Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивач, за участі представника адвоката Сагайдака Д.С., звернулась до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача грошових коштів. В обґрунтування свого позову зазначає, що з 06.06.2009 року по 24.11.2016 року вона перебувала у шлюбі із відповідачем, який було розірвано рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу у цивільній справі №214/5553/16-ц від 24.11.2016 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . 25.12.2012 року сторони, будучи членами однієї сім`ї, купили квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Колесниковою Н.Л. від 25.12.2012 року та витягом про реєстрації права власності від 16.01.2013 року. Вказує, що з 24.11.2016 року сторони юридично перестали бути однією сім`єю, у зв`язку із чим, відповідач перестав надавати їй грошові кошти для сплати комунальних рахунків, які виставлялись на їх спільну квартиру підприємствами-надавачами комунальних послуг, самостійно він не сплачував вказані рахунки. З того моменту часу усі комунальні платежі позивач була змушена здійснювати самостійно. 02.09.2020 року відповідач продав позивачу свою Ѕ частку у вказаній вище квартирі, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Саяпіною І.Г. від 02.09.2020 року та витягом про реєстрацію права власності від 02.09.2020 року. За комунальні послуги надані по квартирі в період часу з 01.12.2016 року по 01.09.2020 року, за вирахуванням призначеної субсидії, позивач сплатила загалом 27946,88 грн., що підтверджується відповідними квитанціями про нарахування платежів та банківськими квитанціями про сплату. Заборгованість зі сплати цих платежів, станом на 01.09.2020 року, відсутня, що підтверджується довідкою ЖБК «Рассвет-43». З огляду на це, відповідно до вимог Конституції України, Закону України «Про комунальні послуги» та ЦК України, просить стягнути з відповідача половину сплачених нею грошових коштів у розмірі 13973,44 гривень, а також судові витрати у справі. 13 квітня 2021 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с.83-84) 08 липня 2021 року Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за клопотанням представника відповідача було здійснено перехід зі спрощеного провадження без повідомлення сторін в спрощене провадження з повідомленням сторін (а.с. 94) Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду повідомлена належним чином, заяв та клопотань до суду не подавала. Представник позивача, адвокат Сагайдак Д.С., надав заяву про розгляд справи у його відсутність. На вимогах позовної заяви наполягав та просив їх повністю задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином. Заяв та клопотань до суду не надавав. Представник відповідача, адвокат Соловей Д.Г., судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, подав відзив на позовну заяву та заяву про перехід від спрощеного провадження без повідомлення сторін в спрощене провадження з повідомленням сторін, однак не користався своїм процесуальним правом прийняти участь у судових засіданнях, призначених на 21.09.2021 року та 25.10.2021 року. Інших заяв та клопотань щодо суті спору до суду не подавав. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог за таких підстав. Судом встановлено, що з 06.06.2009 року по 24.11.2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу у цивільній справі №214/5553/16-ц від 24.11.2016 року. (а.с.9,10). Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . (а.с.11); 25.12.2012 року, будучи членами однієї сім`ї, сторони купили квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Колесниковою Н.Л. від 25.12.2012 року та витягом про реєстрації права власності від 16.01.2013 року. (а.с.12-13). З моменту розірвання шлюбу, сторони перестали бути однією сім`єю, відповідач проживав окремо. Як встановлено за письмовими матеріалами справи з травня 2017 року, позивач самостійно сплачувала рахунки за комунальні послуги, виставлені на їх спільну квартиру. 02.09.2020 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Саяпіною І.Г. від 02.09.2020 року, за змістом якого відповідач продав позивачу належну йому Ѕ частку у праві приватної власності вказаної вище квартири, що підтверджується змістом самого договору, а також витягом про реєстрацію права власності від 02.09.2020 року. (а.с.17). За комунальні послуги, надані по спільній квартирі, в період часу з 01.12.2016 року по 01.09.2020 року, за вирахуванням призначеної субсидії, позивач сплатила загалом 27946,88 грн., що підтверджується наданими суду квитанціями про нарахування платежів та банківськими квитанціями про сплату, половину вказаної суми позивач просить стягнути з відповідача. Заборгованість зі сплати цих платежів, станом на 01.09.2020 року, відсутня, що підтверджується довідкою ЖБК «Рассвет-43». 26 травня 2021 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву за змістом якого, відповідач у повному обсязі заперечує проти задоволення позову. Вказує на те, що позивач самостійно використовувала вказану у позові квартиру для власного проживання у ній, а отже, й користувалась наданими комунальними послугами, які у відповідності до вимог законодавства й зобов`язана була оплатити; безпідставно зловживає своїм право на звернення до суду за захистом своїх прав, які порушено не було; зазначає про пропуск позивачем строків позовної давності, наслідки чого просить застосувати при ухваленні судового рішення. (а.с.86-88) Надаючи оцінку наданим письмовим доказам у справі з урахуванням правової позиції сторін у справі та їх представників, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1, ч.3 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до п.13 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач житлово-комунальних послуг індивідуальний або колективний споживач. Згідно п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом 5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч.1\~ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень ст.68 ЖК України\~наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, серед обов`язків споживача оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а одним із обов`язків виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. Статтею ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; міжопалювальний період для систем опалення виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; ліквідацію наслідків аварії. Зважаючи на той факт, що позивач з відповідачем були співвласниками вказаної вище квартири в рівних частках, відтак вони є солідарними боржниками перед підприємствами, які фактично надали комунальні послуги. \~ \~ \~ \~ Згідно ст.13 Конституції України, власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України, передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», утримання приватизованих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються КМУ, незалежно від форм власності на них. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року №572, встановлено, що власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно ст.541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. За приписами ч.4 ст.543 ЦК України, виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. У відповідності до ч.1 ст.544 ЦК України , боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Суд відзначає, що позовну заяву було зареєстровано канцелярією Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 12.03.2021 року, а отже, застосовуючи наслідки пропуску строку позовної давності, на чому наполягала сторона відповідача, позовні вимоги підлягають задоволенню за період часу з 12.03.2018 року по 31.08.2020 року. Разом із цим, аналізуючи склад витрат на утримання спільного майна суд звертає увагу на те, що компенсації позивачу підлягають ті витрати зі сплати комунальних платежів, які об`єктивно були надані за вказаною адресою на утримання спільного нерухомого майна сторін та які не пов`язані із фактичним проживанням особи у вказаному житлі. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що у період часу з 12.03.2018 року по 31.08.2020 року, відповідач не проживав у спільній квартирі. Отже, вимоги щодо стягнення грошових коштів за постачання холодної води за вказаною адресою не підлягають стягненню у зв`язку із їх споживанням позивачем та обліком їх споживання приладом обліку. Аналогічна ситуація з вивезенням відходів. Усі інші витрати щодо сплати комунальних послуг, наданих по спільній квартирі підлягають рівному розподілу між сторонами процесу, так як пов`язані із належним фізичним та санітарним утриманням багатоквартирного житлового будинку. Їх загальний розмір складає 16410,86 грн., тобто по 8205,43 грн. на кожного співвласника. Таким чином, суд приходить до висновку, що до стягнення з відповідача підлягають грошові кошти в розмірі 8205,43 гривень. При вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що судом частково задоволено позовні вимоги, а саме у розмір 8205,43 грн., то розмір судового збору який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 533,18 грн., пропорційно частині задоволених вимог. Згідно до ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України, судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст.59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях №13-рп/2000 від 16.11.2000 року, №23-рп/2009 від 30.09.2009 року. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно зі ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.8\~ст.141 ЦПК України\~ розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано суду розрахунок судових витрат, які вона понесла у зв`язку з розглядом справи, на загальну суму 9248,80 гривень. Аналіз доказів наданих позивачем на підтвердження факту сплати послуг за надання їй правничої допомоги, зокрема копії Договору про надання професійної правничої допомоги та копії Детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом із розрахунком вартості послуг, наводить суд на висновок про те, що такі судові витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 6726,40 гривень. Наданий суду Детальний опис робіт (наданих послуг) містить позицію витрат щодо «авансування прийняття участі адвокатом у судових засіданнях» у цій справі. З огляду на те, що розгляд цієї справи відбувався в порядку письмово провадження, участі у судових засіданнях адвокат не приймав, відповідно цей вид витрат стягненню з відповідача не підлягає. Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про достатність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Outcome: partial