Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Компанія з управління активами «Активні інвестиції», що діє від свого імені в інтересах ПВНЗІФ «Грінвіль хаус» про поділ спільного майна подружжя. У процесі розгляду справи 05 грудня 2019 року подав заяву про уточнення позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим, що за час перебування у шлюбі за спільні кошти ним було набуте майно, яке оформлено попереднім договором купівлі-продажу на відповідача - [PERSON] . Протягом довгого періоду часу позивач та його дружина не можуть дійти згоди щодо поділу та розпорядження спільно нажитим майном, зокрема житловою квартирою [ADDRESS] , загальною площею 46,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 18 955 10 24 61 01. Просить суд визнати квартиру [ADDRESS] , загальною площею 46,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 18 955 10 24 61 01, - об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] та визнати право власності на 1/2 (одну другу) ідеальну частку за кожним із подружжя. Просить задовольнити позовні вимоги. Також [PERSON] 13 грудня 2018 року було пред`явлено зустрічний позов до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позивач [PERSON] просила прийняти зустрічний позов до провадження та об`єднати в одне провадження з первісним позовом. Визнати квартиру за адресою: [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Визнати за [PERSON] (ІПН - [NUMBER] ) право власності на 1/2 (одну другу) частку у праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак представник подав заяву, у якій вимоги, з урахуванням уточнених позовних вимог підтримав у повному обсязі. Просить позовні вимоги задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання. Представник не з`явився, однак подала заяву, у якій зустрічні вимоги підтримала в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд, приходить до переконання, що первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положення статті 30 ЦПК України встановлює, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Судом встановлено, що 05 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Бурштинської міської ради Галицького району Івано-Франківської області, про що складено відповідний актовий запис №77. За період шлюбу, [PERSON] та [PERSON] набуте спільне сумісне майно подружжя, зокрема 26.04.2017 року придбано майнові права на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 48,13 кв.м. Даний факт підтверджується умовами попереднього договору № 24/М1 від 26 квітня 2017 року укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Активні інвестиції» та [PERSON] в момент коли вона перебувала у зареєстрованих шлюбних відносинах з [PERSON] . Плановий термін завершення будівництва 30 квітня 2019 року. Вартість квартири на момент укладення попереднього договору становила 746 627, 00 грн., що еквівалентно 28 036, 00 доларів США за встановленими у договорі умовами. На забезпечення виконання зобов`язання за договором, станом на момент підписання попереднього договору, вся сума за квартиру у розмірі 746 627 (Сімсот сорок шість тисяч шістсот двадцять сім) гривень була сплачена. Дані платежі здійснювала спільними коштами подружжя у шлюбі - [PERSON] в інтересах сім`ї, що підтверджується випискою по особовому рахунку на ім`я [PERSON] за період з 25.04.2017 року по 27.04.2017 рік, а зокрема платіжним дорученням № 23243948 від 26.04.2017 року. Відповідно до пункту 8.7. вище вказаного договору, Сторона-2 (відповідач - [PERSON] ) довела до відома Сторони-1 (ТОВ «КУА» АКТИВНІ ІНВЕСТИЦІЇ»), а Сторона-1 (ТОВ «КУА» АКТИВНІ ІНВЕСТИЦІЇ») взяла до уваги той факт, що Сторона-2 (відповідач - [PERSON] ) перебуває у шлюбі з позивачем - [PERSON] . Продовження п. 8.7. Договору: «Цей договір укладається за письмовою згодою чоловіка Сторони 2, [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS], викладеної у вигляді письмової заяви». 22.08.2017 року Рогатинським районним судом Івано-Франківської області прийнято рішення по справі № 349/1031/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Даним рішенням суд вирішив: «Позов задовольнити. Шлюб зареєстрований 05 вересня 2014 року у виконавчому комітеті Бурштинської міської ради Галицького району Івано-Франківської області між [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 77 - розірвати…». Проте, 05 грудня 2018 року Постановою Івано-Франківського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Заочне рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22 серпня 2017 року змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення посилання суду на те, що сторони понад рік спільно не проживають. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін (тобто рішення суду про розірвання шлюбу не набрало законної сили, оскільки строк на апеляційне провадження був поновлений судом). Постановою Верховного Суду від 04 вересня 2019 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 05 грудня скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Заочне рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22 серпня 2017 року залишено без змін. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджується введення в експлуатацію та реєстрація права власності на спірну квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 18 955 10 24 61 01, що набута за попереднім договором купівлі-продажу № 24/М1 від 26.04.2017 р. У зустрічній позовній заяві позивач зазначила, що: «У вересні 2017 року, [PERSON] звернувся з позовом про поділ спільного майна подружжя. 05.07.2018 року - подав заяву про зменшення позовних вимог в порядку ст. 49 ЦПК України. Даним позовом не охоплено усе спільно набуте майно, відповідно я змушена в порядку ст. 193 ЦПК України звернутись в суд із зустрічним позовом для захисту своїх законних прав та інтересів.» Також, під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти було придбано двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Дана квартира була придбана на підставі договору купівлі від 12.10.2015 року посвідченого приватним нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Новосад О. П. Квартира [ADDRESS] при купівлі була зареєстрована на відповідача за зустрічним позовом - [PERSON] договір укладено за наявності нотаріальної згоди [PERSON] . Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отож зважаючи на те, що квартира [ADDRESS] придбана [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, за спільні кошти та в інтересах сім`ї вона являється об`єктом права спільної та сумісної власності подружжя. Статтею ст. 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Наведене сторонами нерухоме майно належить Позивачу та Відповідачу на праві спільної сумісної власності як за первинним позовом, так і за зустрічним, оскільки було придбане у період шлюбу, що вбачається з письмових доказів та пояснень свідків, які були заявлені сторонами та допитані судом під час розгляду справи. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання У відповідності до п. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до речення другого пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Зазначені норми права припускають існування факту права спільної сумісної власності подружжя щодо кожної речі, набутої у шлюбі, незалежно від тієї обставини, хто є набувачем за договором, забудовником будівлі, та на чиє ім`я було зареєстровано право власності на таку річ. Частиною першою статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначені статтею 71 Сімейного кодексу України, відповідно до якої якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Проаналізувавши фактичні обставини та письмові докази, що знаходяться в матеріалах справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що обставини на які покликаються позивачі у первісній та зустрічній заявах знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому вимоги як за первісним так і за зустрічним позовом підлягають до задоволення, оскільки нерухоме майно, що є предметом спору було придбане колишнім подружжям під час шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved