Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивачем, [PERSON], подано до Семенівського районного суду Чернігівської області позовну заяву до відповідача, [PERSON], у якій позивач просить стягнути з [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER]) грошову компенсацію 1/2 частки вартості автомобіля марки Volkswagen Transporter, загальний вантажний фургон малотонажний, 1.9 дизель, 2008 року випуску, білий, державний номерний знак [NUMBER] у сумі 127707 (сто двадцять сім тисяч сімсот сім) гривень 81 копійка; припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 1/2 частку вартості автомобіля марки Volkswagen Transporter, загальний вантажний фургон малотонажний, 1.9 дизель, 2008 року випуску, білий, державний номерний знак [NUMBER]; визнати право приватної власності за [PERSON] автомобіль марки Volkswagen Transporter, загальний вантажний фургон малотонажний, 1.9 дизель, 2008 року випуску, білий, державний номерний знак [NUMBER] в цілому. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, [PERSON] у позовній заяві зазначила про те, що з 27 січня 1990 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. 01 грудня 2016 року рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області по справі № 744/843/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Під час спільного сімейного життя та за спільні кошти було придбано два мікроавтобуси: Volkswagen Transporter, загальний вантажний фургон малотонажний, дизель, 2008 року випуску, білий, д. н. з. СВ 6713 ВС; Volkswagen Transporter, загальний вантажний фургон малотонажний, дизель, 2007 року випуску, білий, д. н. з. СВ 9412 АХ. Після фактичного припинення шлюбних відносин, добровільно вирішити питання про розподіл спільно нажитого майна позивач і відповідач не спромоглися. Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області по справі № 744/810/16-ц від 02 листопада 2016 року, яке набрало законної сили 01 грудня 2016 року, за позовом представника позивача [PERSON] - адвоката [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя в натурі, яким позовні вимоги задоволено частково та вирішено: визнати право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на загальний вантажний фургон малотонажний Volkswagen Transporter, 1.9 дизель, 2008 року випуску, білий, державний номерний знак [NUMBER]; припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на загальний вантажний фургон малотонажний Volkswagen Transporter, 1.9 дизель, 2008 року випуску, білий, державний номерний знак [NUMBER], визнавши право спільної часткової власності та вказане майно в таких ідеальних частках за наступними співвласниками: за [PERSON] визнати право спільної часткової власності в ідеальних частках на 1/2 частку загального вантажного фургона малотонажного Volkswagen Transporter, 1.9 дизель, 2008 року випуску, білий, державний номерний знак [NUMBER]; за [PERSON] визнати право спільної часткової власності в ідеальних частках на 1/2 частку загального вантажного фургона малотонажного Volkswagen Transporter, 1.9 дизель, 2008 року випуску, білий, державний номерний знак [NUMBER]. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат та компенсації витрат на правову допомогу. Як зазначено в мотивувальній частині вищевказаного рішення Семенівського районного суду Чернігівської області по справі № 744/810/16-ц від 02 листопада 2016 року, зокрема, загальний вантажний фургон малотонажний Volkswagen Transporter, 1.9 дизель, 2008 року випуску, білий, державний номерний знак [NUMBER], поділити в натурі неможливо, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 183 Цивільного кодексу України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Виходячи з цієї норми закону, транспортні засоби відносяться до неподільних речей. Після набрання законної сили рішенням суду, а саме після 01.12.2016 року, Позивач неодноразово зверталася до Відповідача з проханням передати їй на деякий час в користування спільний автомобіль марки Volkswagen Transporter, загальний вантажний фургон малотонажний, 1.9 дизель, 2008 року випуску, білий, державний номерний знак [NUMBER], проте Відповідач відмовляв, про що свідчать нижче вказані довідки. Як вбачається зі змісту довідки від 12.12.2016 року № 4853/2016, виданої Семенівським відділенням поліції Новгород-Сіверського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, між [PERSON] та [PERSON] виникла сварка, під час якої [PERSON] висловлювався на адресу [PERSON] нецензурною лайкою та виганяв з квартири, За що внаслідок вказаних дій на Відповідача було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (вчинення насильства в сімї). З довідки від 26.12.2016 року № 5022/2016, виданої Семенівським відділенням поліції Новгород-Сіверського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, вбачається, що 09.12.2016 року [PERSON] підійшла до [PERSON] та звернулась до нього з проханням передати їй у користування на деякий час спільний автомобіль марки Volkswagen Transporter, загальний вантажний фургон малотонажний, 1.9 дизель, 2008 року випуску, білий, державний номерний знак [NUMBER]. Проте, [PERSON] категорично відмовив, стверджуючи, що автомобіль належить тільки йому. В довідці від 28.12.2016 року № 5177/2016, виданої Семенівським відділенням поліції Новгород-Сіверського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, зазначено, що 16.12.2016 року Позивач повторно звернулася до [PERSON] з проханням передати їй у користування на деякий час спільний автомобіль марки Volkswagen Transporter, загальний вантажний фургон малотонажний, 1.9 дизель, 2008 року випуску, білий, державний номерний знак [NUMBER] та показати відповідні документи (тех. паспорт та ін.). Проте, [PERSON] категорично відмовив, стверджуючи, що автомобіль належить тільки йому і показувати документи відмовляється. На підставі довідки від 10.01.2017 року № 91/124/46.1-2017, виданої Семенівським відділенням поліції Новгород-Сіверського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, вбачається, що Відповідач не виконує рішення суду стосовно розподілу між [PERSON] спірного автомобіля, одноосібно користується автомобілем, через що Позивач немає до нього доступу. Із наведеного вбачається, що спільне володіння і користування автомобілем марки Volkswagen Transporter, загальний вантажний фургон малотонажний, 1.9 дизель, 2008 року випуску, білий, державний номерний знак [NUMBER] є неможливим, а також не маючи можливості користуватися своєю власністю і не дійшовши згоди щодо мирного врегулювання порядку користування автомобілем марки Volkswagen Transporter, загальний вантажний фургон малотонажний, 1.9 дизель, 2008 року випуску, білий, державний номерний знак [NUMBER], Позивач звертається до суду за захистом своїх прав, виходячи з наступного. Відповідно вимогам ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Як передбачено ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Оскільки, транспортний засіб, зокрема, автомобіль марки Volkswagen Transporter, загальний вантажний фургон малотонажний, 1.9 дизель, 2008 року випуску, білий, державний номерний знак [NUMBER], поділити неможливо, він відноситься до неподільних речей відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України. Виходячи з аналізу змісту ст. 364 ЦК України та враховуючи наведені положення ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 358, 361, 364 ЦК України право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи. З урахуванням закріплених у п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі у справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Зазначена правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-2925цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Згідно ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Проте, відповідач користується автомобілем на власний розсуд і категорично відмовляє у наданні Позивачу у користування на деякий час спільний автомобіль. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Статтею 361 ЦК України передбачено право співвласника розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності, тобто співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Таким чином, правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси усіх її учасників. Співвласники мають право залежно від призначення майна встановити порядок володіння, користування ним або його частинами у натурі, визначити черговість та інші умови користування конкретною річчю. Виділ в натурі 1/2 частки автомобіля, яка належить [PERSON] М.1. є неможливим, скільки автомобіль є неподільною річчю. Відповідно до відомостей з сайту оголошень, взятих з мережі Інтернет, орієнтовна середня вартість аналогічного загального вантажного фургону малотонажний Volkswagen Transporter, 1.9 дизель становить 13 000 тис. дол. США (15000 + 11000 : 2 = 13000). Станом на 01.02.2017 року курс долара США до гривні становить 27,08 грн., тому вартість вищевказаного автомобіля становить 352 040 грн. Сума компенсації вартості 1/2 частки спільного майна становить 176 020 гривень. За таких обставин, оскільки вирішити в позасудовому порядку спір не вдається за можливе, позивач змушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення грошової компенсації 1/2 частки вартості автомобіля марки Volkswagen Transporter, загальний вантажний фургон малотонажний, 1.9 дизель, 2008 року випуску, білий, державний номерний знак [NUMBER] у розмірі 176 020 гривень. Проте, в разі задоволення в позову [PERSON] просить припинити її право спільної часткової власності на 1/2 частку вартості автомобіля марки Volkswagen Transporter, загальний вантажний фургон малотонажний, 1.9 дизель, 2008 року випуску, білий, державний номерний знак [NUMBER]. Позивач [PERSON] у судовому засіданні повністю підтримала свій позов, просила суд його задовольнити повністю, та дала пояснення, яке вказує на те, що, на її думку, позов може бути задоволений за обставин, викладених у ньому. Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні повністю підтримав позов просив суд його задовольнити повністю та дав пояснення, яке вказує на те, що, на його думку, позов може бути задоволений за обставин, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав повністю, просив суд повністю відмовити у його задоволенні та дав пояснення, яке вказує на те, що, на його думку, позов задоволенню не підлягає. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних обставин. За результатами розгляду цивільної справи за наявних наданих сторонами доказів, які досліджені у судовому засіданні, судом встановлено, що рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2016 року за позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] визнано право власності на 1/2 ідеальну частку (за кожним) автомобіля автомобіля марки Volkswagen Transporter, загальний вантажний фургон малотонажний, 1.9 дизель, 2008 року випуску, білий, державний номерний знак [NUMBER]. На даний час вказаним автомобілем знаходиться у відповідача [PERSON] В, який перешкоджає позивачу [PERSON] у користуванні автомобілем. У звязку з цим [PERSON] не має реальної можливості користуватися та розпоряджатися спірним автомобілем. На даний час право власності на вищезазначені автомобіль зареєстровано на імя відповідача [PERSON] Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи (а. с. 60-63) ринкова вартість спірного автомобіля становить 255415 (двісті пятдесят пять тисяч чотириста п'ятнадцять) гривень 61 копійка Відповідно до ч. 1 ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що кожен з співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як вбачається з матеріалів справи сторони не дійшли згоди щодо реалізації свого права спільної часткової власності на автомобіль та будинок. Виділення в натурі вказаного майна є неможливим. На думку суду переважне право на отримання матеріальної компенсації вартості часток у вищезазначеному майні має Позивач [PERSON], яка знаходиться у більш невигідному становищі щодо можливості реалізації свого права на користування та розпорядження своєю часткою у спільному майні. Автомобіль суд вважає за доцільне залишити у власності [PERSON], який на даний час зареєстрований як його власник. У відповідності до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Суд, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти, витрачені на оплату судового збору, в розмірі 1277 (одна тисяча двісті сімдесят сім) гривень 07 копійок відповідно до суми задоволених позовних вимог та компенсацію витрат, повязаних з проведенням судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 2970 (дві тисячі девятсот сімдесят) гривень 00 копійок, що підтверджується даними супровідного листа Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (а. с. 59). Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, спираючись на норми ст. ст. 79, 84, 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за потрібне частково стягнути з позивача на користь відповідача сплачену відповідачем суму витрат, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката, у розмірі 2260 (дві тисячі двісті шістдесят) гривень 00 копійок з наступних підстав. Позивачем [PERSON] у справі отримано правову допомогу адвоката [PERSON], що підтверджується квитанцією № 3322374 від 17 липня 2017 року (а. с. 73), а також довідкою-розрахунком від 17 липня 2017 року (а. с. 74), відповідно до даних яких позивачу [PERSON] була надана правова допомога у розмірі 5000 гривень за представництво її інтересів в судових засіданнях в суді першої інстанції. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про гранічний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. При обчисленні розміру витраченого часу адвокатом [PERSON] суд бере до уваги дані журналів судових засідань, згідно з яким сумарна кількість годин правової допомоги адвоката відповідачеві у судових засіданнях склала 3 (три) години 35 (тридцять пять) хвилин. Виходячи з цього вартість однієї години надання правової допомоги становить 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок. Вартість правової допомоги адвоката становить 2260 гривень (640 гривень : 3 години = 1920 гривень + 340 гривень (за 30 хвилин) = 2260 гривень).

Outcome: approved