Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить стягнути із [PERSON] кошти в сумі 173 617 грн. 30 коп. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що 06.06.2019 року о 17 год. 55 хв. в м. Києві по вул. Заболотного, 291, сталася дорожньо-транспортна пригода з транспортним засобом марки «Пежо», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , транспортним засобом «Шкода» д.н.з. [NUMBER] , транспортним засобом «Мазда 3» д.н.з. [NUMBER] та транспортним засобом «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 06.09.2019 року винесеній у справі № 752/17493/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] був застрахований у ПрАТ СК «Колоннейд Україна» відповідно до договору добровільного страхування автотранспорту № САS0041649 від 26.07.2018 року. Відповідно до звіту № 111-06-19 про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного ушкодженням транспортного засобу марки «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] та згідно із страховим актом № 5000023492 від 02.10.2019 року, ПрАТ СК «Колоннейд Україна» з метою відшкодування шкоди, завданої [PERSON] , на виконання зобов`язань за договором страхування, сплачено страхове відшкодування у розмірі 272 617,30 грн. Також позивач вказує, що відповідач був застрахований в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» за полісом № АО 342397. На підставі регресної вимоги № L27193 від 19.11.2019 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» було перераховано компенсацію в розмірі 99 000,00 грн. страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності. Так, розмір завданої шкоди, що підлягає стягненню з [PERSON] становить 173 617,30 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2020 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами була прийнята поштовим відділенням для пересилання відповідачу та відповідна кореспонденція повернута до суду із відміткою про закінчення встановленого строку зберігання. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 06.09.2019 року, [PERSON] 06.06.2019 року о 17 год. 55 хв., керуючи автомобілем «Пежо» д.н.з. [NUMBER] по вул. Заболотного, 219 в стані алкогольного сп`яніння не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував відповідно на її зміну, не обрав безпечну швидкість руху, при виникненні небезпеки не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників дорожнього руху об`їзду перешкоди, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Рено» д.н.з. [NUMBER] , автомобілем «Фольксваген» Кадді» д.н.з. [NUMBER] , автомобілем «Шкода» д.н.з. [NUMBER] , автомобілем «Мазда 3» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів та завдання тілесних ушкоджень пасажиру [PERSON] . Огляд на виявлення стану сп`яніння проводився за згодою водія у встановленому законом порядку у лікаря нарколога КМНКЛ «Соціотерапія». Вказаною постановою суду відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] був застрахований в ПрАТ СК «Колоннейд Україна» відповідно до договору добровільного страхування автотранспорту № САS0041649 від 26.07.2018 року укладеного між позивачем та страхувальником ТОВ «Сканія Україна». Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аналогічні положення містяться в частині першій ст. 990 ЦК України. 07 червня 2019 року ТОВ «Сканія Україна» звернулося до ПрАТ СК «Колоннейд Україна» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування по страхуванню автомобіля та відповідальності автовласників. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу № 111-06-19 від 11.06.2019 року складеного ТОВ «ІТС Моторс», вартість матеріального збитку заподіяного автомобілю «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] становить 300 674,08 грн. Згідно страхового акту № 5000023492 від 02.10.2019 року, складеного ПрАТ «СК «Колоннейд», сума страхового відшкодування власнику автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] становить 272 617,30 грн. За повідомленням позивача, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» за полісом № АО 342397, у зв`язку із чим на підставі регресної вимоги № L27193 від 19.11.2019 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» було перераховано компенсацію в розмірі 99 000,00 грн. страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності. На виконання умов договору добровільного страхування автотранспорту № САS0041649 від 26.07.2018 року, на підставі акту № 5000023492 від 02.10.2019 року, ПрАТ СК «Колоннейд Україна» 03.10.2019 року перерахувало на рахунок ТОВ «Сканія Україна» страхове відшкодування у розмірі 272 617,30 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 500168343 від 03.10.2019 року. Згідно вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, позивач з урахуванням сплаченого страховиком відповідача відшкодування, просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 173 617,30 грн. З метою досудового врегулювання спору на адресу [PERSON] 04.03.2020 року направлено претензію № L27193 про відшкодування завданої шкоди у розмірі 173 617,30 грн. Відповідно положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України). У спростування зазначеного відповідачем будь яких доказів суду не надано. Отже, беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позов знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягає задоволенню в я частині стягнення з відповідача на користь позивача завданої шкоди у розмірі 173 617,30 грн. В частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору слід зазначити наступне. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру, розмір судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи заявлену позивачем ціну позову у розмірі 173 617,30 грн., та беручи до уваги вимоги вищевказаної ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 604,26 грн.

Outcome: approved