Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач за первісним позовом - ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до [PERSON], за участі третьої особи [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність ПАТ «Дельта Банк». В обґрунтування позову позивач зазначив, що 11 червня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №557-022/ФКВ-08 (далі-Договір) згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 35000,00 доларів США з розрахунку 12,5% річних за весь час фактичного користування. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором іпотекодавець [PERSON] на підставі договору іпотеки №557-022/Zфквіп-08від 11.06.2008 року передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: двохкімнатну квартиру загальною площею 42,4 кв.м., житловою площею 25,2 кв.м. та знаходиться за адресою [ADDRESS]. Позивач за первісним позовом вказує про те, що позичальником [PERSON] належним чином не виконано умови кредитного договору, у звязку із чим станом на 31.07.2015 року за відповідачем за первісним позовом наявна заборгованість у сумі 443\~453,21 грн. У звязку із наведеним, вважає що ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги по даному кредитному договору. Відповідач за первісним позовом [PERSON] до початку розгляду справи по суті подав зустрічний позов про визнання кредитного договору та договору іпотеки припиненими. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду вказаний зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду із первісним позовом та обєднане в одне провадження. Позивач за зустрічним позовом вважає, що кредитний договір припинений у звязку із добровільним повним фактичним виконанням рішення суду третьою особою [PERSON] Тому, вважає припиненим договір іпотеки, а первісний позов таким, що не підлягає задоволенню. Представник ПАТ «Дельтабанк» [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримав у повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечив. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні проти первісного позову заперечив, просив задовольнити зустрічний позов повністю, а у первісному позові відмовити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що згідно кредитного договору від 11.06.2008 року №557-022/ФКВ-08 [PERSON] було надано кредит в розмірі 35000,00 доларів США. Кредит надано з терміном остаточного погашення до 08 червня 2023 року, із розрахунку 12,5 % річних та на умовах визначених кредитним договором. У забезпечення виконання зобов'язань по вказаному кредитному договору банком, 11.06.2008 року із іпотекодавцем [PERSON], укладено іпотечний договір, предметом якого є двохкімнатна квартира загальною площею 42,4 кв.м., житловою площею 25,2 кв.м. та знаходиться за адресою [ADDRESS]. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22.08.2014 року задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] Васильовча та стягнуто з [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором №557-022/ФКВ-08 від 11.06.2008 р. в розмірі 225\~585 гривень, а також 2499,45 грн. судового збору.Вказане рішення набрало чинності 18.03.2015 року, був виписаний виконавчий лист. Вказаний виконавчий лист предявлений до виконання 25.01.2016 року, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження №49940806 від 26.01.2016 року. У відповідності до вказаної постанови боржнику [PERSON] надано строку для добровільного самостійного виконання рішення до 02.02.2016 року. 27.01 2016 року [PERSON] добровільно в повному обсязі виконав постанову ДВС Ужгородського місьрайонного управління юстиції та сплатив кошти в розмірі 225\~585 гривень, а також 2499,45 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією Фідобанку від 27.01.2016 року, а також постановою про закінчення виконавчого провадження у звязку із повним фактичним виконанням від 28.01.2016 року. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст.572, ч.1 ст.575 ЦК України). Частинами 1, 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України).Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1ст.530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Аналогічні умови визначені сторонами Договору кредиту (основного зобовязання), зокрема згідно пункту 6.2 Договору «Банк має право вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, а також відшкодування збитків завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/або його поручителями умов цього договору та/або договорів, укладених у забезпечення виконання позичальником зобовязань за цим договором…»«Уразі невиконання позичальником вимоги про дострокове виконання зобовязань за цим договором у встановлений строк, банк має право стягнути примусово (в т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно…) всю заборгованість за цим договором» ( п.6.3. Договору кредиту). За умови предявлення банком боржнику вимог про дострокове виконання зобовязання з повернення кредиту, змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобовязання, про що зазначає Верховний Суд України у своєму правовому висновку, викладеному в постанові від 24 вересня 2014 року у справі №6-106цс14. Тобто, ПАТ «Дельта Банк» звернувшись 17.04.2012 року до суду із позовом до позичальника [PERSON] про стягнення всієї суми заборгованості за Договором змінив строк основного зобовязання. Тобто, ПАТ «Дельта Банк» обрав спосіб захисту примусове стягнення всієї суми кредиту із позичальника та не скористався правом вимоги до іпотекодавця починаючи із дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Крім того, відповідно до статті 17, Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобовязання. Отже, основне зобовязання було припинено при добровільному виконанні рішення суду позичальником за кредитним договором [PERSON]. Банк, скориставшись своїм правом, змінив строк виконання зобовязань за кредитним договором №557-022/ФКВ-08 від 17.04.2012 р. та звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за основним зобовязанням. При цьому вимогу до іпотекодавця [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки було предявлено до суду 31.08.2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності. У звязку із повним виконанням основного зобовязання, а також у звязку зі спливом строку позовної давності право вимоги ПАТ «Дельта Банк» є припиненим, а отже зобовязання позивача за зустрічним позовом є припиненим. На підставі договору іпотеки №557-022/Zфквіп-08від 11.06.2008 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] накладено заборону на відчуження предмета іпотеки, а саме: двохкімнатну квартиру загальною площею 42,4 кв.м., житловою площею 25,2 кв.м. та знаходиться за адресою [ADDRESS]. У звязку із тим, що зобовязання [PERSON] за договором іпотеки від 11.06.2008 року перед позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом є припиненим, відсутні правові підстави для обтяження нерухомого майна, належного позивачу за зустрічним позовом, тому позовні вимоги про зняття заборони на відчуження та вилучення записів із Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за зустрічним позовом підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача за зустрічним позовом ПАТ «Дельта Банк» слід стягнути на користь позивача за зустрічним позовом судові витрати в сумі 1653,63 грн.

Outcome: approved