Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Позивач в позові вказує, що [INFO] в с. Глинськ, Калинівського району Вінницької області, померла його мати [PERSON] .\~ За життя, 20 лютого 2004 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області та зареєстровано в книзі запису нотаріальних дій під №16, за яким належний їй жилий будинок, надвірні будівлі, присадибну земельну ділянку, все домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу [PERSON] . 09 липня 2013 року Калинівським районним судом Вінницької області, справа №132/2385/13-ц, винесено рішення, яким встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] на житловий будинок під [ADDRESS] та земельну ділянку площею 2,2411 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , та визнано право власності на них. Однак, під час оформлення позивачем присадибних земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , з`ясувалось, що зазначені земельні ділянки перебувають у приватній власності його покійної матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: - земельна ділянка площею 0,2004 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0521680603:01:014:0005, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №677397, виданого на підставі рішення 15 сесії 4 скликання Глинської сільської ради від 25 квітня 2005 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010780600001; - земельна ділянка площею 0,1486 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0521680603:01:014:0006, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №677398, виданого на підставі рішення 15 сесії 4 скликання Глинської сільської ради від 25 квітня 2005 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010780600002: - земельна ділянка площею 0,2300 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0521680600:01:019:0004, сформованої на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Вінницької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», на підставі рішення №1227 52 сесії 7 скликання Глинської сільської ради від 04 червня 2020 року. Тому позивач звертається до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи наявна заява в якій він позов підтримує та просить справу розглянути за його відсутності.\~\~ Відповідач уповноважений представник Калинівської міської ради Вінницької області Трохименко М.В. в підготовче засідання не з`явився, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, судом достовірно встановлено, що [INFO] в с. Глинськ, Калинівського району Вінницької області, померла мати позивача [PERSON] .\~ За життя, 20 лютого 2004 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області та зареєстровано в книзі запису нотаріальних дій під №16, за яким належний їй жилий будинок, надвірні будівлі, присадибну земельну ділянку, все домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу [PERSON] . 09 липня 2013 року Калинівським районним судом Вінницької області, справа №132/2385/13-ц, винесено рішення, яким встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] на житловий будинок під [ADDRESS] та земельну ділянку площею 2,2411 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , та визнано право власності на них. Однак, під час оформлення позивачем присадибних земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , з`ясувалось, що зазначені земельні ділянки перебувають у приватній власності його покійної матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: - земельна ділянка площею 0,2004 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0521680603:01:014:0005, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №677397, виданого на підставі рішення 15 сесії 4 скликання Глинської сільської ради від 25 квітня 2005 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010780600001; - земельна ділянка площею 0,1486 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0521680603:01:014:0006, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №677398, виданого на підставі рішення 15 сесії 4 скликання Глинської сільської ради від 25 квітня 2005 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010780600002: - земельна ділянка площею 0,2300 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0521680600:01:019:0004, сформованої на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Вінницької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», на підставі рішення №1227 52 сесії 7 скликання Глинської сільської ради від 04 червня 2020 року. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна відповідно до ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 1216 та ст. 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов`язки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину. Та обставина, що спадкодавець не зареєстрував своє право власності на земельні ділянки у зв`язку зі смертю, не припиняє існування підстав набуття спадкоємцями права власності у порядку спадкування. У разі, коли є документ про право спадкодавця на нерухоме майно, але документ не було зареєстровано або втрачено, судам належить розглядати спір про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Вказане твердження висловлене ВССУ у Листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Ця обставина змушує мене звертатись в суд з позовом, для того щоб набути права власності на спадкове майно на законних підставах. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.. Враховуючи, що відповідач позов визнає, не заперечує проти визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом, тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності іх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За вказаних обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . За приписами ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких підстав позивачу [PERSON] слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при подачі позову, що складає 454,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved