Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до Головного управління праці та соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації про визнання права власності на автомобіль. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] помер його родич - [PERSON], якому, як інваліду першої групи, було надано автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF», номер кузова [NUMBER], в якості гуманітарної допомоги. Стверджує, що відповідач відмовляється видати довідку для переоформлення вказаного автомобіля на нього без сплати податків і зборів, діючих на момент митного оформлення. Просить суд на підставі Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.1997 року №999, чинного на момент видачі автомобіля, визнати вказані дії відповідача - Головного управління праці та соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації - неправомірними та зобов'язати його зняти з балансового рахунку спірний автомобіль і надати письмову довідку для його перереєстрації. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Просить суд позов задовольнити. Відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі, проти чого позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що родичу позивача - [PERSON], який був інвалідом першої групи, помер [INFO], та з яким він проживав, у 2006 році Головним управлінням праці та соціального захисту населення ЛОДА надано автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF», 1999 року випуску, номер кузова [NUMBER], як гуманітарну допомогу (а.с.8). Позивач звернувся до Департаменту соціального захисту населення ЛОДА зі заявою про надання дозволу на переоформлення вказаного автомобіля на нього після смерті його родича на підставі п.3 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року №999, на що йому було відмовлено листом від 25.02.2014 року №10-14/2 (а.с.9). Відповідно до ч.1,2 ст.38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», інвалідам і дітям-інвалідам надаються безоплатно або на пільгових умовах послуги з соціально-побутового і медичного обслуговування, технічні та інші засоби реабілітації, вироби медичного призначення на підставі інвалідної програми реабілітації, автомобілі - за наявності відповідного медичного висновку. Після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Пунктом 37 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, який був чинним на момент надання автомобіля як адресної гуманітарної допомоги [PERSON], затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.1997 року №999, передбачено, що після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений безоплатно або на пільгових умовах, залишається його сім'ї та знімається з обліку в органах соціального захисту населення. Перереєстрація автомобіля на ім'я одного із членів сім'ї інваліда, який на час смерті інваліда проживав разом з ним, проводиться Державтоінспекцією з дозволу органу соціального захисту населення, де інвалід перебував на обліку як власник транспорту. Згідно з п. 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року №999, який вступив у законну силу на момент отримання та реєстрації [PERSON] спірного автомобіля, з наступними змінами та доповненнями, за бажанням інвалідів головні управління соціального захисту можуть забезпечити їх автомобілями, ввезеними в Україну і визнаними у встановленому законом порядку гуманітарною допомогою без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Автомобілями отриманими головними управліннями як гуманітарна допомога, інваліди (за їх бажанням або за бажанням законних представників недієздатних інвалідів), діти-інваліди (за бажанням їх законних представників), які перебувають на обліку в головних управліннях соціального захисту та управліннях виконавчої дирекції, забезпечуються безоплатно в порядку черговості. Після смерті інваліда автомобіль, отриманий, як гуманітарна допомога, крім випадків, зазначених в абз.1-5 п.16 цього Порядку, повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту і здається підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту, або видається в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку. Відповідно до абз.1 п.16 Порядку, після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем проживання та реєстрації автомобіля. Строк експлуатації - це період часу від моменту виготовлення транспортного засобу до дати оцінки, що передбачено методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 року №142/5/2092. Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки «VOLKSWAGEN GOLF», номер кузова [NUMBER] (а.с.8) строк його експлуатації більше 10 років. У відповідності зі п.3 Порядку 2006 року, факт спільного проживання інваліда та члена сім'ї, якому передається право керування автомобілем, може бути встановлений на підставі паспортів (інваліда та члена сім'ї) чи акта комісії, утвореної у складі депутата місцевої ради, посадової особи районного управління соціального захисту і двох сусідів інвалідів, або довідки житлово-експлуатаційної організації чи іншого органу, визначеному місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, у сільській місцевості - сільськими (селищними) радами. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був членом сім'ї інваліда, якому було передано право на керування автомобілем, проживав та був зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда на день його смерті (а.с. 7-8). Згідно з п.2 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо регулювання ринку автомобілів в Україні» автомобіль, що був попередньо ввезений в Україну без сплати (повної або часткової) передбачених законодавством податків та зборів, на підставі пільг, наданих законодавством, може бути відчужений або переданий у володіння, або (та) у користування, або (та) у розпорядження тільки після сплати у повному обсязі всіх податків та зборів, передбачених законодавством України на день ввезення автомобіля на митну територію України, (крім випадків, передбачених Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»). В свою чергу, ч.2 ст.38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак позивач, під час судового розгляду справи, не довів суми заподіяної йому відповідачем моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки представником відповідача не доведено правомірності відмови позивачеві у наданні довідки для перереєстрації транспортного засобу, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити

Outcome: approved