Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

позивач звернувся Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошового боргу (збитку), заподіяного протиправними діями. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області він перебуває на обліку з 1992 року як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У 2012 році Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області Кряженку А.П. було зупинено виплату. Зупинення мотивоване тим, що у позивача не має статусу ліквідатора наслідків аварії на ЧАЄС. Позивач не погодився з таким висновком та звернувся за захистом своїх прав до суду, посилаючись на ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року адміністративний позов [PERSON] до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчитини певні дії задоволено частково, визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо нарахування та невиплати пенсії у розмірі 5% від щомісячного грошового забезпечення протиправними, відновлено виплату пенсії [PERSON] за вислугою років та учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС другої категорії з 95% щомісячного грошового забезпечення, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити повторний перерахунок з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2017 року з урахуванням 95% щомісячного грошового забезпечення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС, інваліду другої групи. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.06.2018 року, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року скасовано в частині вирішення позовних вимог за період з 01 січня по 09 липня 2017 року, а в частині задоволення позовних вимог з 10 липня 2017 року по 31 грудня 2017 року залишено без змін. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому матеріальну та моральну шкоду внаслідок свої неправомірних дій за період з 01 січня 2012 року по 30.06.2017 року в сумі 31\~514,98 грн., з яких як вважає позивач 21\~514,98 грн. невиплачена пенсія за період 01 січня 2012 року по 30.06.2017 року, та 10\~000 грн. моральна шкода, оскільки після отримання листа з ГУ ПФУ в 2012 році він переніс гіпертонічний криз, психологічний стрес, лікувався амбулаторно та в госпіталях, його стан погіршився. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 квітня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12.08.2019 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві та просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] зазначила, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області позовні вимоги позивача не визнає у повному обсязі, підтримала обставини, викладені у відзиву та просила відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. У відзиву, який був наданий представником відповідача до суду зазначено, що Головне управління заперечує в повному обсязі проти позовних вимог [PERSON] та вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Стосовно позовної вимоги щодо виплати матеріальної шкоди у розмірі 21514,98 гривень, зазначено, що [PERSON] звернувся з адміністративним позовом до Головного управління в якому просив суд визнати бездіяльність щодо не проведення перерахунку пенсії протиправною та зобов`язання провести перерахунок пенсії у розмірі 95% з 01 січня 2012 року по 31.12.2017 року. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року по справі 219/233/18 позовні вимоги [PERSON] до Головного управління задоволено частково. Зобов`язано головне управління провести повторний перерахунок пенсії позивачу з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2017 року з урахуванням 95% щомісячного грошового забезпечення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду другої групи (копія рішення суду надана позивачем). Головне управління не погодившись з означеним рішенням суду подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року апеляційна скарга Головного управління задоволена частково. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року по справі 219/233/18 скасовано в частині вирішення позовних вимог за період з 01 січня 2012 по 09 липня 2017 року. В решті рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року по справі 219/233/18 в частині задоволення позовних вимог з 10 липня 2017 року по 31 грудня 2017 року залишено без змін. Рішення суду набуло законної сили 23 червня 2018 року. Тобто з урахуванням постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року по справі 219/233/18 перерахунку з урахуванням 95% щомісячного грошового забезпечення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду другої групи підлягає період з 10 липня 2017 року по 31 грудня 2017 року. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року по справі 219/233/18 виконано головним управлінням в повному обсязі та у спосіб передбачений чинним законодавством. Позивачу 11 липня 2018 року здійснено перерахунок пенсії з урахуванням 95% щомісячного грошового забезпечення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 10 липня 2017 року по 31 грудня 2017 року. Після проведення перерахунку основний розмір пенсії за період з 10 липня 2017 року по 31 грудня 2017 року становить 6729,23 гривень. Доплата за рішенням суду з урахуванням постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року по справі 219/233/18 становить за липень 2017 року - 953,33 грн., за серпень 2017 року - 953,33 грн., за вересень 2017 року - 953,33 грн., за жовтень 2017 року - 953,33, за листопад 2017 року - 953,33 грн., за грудень 2017 року - 953,33 грн. Загальна доплата згідно рішення суду з липня 2017 року по грудень 2017 року становить 5719,98 гривень. Виплата доплати за рішенням суду з урахуванням постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року по справі 219/233/18 за період з липня 2017 року по грудень 2017 року проведена додатковою відомістю 06.08.2018 року у сумі 5719,98 гривень (копія довідки додається). Позивач в своєму позові посилається на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року по справі 219/233/18 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року. За період з 01.01.2012 року по 30.06.2017 року позовні вимоги позивача залишені без розгляду, а тому, як вважає позивач, Головне управління повинно відшкодувати йому матеріальну шкоду у розмірі 21514,98 гривень. Тобто, в даному випадку, як вважає представник відповідача це є прихованою спробою позивача отримати кошти за той період, який був залишений без розгляду постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року по справі №219/13972/18, а фактично спірні правовідносини виникли у зв`язку з виконанням судового рішення, тому не є майновою шкодою, або збитками. Всі суми збитків повинні бути підтвердженні документально, сума витрат позовом жодним чином не підтверджена. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2. справі 219/233/18, з урахуванням постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року залишено без розгляду позовні вимоги в 01.01.2012 року по 30.06.2017 року. Отже, як вважає представник відповідача, вина головного управління щодо не здійснення нарахувань пенсії у за період з 01.01.2012 року по 30.06.2017 року в судовому порядку не доведена, а в частині задоволених позовних вимог виконано головним управлінням в повному обсязі та у спосіб, передбачений чинним законодавством, а тому відсутні підстави для стягнення матеріальної шкоди. Стосовно позовної вимоги щодо виплати моральної шкоди у розмірі 10000 гривень, представник відповідача зазначила, що як вбачається з наданого позову, позивачем не надано належних доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння йому сильних душевних страждань, завдання шкоди його здоров`ю, чи завдання йому інших втрат немайнового характеру з яких можливо обрахувати розмір компенсації та характер і обсяг моральних страждань, матеріальні витрати, понесені позивачем. Тому, оскільки рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року по справі 219/233/18 виконано в повному обсязі, представник відповідача вважає, що підстав для стягнення моральної шкоди відсутні. Також представником відповідача зазначено, що кошти Пенсійного фонду використовуються на чітко визначені цілі, а саме виплату пенсій, надання соціальних послуг, фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду, оплату послуг з виплати та доставки пенсій, формування резерву коштів Пенсійного фонду, як зазначено в ст. 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV. Використання коштів Пенсійного фонду на цілі не передбачені цим Законом заборонено. Головне управління є бюджетною організацією, яка фінансується виключно за рахунок коштів державного бюджету. Будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України с порушенням бюджетного законодавства (п. п. 20,24 п. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України №2456-VI від 8 липня 2010 року). Представник відповідача вважає, що Головним управлінням вчинено всі належні дії щодо виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року по справі 219/233/18, позовні вимоги [PERSON] безпідставні та не підлягають задоволенню, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1ст.\~4\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12\~ЦПК\~України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1статті 13\~ЦПК\~України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області [PERSON] перебуває на обліку з 1992 року як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] , також позивач має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2) серії [NUMBER] № 516861, вказані посвідчення безтермінові та діють на всій території України. У 2012 році Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області [PERSON] .П [PERSON] було зупинено виплату. Зупинення мотивоване тим, що у позивача не має статусу ліквідатора наслідків аварії на ЧАЄС. Позивач не погодився з таким висновком та звернувся за захистом своїх прав до суду, посилаючись на ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Як було встановлено Донецьким окружним адміністративним судом спір виник між сторонами, з приводу наявності права у позивача щодо нарахування вислуги років, тобто виплати пенсії в розмірі 95% грошового забезпечення, відповідно Закону № 796 XII, у зв`язку з тим, що позивач приймав участь в ліквідації ядерної аварії на таємному атомному реакторі ПО «Маяк», а не на Чорнобильській АЕС. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року адміністративний позов [PERSON] до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо нарахування та невиплати пенсії у розмірі 5% від щомісячного грошового забезпечення протиправними, відновлено виплату пенсії [PERSON] за вислугою років та учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС другої категорії з 95% щомісячного грошового забезпечення, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити повторний перерахунок з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2017 року з урахуванням 95% щомісячного грошового забезпечення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС, інваліду другої групи. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.06.2018 року, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року скасовано в частині вирішення позовних вимог за період з 01 січня по 09 липня 2017 року, а в частині задоволення позовних вимог з 10 липня 2017 року по 31 грудня 2017 року залишено без змін. Як вбачається з постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.06.2018 року позивач про порушення свого права, якщо він вважав його порушеним, повинен був дізнатися ще в січні 2012 року, оскільки пенсія є регулярним платежем та виплачується щомісячно. Фактично позивач і не заперечував, що йому було відомо про зменшення розміру його пенсії з 95% до 90% з 2012 року, додавши лист про це № 5/05 від 03.01.2012 року. Позивачем не було заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, позивачем було пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року було виконано Головним управлінням в повному обсязі та у спосіб передбачений чинним законодавством. Позивачу 11 липня 2018 року здійснено перерахунок пенсії з урахуванням 95% щомісячного грошового забезпечення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 10 липня 2017 року по 31 грудня 2017 року. Після проведення перерахунку основний розмір пенсії за період з 10 липня 2017 року по 31 грудня 2017 року становить 6729,23 гривень. Доплата за рішенням суду з урахуванням постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року по справі 219/233/18 становить за липень 2017 року - 953,33 грн., за серпень 2017 року - 953,33 грн., за вересень 2017 року - 953,33 грн., за жовтень 2017 року - 953,33, за листопад 2017 року - 953,33 грн., за грудень 2017 року - 953,33 грн. Загальна доплата згідно рішення суду з липня 2017 року по грудень 2017 року становить 5719,98 гривень, що підтверджується розрахунком на доплату (виплату) пенсії за пенсійною справою № N/А 16316 за дорученням № Д N/А 16316/45, пенсіонер [PERSON] П., підстава для здійснення розрахунку за рішення суду. Виплата доплати за рішенням суду з урахуванням постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року по справі 219/233/18 за період з липня 2017 року по грудень 2017 року проведена додатковою відомостю 06.08.2018 року у сумі 5719,98 гривень. Позивач в своєму позові посилається на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року по справі 219/233/18 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року. Оскільки за період з 01.01.2012 року по 30.06.2017 року позовні вимоги позивача були залишені без розгляду, позивач вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повинно відшкодувати йому матеріальну шкоду у розмірі 21514,98 гривень. Згідно п. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій нанесені збитки (майнова шкода) в результаті порушення її громадянських прав, має право на їх відшкодування. Майновими збитками вважаються втрати, які особа понесла у зв`язку із знищенням або ушкодженням майна, а також витрати, які особа понесла або повинна понести для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якби його право не було порушене (упущена вигода). Згідно із частиною першою статті 1166\~Цивільного Кодексу\~України шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто всі суми збитків повинні бути підтвердженні документально. Сума витрат позовом не підтверджена, позивач наводить лише розрахунок в своїй позовній заяві, також посилається на лист Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.07.2018 року №2475- К-01, згідно якого, як вважає позивач, відповідач зобов`язався перерахувати на його рахунок недоплачену суму пенсії за період з 01.01.2012 року по 30.06.2017 року, але свої зобов`язання не виконав та не надав довідки щодо недоплаченої пенсії. В\~свою чергу,\~відповідач у\~відзиві зазначив,\~що в\~листі Головного\~управління Пенсійного\~фонду України\~в Донецькій\~області від\~11.07.2018\~року №2475-\~К-01\~помилково зазначений\~період перерахунку\~за рішенням\~суду з\~01.01.2012\~року по\~31.12.2017\~року.\~Листи -\~не є\~нормативно-правовими\~актами та\~ можуть\~носити лише\~роз`яснювальний,\~інформаційний та\~рекомендаційний характер.\~Вказаний лист\~не є\~розпорядчим актом\~головного управління\~та не\~покладає на Головне управління жодних зобов`язань щодо вчинення дій. При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в заподіянні. Відповідно до ст..1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльність органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. З урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статтей 1173, 1174 ЦК України, шкода, завдана з вини територіальних органів посадовими особами територіальних органів відшкодовується у випадках визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. Як вбачається з матеріалів справи рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року у справі 219/233/18 року, з урахуванням постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року залишено без розгляду позовні вимоги позивача [PERSON] в період 01.01.2012 року по 30.06.2017 року. Отже, вина Головного управління щодо не здійснення нарахувань пенсії у розмірі 95% за період з 01.01.2012 року по 30.06.2017 року в судовому порядку не доведена, а в частині задоволених позовних вимог виконано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області в повному обсязі, а тому відсутні підстави для стягнення матеріальної шкоди. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Особливість моральної шкоди полягає в тому, що вона має немайновий характер та може полягати у фізичному болі та/або стражданнях фізичної особи, а також інших негативних наслідках немайнового характеру, які було спричинено внаслідок приниження честі, гідності фізичної особи та ділової репутації фізичної та юридичної особи, а також інших протиправних діянь. Ст. 1167 ЦК України зазначає, що моральна\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Певна специфіка\~є у\~вині заподіювача.\~За загальним\~правилом,\~завдана моральна\~шкода відшкодовується\~за наявності\~вини заподіювача.\~Однак відшкодування\~моральної шкоди\~може бути\~здійснено і\~незалежно від\~вини особи,\~що заподіяла\~її,\~у таких\~випадках: якщо шкоди\~завдано каліцтвом,\~іншим ушкодженням\~здоров`я\~або смертю\~фізичної особи\~внаслідок дії\~джерела підвищеної\~небезпеки; якщо\~шкоди завдано\~фізичній особі\~внаслідок її\~незаконного засудження,\~незаконного притягнення\~до кримінальної\~відповідальності,\~незаконного застосування\~як запобіжного\~заходу тримання\~під вартою\~або підписки\~про невиїзд,\~незаконного затримання,\~незаконного накладення\~адміністративного стягнення\~у вигляді\~арешту або\~виправних робіт; якщо\~шкоди завдано\~фізичній або\~юридичній особі\~незаконними рішеннями,\~дією чи\~бездіяльністю органу\~державної влади,\~а також\~внаслідок прийняття\~вказаними органами\~нормативно-правового\~акта,\~що було\~визнано незаконним\~і скасовано; в інших випадках, встановлених законом. До позовної заяви позивач долучив копії виписок з медичної картки № 2608 стаціонарного хворого терапевтичного відділення КЛПУ «Донецького обласного госпіталю для ветеранів війни м. Святогірськ», згідно яких [PERSON] в періоди з 20.09.2012-14.10.2012 року; 10.06.2013 04.07.2013 року, 29.05.2014 року 22.06.2014 року, 09.09.2015 року, з 07.09.2016 23.09.2016 року проходив курс лікування переважно з діагнозом атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба серця. Як зазначає позивач, що саме після отримання листа від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №5/05 від 03.01.2012 року у нього погіршилося здоров`я, він переніс гіпертонічний криз та лікувався амбулаторно та в госпіталях. Проте, як вбачається з наданого позову, позивачем не надано належних доказів, що прямо підтверджують заподіяння йому сильних душевних страждань, завдання шкоди його здоров`ю, чи завдання йому інших втрат немайнового характеру з яких можливо обрахувати розмір компенсації та характер і обсяг моральних страждань, матеріальні витрати, понесені позивачем. Позивач не зазначив в чому саме полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, коли визначав саме розмір моральної шкоди 10\~000 грн., а тому відсутні підстави для стягнення моральної шкоди. На підставі зазначеного, враховуючи, що відсутні підстави для стягнення матеріальної та моральної шкоди, позивачем не доведено обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошового боргу (збитку), заподіяного протиправними діями.

Outcome: dismissed