Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Володимир-Волинського міського суду від 31.03.2014 року, з нього в користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] в розмірі 1/3 від доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.03.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що на сьогоднішній день визначена сума аліментів на утримання дитини є надто великою, оскільки 16.02.2019 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] та [INFO] у них народилася спільна дитина - [PERSON] , що призвело до зміни його сімейного та матеріального стану. Просить зменшити розмір аліментів та стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі по 1/5 частина від його доходу (заробітку) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач на судовий розгляд справи подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить проводити розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не подавала заяв про розгляд справи за її відсутності та не подавала клопотань про відкладення судового розгляду, а тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечив позивач. Враховуючи те, що в судове засіданні сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Із дослідженого судом рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 31.03.2014 року встановлено, що з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.03.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] підтверджується, що після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, [PERSON] 16.02.2019 р. уклав шлюб із [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Наведене свідчить про те, що після ухвалення рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, змінився сімейний та матеріальний стан, оскільки він має іншу сім`ю, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина від іншого шлюбу, що впливає на його можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Оскільки змінився сімейний та матеріальний стан позивача, тому суд приходить до висновку, що є правові підстави для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Задовольняючи позов частково та визначаючи розмір аліментів суд бере до уваги, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, тому приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Даний розмір аліментів жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини. Визначення аліментів у меншому розмірі не забезпечить звичайних потреб та достатній рівень життя дитини, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р.

Outcome: partial