Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Позивачем, 09.07.2020 року, подано до суду відповідний позов, просив суд усунути йому перешкоду у здійсненні права власності на квартиру [ADDRESS] , шляхом позбавлення [PERSON] , [INFO] , місце народження АРК, права користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] .В обґрунтування позову посилався на те, що він є власником квартири [ADDRESS] . В період з 2004 року він перебував у шлюбі із [PERSON] та на її прохання в 2014 році зареєстрував в квартирі її доньку [PERSON] , з метою отримання паспорту, остання обіцяла знятись з реєстрації добровільно. В 2015 році з квартири [PERSON] виїхала, але з реєстраційного обліку не знялась. З 2018 року він не перебуває в шлюбі із [PERSON] , її донька [PERSON] дотепер є зареєстрованою в його власності. Речей відповідачки в квартирі немає, комунальні послуги вона не сплачує, кореспонденцію за адресою реєстрації не отримує, до лікарів за місцем реєстрації не зверталась, перешкод в користуванні квартирою з його боку не було. Враховуючи його право власності на квартиру, відповідно до вимог ст.ст.386, 391 ЦК України та вимоги ст.150 ЖК України, просив вимоги позову задовольнити. В судовому засіданні 01.10.2020 року позивач вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити, посилався на те, що відповідачка є донькою його дружини, в шлюбі він перебував з 2004 по 2018 рік. Саме на прохання своєї дружини він в 2014 році зареєстрував в квартирі її доньку, мета була для отримання паспорту громадянина України. З 2016 року відповідачка в квартирі не проживає, де наразі вона перебуває йому не відомо, шлюб був розірваний в 2018 році, з того часу він не бачив ані колишньої дружини, ані її доньки, зв`язку не підтримують, засобів мобільного зв`язку не має. Він не змінював замків в квартирі, перешкод для проживання не вчиняв, самостійно сплачує комунальні послуги. Наявність зареєстрованої доньки колишньої дружини в квартирі істотно впливає на його право власності. В подальшому подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти прийняття заочного рішення. Відповідачка неодноразово повідомлялась про час та дату розгляду справи через оголошення на сайті суду, оскільки за місцем своєї реєстрації вона не проживає фактично, але до суду не з`явилась, причини неявки суду не відомі, відзиву на позов не подавала. Враховуючи думку позивача, що не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи заочно за відсутності відповідачки. Суд, вислухавши доводи позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, передбачений ст. 391 ЦК України. За правилами вказаної правової норми власник майна має право вимагати усунення усяких порушень (перешкод) у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Захист від таких порушень права власності здійснюється за допомогою негаторного позову. Негаторний позов пред`являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати права користування та розпорядження ним. Визначальним для захисту права на підставі ст. 391 ЦК України є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. У постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Позивач у справі [PERSON] , [INFO] , відповідно до договору купівлі-продажу від 18.02.2008 року є власником квартири [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] , [INFO] , місце народження м.Ялта, АРК, зареєстрована за адресою [ADDRESS] , з 07.08.2014 року, відповідно до даних Реєстру територіальної громади міста Харкова та відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області. За даними Індустріального ВП ГУНП в Харківській області від 05.06.2020 року [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою [ADDRESS] , із заявами та повідомленнями про перешкоджання їй в користуванні житлом за вказаною адресою з боку [PERSON] та будь-яких інших осіб до відділу за період з вересня 2015 року по день відповіді, не зверталась. За інформацією поштового відділення №75 м.Харкова від 23.06.2020 року [PERSON] з січня 2020 року не отримує кореспонденцію за адресою [ADDRESS] , дані за інші роки на відділенні не зберігаються. За даними КНП «Міська поліклініка №18» ХМР від 09.06.2020 року №1193 декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу з лікарями даного закладу відповідачка [PERSON] не укладала. За інформацією від 20.08.2020 року №1558 в розпорядженні адміністрації поліклініки перебуває первинна медична документація - «Медична картка амбулаторного хворого» відповідачки та вона зверталась до лікаря-невропатолога 08.04.2016 року. За повідомленням УПСЗН адміністрації Індустріального району Харківської міської ради від 04.09.2020 року №1029/7402/4-01/20 в управління відсутня інформація щодо визнання недієздатним чи обмежено дієздатним [PERSON] , та встановлення опіки або піклування над нею. За даними Головного центру обробки спеціальної інформації за №0.184-22593/0/15-20-Вих від 26.08.2020 року, [PERSON] за період з 2016 року по 2019 рік неодноразово перетинала кордон, в останнє в`їхала на територію України 29.01.2020 року. Відповідно до отриманої інформації Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 26.08.2020 року за №22-2087/2.5/2.5/14-20, [PERSON] в установах виконання покарань Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з вересня 2015 року не утримувалась та не утримується на даний час. В судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] , яка суду пояснила, що позивач її сусід, вона мешкає на 3 поверсі, а він на 2, відповідачку знає, як доньку, стверджувала, що останні 4-5 років вона в квартирі не проживає, особливостей їх спілкування вона не знає, приходила до сусіда, спілкувались з побутових питань на порозі квартири, в саму квартиру не заходила, але до неї жодного разу ніхто не звертався з приводу перешкод в користуванні, ані поліція, ані безпосередньо [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сусідом позивача, мешкає на 3 поверсі, бачить виключно позивача, який мешкає на 2 поверсі, стверджував, що відповідачку в будинку не бачив 3-4 роки. Враховуючи в сукупності всі досліджені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що позивачем, як власником квартири, доведено факт відсутності відповідачки, при цьому, відповідачка наразі є дієздатною, повнолітньою особою, доказів щодо наявності перешкод в проживанні в квартирі не встановлено, факт відсутності відповідачки в квартирі підтверджено показами свідків, участі в оплаті вартості комунальних послуг відповідачка не приймає, для позивача наявні обмеження у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а тому він, як власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved