Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на Свою користь 608 810,00 грн. заборгованості, за договором позики від 24.02.2010 року з врахуванням інфляційних втрат та процентів за користування чужими коштами відповідно до розписки від 05.07.2018 року. На обґрунтування позову послався на те, що 24.02.2010 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого він надав відповідачу у позику грошові кошти в сумі 16 900,00 доларів США, конкретні строки повернення суми позики не обумовлено. Однак вказує, що відповідачем повернення грошових коштів повинно було здійснюватися позивачу за його першою вимогою. На підтвердження укладеного договору відповідач написав 24.02.2010 року розписку. Зазначає про те, що звертався до відповідача у квіті 2018 року з вимогою повернення коштів, однак останній такі вимоги ігнорував та уникав зустрічей. 01.05.2018 року надіслав на адресу відповідача письмову вимогу про повернення суми боргу протягом 30-ти днів з моменту її отримання, однак останній у відділенні поштового зв`язку відмовився отримувати лист, тому такий повернувся без виконання. В подальшому шляхом уточнення остаточної суми боргу відповідача останній написав розписку, де визнав суму боргу в розмірі .23 000,00 доларів США, яка станом на 05.07.2018 року складає 608 810,00 грн.. Ухвалою судді Червоноградського міського суду Львівської області від 27.07.2018 позивача звільнено від сплати судового збору у цій справі, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Червоноградського міського суду Львівської 'Області від _ 27.07.2018 року відстрочено [PERSON] сплату судового Збору за його заявою про забезпечення розову до винесення рішення по справі. Заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково. До винесення рішення, по справі накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить відповідачу [PERSON]. В решті заяви відмовлено. Відповідач подав до суду 18.09.2018 відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову. На обґрунтування відзиву послався на те, що жодних грошових коштів у позивача не позичав, на поданих останнім розписках різні почерки. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 08.09.2018 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково. Вказав, що позивач фактично не передавав у позику зазначені грошові кошти. Позивач позичав менше. Просить відмовити у позові. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Як видно із матеріалів справи [PERSON] позичив у [PERSON] 16 920.00 доларів США, про що написав розписку. В розписці ствердив, що написав її власноручно (а.с. 6). 01.05.2018 позивач надіслав відповідачу письмову вимогу про обов`язковість повернення суми боргу в розмірі 16920,00 доларів США протягом 30-ти днів з моменту отримання даної вимоги (а.с. 7, 8). Дану вимогу відповідач не отримав, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення (а.с. 10). Згідно з копією розписки [PERSON] від 05.07.2018 року останній позичив у [PERSON] 23 000,00 доларів США, які зобов`язався повернути (а.с. 11). У позовній заяві позивач зазначає, що станом на 05.07.2018 23 000,00 доларів США, які відповідач повинен був йому повернути, складає 608 810,00 грн.. Оскільки вказані вище кошти відповідачем не повернуті, позивач звернувся до суду із цим позовом. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій носвідчут передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Положеннями ст.509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор мас право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.(ст. 629 ЦК України). У відповідності із ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно із ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) кількість речей того ж роду та такої ж якості. За вимогами ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов`язань відповідача позивачем була надана боргова розписка, оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні. Згідно із ч.2 ст.640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової- суми позичальнику. Згідно зі ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Outcome: approved