Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом, де зазначив, що 02.06.2004 року на підставі рішення 19 сесії Житомирської міської ради № 372 відповідачу [PERSON] передано у власність 0,0428 га. земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] Згідно рішення на ім»я відповідача видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Позивач зауважує, що він є співвласником житлового будинку за вказаною адресою, водночас, в порушення вимог ст. 59 Закону України «Про землеустрій» погодження меж земельної ділянки не відбувалось. Оскільки розмір земельної ділянки, який наданий відповідачу [PERSON] - 0,0428 га., не відповідає принципу пропорційності щодо належної співвласнику частки в будинку, є більшим, позивач просить визнати недійсним рішення 19 сесії Житомирської міської ради № 372 від 02.06.2004 року про надання у власність [PERSON] земельної ділянки, площею 0,0428 га., яка розташована в [ADDRESS] визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, виданий 27.09.2004 року на ім»я [PERSON] на підставі рішення 19 сесії Житомирської міської ради № 372 від 02.06.2004 року. Також позивач вказує на ту обставину, що 14.06.2005 року відповідач [PERSON] подарувала [PERSON] ? частину вищезазначеного будинку та земельну ділянку, площею 428 кв.м. На підставі даного договору 17.11.2005 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку. Посилаючись на послідовність вимог, позивач просить визнати недійсним договір дарування від 14.06.2005 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], в частині дарування земельної ділянки, визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, виданий 17.11.2005 року на ім»я [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з вищевикладених підстав. Відповідач [PERSON] позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, вказала на те, що будь-які порушення прав позивача відсутні. Представник відповідача позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. При цьому зазначила, що позивачем порушено строк позовної давності, визначений Законом для звернення до суду за захистом порушених або невизнаних прав. Інші учасники в судове засідання не з»явились, про час розгляду справи повідомлялись належним чином. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд встановив. Відповідач [PERSON] являлась співвласником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] до 2005 року: на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 30.07.2001 року в розмірі ? частки нерухомого майна, згідно свідоцтва про право на спадщину від 09.07.2003 року в розмірі ? частини будинку. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11.07.2005 року визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане на ім»я [PERSON] Рішенням суду за [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину будинку за адресою: [ADDRESS] за кожним. Судом встановлено, що 02.06.2004 року на підставі рішення 19 сесії Житомирської міської ради № 372 відповідачу [PERSON] передано у власність 0,0428 га. земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] Загальний розмір земельної ділянки становить 0,0571 га. Згідно рішення 27.09.2004 року [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЖТ № 113073, зареєстрований за № 010420900087. В подальшому, 14.06.2005 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування, відповідно до якого дарувальник [PERSON] передала у власність [PERSON] ? частини житлового будинку [ADDRESS] На підставі договору дарування на ім»я [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 427246, зареєстрований за № 010520901139. Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Приймаючи до уваги розмір земельної ділянки, який був переданий у власність відповідачу [PERSON] відповідно до рішення 19 сесії Житомирської міської ради № 372 від 02.06.2004 року, суд приходить до висновку про порушення принципу пропорційності визначення частки земельної ділянки між співвласниками житлового будинку. Як зазначалось вище, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11.07.2005 року визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане на ім»я [PERSON], визнано за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності в порядку спадкування. Згідно з ч.3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. 59 Закону України «Про землеустрій» врахування приватних інтересів при здійсненні землеустрою на місцевому рівні полягає у забезпеченні фізичним та юридичним особам рівних можливостей набуття у власність або користування, у тому числі на умовах оренди, земельних ділянок і в захисті їхніх прав на землю. З дослідженої в судовому засіданні відповіді Управління держкомзему у м. Житомирі Житомирської області від 24.12.2010 року, направленої на ім»я прокурора м. Житомира, вбачається, що вивченням технічної документації із землеустрою встановлено порушення вимог щодо складу технічної документації із землеустрою, передбачених п.1.16, 1.17 інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі; угода про порядок користування земельної ділянки не підписана співвласниками житлового будинку [ADDRESS] Згідно зі ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. За положеннями ст. 152 ЗК України способом захисту порушеного право є, в тому числі: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність визнання недійсним рішення 19 сесії Житомирської міської ради № 372 від 02.06.2004 року про надання у власність [PERSON] земельної ділянки, площею 0,0428 га., яка розташована в [ADDRESS] а також державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЖТ № 113073, виданий 27.09.2004 року на ім»я [PERSON] на підставі зазначеного рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. У відповідності до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Приймаючи до уваги, що положеннями даної норми визначено безоплатна передача у власність, дарувальник повинен бути наділений таким правом, тобто бути власником майна. Оскільки відповідач [PERSON] здійснила відчуження частини земельної ділянки, яка не відповідає пропорційності до часток в житловому будинку, тобто без достатньої підстави використала права як власника земельної ділянки, укладений договір дарування від 14.06.2005 року підлягає визнання недійсним в частині дарування земельної ділянки. Вимога про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА № 427246, виданий 17.11.2005 року на ім»я [PERSON], підлягає до задоволення як така, що є взаємопов»язаною із попередньою. З приводу зауважень представника відповідача про пропущення строків позовної давності, суд звертає увагу, що позивач неодноразово звертався до судів з метою захисту порушених прав, пов»язаних із позбавленням володіння та користування спірної земельною ділянкою. За таких обставин, строк позовної давності слід вважати таким, що переривався.

Outcome: approved