Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідач [PERSON], 30.11.2016 року уклав з Відкритим міжнародним університетом розвитку людини «Україна» договір №16097 про навчання. У відповідності до укладеного між сторонами договору позивач зобов»язався надати освітню послугу, а відповідач зобов»язаний своєчасно вносити плату в строк за отриману освітню послугу. Вказуючи на порушення умов договору та існування заборгованості в розмірі 4361,98 грн. позивач просить стягнути вказану суму, відшкодувати судові витрати. Представник позивача в підготовчому засіданні заявлені вимоги підтримала з підстав наведених у позові і просить їх задовольнити. Відповідач в підготовчому засіданні позов визнав, не заперечує проти задоволення. Заслухавши пояснення учасників, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договору. Так, 30.11.2016 року між позивачем та відповідачем укладено договір про навчання у Відкритому міжнародному університеті розвитку людини «Україна». За умовами договору виконавець - Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна», бере на себе зобов»язання надати студенту (замовник) освітню послугу на рівні державних стандартів освіти, а Замовник зобов»язується своєчасно вносити плату за освітню послугу та щорічно сплачувати суму інфляції в розмірах та у строки, що встановлені договором. Відповідно п.1 Договору термін навчання становить 2 роки. Відповідно до п.5.1 Договору вартість освітньої послуги становить 13000,00 грн. Розмір відшкодування витрат здійснюється по навчальних роках, а саме 650,00 грн., за один навчальний рік (термін навчального року 10 місяців). Відповідно до п.5.3 Договору Замовник ([PERSON]) вносить плату безготівково, помісячно, тобто 650,00 грн., в місяць (6500,00 грн./10 місяців=650,00 грн). Згідно п. 6.3 договору за несвоєчасне виконання замовником своїх обов»язків за даним договором він повинен сплатити пеню у розмірі 0,5 % від несплаченої суми за кожен день прострочки. Судом встановлено, що 19.12.2017 року відповідача відраховано з навчального закладу на підставі наказу № 65-с. У відповідності до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Суд приходить до висновку, що позивачем дотримано положення договору про надання освітніх послуг, відповідачем свідомо допущене ухилення від навчального процесу. Виходячи з умов договору за період з 30.11.2016 року по 19.12.2017 року загальна вартість навчання становить 10961,98 грн., в тому числі вартість освітньої послуги становить ь8827,42 грн., пені 2134,56 грн. Відповідачем за період навчання сплачено 6600,00 грн., в тому числі сплачено за навчання 5850,69 грн., сплачено пені 749,31 грн. Таким чином сума боргу складає 4361,98 грн., в тому числі вартість освітньої послуги становить 2976,73 грн., пені 1385,25 грн. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач позов визнала, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України. У відповідності до ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved