Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На підтвердження своїх вимог позивач зазначив, що між ним та відповідачем 25.09.2010 року укладено шлюб. За період спільного сімейного життя відповідачка народила дитину [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя позивача з відповідачем не склалось із-за відсутності взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, спільний побут та обов'язки не ведуть з червня 2015 року. Між позивачем та відповідачем втрачено фізичні і духовні зв'язки. Збереження сім'ї неможливе та суперечить їхнім інтересам. Позивач бажає створити нову сім'ю. Позивач надав до суду заяву, відповідно до якої, просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, строк на примирення просив не надавати. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, відповідно до якої просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, строк на примирення просила не надавати. Враховуючи викладене та відповідно до ст. 158 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних матеріалів і доказів. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 25.09.2010 року між сторонами укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 27.03.2014 року, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Компаніївського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №29. В період спільного сімейного проживання з позивачем, відповідач народила доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.06.2014 року, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Компаніївського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №39. Сторони спільного господарства не ведуть, разом не проживають, подальше спільне сімейне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Вимог щодо місця проживання дитини та поділу спільного майна сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тобто питання щодо зміни призвіща може бути вирішене після реєстрації розірвання шлюбу в органах ДРАЦС. За ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи добровільність визнання відповідачем позову, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання позову. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне укладений між сторонами шлюб розірвати.

Outcome: approved