Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивач заявила\~позов до\~відповідача про\~стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Заявлений позов обґрунтувала тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилося двоє дітей, син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO], які на даний час є малолітніми та проживають з нею і перебувають на її утриманні. На даний час шлюбні відносини між ними припинено і відповідач повернувся проживати до свого попереднього місця проживання. З того часу відповідач коштів на утримання дітей не дає, не бере участі їх у вихованні, не цікавиться їм здоровям. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не зявилася. Від неї надійшла заява, у якій вона просив справу розглядати без її участі, позов підтримує, просила його задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом постановлено розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилося двоє дітей, син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO], які на даний час є малолітніми та проживають з нею і перебувають на її утриманні. На даний час шлюбні відносини між ними припинено. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дітей не дає. Стан здоровя та матеріальне становище відповідача, інші обставини, що мають істотне значення, дозволяють йому в повній мірі брати участь в утриманні їх неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.\~Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, зокрема те, що діти повністю знаходиться на утриманні матері, та матеріальне становище відповідача. Суд вважає, що з відповідача,\~з урахуванням вказаних обставин відповідно до вимог ч.1\~ст.184 СК України\~слід стягнути на\~користь позивача на утримання сина [PERSON] [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. На підставі наведеного, відповідно до ст.\~180-\~183\~СК України\~та

Outcome: approved