Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу. Мотивував свої вимоги тим, що шлюб між ним та відповідачем був зареєстрований 02 листопада 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2007 року листопада місяця 02 числа зроблено відповідний актовий запис за № 1671. Сімейні стосунки у шлюбі не склались. На протязі двох років не ведеться спільне господарство, мають окремий бюджет, шлюб носить формальний характер. Просить суд ухвалити рішення, яким шлюб укладений між ними розірвати, оскільки вважає, що збереження такого не можливе та суперечить їх інтересам. Позивач надіслав до суду клопотання про слухання справи у його відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягав та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час слухання справи повідомлявся судом належним чином, надіславши до суду заяву про надання строку на примирення. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 листопада 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2007 року листопад місяця 02 числа зроблено відповідний актовий запис за № 1671 (а.с. 5). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як зазначає позивач в своїй позовній заяві на протязі двох років сімейне життя між ними поступово погіршилося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, а тому в подальшому збереження шлюбних відносин немає будь-якого сенсу. В судовому засіданні встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з 2012 року. Підстав для надання строку для примирення сторін суд не вбачає. За таких обставин, відповідно до ст. 111-112 СК України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, вважає за доцільне не надавати сторонам строк для примирення і на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також, на підставі ст.ст. 84, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved