Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості, покликаючись на те, що між ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №846.70002 від 28.08.2008 року про надання кредиту в розмірі 47986,23 грн. терміном до 28.08.2013 року для придбання транспортного засобу зі сплатою річної змінюваної процентної ставки, яка визначається відповідно до умов Кредитного договору, а станом на дату укладення кредитного договору становила 0% річних. З метою забезпечення виконання основного зобовязання між позивачем та [PERSON] 12.01.2015 року укладено договір поруки, за яким поручитель відповідає за зобовязання позичальника в сумі 50 грн. Стверджує, що відповідач належним чином не виконав зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим, просить суд стягнути солідарно з [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) та [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 50 (пятдесят) грн. Стягнути з [PERSON] на корить ПАТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 26840,79 грн., яка включає в себе: 15527,18 грн. прострочений борг (за вирахуванням солідарного зобовязання в сумі 50 грн.); 11170,04 грн. прострочені проценти; 93,57 грн. строкові проценти; 50 грн. віндикаційні витрати. Стягнути солідарно з відповідачів суму сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позову. Просить позов задовольнити в повному обсязі (а.с.38). Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судове засідання не зявився, подавши заяви про проведення розгляду справи без його участі (а.с. 39). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгулу справи. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін, від яких надійшли відповідні заяви, на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.08.2008 року між публічним акціонерним товариством «Плюс Банк» правонаступником якого є позивач, як кредитодавцем, та відповідачем [PERSON], як позичальником, укладено кредитний договір №846.70002 про надання кредиту в розмірі 47986,23 грн. терміном до 28.08.2013 року для придбання транспортного засобу зі сплатою річної змінюваної процентної ставки, яка визначається відповідно до умов Кредитного договору, а станом на дату укладення кредитного договору становила 0% річних (а.с.12-13). Пунктами 5.1, 5.2 Кредитного договору передбачено, що Банк має право на одержання від Позичальника, а Позичальник зобовязаний сплачувати Банку процентні платежі (проценти та плату за кредитне обслуговування) від суми кредиту, а також інші платежі (комісії), повязані з користування кредитом та обслуговуванням Позичальника за цим Договором, у розмірах, порядку та в строки (терміни), передбачені цим Договором. Позичальник у порядку та строки передбачені цим Договором, сплачує Банку проценти в розмірі 18%. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між позивачем, як кредитором, та відповідачем [PERSON], як поручителем, 12.1.2015 року укладено договір поруки (а.с.28), за яким поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Боржником всіх зобовязань в сумі 50 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за кредитним договором №846.7002 від 28.08.2008 року, за яким станом на 10.07.2015 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість в розмірі 26840,79 грн., яка включає в себе: 15527,18 грн. прострочений борг (за вирахуванням солідарного зобовязання в сумі 50 грн.); 11170,04 грн. прострочені проценти; 93,57 грн. строкові проценти; 50 грн. віндикаційні витрати (а.с.4). Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості слід задовольнити, оскільки відповідач [PERSON] належним чином не виконав зобовязання за кредитним договором №846.70002 від 28.08.2008 року, забезпечене порукою, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість перед позивачем, що стверджується представленими суду письмовими доказами, що зумовлює солідарну відповідальність відповідача-поручителя.

Outcome: approved