Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності [PERSON]. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно договору про надання споживчого кредиту №11245240000 від 02.11.2007 року [PERSON] отримала в АКІБ Укрсиббанк, назву якого змінено на ПАТ Укрсиббанк грошові кошти в сумі 64 000,00 доларів США терміном погашення до 01.11.2017 року або достроково зі сплатою процентів за користування кредитом та зобов'язалася виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 16.04.2014 року за [PERSON] наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 113 365,13 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 1 402 852,18 грн. Умовами договору встановлено, що наслідком порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Кредитний договір забезпечений іпотекою. Положеннями договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань, а також в інших випадках, передбачених цим договором, задовольнити забезпечену вимогу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 08.12.2011 року ПАТ Укрсиббанк відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі за вказаним кредитним договором ПАТ Дельта Банк. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, суду повідомив, що первісний кредитор АТ Укрсиббанк у січні 2009 року звернувся до [PERSON] з вимогою від 12.01.2009 року №137-41/31 в якій ставить питання повернення усієї наявної заборгованості по кредитному договороу на 32 календарний день рахуючи з дати одержання позичальником даного повідомлення про дострокове повернення кредиту. Беручи до уваги умови кредитного договору в кінці лютого 2009 року для позичальника настав строк повного виконання своїх зобовязань по кредитному договору. Оскільки, позивач звернувся до суду тільки в травні 2014 року, то він пропустив строк позовної давності визначений у три роки. А тому, просив в задоволенні позову відмовити на підставі 267 ЦК України. Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, забезпеченого іпотекою, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 02.11.2007 року між АКІБ Укрсиббанк, (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство Укрсиббанк) та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11245240000, за яким банк надав, а позичальник отримала кредит в сумі 64 000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 323 200,00 грн. та зобов'язалася погасити кредит до 01.11.2017 року. Умовами п. 1.3.1. договору передбачено, що за користування кредтними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,9% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору (а.с.7-16). 08.12.2011 року ПАТ Укрсиббанк відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договрами, у тому числі за вказаним кредитним договором ПАТ Дельта Банк, що підтверджується випискою з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року та актом прийому передачі документації(а.с. 33-35). Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, [PERSON] систематично порушувала строки та розмір погашення кредиту і сплати процентів, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11245240000 від 02.11.2007 року (а.с. 17). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В силу дії ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Згідно п.п. 6.1.2. договору про надання споживчого кредиту банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з п.1.2.2. Цього договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому термін повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення (а.с.10). За змістом ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідком порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Позивачем станом на 16.04.2014 року проведено розрахунок заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11245240000 від 02.11.2007 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості [PERSON] перед банком за кредитними зобов'язаннями в розмірі 113 265,13 доларів США, в тому числі: заборгованість за кредитом в розмірі 59 199,78 доларів США, заборгованість по відсотках за користування кредитом в розмірі 45 065,35 доларів США, що становить 1 402 852,18 грн. (а.с.17). Будь-яких доказів на спростування доводів позивача [PERSON] не надано суду. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. В забезпечення виконання даного кредитного договору від 02.11.2007 року між позивачем та відповідачем 02.11.2007 року укладено договір іпотеки №б/н, згідно п. 1.1. якого іпотекодавець передала в повторну іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, а саме 4-кімнатну квартиру №21 з гаражем та коморою, що знаходиться за адресою: м.Івано-Франківськ, вул. Української Дивізії, 29, яка на підставі Договору купівлі-продажу квартири посвідченого 29.06.2006 року приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО [PERSON] по реєстру №Д670 належить іпотекодавцю [PERSON] Згідно п. 1.2. договору іпотеки погоджувальна вартість предмету іпотеки становить 1 003 586,50 грн. (а.с.18-21). Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Однак, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, сторона у спорі може зробити заяву про застосування позовної давності, що і зроблено відповідачем [PERSON] у даній справі. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується зокрема, до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як вбачається із матеріалів справи між АКІБ Укрсиббанк, (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство Укрсиббанк) та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту, отже до вказаного договору застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки, зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Офіційне тлумачення статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» надано також і в Рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011(справа про захист прав споживачів кредитних послуг). Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Пунктами 1.2.2., 1.3.3. договору про надання споживчого кредиту передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до договору. Нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом факт/360 відповідно до вимог чинного законодавства. (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що АКІБ УкрСиббанк в 2009 році звертався до Івано-Франківського міського суду з позовною заявою про стягнення боргу за кредитним договором №11204600000 від 28.08.2007 року, №11244219000 від 31.10.2007 року, №11245240000 від 02.11.2007 року, яка ухвалою суду від 30.10.2012 року залишена без розгляду (а.с.126-131). Із вказаної позовної заяви вбачається, що станом на 20.07.2009 року сума боргу перед АКІБ УкрСиббанк за кредитними договорами №11204600000 від 28.08.2007 року, №11244219000 від 31.10.2007 року, №11245240000 від 02.11.2007 року становить 1 756 672, 31 грн. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що відповідачем з 2009 року жодних коштів на погашення вказаної заборгованості оплачено не було та дане твердження не спростовано представником позивача. Відповідно до ч.1 ст. 265 ЦК України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності, отже, 03.08.2009 року (день подання позову до суду) є днем початку перебігу трирічного строку позовної давності, який закінчився 03.08.2012 року. Позивач звернувся до суду з позовом 20.05.2014 року, тобто, ним пропущено строк позовної давності. Оскільки, зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). В судовому засіданні представник позивача клопотання про поновлення строку позовної давності суду не заявляв. Посилання представника позивача, що сторони в п.1.2.2 договору про надання споживчого кредиту погодили строк дії договору до 01.11.2017 року, а тому строк позовної давності не пропущено не заслуговує на увагу, оскільки, в законодавстві визначаються різні поняття як строк дії договору так і строк (термін) виконання зобовязання. Сторони при укладенні договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобовязань зі щомісячними погашеннями платежів. Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями (а.с.13-15). Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Оскільки, умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його виконання. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в позові Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності слід відмовити у звязку із пропуском строку позовної давності. На підставі викладеного, відповідно до ст. 47 Конституції України, ст.ст. 254, 256, 258, 261, 267, 526, 527, 530, 546, 548, 589, 590, 610, 611, 612, 1050, 1054, 16, 20 Цивільного Кодексу України, Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про захист прав споживачів», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України,

Outcome: dismissed