Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 29 253 грн. 81 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 292 грн. 54 коп., посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.08.2010 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення зазначених умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором № б/н від 27.08.2010 року, належним чином не виконав, тому станом на 22.01.2015 року має заборгованість - 29 253 гривень 81 копійок, яка складається з наступного: - 17 302,66 грн. - заборгованість за кредитом; - 9 681, 92 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 400,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1 369,23 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судовому засідання пояснив, що він позовні вимоги визнає часткове а саме, лише тіло кредиту, та просив суду в інший частині позову ПАТ КБ «ПриватБанк», відмовити. Також пояснив, що він має не стабільний заробіток, та відчуває матеріальні труднощі. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, заслухавши пояснення відповідача, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.08.2010 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві, (а.с.12-35). При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на тий самий строк. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В порушення умов договору відповідач не належним чином виконував взяті на себе зобов'язання по сплаті кредиту та процентів за ним, у зв'язку з чим, кредитна заборгованість станом на 22.01.2015 року має заборгованість - 29 253 гривень 81 копійок, яка складається з наступного: - 17 302,66 грн. - заборгованість за кредитом; - 9 681, 92 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 400,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1 369,23 грн. - штраф (процентна складова), про що свідчить розрахунок заборгованості, (а.с.6-9) На час розгляду справи заборгованість відповідачем не погашена, також в судовому засіданні відповідач не обґрунтував та не довів суду, чому він вважає позовні вимоги позивача не обґрунтованим та безпідставними. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами Цивільного Кодексу. З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та законними, а тому вони підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 292 грн. 54 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом (а.с. 1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved