Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовною заявою, в якій просив стягнути з останнього на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 35052 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21 жовтня 2014 року позивач був прийнятий на роботу до відповідача електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування 6 розряду до електроремонтного цеху. З 28 жовтня 2016 року позивач проходить військову службу у Збройних Силах України та з 20 вересня 2018 року позивач проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] . Позивач вказує, що на час укладення контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського та старшинського складу він працював у відповідача. Всупереч вимогам ч. 3 ст. 119, ст. 115 КЗпП України, відповідач не виплачує позивачу заборгованість по заробітній платі, а тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Вказує, що за період часу з 01 серпня 2019 року по 30 квітня 2019 року відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата: за квітень 2019 року 2133 грн, за травень 2019 року 2683 грн, за червень 2019 року 1897 грн, за липень 2019 року 3086 грн, за серпень 2019 року 2800 грн, за вересень 2019 року 2817 грн, за жовтень 2019 року 2951 грн, за листопад 2019 року 2817 грн, за грудень 2019 року 2784 грн, за січень 2020 року 2800 грн, за лютий 2020 року - 2683 грн, за березень 2020 року 2800 грн, за квітень 2020 року 2801 грн, а всього у сумі 35052 грн. В добровільному порядку відповідач не здійснив виплати належної позивачу заробітної плати, позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням виплатити йому заборгованість по заробітній платі, однак до теперішнього часу зазначена заборгованість відповідачем не виплачена. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та задоволено клопотання позивача про витребування доказів у Приватного акціонерного товариства «ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АГРЕГАТНИЙ ЗАВОД». Сторони про відкриття провадження у справі повідомлені належним чином, на час розгляду справи строки на подання заяв по суті справи сплили, будь-які інші заяви чи клопотання до суду не надходили. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Позивач з 21 жовтня 2014 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем займаючи посаду електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 6 розряду до електроремонтного цеху (а.с.10-17). Згідно частини десятої статті 84 ЦПК України, у разі неподання\~учасником справи\~з неповажних\~причин або\~без повідомлення\~причин доказів,\~витребуваних судом,\~суд залежно\~від того,\~яка особа\~ухиляється від\~їх подання,\~а також\~яке значення\~мають ці\~докази,\~може визнати\~обставину,\~для з`ясування\~якої витребовувався\~доказ,\~або відмовити\~у його\~визнанні,\~або може\~здійснити розгляд\~справи за\~наявними в\~ній доказами. Відповідач ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2020 року про витребування доказів отримав 08 липня 2020 року (а.с.33). Станом на час розгляду справи витребовувані докази не надав, причини неподання таких доказів суду не повідомив. Таким чином, судом, враховуючи норми частини десятої статті 84 ЦПК України, встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем по виплатам заробітної плати складає: за квітень 2019 року 2133 грн, за травень 2019 року 2683 грн, за червень 2019 року 1897 грн, за липень 2019 року 3086 грн, за серпень 2019 року 2800 грн, за вересень 2019 року 2817 грн, за жовтень 2019 року 2951 грн, за листопад 2019 року 2817 грн, за грудень 2019 року 2784 грн, за січень 2020 року 2800 грн, за лютий 2020 року - 2683 грн, за березень 2020 року 2800 грн, за квітень 2020 року 2801 грн, що разом становить 35052 грн (а.с.21). Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, яка згідно ст.115 вказаного Кодексу виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення\~видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом враховуються роз`яснення викладені в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», за яким задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням предмету та підстави позову, суд дійшов висновку, що ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права позивача, характеру його порушення, наслідкам, спричиненим цим порушенням, а також таким, що буде знаходитися в межах заявлених позивачем вимог, буде стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 35052 грн (2133+2683+1897+3086+2800+2817+2951+2817+2784+2800+2683+2800+2801). Зазначену суму заробітної плати позивачу станом на час розгляду справи судом не виплачено, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Розподіляючи судові витрати судом враховується наступне. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved