Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з вказаним вище позовом, в обґрунтування якого зазначив, що [PERSON], [INFO], перебуває на обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради як така, що опинилась у складних життєвих обставинах. У [INFO] помер батько дитини. Крім того, позивач вказала, що внаслідок недбалого та байдужого відношення відповідача до виховання, навчання та розвитку дитини, [PERSON] тривалий час ухиляється від навчання в школі, регулярно самовільно уходить з дому, бродяжить, неодноразово перебувала в комунальному закладі «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради, проходила курс психологічної реабілітації, куди доставлялася працівниками органів внутрішніх справ як бездоглядна дитина, яка блукала по місту, мала неохайний вигляд. Дитина пропускає уроки без поважних причин, самовільно залишає навчальні заняття, не повідомляє про місце свого перебування, грубить матері та вживає на її адресу нецензурну лексику. Вищезазначене, на думку позивача свідчить про те, що відповідачка приділяє увагу доньці, але з батьківськими обов'язками не справляється, що підтверджується зокрема зверненням до служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради адміністрації школи з листом щодо вирішення питання подальшого навчання [PERSON] та доцільності її перебування в сім'ї відповідача. Працівниками школи, органів внутрішніх справ та служби у справах дітей неодноразово проводилися індивідуальні профілактичні бесіди з дитиною та відповідачкою стосовно налагодження родинних відносин, відвідування шкільних занять та ведення здорового образу життя. Проте на зауваження дорослих дитина не реагує, не визнає авторитет відповідача, всупереч її вимогам продовжує бродяжити та вести асоціальний спосіб життя, у зв'язку з чим, з 2014 року дитина знаходиться на обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради як дитина, яка систематично залишає місце постійного проживання. За клопотанням служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, у 2014 році працівниками органів внутрішніх справи було складено адміністративний протокол за статтею 184 КУпАП, яка передбачає адмінвідповідальність за невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов'язків щодо виховання дітей», за результатами розгляду якого Ленінським районним судом м. Кіровограда винесено постанову, згідно з якою на відповідача накладено стягнення у вигляді попередження. 29.07.2015 року, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Кіровоградської міської ради відповідача було попереджено про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків та рекомендовано посилити контроль за поведінкою дитини, влаштувати її на лікування до комунального закладу «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня», але зазначені рекомендації відповідачкою залишилися без належного реагування. Разом з тим, відповідачка пояснила письмово, що не має впливу на доньку, не в змозі забезпечити її виховання та навчання, а також не заперечувала проти відібрання у неї дитини в судовому порядку. [PERSON], у бесіді з працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, пояснила, що втратила з матір'ю родинний зв'язок і згодна з відібранням її у відповідача. З урахуванням вказаних вище обставин позивач з даним позовом звернувся до суду. Представник позивача у судове засідання з'явився, позов підтримав та посилаючись на викладені обставини позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач у судове засідання з`явилася, надала пояснення, згідно з якими позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник третьої особи надав до суду заяву, згідно з якою розгляд справи просив здійснити без його участі. Прокурор позовні вимоги вважала обґрунтованими та висловила думку про наявність підстав для задоволення позову. Заслухавши представника позивача, відповідача та прокурора, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 травня 2001 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Знам'янського міського управління юстиції Кіровоградської області, відповідачка є матір`ю [PERSON], яка народилася [INFO]. Батьком дитини записано [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.12. 2010 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Знам'янка, Знам'янського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області. Відповідно до довідки квартального комітету № 18 Ленінської в м. Кіровограді ради від 26.11.2015 року № 886, відповідач проживає та зареєстрована у [ADDRESS], разом з нею проживають - донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Згідно з поданням загальноосвітньої школи I-III ступенів № 2 Кіровоградської міської ради Кіровоградської міської ради від 10.09.2015 року, № 391, на ученицю 9 класу [PERSON] щодо навчально - виховного стану дитини, керівництво школи просило службу у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради допомогти у вирішенні питань подальшого навчання та перебування дитини в сім'ї відповідача. За повідомленням УМВС України в Кіровоградській області № 22/21758 від06.11.2014 року, відносно відповідача було складено адміністративний протокол за статтею 184 КУпАП, яка передбачає адмінвідповідальність за невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов'язків щодо виховання дітей», за результатами розгляду якого Ленінським районним судом м. Кіровограда винесено постанову, згідно з якою на відповідача накладено стягнення у вигляді попередження. З листа третьої особи від 29.09.2014 року № 01-13/312/1 убачається, що [PERSON], [INFO] знаходилася в «Центрі соціально - психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради з 27.09.2014 року, відповідно до постанови СКМСД Кіровоградського ВМ УМВС України в Кіровоградській області від 27.09.2014 року, яку було виявлено по вул. Воронцовській у м. Кіровограді, яка блукала вулицями міста та мала неохайний зовнішній вигляд. Листи аналогічного змісту надійшли на адресу служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 22.10.2014 року та 06.11.2015 року. Листом № 01-13/449/1 від 24.12.2015 року «Про неповнолітню [PERSON]», наданого представником третьої особи повідомлено, що неповнолітня [PERSON], [INFO], влаштована на навчання та постійне проживання дол. Маловисківської загально - освітньої школи I-III ступенів. Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 29.07.2015 року, комісією було прийнято рішення про повернення дитини [PERSON], [INFO] відповідачці та рекомендовано відповідачці протягом тижня влаштувати доньку на лікування до комунального закладу «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» департаменту охорони здоров'я Кіровоградської обласної державної адміністрації, а матері дитини посилити контроль за поведінкою доньки. Відповідачка пояснила письмово, що не має впливу на доньку, не в змозі забезпечити її виховання та навчання, у зв'язку з чим просила службу у справах дітей перевести її дитину до навчального закладу закритого типу, а також не заперечувала проти відібрання у неї дитини в судовому порядку, оскільки як вважала, що дівчина вийшла з - під її контролю. Неповнолітня [PERSON], звернулася до служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради з заявою, згідно з якою вказала, що не заперечує проти відібранням її у відповідача. У відповідності до акту обстеження умов проживання від 12.01.2015 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради було встановлено, що умови проживання дитини в квартирі відповідача задовільні. 24.10.2014 року заступником начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради видано наказ № 134 «Про взяття дитини [PERSON] на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах». Згідно з висновком виконавчого комітету Кіровоградської міської від 26.11.2015 року № 6786/4705-24, Орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 18.11.2015 року, вважає доцільним відібрання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у матері [PERSON], без позбавлення батьківських прав. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта встановлено, що відповідач на праві власності має нерухоме майно, а саме: будинок, [ADDRESS]. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У відповідності до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до Декларації ООН прав дитини (1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Згідно з п. п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Відповідно до ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СКУ батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,дочки, сина,інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина, в тому числі й усиновлена, має право на одержання в установленому законом порядку в спадщину майна і грошових коштів батьків чи одного з них у разі їх смерті або визнання їх за рішенням суду померлими незалежно від місця проживання. Дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не втрачає права на успадкування їх майна. Батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Таким чином суд вважає, що обставини справи знайшли своє підтвердження у ході розгляду справи, а тому з урахуванням визнання відповідачкою позову суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи добровільність визнання відповідачем позову, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved