Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 24 липня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області зареєстрував шлюб з відповідачкою, про що зроблено відповідний актовий запис за № 842. В шлюбі народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син, [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що у них під час шлюбу постійно виникали непорозуміння, сварки, склалися різні погляди на сімейне життя, втрачено почуття любові та поваги одне до одного, кожен живе своїми інтересами, фактично сімя розпалась. Стосунки які на даний час існують між ними виключають можливість її збереження. За наведених обставин просить шлюб розірвати, сина залишити на проживанні з матірю. Позивач в судове засідання не зявився, суду подав заяву, за змістом якої просить розглянути справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала заяву за змістом якої просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НМ № 070252 від 24 липня 2001 року (а.с.4) сторони зареєстрували шлюб 24 липня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області зареєстрував шлюб з відповідачкою, про що зроблено відповідний актовий запис за № 842. В шлюбі народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.7) та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.6). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому такий шлюб зберігати не доцільно. За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, після реєстрації розірвання шлюбу прізвище відповідачки на дошлюбне не змінювати. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved