09.2012 - 7993 грн., 01.10.2012 - 7993 грн., 05.11.2012 - 7993 грн., 05.12.2012 - 7993 грн. Всього у строк до 01.01.2013 р. [PERSON] сплачено: 67932 грн. замість передбачених договором 100 000 грн. Заборгованість на 01.01.2013 року складає 32 068 грн. У строк до 01.01.2014 р. [PERSON] сплатила: 04.01.2013 - 7993 грн., 05.02.2013 -7993 грн., 05.03.2013 -7993 грн., 05.04.2013 - 7993 грн., 07.05.2013 - 7993 грн., 07.06.2013 - 7993 грн., 09.07.2013 - 7993 грн., 09.08.2015 -7993 грн., 09.09.2013 -7993 грн., 09.10.2013 - 7993 грн., 11.11.2013 - 7993 грн., 16.12.2013 - 7993 грн. Всього сплачено: 95 916 грн. Заборгованість на 01.01.2014 року складає: (100 000 гр. - 95 916 гр.1 + 32 068 гр. (заборгованість, що виникла на 01.01.2013 р.) + 36 152 грн. У строк до 01.01.2015 р. [PERSON] сплатила: 23.01.2014 -7993 грн., 13.02.2014 - 8551 грн., 15.05.2014 - 11663 грн., 05.08.2014 - 6149 грн. Всього: 34 356 грн. Заборгованість на 01.01.2015 року з урахуванням заборгованостей за попередні роки складає: (102 000грн. - 34 356грн.) + 36 152грн. = 103 796 грн. Загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 01.01.2015 р. складає 103 796 грн. В період з 1 січня 2015 р. та по цей час [PERSON] ніяких грошових коштів на виконання умов договору купівлі-продажу магазину їй не платила. Отже [PERSON] прострочила виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. У зв'язку з чим просить стягнути з [PERSON] на її користь проценти за користування чужими грошовими коштами за період з 01.01.2013 року по 31.12.2016 року у розмірі 50 671 грн. Крім того просить стягнути з [PERSON] на її користь інфляційні витрати за вказаний період у розмірі 78 209 грн. та 3 проценти річних з простроченої суми боргу у розмірі 8 275 грн. Позивач за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Зазначила, що за домовленістю з відповідачкою 16.06.2016 року виплатила останній суму заборгованості за договором купівлі-продажу в розмірі 103 796 грн. Зустрічний позов [PERSON] не визнає, оскільки несвоєчасне виконання договору купівлі-продажу сталось не з її вини, оскільки [PERSON] всіляко ухилялася від отримання грошових коштів, вимагаючи сплати у доларах США за дійсним курсом. Просить у задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. У зустрічному позові [PERSON] просив відмовити, тому що саме з її вини не відбулося своєчасне виконання договору купівлі-продажу, оскільки остання ухилялася від отримання грошових коштів. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON]В не визнала, зазначивши, що не ухилялася від отримання грошових коштів за договором. Але [PERSON] прострочила виконання грошового зобов'язання. Повна сума за договором купівлі-продажу була сплачена лише 16.06.2017 року. У зв'язку з простроченням грошового зобов'язання [PERSON] просить задовольнити її позовні вимоги щодо стягнення інфляційних нарахувань, 3 процентів річних з простроченої суми боргу, процентів за користування чужими грошовими коштами у повному обсязі. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, просила у їх задоволенні відмовити, оскільки вони не ґрунтуються на нормах матеріального права. Позовні вимоги [PERSON] просила задовольнити у повному обсязі, оскільки [PERSON] прострочила виконання грошового зобов'язання і повинна відшкодувати матеріальні втрати [PERSON] Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 13 січня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу магазину (вбудоване приміщення №01), загальною площею 133,2 кв.м., розташованого за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Алтайська, 26. Цей Договір було посвідчено державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1-100 (а.с.9-10). Відповідно до пунктів 2.1. та 2.2. Договору продаж за домовленістю сторін вчинено за суму триста дві тисячі гривень 00 коп. За домовленістю сторін встановлений такий порядок розрахунків між ними із сплати ціни за магазин (вбудоване приміщення №01): покупець для сплати залишку ціни будинку здійснює платежі за наступним графіком у такому розмірі: до 01 січня 2013 року - сто тисяч гривень 00 коп., до 01 січня 2014 року - сто тисяч гривень 00 коп., до 01 січня 2015 року - сто дві тисячі гривень 00 коп. Розрахунок має бути здійснено в приміщенні Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори, з одночасним підтвердженням цього факту письмовою заявою продавця, що є невідємною частиною цього договору, справжність підпису на який засвідчується нотаріально. [PERSON] на виконання умов зазначеного договору було сплачено:25.03.2012 - 3993 грн., 25.04.2012 - 7988 грн., 26.05.2012 - 7993 грн., 01.07.2012 - 7993 грн., 13.08.2012 -7993 грн., 28.09.2012 - 7993 грн., 01.10.2012 - 7993 грн., 05.11.2012 - 7993 грн., 05.12.2012 - 7993 грн. Всього у строк до 01.01.2013 р. [PERSON] сплатила: 67932 грн. Заборгованість на 01.01.2013 року складає 32 068 грн. У строк до 01.01.2014 р. [PERSON] сплатила: 04.01.2013 - 7993 грн., 05.02.2013 -7993 грн., 05.03.2013 -7993 грн., 05.04.2013 - 7993 грн., 07.05.2013 - 7993 грн., 07.06.2013 - 7993 грн., 09.07.2013 - 7993 грн., 09.08.2015 -7993 грн., 09.09.2013 -7993 грн., 09.10.2013 - 7993 грн., 11.11.2013 - 7993 грн., 16.12.2013 - 7993 грн. Всього сплачено: 95 916 грн. Заборгованість на 01.01.2014 року складає: (100 000 гр. - 95 916 гр.1 + 32 068 гр. (заборгованість, що виникла на 01.01.2013 р.) + 36 152 грн. У строк до 01.01.2015 р. [PERSON] сплатила: 23.01.2014 -7993 грн., 13.02.2014 - 8551 грн., 15.05.2014 - 11663 грн., 05.08.2014 - 6149 грн. Всього: 34 356 грн. Заборгованість на 01.01.2015 року з урахуванням заборгованостей за попередні роки складає: (102 000грн. - 34 356грн.) + 36 152грн. = 103 796 грн. 16.06.2017 року [PERSON] було сплачено [PERSON] останній платіж за договором у розмірі 103 796 грн. Ці обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Грошові зобов'язання охоплюють усі сфери суспільного життя і виникають насамперед у сфері приватноправових (цивільно-правових) відносин. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов'язанням. Згідно із частиною другою\~статті 509 ЦК України\~зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, відповідно до частини п'ятої якої у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов'язання» книги 5\~ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. В судовому засіданні позивач [PERSON] стверджувала, що саме [PERSON] всіляко ухилялася від отримання грошових коштів за договором купівлі-продажу, вимагаючи сплати у доларах США за дійсним курсом, тому прострочення грошового зобов'язання сталося не з її вини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, допитана у судовому засіданні державний нотаріус Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON] пояснила, що нею 13.01.2012 року був посвідчений договір купівлі-продажу магазину №26 по вул. Алтайський у м. Кам'янське укладений між [PERSON] та [PERSON] Сторони домовилися про продаж магазину за суму 302 000 грн., зі сплатою платежів за встановленим графіком: До 01 січня 2013 року - Сто тисяч гривень 00 коп., до 01 січня 2014 року - сто тисяч гривень 00 коп., до 01 січня 2015 року - сто дві тисячі гривень 00 коп. 22.07.2016 року до неї в кабінет приходили сторони за вказаним договором. Але в її присутності [PERSON] гроші не передавала і не мала наміру їх передавати. Вона виходила зі свого кабінету для надання можливості сторонам усунути суперечності. Розмова між сторонами відбувалась на підвищених тонах. [PERSON] гроші [PERSON] не передавала. Не домовившись між собою сторони пішли. Відповідно до ч.1 ст. 537 ЦПК України - боржник має право виконати свій обов'язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори у разі ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку. Позивачем [PERSON] не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що вона вживала заходів щодо своєчасного виконання грошового зобов'язання, а також те, що порушення грошового зобов'язання сталося не з її вини. Згідно ст.ст. 525,526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок трьох відсотків річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: Сума боргу ? 3% / 365 (кiлькiсть днів у році) ? кiлькiсть днів прострочення. 2013 рік: 32068 х 3% / 364 = 959,00 грн. 2014 рік: 36152 х 3% / 364 = 1082,00 грн. 2015 рік: 103 796 х 3% / 364 = 3105,00 грн. 2016 рік: 103796 х 3% / 365 = 3114,00 грн. Отже три проценти річних з простроченої суми боргу становить 8260 грн. 00 коп. Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.91 №1282-ХІІ, індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. 2013 рік: січень 100,2%; лютий 99,9%; березень 100,0%; квітень 100,0%; травень 100,1%; червень 100,0%; липень 99,9%; серпень 99,3%; вересень 100,0%; жовтень 100,4%; листопад 100,2%; грудень 100,5%; 2014 рік: січень 100,2%; лютий 100,6%; березень 102,2%; квітень 103,3%; травень 103,8%; червень 101,0%; липень 100,4%; серпень 100,8%; вересень 102,9%; жовтень 102,4%; листопад 101,9%; грудень 103,0%; 2015 рік: січень 103,1%; лютий 105,3%; березень 110,8%; квітень 114,0%; травень 102,2%; червень 100,4%; липень 99,0%; серпень 99,2%; вересень 102,3%; жовтень 98,7%; листопад 102,0%; грудень 100,7%; 2016 рік: січень 100,9%; лютий 99,6%; березень - 101%; квітень - 103,5%; травень - 100,1%; червень - 99,8%; липень - 99,9%; серпень - 99,7%; вересень - 101,8%; жовтень - 102,8%; листопад - 101,8%; грудень - 100,9%. Розрахунок суми інфляції здійснюється за формулою: (Сума боргу х процент інфляції) сума боргу. Отже інфляційні нарахування за період з 01.01.2013 року по 31.12.2016 року складають 66937 грн. 80 коп. Перевіривши наданий відповідачем [PERSON] розрахунок інфляційних витрат, суд вважає за необхідне зазначити, що із розрахунку вбачається, що до розміру заборгованості за грошовим зобов'язанням відповідачем додавався ще розрахунок інфляційних витрат за попередній рік і вже з цієї суми відповідачем здійснювався розрахунок інфляційних витрат за наступний рік. Нарахування інфляційний витрат на інфляційні витрати отримані за попередній період не ґрунтується на законі. Стосовно позовних вимог [PERSON] щодо стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами суд зазначає наступне. Підставами для застосування до правовідносин сторін ст. 536 Цивільного кодексу України є : по-перше, факт користування чужими коштами; по-друге - установлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством. Вони нараховуються саме у зв'язку з користуванням чужими грошима. Крім того застосування відповідальності у вигляді сплати процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами, передбаченої статтею 625 ЦК України, та одночасне стягнення процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами відповідно до ст. 536 ЦК України є недопустимими, оскільки дані норми доповнюють одна одну і встановлюють одну і ту ж відповідальність. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню в частині стягнення інфляційних витрат і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання з урахуванням наведеного розрахунку. Стосовно позовних вимог [PERSON] щодо визнання права власності на об'єкт нерухомості суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено та підтверджується відповідними доказами, що станом на день ухвалення рішення позивачем [PERSON] проведений повний розрахунок з [PERSON] за договором купівлі продажу і останній сплачено 302 000 грн. Отже позивачем повністю виплачена сума продажу у розмірі 302 000 грн. встановлена договором. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на об'єкт нерухомості підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково. Судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позивачем [PERSON] розрахунок за договором купівлі-продажу був проведений після подачі позову до суду її вимоги щодо стягнення з [PERSON] на її користь судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 3020,00 грн. задоволенню не підлягають. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог [PERSON] з [PERSON] на її користь необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно частині задоволених позовних вимог в сумі 751,97 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial