Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 07.12.2011 він з відповідачем вперше зареєстрував шлюб. Спільних дітей від шлюбу немає. Взаємні відносини із відповідачкою поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання між ними припинено. Відновлювати шлюбні відносини не бажає. Збереження сім`ї є неможливим і не доцільним. Відповідачка відмовляється подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Шлюб між ним та відповідачкою розривається вперше. Просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. Ухвалою суду від 23.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач відзив до суду не надіслав. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить розірвати шлюб, оскільки примирення між ними є неможливе. Термін на примирення не потрібен. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Справу просить розглядати у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку (за зареєстрованим місцем проживання відповідача). Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Суд вважає, що оскільки, відповідно до ст. 12 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а ст. 223 ЦПК України дає право суду у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами. 02 вересня 2020 року, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо доказів для розгляду справи по суті та постановлення рішення, і вважає, що за даних обставин збереження сім`ї є неможливе і недоцільне, шлюб носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти позову до суду не надав, а також з урахуванням положень ч.1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому позов підлягає до задоволення повністю. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved