Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача. Позивач в судове засідання не з'явився, однак звернувся до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Як вбачається із позовних вимог, позивач є власником земельної ділянки площею 0,1573 га по [ADDRESS] Відповідач [PERSON] Влітку 2012 року відповідач на своїй земельній ділянці, яка є суміжною, без відповідних дозволів та погоджень із державними органами здійснив самочинне будівництво господарської будівлі (споруди), частина якого розміщена на земельній ділянці позивача. Тому просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованої господарської будівлі (споруди). Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов слід задоволити виходячи з наступного. За змістом ст. 152 ЗК України та ст. 391 ЦК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Як вбачається з копії державного акту на право приватної власності на землю І-ІФ № 049601 (а.с. 4), [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 0,1573 га. Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки цього ж акту від точки А до точки Б суміжним землекористувачем є відповідач [PERSON] Факт самовільного зайняття частини моєї ділянки (2,23 кв.м.) шляхом встановленім господарської будівлі підтверджується актом земельної комісії Стопчатівської сільської ради від 15 серпня 2013 р. (а.с. 5), листом інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області №К-8/647/4 від 17.09.2013р. (а.с. 6), актом Державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківській області №115 перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 14.11.2013 р. (а.с. 7), протоколом ДІСГ про правопорушення №0013/8 від 14.11.2013 р. (а.с. 8), приписом ДІСГ №0055/8 від 14.11.2013р. - відповідача зобов'язано усунути порушення у 30-деннии термін (до 14.12.2013 р.) шляхом звільнення самовільно зайнятої ділянки) (а.с. 9), постановою ДІСГ про накладення адміністративного стягнення №0013/8 від 14.11.2013 р.(а.с. 12) та іншими матеріалами справи. Відповідно до п.г) ч.1 ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Таким чином судом було встановлено, що позивач є власником земельної ділянки, на якій знаходяться самовільно влаштовані відповідачем господарські споруди. В добровільному порядку відповідач відмовляється знести дані споруди. Відповідно до ст.60 ЦПК УКраїни кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому суд і прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст. 373, 386, 391 ЦК України, ст. 152 ЗК України та

Outcome: approved