Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом. В позові посилається на те, що 01.09.2008 року його прийнято до відповідача на посаду слюсаря-складальника в цех колісних пар. 14.12.2016 року він звільнився за власним бажанням. На день звільнення відповідач нарахував заробітну платню за період з 01.07.2016 року по 14.12.2016 рік в сумі 8407,05 грн., але не виплатив, у звязку з відсутністю коштів. У звязку з порушенням права позивача на отримання своєчасного розрахунку при звільненні, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь зарплату в розмірі 8810,79 грн. та середній заробіток за затримку при розрахунку в розмірі 70580,50 грн.. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження. Відповідачеві було запропоновано надати відзив на позов, але від нього відзиву на позов не надано. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків. Положеннями\~статті 21 КЗпП України\~встановлено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Як встановлено судом, [PERSON] в період з 01.09.2008 року по 14.12.2016 року працював слюсарем - складальником на ТОВ «НВК «Дніпроспецмонтаж». Звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП, що підтверджується копією трудової книжки. Згідно частини 3\~статті 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Відповідно до частини першої\~статті 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною першою\~статті 117 КЗпП України\~визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27\~Закону України «Про плату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 № 100\~. З урахуванням цих норм, зокрема абзацу третього пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Так, абзацом третім пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана ця виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат,що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи,провадяться шляхом множення середньоденного(годинного)заробітку на число робочих днів\~(годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати). Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати ( постанова Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 365/470/17). Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже, фактична заробітна плата позивача за останні два місяці складає 2\~943,50 грн. кількість фактично відпрацьованих днів за останні два місяці складає 29 дн. Таким чином, розмір середньоденної заробітної плати складає 101,50 грн (2943,50 / 29 дн). Таким чином, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 79\~391,29 грн. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 753/14765/15-ц (провадження № 61-22910св18) та постанові від 23 січня 2019 року по справі № № 755/6458/15-ц (провадження № 61-18651св18), яка відповідно до частини 4\~статті 263 ЦПК України\~враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки однією із засад судочинства, регламентованих пунктом 4 частини 3\~статті 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів,про що зазначає в резолютивній частині рішення (пункт 6 постанови Пленуму Верховного Суду України\~від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»). Крім того, на виконання вимог частини 2\~статті 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць. Оскільки позивач на підставі\~статті 5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору, на підставі\~статті 141 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved