Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15 жовтня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р29.241.70072, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 12 250 грн. зі сплатою 11 % річних з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. 30 жовтня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» та публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено договір факторингу № 30/10-1, відповідно до якого ПАТ «Ідея Банк» (первісний кредитор) відступило (передало у власність) позивачу (новому кредитору) право грошової вимоги за кредитним договором № Р29.241.70072 від 15 жовтня 2013 року, про що письмово повідомлено відповідача. Оскільки, [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконував, у такого станом на 30 березня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 21 115,82 грн., з яких: 11 533,29 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9 582,53 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками і комісіями, тому позивач просить позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не зявилася, однак у поданій заяві просить розглянути справу без її участі. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, але в судове засідання повторно не зявився, тому, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] 15 жовтня 2013 року був укладений кредитний договір №Р29.241.70072, за умовами якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби у сумі 12 250 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), строком на 30 місяців, а позичальник зобовязався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами за користування кредитом у розмірі 11 % річних та платою за обслуговування кредиту банком у розмірі 3,4 % щомісячно від початкової суми кредиту) і комісією згідно з умовами цього договору та додатком № 1 від 15 жовтня 2013 року до нього, який становить його невідємну частину. Також встановлено, що 30 жовтня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» (фактор) та публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (клієнт) було укладено договір факторингу № 30/10-1, відповідно до якого клієнт (первісний кредитор) відступив (передав у власність) факторові (новому кредитору) з 30 жовтня 2015 року права вимоги під фінансування від фактора, а фактор набув (прийняв у власність) від клієнта права вимоги за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, та здійснив їх оплату (фінансування) клієнту за плату, в тому числі і право вимоги за кредитним договором № Р29.241.70072 від 15 жовтня 2013 року, про що було направлено письмове повідомлення [PERSON] Крім цього встановлено, що відповідач [PERSON] порушив зобовязання по кредитному договору. Таким чином, заборгованість за таким станом на 30 березня 2016 року склала 21 115,82 грн., з яких: 11 533,29 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9 582,53 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями. Правовідносини між сторонами випливають із зобовязань, що виникають внаслідок договору, які врегульовані нормами глави 48 ЦК України, зокрема згідно вимог статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно п. п. 3.2.1., 3.2.3. кредитного договору № Р29.241.70072 від 15 жовтня 2013 року позичальник зобовязується одержати і використати кредит на зазначені в даному договорі цілі. У відповідності до п. 2.4. даного договору банк має право стягнути з позичальника пеню (штрафні санкції), що нараховуються за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредиту) в розмірі: 0,15 % в період прострочення оплати від 1 до 60 днів та 0,65 % в період прострочення оплати від 61 дня та по день повного погашення боргу за цим договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, в разі несвоєчасної сплати відсотків за користування кредитом, датою остаточного повернення всіх коштів за кредитом є шістдесятиденний календарний день від дня нарахування відсотків, що не сплачені у встановлений цим договором строк, але не пізніше дати кінцевого терміну повернення кредиту та відсотків за ним. Оскільки, позичальником тривалий час (більше шістдесяти днів) не сплачуються відсотки за користування кредитом, термін повернення всієї суми отриманого та неповернутого кредиту настав. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за таких обставин, суд вважає, що позов товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved