Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про звернення стягнення на заставне майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 27.11.2012 між ПАТ «Західінкомбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2711/12-206, відповідно до якого позичальник отримав кредит в розмірі 700 000 грн. для рефінансування кредитної заборгованості [PERSON] по кредитному договору № 1306/05-612 від 13.05.2005. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 27.11.2012 між банком та відповідачем [PERSON] 27.11.2012 було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №4290. За умовами вищевказаного договору, в заставу банку було передано: -Вантажний автомобіль марки MAN, моделі 18.463 FLT, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 2001, колір зелений, обєм двигуна 12816 куб.см., шасі № WMAH05ZZZ1G149088, що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ АСС 006967, виданого 11 листопада 2006 року РЕГ Луцького МРВ ДАІ УМВС України у Волинській області; -Вантажний сідловий тягач марки Volvo, моделі FH 12, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 1998, колір білий, обєм двигуна 11967 куб.см. D, шасі № YV2A4B3A0WB198347, що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ ВНС №473813, виданого 10 червня 2005 року Луцьким МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України; -Вантажний сідловий тягач марки Volvo, моделі FH 12-42Т, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 1998, колір червоний, обєм двигуна 11967 куб.см. D, шасі № YV2A4B3A4WB207194, що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ ЯНВ №348307, виданого 23 липня 2005 року Луцьким МРЕВ; -Напівпричіп бортовий марки KRONE, моделі SDP 27, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 1997, колір червоний, повна маса 32500 кг, шасі № WKESDP27000V04047, що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ ВНС №473843, виданого 10 червня 2005 року Луцьким МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України. 07.02.2017 після укладення ряду договорів про відступлення прав вимог, ТОВ «А.В.Л.» набуло право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення укладеними з [PERSON], [PERSON] Оскільки позичальник [PERSON] свої зобовязання по кредитному договору не виконав, заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.12.2013 з боржника та поручителя солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором. Рішення суду набрало законної сили. 06.09.2015 позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцем після смерті позичальника є його дружина [PERSON]І, яка прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно. [PERSON] було направлено письмове повідомлення про заміну кредитора та вимогу про повернення кредитних коштів. Однак, на даний час вимога ТОВ «А.В.Л.» залишена без виконання. А тому, просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2711/12-206 від 27.11.2012, звернути стягнення на предмет застави відповідно до укладеного 27.11.2012 договору застави між Публічним акціонерним товариством «Західінкомбанк» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.») та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №4290. Окрім того, просить вилучити у відповідача предмет застави та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за її відсутності відповідач не подавала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 27.11.2012 між ПАТ «Західінкомбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2711/12-206, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 700 000 грн. для рефінансування кредитної заборгованості [PERSON] по кредитному договору № 1306/05-612 від 13.05.2005. Термін користування кредитними коштами встановлювався до 27 листопада 2018 року, включно, а в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником, тобто [PERSON], будь-якої з умов даного договору - до першої письмової вимоги кредитора, тобто ПАТ «Західінкомбанку» (а.с. 41-46). Виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором забезпечено договором поруки від 27.11.2012 (а.с. 47,48) та договором застави від 27.11.2012 (а.с. 49-55). Відповідно до п. 1.1 договору застави від 27.11.2012 посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №4290, [PERSON], як заставодавець, передає рухоме майно, визначене умовами договору, в заставу ПАТ «Західінкомбанк» для забезпечення зобовязань позичальника ([PERSON]) за кредитним договором № 2711/12-206 від 27.11.2012 та додатковими договорами до нього. У разі невиконання зобовязань, забезпечених заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави (а.с. 49-55). Предметами застави відповідно до вказаного договору є: -Вантажний автомобіль марки MAN, моделі 18.463 FLT, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 2001, колір зелений, обєм двигуна 12816 куб.см., шасі № WMAH05ZZZ1G149088, що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ АСС 006967, виданого 11 листопада 2006 року РЕГ Луцького МРВ ДАІ УМВС України у Волинській області; -Вантажний сідловий тягач марки Volvo, моделі FH 12, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 1998, колір білий, обєм двигуна 11967 куб.см. D, шасі № YV2A4B3A0WB198347, що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ ВНС №473813, виданого 10 червня 2005 року Луцьким МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України; -Вантажний сідловий тягач марки Volvo, моделі FH 12-42Т, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 1998, колір червоний, обєм двигуна 11967 куб.см. D, шасі № YV2A4B3A4WB207194, що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ ЯНВ №348307, виданого 23 липня 2005 року Луцьким МРЕВ; -Напівпричіп бортовий марки KRONE, моделі SDP 27, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 1997, колір червоний, повна маса 32500 кг, шасі № WKESDP27000V04047, що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ ВНС №473843, виданого 10 червня 2005 року Луцьким МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України. Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.12.2013 (а.с. 59-63) встановлено, що позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобовязання, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором. Рішенням суду стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON], як поручителя в користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованість за кредитним договором №2711/12-206 від 27.11.2013 в розмірі 952 884,22 грн. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ряду укладених договорів про відступлення прав вимоги від 07.02.2017 (а.с. 22-40), ТзОВ «А.В.Л.» як новий кредитор отримав в повному обсязі належні первісному кредитору права іпотекодержателя та заставодержателя в зобовязаннях, що виникли за договором іпотеки, договором про задоволення вимог іпотекодержателя та договором застави, які укладені в якості забезпечення виконання боржниками зобовязань перед первісним кредитором за кредитним договором № 2711/12-206 від 27.11.2012. Тобто, право вимоги за кредитним та договорами забезпечення на даний час належить ТзОВ «А.В.Л.». Положеннями ч. 1\~статі 546 Цивільного кодексу України\~установлено, що виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, також за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 5.2., у разі порушення заставодавцем умов, встановлених даним договором та/або у разі порушення будь-якої з умов кредитного договору та додаткових до нього договорів, заставодержатель має право вимагати достроково виконання зобовязання, передбаченого кредитним договором та додатковими до нього договорами, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет застави. Відповідно до ч.1 статті 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що боржником належним чином не виконувались взяті на себе зобов'язання і станом на 01.03.2017 заборгованість становить 1\~353\~911,68 грн., що складається з суми основного боргу за кредитом 690\~277,78 грн., суми прострочених процентів 248\~904,06 грн., штрафу в розмірі 30% від простроченої суми кредиту 207\~083,33 грн., штрафу в розмірі 30% прострочення сплати процентів 74\~671,23 грн., пені 59\~798,87 грн., комісії 3\~000 грн., 3% річних від суми основного боргу 49\~813,47 грн., 3% річних від суми прострочених процентів 20\~362,94 грн. (а.с. 58). Заборгованість в розмірі 952,884,22 грн. присуджено до стягнення на підставі рішення суду від 03.12.2013 (а.с. 59-62). [PERSON], як заставодавцю була скерована вимога про усунення порушення від 10.03.2017 (а.с. 71-74), однак вимога була залишена відповідачем поза увагою та виконана не була. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Відповідно до вимог п. 5.5 договору застави звернення стягнення на предмет застави проводиться на вибір заставодержателя за рішенням суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з умовами, передбаченими розділом 6 договору (Позасудове врегулювання). Заставодержателем обрано спосіб звернення стягнення на заставне майно за рішенням суду. На підставі викладеного, суд приходиться до висновку, що, оскільки зобовязання боржника перед ТзОВ «А.В.Л.» за кредитним договором не виконані, в рахунок погашення боргу слід звернути стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Пунктом 4 ч.1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. А тому, заявлений позивачем спосіб звернення стягнення на заставне майно шляхом продажу транспортних засобів безпосередньо заставодержателем ТзОВ «А.В.Л.» будь-якій третій особі-покупцю від імені власника за ціною, визначеною незалежним субєктом оціночної діяльності, з наданням ТзОВ «А.В.Л.» усіх прав та повноважень на відчуження транспортних засобів, відповідає вимогам закону. При чому, початкова ціна предмета забезпечувального обтяження у разі його реалізації шляхом продажу будь-якій третій особі - покупцю в рішенні суду не зазначається. Разом з тим, в рішенні суду мають зазначатись, зокрема, заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні. Відповідно до умов п.3.7 договорів застави заставодавець не має права без письмової згоди заставодержателя в будь-який спосіб відчужувати, передавати в користування іншій особі, або іншим чином розпоряджатися предметом застави, в тому числі реалізовувати. Як вбачається з доданих до позовної заяви рекламних оголошень щодо продажу транспортних засобів, заставодавець має намір відчужити предмети застави (а.с.16-20). А тому, суд вважає, необхідно вжити заходів щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження на період до його реалізації, як це передбачено п.3 ч.2 ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». А саме, слід вилучити у [PERSON] визначені договором застави транспортні засоби, які є предметом застави та передати позивачу на період до їх реалізації, разом з свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів та комплектами ключів. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.

Outcome: approved