Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 1 127 110 грн. заборгованості за договором позики(розпискою), три відсотки річних - 69 664,66 грн., а всього: 1 196 774,66 грн. та 3 700 грн. судових витрат, мотивуючи тим, що згідно договору позики(розписки) від 04.09.2012 року відповідач позичив в нього грошові кошти в розмірі 50 000 дол.США, з кінцевим терміном повернення 31.03.2013 року. Однак, в порушення взятих на себе грошових зобов'язань відповідач борг у визначений договором строк не повернув. А тому, просив стягнути з відповідача заборгованості за договором позики(розпискою), три відсотки річних (згідно вимог ст. 625 ЦК України). Станом на 23.04.2015 року 50 000 дол. США згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України становить 1 127 110 грн., а 3% річних від суми боргу 69 664,66 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, посилається на твердження свого довірителя, що останній розписку не писав. Відповідач в судові засідання 04.11.2015 р., 11.12.2015 р., 11.02.2016 р., 15.02.2016 р., 22.02.2016 р. жодного разу не зявився, надані ним попередньо клопотання про відкладення судових засідань не підтверджені жодним доказом, щодо поважності не прибуття (а.с. 74, 79). Свідки [PERSON] - адвокат та [PERSON] - експерт в судовому засіданні повідомили, що у 2012 році в кінці літа на початку осені до них у офіс, який знаходиться по вул. Чорновола 99 в м.Івано-Франківську звернулись [PERSON] та [PERSON] з проханням допомогти їм надати юридичну допомогу у складанні розписки з дотриманням форми та змісту. Спочатку сторони у одній із кімнат поспілкувались, здійснили передачу грошей у розмірі 50 000 дол. США. та у їхній присутності [PERSON] власноручно написав розписку про отримання ним коштів у розмірі 50 000 дол. США на строк до 2013 року, про що свідки засвідчили соїми підписами. Беручи до уваги пояснення представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики(розписки), внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором позики. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 04.09.2012 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики(розписка). Відповідно до вказаного договору позики(розписки) відповідач отримав у позивача грошові кошти в розмірі 50 000 дол.США грн., з кінцевим терміном повернення 31.03.2013 року (а.с.5). За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку розписки позичальника. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом в судовому засідання встановлено, що відповідач [PERSON] на даний час свого обовязку щодо повернення коштів згідно розписки від 04.09.2012 року не виконав. Зазначена обставина нічим не спростована. За змістом ч.1 ст. 1050 Цивільного Кодексу України якщо боржник, який своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В позовній заяві позивач просить окрім стягнення суми боргу про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми боргу. Позивачем проведено розрахунок заборгованості відповідача, яка становить 50 000 дол. США, що станом на 23.04.2015 року згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України становить 1 127 110 грн. а також три відсотки річних від вказаної суми 69 664,66 грн. Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики(розпискою) та доводи позивача, представником відповідача чи відповідачем суду не представлено. Крім того, представником відповідача 15.02.2016 р. було усно заявлено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, надання часу для підготовки письмового клопотання та зобовязався, що його довіритель обовязково зявиться в судове засідання для дачі суду зразків своїх підписів та надасть зразки підписів за період 2012 року коли було надано розписку. Проте, 22.02.2016 р. представник відповідача повторно заявляючи клопотання про призначення почеркознавчої експертизи на вирішення якої поставив питання, які стосувалися іншої експертизи, не долучив жодного документу відповідача за період 2012 року, коли була складена розписка, не забезпечив явку відповідача для відібрання зразків підписів необхідних для проведення почеркознавчої експертизи, пославшись на його зайнятість. Щодо заперечення представником відповідача позовних вимог так як відповідач розписки не писав та заявалення у звязку з цим клопотання про призначення почерковзнавчої експертизи, то суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку. Беручи до уваги те, що матеріали даної справи надійшли до суду ще 27.04.2015 р., за увесь період перебування даної справи в суді відповідач жодного разу не зявився в судові засідання, хоча повідомлявся як рекомендованими листами так і оголошенням у пресі, заперечуючи позовні вимоги через свого представника жодним чином не спростував їх, не подав жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. В судовому засіданні були допитанні під присягою та попередженні про кримінальну відповідальність свідки [PERSON] -адвокат та [PERSON] - експерт, які стверджують, що до них як до юристів звернулись позивач і відповідач та у їхній присутності [PERSON] власноручно написав розписку [PERSON] про позику грошей у розмірі 50 000 дол.США. про що нижче поставили свої підписи. А тому, суд вважає дане клопотання безпідставним та розцінює дії відповідача щодо заявлення вказаного клопотання як затягування розгляду справи. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На час звернення до суду з позовом 27.04.2015 року максимальний розмір судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становив не більше трьох розмірів мінімальної заробітної плати (3654 грн.). Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 3654 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 625, 1046, 1049, 1050 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 157 ЦПК України,

Outcome: approved