Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про виключення запису як батька з актового запису про народження дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.06.2012 між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. В шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON]. Шлюбне життя не склалося і 23.04.2014 шлюб було розірвано. Дитина залишилася проживати з матір'ю. За час перебування у шлюбі під час сварок, [PERSON] неодноразово говорила про те, що дитина, малолітня [PERSON] народилася не від нього, тобто, що він не є біологічним батьком дитини. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Просить суд виключити з актового запису №01 від 02.01.2013 вчиненого Тульчинським РВ ДРАЦС Головного ТУЮ у Вінницькій області про його батьківство щодо [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності позов підтримує, на його задоволенні наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляду справи за їх відсутності. Проти задоволення позову заперечують. Просить стягнути з позивача понесенні по справі судові витрати. Представник третьої особи Тульчинського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 09.06.2012 між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Як свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], батьком якої записаний позивач (а.с.10). 23.04.2014 шлюб між сторонами розірвано, про що свідчить копія рішення Тульчинського районного суду Вінницької області (а.с.9). Згідно ухвали Тульчинського районного суду від 04.04.2018 призначено судову генетичну експертизу (експертизу ДНК) проведення якої доручено експертам НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області (а.с.50). Відповідно до висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України від 22.06.2018 №297 за результатами судової молекулярно-генетичної експертизи, встановлено, що [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO]. Ймовірність даної події складає 99,999979% (а.с. 67-79). Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства відповідно до ст.. 136 СК України є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що надання у даній категорії справи доказів про те, що позивач не є батьком дитини, є обов'язкове проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, та саме експертний висновок є належним доказом по справі і підставою для виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини, тому суд в задоволенні даного позову відмовляє. Згідно ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Таким чином, з позивача на користь відповідача підлягають стягнення судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved