Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.08.2017 року між ПАТ «Мегабанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 147-608-850-2-17-Г відповідно до умов якого позивач надав відповідачу на умовах платності, строковості грошові кошти в розмірі 26393, 66 грн., зі сплатою 10% річних, а відповідач зобовязався поверну кредит, сплатити проценти за користування останнім, інші платежі, визначені договором, а також виконувати інші умови договору. Позивач свої зобовязання за договором виконав та надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 26393, 66 грн. Проте, відповідач всупереч умовам договору належним чином не виконує своїх обовязків, не повертає кредитні кошти та не сплачує відсотки за користування кредитними коштами, у звязку з чим у відповідача перед позивачем станом на 05.06.2018 утворилась заборгованість в розмірі 38805, 31 грн., з яких: 24062,28 грн. сума залишку заборгованості за кредитом; 400,50 грн. сума процентів за користування кредитом; 2219,68 грн. сума комісійної винагороди; 12122,85 грн. сума штрафу. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву у якій просив суд проводити судовий розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав з урахуванням уточнених позовних вимог та просив ухвалити по справі заочне рішення за відсутності відповідача /а.с. 53/. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 08.08.2017 між сторонами був укладений кредитний договір № ML147-608-850-2-17-Г /а.с. 5-6/. Відповідно до п. 2 кредитного договору позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 26393, 66 грн., зі сплатою 10% річних з кінцевим терміном повернення 07.02.2019 року /а.с. 5/. Відповідно до п. 3.2.1 договору, позичальник зобовязаний повернути кредит у встановлений договором строк /а.с.5/. Відповідно до п. 6.1 договору, за несвоєчасне погашення ануїтентних платежів кредитодавець має право нараховувати та стягувати з позичальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від несвоєчасно сплаченої суми, при цьому розмір пені не може перевищувати 15% суми простроченого платежу /а.с.5 звор./. Відповідно до п. 6.3 договору, у разі порушення строків сплати ануїтентних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів, позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у розмірі 45 процентів від суми кредиту /а.с. 5 звор./. Проте відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 05.06.2018 утворилась заборгованість в розмірі 38805, 31 грн., з яких: 24062,28 грн. сума залишку заборгованості за кредитом; 400,50 грн. сума процентів за користування кредитом; 2219,68 грн. сума комісійної винагороди; 12122,85 грн. сума штрафу /а.с. 8/. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Згідно ст. 1054 ЦК України, позичальник за кредитним договором зобовязаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах встановлених договором. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором, в добровільному порядку кошти не повертає, а тому останні підлягають стягненню в примусовому порядку. На підставі викладеного та

Outcome: approved