Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач з 1978 року є власником ? житлового будинку №10 по вул.Димітрова в м.Миколаєві, по теперішній час продовжує проживати за зазначеною адресою, сплачує комунальні послуги за весь будинок, а тому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на іншу ? частину, оскільки її власник помер у 1979 році, спадкоємців у нього не залишилось. Позивач та його представник позов підтримали, відповідач надав заперечення проти позову і просив відмовити у його задоволенні повністю, оскільки не доведено добросовісність та відкритість володіння. Згідно договору купівлі-продажу від 03.03.1978 року, зареєстрованого за №4-292, [PERSON] продала, а [PERSON] придбала ? частини житлового будинку, що знаходиться в м.Миколаєві по вул.Дімітрова,10. Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок по вул.Димітрова,10, складеного станом на 21.09.1987 року, власниками зазначено [PERSON] із часткою 3/4 та [PERSON] із часткою 1/4. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ФП №364348 [PERSON] померла 06 червня 1979 року, відповідно до свідоцтва про смерть серії ЯС №623751 [PERSON] помер 16 травня 1947 року. Згідно інформаційної довідки із спадкового реєстру , спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Згідно із довідкою КП ММБТІ №1-842 станом на 28.12.2012 року право часткової власності на будинок №10 по вул.Димітрова в м.Миколаєві зареєстровано в БТІ 16.03.1978 року за [PERSON] ? частки, зареєстровано в БТІ 11.12.1968 року за [PERSON] ? частка. Рішенням виконкому Миколаївської міської [PERSON] народних депутатів від 22 березня 1985 року №208 у Ленінському районі вулицю Димитрова перейменовано на вулицю [PERSON], розпорядженням Миколаївського міського голови від 19 лютого 2016 року №28р назву вулиці Людмили Сталь змінено на «Белікова балка». Відповідно до копії паспорта позивача, з 03.08.1981 року він прописаний по вул.Димітрова,10 Ленінським районним відділом ММУ УМВС України в Миколаївській області. За змістом ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Заволодіння позивачем ? часткою житлового будинку не є добросовісним, оскільки договір купівлі-продажу було укладено нею саме на ? частки, а отже як при укладенні договору [PERSON] знала про відсутність у неї підстав для набуття права на спірну частку нерухомого майна, так і в подальшому при отриманні технічного паспорту на житловий будинок у 1987 році, тобто після смерті [PERSON] та [PERSON], їй було відомо про належність частки житлового будинку іншій особі. Надані довідки МКП «Миколаївводоканал» та відомості з електронного кабінету споживача ПАТ «Миколаївгаз» свідчать лише про існування договірних відносин із підприємствами з надання послуг водо- та газопостачання у 2016 році, а отже не є доказами володіння часткою нерухомого майна протягом десяти років. Акт звірки з ПАТ «Миколаївобленерго» підтверджує користування електроенергією по вул.Белікова балка,10, однак не є доказом споживання зазначених послуг саме для ? частки житлового будинку. Акти за підписами сусідів позивача щодо проживання її та [PERSON] по вул.Димитрова,10 в м.Миколаєві та непроживання за зазначеною адресою [PERSON] є недопустимими доказами, оскільки фактично містять показання свідків, для отримання яких Цивільним процесуальним кодексом України передбачений допит у судовому засіданні. Враховуючи, що належних та допустимих доказів добросовісного та безперервного володіння спірною часткою житлового будинку суду не надано, позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі ст. 344 ЦК України,

Outcome: dismissed