Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить розірвати договір позики від 22.01.2018 року, укладений між сторонами про надання відповідачу 230000,00 грн. та стягнути з відповідача вказану позику. При цьому посилається на те, що 22.01.2018р. між позивачем та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений договір позики, за яким позивач надав відповідачу позику на суму 230000,00 грн. строком до 22.07.2018 року. Однак позичальник при укладенні договору шляхом обману приховав свої діючі кредитні зобов'язання за договором та відмовився повернути борг, посилаючись на відсутність коштів. За таких обставин, на думку позивача, є підстави для розірвання договору позики та стягнення боргу. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч.5 ст.653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Судом встановлено, що 22.01.2018 року сторони уклали нотаріально посвідчений договір позики, відповідно до якого [PERSON] (позикодавець) передав [PERSON] (позичальнику) у власність грошові кошти в сумі 230000,00 грн. терміном до 22.07.2018 року, а позичальник зобов'язався повернути їх у вказаний строк. При цьому позичальник має право достроково повернути позикодавцю суму позики (пункт 4 договору). Пунктами 11, 12 вказаного договору передбачено, що за порушення умов даного договору винна сторона відшкодовує завдані збитки у порядку, передбаченому чинним законодавством. У разі прострочення виконання зобов'язання позичальником за даним договором позичальник зобов'язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, договором позики, укладеним між сторонами 22.01.2018 року не встановлено обов'язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням) та не визначено підстав для його зміни або розірвання у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін. Строк повернення позики за договором, який повинен настати лише 22.07.2018 року, відповідачем не пропущений, доказів істотного порушення ним умов договору позики, позивачем не надано. Посилання позивача в обгрунтування позову на те, що позичальник при укладенні договору шляхом обману приховав свої діючі кредитні зобов'язання перед іншими кредиторами і не мав намірів виконувати зобов'язання за договором, про що особисто заявив позикодавцю, а також відмовився повернути борг, посилаючись на відсутність коштів, не підтверджені позивачем належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. За таких обставин, вимоги про розірвання договору позики та дострокове повернення позики є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: dismissed