Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача, який в подальшому уточнив, про визначення за померлою [PERSON] 1/3 частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] (яка померла і спадщина вже переоформлена), [PERSON] та [PERSON]. [INFO] померла сестра бабусі позивача [PERSON], якою 21.08.2003р. був складений заповіт, відповідно до якого все майно після її смерті мало перейти [PERSON]. При зверненні в нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у видачі такого у зв'язку з тим, що квартира [ADDRESS] належала спадкодавцю на праві спільної сумісної власності та частка останньої не визначена. Оскільки відповідач відмовляється добровільно підписати договір про визначення часток у праві спільної сумісної власності на вищевказане майно, позивач не в змозі оформити належну йому спадщину, тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили. Відповідач пояснив, що до смерті [PERSON] здійснював догляд за нею, тому вважає, що частка останньої має належати йому, а не позивачу. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оглянувши копію спадкової справи №147/2015 до майна померлої [INFO] [PERSON], оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.ц.с.6). На випадок своєї смерті [PERSON] 21.08.2003 року склала заповіт, яким усе своє майно заповіла [PERSON] (а.ц.с.31). Судом встановлено, що позивач звернувся до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак постановою державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори від 27.11.2015 року (а.ц.с.42), [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири [ADDRESS], що належала [PERSON], яка померла [INFO], оскільки частка останньої у праві спільної сумісної власності на вказане майно не визначена. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 16.06.1994р. (а.ц.с.4), таким посвідчено, що вказана квартира належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частиною 2 ст.370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи вищенаведене та виходячи з презумпції рівності часток кожного із співвласників, оскільки інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду, суд приходить до висновку, що на час смерті [PERSON] частки всіх співвласників були рівними, а тому позовні вимоги слід задовольнити та визначити за [PERSON], яка померла [INFO], 1/3 ідеальну частку у спільній сумісні власності на квартиру [ADDRESS]. При цьому, судом не беруться до уваги посилання позивача на ту обставину, що останній здійснював догляд за покійною [PERSON], тому саме йому має належати її частка на вищевказану квартиру, оскільки предметом спору є не поділ спадкового майна, а лише визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності.

Outcome: approved