Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості зазначивши, що 28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який є правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС - Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» було укладено Договір факторингу, відповідно до п. 2.1. та 2.2. якого Банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржником, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Разом з тим, 28.11.2012 р., між «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу, відповідно до п. 2.1. та 2.2 якого ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» відступає Фактору - ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ним права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісії, штрафних санцій та інших обов'язкових платежів. Таким чином, з урахуванням вказаних в обґрунтування позовних вимог обставин, позивачем вказано, що ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/ стягувача за договором №030/06.08/71-502К від 17.06.2008 року, позичальником за яким є [PERSON]. 17.06.2008 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та відповідачем було укладено кредитний договір № 030/06.08/71-502К, відповідно до якого відповідач отримав від банку 42 000,00 доларів США. Проте з причини неналежного виконання відповідачем умов вказаного договору за станом на 01.02.2014 року відповідач має прострочену заборгованість, яка склала 499 867,19 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав та просив розгляд справи здійснювати без його участі. Відповідач надав до суду заяву, відповідно до якої просив застосувати у спірних відносинах строк позовної давності та справу розглянути без його участі. З урахуванням вищевикладених обставин, відповідно до ст. ст. 158 та 169 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у їх сукупності суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.06.2008 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та відповідачем було укладено кредитний договір № 030/06.08/71-502К, відповідно до якого відповідач отримав від банку 42 000, 00 доларів США.. За станом на 01.02.2014 року, згідно з позовом, відповідач перед позивачем має прострочену заборгованість, яка складає 499 867,19 грн., у тому числі: - за кредитом - 34 876, 60 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 278 768,66 грн.; - по відсоткам - 20 261,65 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 161 951,37 грн.; - пеня - 7 399, 87 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 59 147,16 грн.; Відповідно до п.3.1. кредитного договору № 030/06.08/71-502К, Позичальник зобов'язується здійснювати погашення заборгованості за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок №2233.840 щомісяця, через касу Банку згідно з Додатком №1, що є невід`ємною частиною кредитного Договору. Згідно з п.5.1.1 кредитного договору № 030/06.08/71-502К, Позичальник зобов'язується забезпечити своєчасне повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, сплату комісій, у порядку та строки, встановлені цим договором, а також сплату неустойки та відшкодування банку збитків у випадку неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань, передбачених цим договором. У відповідності до п.8.1 вказаного Договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом Позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості . Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з тим, згідно з розрахунком заборгованості, відповідач перед позивачем має борг по тілу кредиту в сумі 34 876, 60 дол. США., відсоткам в сумі 20 261,65 дол. США, а також пені - 7 399, 87 дол. США. Вказані суми позивачем визначені за періоди з дня укладання між сторонами договору кредиту, тобто з 17. 06. 2008 року по 28.11.2012 року - по період укладення Договору факторингу. Але, на підтвердження своїх вимог позивачем не надано переконливих обґрунтувань, що саме по 28.11.2012 року відповідач здійснював кредитні платежі, тобто не надано розгорнутий розрахунок погашення відповідачем заборгованості за кожен місяць окремо по кожному виду платежу, що свідчить про недоведеність позивачем дати внесення відповідачем останнього платежу. Проте суд погоджується з вимогами позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за період з 28.11.2012 року по 01.02.2014 року в сумі 4 957, 34 дол. США, що еквівалентно 39 624, 02 грн. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачча частково. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором, кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530,631 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у даній справі, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст. 267 ЦК України). У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) - ч. 2 ст. 258 ЦК України. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Як передбачено ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, тобто позивач мав право звернутися до суду з позовом коли у нього виникло право на пред'явлення такого позову до суду. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) - ст. 266 ЦК України. Встановлені правовідносини регулюються ст.ст. 254, 256, 257, 258, 261, 264, 266, 267, 525, 526, 530, 549, 567, 610, 631, 1048, 1050, 1054 ЦК України, На підставі викладеного та

Outcome: partial