overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 05 березня 2015 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Теофіпольського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №17. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, з вини відповідача подальше сумісне життя і збереження сімї стало неможливими, у них різні погляди на життя, часто між ними виникають непорозуміння, сварки, взагалі відсутнє взаєморозуміння та повага, шлюбних відносин не підтримують, дитина залишилася проживати з відповідачем. Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, просив шлюб розірвати, оскільки вони з відповідачем не помирилися, розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в суд не з?явилася, подала заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Кирилюк» Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 05 березня 2015 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Теофіпольського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №17, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Ухвалою Теофіпольського райсуду від 28 лютого 2018 сторонам надано строк на примирення - один місяць, під час якого сторони не примирилися. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 05 вересня 2014 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Новоставецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області, актовий запис №5, від шлюбу дітей не мають. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, через різні характери, сумісне життя і збереження сімї стали неможливими, шлюбних відносин не підтримують, у нього зараз інша сімя. Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, просив строк на примирення не надавати, шлюб розірвати, розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, просила строк на примирення не надавати, шлюб розірвати, розгляд справи проводити за її відсутності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 09 листопада 2013 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теофіпольського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №65, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, часто виникають конфлікти, з вини відповідача сумісне життя і збереження сімї стали неможливими, в даний час спільно з відповідачем не проживають, шлюбних відносин не підтримують, примирення не можливе. Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, в судове засідання не зявивсь, подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, просив шлюб розірвати, строк на примирення не надавати, розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про визнання позову, просила шлюб розірвати, строк на примирення не надавати, оскільки примирення з позивачем не можливе, розгляд справи проводити за її відсутності, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Шпак». Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 09 листопада 2013 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теофіпольського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №65, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №141431. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-БВ №212067. Сторони примирення не бажають, ніяких подружніх відносин не підтримують. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 10 березня 2017 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Теофіпольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №17. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, примирення з відповідачем неможливе. Від шлюбу дітей не мають. Сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими, в даний час спільно з відповідачем не проживають, шлюбних відносин не підтримують. Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явивсь, подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, просив строк на примирення не надавати, шлюб розірвати, розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про визнання позовних вимог, просила шлюб розірвати, розгляд справи проводити за її відсутності. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 10 березня 2017 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Теофіпольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №17, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу дітей не мають. Сторони примирення не бажають, ніяких подружніх відносин не підтримують. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 10 листопада 1968 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, актовий запис №38, від шлюбу мають повнолітніх доньку [PERSON] та сина [PERSON]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. З вересня 2000 року постійно виникають конфлікти з вини відповідача, сумісне життя і збереження сімї стали неможливими, в даний час спільно з відповідачем не проживають, шлюбних відносин не підтримують. Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, в судове засідання не зявивсь, подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, просив строк на примирення не надавати, оскільки з 2015 року він разом із відповідачем не проживає, шлюб розірвати, розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, яке є в матеріалах справи, в судове засідання не зявилася, подала заяву, де зазначила, що позовні вимоги не визнає та вказує, що шлюб між нею та позивачем був укладений 09 листопада 1968 року, актовий запис №37. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що згідно запису акта про одруження , 10 листопада 1968 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, актовий запис №38, зазначене також підтверджується свідоцтвом про шлюб (видане повторно). Суд критично оцінює твердження відповідача про те, що шлюб зареєстровано 09.11.1968 року актовий запис №37, оскільки зазначене суперечить копії актового запису, наданого Ізяславським райвідділом державної реєстрації актів цивільного стану. У зв?язку з тим, що позивач не бажає примирення з відповідачем, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 12 листопада 1993 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Волицькою сільською радою Теофіпольського району Хмельницької області, актовий запис №4, від шлюбу мають доньку Тетяну, [INFO], сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON] [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, з вини відповідача, сумісне життя і збереження сімї стали неможливими, в даний час спільно з відповідачем не проживають, шлюбних відносин не підтримують, діти залишилися на його утриманні. Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, в судове засідання не зявивсь, подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, просив строк на примирення не надавати, оскільки останні чотири роки він разом із відповідачем не проживає, шлюб розірвати, розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про отримання судових повісток про розгляд справ призначених на 30.01.2018 та 20.02.2018, в суд не зявилася, причину неявки не повідомила, клопотань не подала. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 12 листопада 1993 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Волицькою сільською радою Теофіпольського району Хмельницької області, актовий запис №4, зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей та двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON] [INFO] (свідоцтва про народження дітей). Ухвалою Теофіпольського райсуду від 14 грудня 2017 сторонам надано строк на примирення - один місяць, станом на день розгляду справи сторони не примирилися, подружніх відносин не підтримують. Враховуючи, що відповідач не надала суду доказів, які б спростовували докази позивача, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 14 жовтня 1982 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Теофіпольського районного управління юстиції, актовий запис №42. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, примирення неможливе, шлюбних відносин не підтримують, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явивсь, подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, просив шлюб розірвати, розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про визнання позовних вимог, просила шлюб розірвати, розгляд справи проводити за її відсутності. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Суд вважає можливим розглядати справу у підготовчому засіданні по суті у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 14 жовтня 1982 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Теофіпольського районного управління юстиції, актовий запис №42, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Неповнолітніх дітей не мають. Сторони примирення не бажають, ніяких подружніх відносин не підтримують. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 14 серпня 2018 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Теофіпольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №53. Від шлюбу дітей не мають. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, з вини відповідача подальше сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, між ними часто виникають конфлікти на ґрунті побутового непорозуміння, шлюбні відносини фактично припинилися. Просить шлюб розірвати, оскільки примирення неможливе. Позивач, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, просив шлюб розірвати, строк на примирення не надавати, розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена відповідно до ст.128 ЦПК України, в суд не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, клопотань чи заяв не подала. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. \~ \~ \~ \~ Примушування\~\~жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~\~передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 14 серпня 2018 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Теофіпольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №53, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Враховуючи, що відповідач не надав суду доказів, які б спростовували докази позивача і свідчили про необхідність збереження шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 14 січня 2013 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Святецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області, актовий запис №2, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Одруження з відповідачем виявилося невдалим, постійно між ними виникають конфлікти та сварки. сумісне життя і збереження сімї стали неможливими, з відповідачем не проживають вже три роки, шлюбних відносин не підтримують. Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, просив строк на примирення не надавати, шлюб розірвати, розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, просила строк на примирення не надавати, шлюб розірвати, розгляд справи проводити за її відсутності. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Сивак». Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 14 січня 2013 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Святецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Ухвалою Теофіпольського райсуду від 01.11.2017 року сторонам надавався строк на примирення 1 місяць. Сторони примирення не бажають, ніяких подружніх відносин не підтримують. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved