Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою зазначивши, що їй на праві спільної часткової власності належить 1/4 частини квартири [ADDRESS]. Відповідачам належать по 14 частині зазначеної квартири. Квартира складається з 3-х кімнат, житловою площею 36,4 м.кв. у тому числі: 1-а кімната 11,9 м.кв., 2-а кімната 17,3 кв.м., 3-я кімната 7,2 м.кв., кухні - площею 8,0 м.кв., ванної кімнати площею 2.7 кв.м., санвузлу площею 1,3 кв.м., коридору площею - 8,0 м.кв, кладової- площею 1.2 кв.м. квартира обладнана балконом 0,7 кв.м. та лоджією 1,8 кв.м., загальна площа квартири 60,1 м.кв. Позивач проживає у вказаній квартирі разом з відповідачами, проте між ними виникають конфлікти щодо користування квартирою, добровільно визначити порядок користування квартирою та закріпити за позивачем кімнату площею 17,3 м.кв. відповідачі не погоджуються у зв'язку з чим позивач звернулася з даним позовом до суду. Позивач у судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала та посилаючись на викладені в заяві обставини позов просила задовольнити. Відповідачі 1 та 2 у судове засідання з`явилися, позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні. Відповідач -3 у судове засідання з`явився, позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та таким, що задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до договору обміну майна від сьомого липня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округа [PERSON] між громадянами [PERSON] та [PERSON] та позивачем було здійснено обмін належної на праві особистої власності квартири [ADDRESS], яка складається з трьох жилих кімнат, загальнокорисною площею 57,6 кв.м., з яких 36,4 м.кв. жила, на квартиру [ADDRESS], в будинку під номером тридцять два, яка складається з чотирьох жилих кімнат, загальнокорисною площею - 84,0 кв.м., з яких: 55.1 кв.м., належну на праві власності позивачу та відповідачам. Згідно з довідкою Кіровоградського технічного бюро інвентаризації від 07.07.1998 року встановлено, що договір міни квартири позивача зареєстровано у Кіровоградському технічному бюро інвентаризації в реєстраційній книзі під номером 21056/129. У відповідності до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] сторонам, відповідно до договору міни від 07.07.1998 року № 2109 належить по 1/4 частині квартири кожному. Відповідно до довідки № 37 від 12.06.2014 року, виданої житлово-будівельним кооперативом «Агрегатчик», в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - позивач, [PERSON], [INFO], - донька позивача, [PERSON], [INFO], - донька позивача, [PERSON], [INFO], син позивача. 12 червня 2014 року складено акт про дійсне проживання вищезазначених осіб у квартирі [ADDRESS]. Крім того про фактичне проживання вказаних осіб свідчить довідка житлово-будівельного кооперативу «Агрегатчик» № 36 від 12.06.2014 року. Позивач є інвалідом III- групи. Проте, позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано відповідних доказів щодо порушення відповідачами її прав та інтересів, натомість позивач необґрунтовано просить виділити відповідачам 1 та 2 кімнати площею 11,9 м. кв. Відповідно до ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Разом з тим, згідно з п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі. якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. Враховуючи те, що позивач просить виділити їй житлову кімнату площею 17,3 кв. м., а відповідачам кімнати площею відповідно 11,9 м. кв. (відповідачу 1 та 2) та 7,2 м. кв. (відповідачу 3) суд вважає позовні вимоги такими, що не можуть бути задоволенні, оскільки виділ сторонам житлової площі зазначеної позивачем в позові не відповідає нормам жилої площі передбаченої ст. 47 ЖК України.

Outcome: dismissed