Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення коштів обґрунтувавши його тим, що 13.08.2014 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит», від імені якого діяло відділення № 38 у м. Кіровограді було укладено договір заява № 300131/97676/5-14 про банківський вклад (депозит) «Пенсійний» в іноземній валюті, внаслідок чого він передав відповідачу на вкладний рахунок [NUMBER] грошові кошти у сумі 4 100, 00 доларів США, під 11,60% річних, на умовах Договору та Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та кредит». Протягом дії Договору-1 позивачем було внесено відповідачу на вказаний вкладний рахунок кошти у розмірі 10 632,43 доларів США. Строк дії вказаного договору визначався до 13.01.2015 року. 13.01.2015 року, у звязку із закінченням строку дії депозиту, кошти з депозитного рахунку у сумі 10 632,43 долари США були перераховані на рахунок [NUMBER] (на вимогу), з яких частину позивач отримав, а 2 964,79 доларів США відповідачем не повернуті. Крім того, 13 січня 2015 року між позивачем та відповідачем укладено Договір заява № 300131/156138/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в доларах США, згідно з яким позивач передав відповідачу на вкладний рахунок [NUMBER] кошти у сумі 5 000, 00 доларів США на умовах Договору. За зверненням позивача щодо дострокового повернення внесених коштів, відповідач кошти не повернув. Вважаючи порушеним майновий інтерес і право клієнта банку, позивач з даним позовом звернувся до суду та просить стягнути з відповідача залишок не повернутих коштів, відсотки за користування коштами, у тому числі за прострочений період їх повернення. Позивач до суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити, надав згоду на заочний розгляд справи та справу просив розглянути без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, письмових заперечень на позов та заяву про розгляд справи без його участі до суду не надав. З урахуванням викладених обставин, відповідно до ст. 158, 169, 224 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних матеріалів та доказів, заочно. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.08.2014 року між сторонами було укладено договір заява № 300131/97676/5-14 про банківський вклад (депозит) «Пенсійний», на 5 міс. в іноземній валюті, відповідно до якого позивач передав відповідачу на вкладний рахунок [NUMBER] грошові кошти у сумі 4 100, 00 доларів США, під 11,60% річних, строком до 13.01.2015 року на умовах Договору та Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та кредит». Згідно з випискою по особовому рахунку за період з 13.01.2015 року по 16.03.2015 року, вихідний залишок коштів на рахунку № [NUMBER] склав 2 964,79 доларів США, про що також свідчить довідка, видана відповідачем 31.03.2015 року, б/н. У відповідності до укладеного між сторонами 13 січня 2015 року Договору заяви № 300131/156138/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в доларах США, позивач передав відповідачу на вкладний рахунок [NUMBER] кошти у сумі 5 000, 00 доларів США на умовах Договору. Згідно з випискою по особовому рахунку за період з 16.03.2015 року по 16.03.2015 року, вихідний залишок коштів на рахунку [NUMBER] склав 5 015,93 долари США, про що також свідчить довідка, видана відповідачем 31.03.2015 року, б/н. 16.03. та 07.04. позивач звертався письмово з вимогами до відповідача про повернення сум вкладів, проте відповідачем не вжито будь яких заходів по поверненню позивачу коштів. За час користування коштами Вкладу, протягом строку, визначеного п. 1 вказаного Договору банк нараховує і виплачує Вкладникові проценти за ставкою 11,60% річних, які зараховуються Банком на відкритий у Банку рахунок (п.2 Договору). Після закінчення строку, визначеного у п.1 Договору заяви, вклад повертається Вкладнику в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.1. Основних умов (п.6 Договору). Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3)сплата неустойки; 4)відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.. 611 ЦК України). У відповідності до ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобовязання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки сторонами при укладені вказаних вище договорів були визначені розміри процентних ставок за користування коштами, а відтак відповідач за прострочені дні виплати коштів та безпідставного користування коштами позивача, повинен додатково сплатити позивачу проценти виходячи з обумовлених розмірів процентів в договорах. Тобто, відповідач повинен повернути на користь позивача 7 980,72 долари США боргу по вкладу, 124, 37 доларів США, проценти за користування коштами позивача понад строк дії договору, згідно з договом заявою № 300131/97676/5-14 про банківський вклад (депозит) «Пенсійний», а також 61,02 доларів США, згідно з Договором заявою № 300131/156138/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» . В іншій частині позов задоволенню не підлягає. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. Враховуючи викладене та

Outcome: partial