Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач [PERSON], проживає і є власником квартири [ADDRESS]. Отримує послуги, які надаються позивачем на підставі укладеного між сторонами спору договору № 496 про надання комунальних послуг з утримання квартири в будинку та прибудинкової території у житловому комплексі за адресою: [ADDRESS] від 23 вересня 2008 року. Відповідач постійно отримує послуги з надання житлово-комунальних послуг, однак оплату таких не здійснює у зв'язку з чим загальна заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01 лютого 2009 року по 31 грудня 2015 року складає 38447 гривень 69 копійок. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь вказану суму боргу. В судове засідання представник позивача надав суду клопотання про слухання справи у його відсутність. Просив суд позов задовольнити та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення судової повістки за адресою місця проживання та місцезнаходження відповідачів, зареєстровані у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилали. Про причину неявки не повідомляли. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Між ТОВ «ЕО «Голосіїво» та [PERSON] було укладено договір № 496 про надання комунальних послуг з утримання квартири в будинку та прибудинкової території у житловому комплексі за адресою: [ADDRESS] від 23 вересня 2008 року. З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримує житлово-комунальні послуги у повному обсязі, однак не сплачує за надані послуги, що призвело до виникнення у нього заборгованості. Згідно розрахунку, наданого позивачем, загальна заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01 лютого 2009 року по 31 грудня 2015 року складає 38447 гривень 69 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 10, ст. 13 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та п. 7 Правил користування житловим приміщенням, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року за № 572, власники приватизованих квартир зобов'язані сплачувати плату за утримання будинків та прибудинкової території у тому ж самому порядку, що і квартплату. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Суд, оцінюючи зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а отже, оскільки відповідач не відмовлявся від отримання житлово-комунальних послуг і ТОВ «ЕО «Голосіїво» такі надавало, споживали послуги у вказаний період, то з нього (відповідача) відповідно, підлягає до стягнення сума заборгованості по квартплаті та комунальних послугах у розмірі 38447 гривень 69 копійок. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити в за правилами ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1378 гривень.

Outcome: approved