Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про стягнення суми матеріального збитку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає те, що 20.11.2018 року приблизно о 11 год. 40 хв. на 22 км.+100м. а/д Київ-Одеса М05 сталася дорожньо - транспортна пригода за участю транспортних засобів: «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (відповідач по справі) та «Volkswagen Caddy» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (позивач по справі). Постановою судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 13.12.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Позивачем було замовлено оцінку матеріальної вартості збитків, завданих відповідачем транспортному засобу «Volkswagen Caddy» д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до висновку № 697/11/18, вартість матеріального збитку становить 38 546,17 грн. Позивач, намагаючись врегулювати спір у досудовому порядку, 14.01.2019 року та 28.02.2019 року направляв до відповідача листи з вимогою сплати завданого матеріального збитку, однак дані листи залишились поза увагою.Таким чином, позивач вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню сума матеріального збитку в розмірі 38 546 грн. 17 коп., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн. 40 коп., а тому звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08.05.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 20.11.2018 року приблизно о 11 год. 40 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] , на 22 км. + 100 м. а/д Київ - Одеса М05, порушив п.п. 12.1, 12.3 ПДР України, в результаті чого здійснив зіткнення з належним позивачу транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. [NUMBER] , що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 13.12.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Згідно з положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, у відповідності до положень ст. 82 ЦПК України вина [PERSON] у скоєнні вказаного ДТП та його обставини, не потребують доказування. Як встановлено в судовому засіданні, в результаті вказаної ДТП транспортний засіб марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. [NUMBER] , що належить позивачу на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 697/11-18, складеного 30.11.2018 року оцінювачем [PERSON] на замовлення позивача в ТОВ «Клевер Експерт», вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Volkswagen Caddy» д.н.з. [NUMBER] становить 38 546,17 грн.; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження складає 93 341,29 грн. Відповідачу направлялись пропозиції досудового врегулювання 14.01.2019 року та 28.02.2019 року, відповідно до яких йому було запропоновано в добровільному порядку відшкодувати збитки, завдані дорожньо-транспортною пригодою, винуватцем якої він є, та сплатити суму в розмірі 38 546,17 грн., згідно з вказаним Звітом, що підтверджується копією відповідних листів, копіями конвертів та витягами відстеження з сайту «Укрпошта», згідно яких вбачається, що відповідачем було отримано лист позивача по справі датований 14.01.2019. Проте, відповідачем в добровільному порядку не було відшкодовано вартість матеріального збитку. Разом з тим, відповідно до положень ст.ст. 22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було завдано позивачу матеріальну шкоду, внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (позивача по справі), що у відповідності до норм чинного законодавства звільняло би відповідача від зобов`язання відшкодування шкоди. У п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 № 4 роз`яснюється про те, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім того, підставами для задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди є наявність складу цивільного правопорушення, а саме: факт наявності майнової шкоди; вина особи; неправомірність дій особи; безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між майновою шкодою та протиправними діями особи. Згідно із ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінюючи вказані факти в їх сукупності, беручи до уваги презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України), з урахуванням даних звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 697/11-18 складеного 30.11.2018 року, що визнаний судом належним та допустимим доказом в частині розміру матеріального збитку, завданого позивачу як власнику пошкодженого при ДТП транспортного засобу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved