Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з позовом до відповідачів в якому просив суд ухвалити рішення яким стягнути матеріальну шкоду в розмірі 14693, 86 гривень, компенсацію моральної шкоди в розмірі 8500 гривень з держави за рахунок державного бюджету України. Свій позов мотивував тим, що [PERSON] селищна рада Онуфріївського району Кіровоградської області шляхом примушення та погрози на укладення договору оренди землі ( 31,7 га пасовища, 11,91 га незатребуваних та невизначених земельних часток (паї)) на 2015 рік та послідуючі роки, предявила вимогу сплатити орендну плату за землю за договором оренди, що закінчився в 2014 році в розмірі 15402, 16 грн. станом на 01.02.2016 року. Вимога по сплаті орендної плати до [PERSON] селищної ради позивачем виконана, сплачено суму в розмірі 15402,16 грн. при наявності обовязку до сплати за 2015 рік лише суми в розмірі 708, 30 грн. за оренду землі 0, 93 га для обслуговування господарського двору, згідно договору оренди за № 497 від 20.08.2009 року. Таким чином, місцева влада діючи не в межах Закону України «Про оренду землі» та Конституції України, а діючи з порушенням ст. 56 Конституції України отримала безпідставно від позивача значну грошову суму в розмірі 14693, 86 гривень. Незважаючи на виконання незаконної вимоги [PERSON] селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області позивач не користувався земельними ділянками: 31,7 га та 11,91 га в 2015 році, тобто був місцевою владою ошуканий на суму в розмірі 14693, 86 грн. в 2016 році, що змусило його звернутись до суду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявились, подавши заяву про розгляд справи без їх участі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON]О позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні надавши пояснення згідно поданого раніше заперечення. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області до суду не зявилась, подавши заперечення в якому позовні вимоги не визнала та просила в його задоволені відмовити, а справу розглядати без її участі. Співвідповідач Головне управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області до суду не направили свого представника, однак надали заперечення, в якому просили в задоволенні позову відмовити на підставах наведених в запереченні, а справу розглядати без участі їх\~ представника. Заслухавши представника відповідача\~ [PERSON]\~дослідивши матеріали справи,\~судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 1173 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Крім того, згідно зі статтею 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Таким чином, на відміну від загальної норми статті 1167 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювана шкоди), спеціальні норми статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи. За таких обставин, необхідною підставою для притягнення державного органу до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Судом встановлено, що згідно довідки виданої [PERSON] селищною радою Онуфріївського району Кіровоградської області від 14.09.2016 року за № 876 вбачається, що в 2015 році гр. [PERSON] користувався земельними ділянками документально не оформленими та за своєю заявою від 01.02.2016 року зобовязувався сплатити заборгованість за оренду землі в сумі 15402,16 грн. за 2015 рік /а.с. 2/. Також вбачається, що згідно рішення від 14.07.2015 року № 1022 тридцятої сесії [PERSON] селищної ради шостого скликання було надано погодження на надання земельної ділянки загальною площею 11 ,91 га в тому числі 11,91 га незатребувані земельні частки (паї) ділянка № 257, № 262, № 264, № 265, № 268 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в оренду строком на один рік, або до появи спадкоємців, з орендною платою не менше 5% від грошової оцінки сільськогосподарських угідь (рілля) громадянину [PERSON] та зобовязати [PERSON] замовити виготовлення проекту землеустрою в спеціалізованій проектній організації /а.с. 4/. Згідно довідки виданої [PERSON] селищною радою Онуфріївського району Кіровоградської області від 31.07.2014 року за № 542 вбачається, гр. [PERSON] має в оренді: 0,93 га для обслуговування господарського двору з орендною платою 708,30 грн. за рік з 20.08.2009 року № 497; 31,7 га пасовища з орендною платою 3301,35 грн. за рік з 12.07.2006 року № 496; 11,91 га незатребувані та невизначені земельні частки (паї) з орендною платою 11392,51 грн. за рік договір оренди № 34 від 10.05.2007 року; по спільному обробітку земельних часток (паїв) 84,35 га використовується з 2004 року та проводиться сплата з земельного податку /а.с.5/. Згідно довідки виданої [PERSON] селищною радою Онуфріївського району Кіровоградської області від 25.07.2016 року за № 723 гр. [PERSON] з 2002 року по 31.12.2015 року включно, на території селищної ради мав в оренді земельні ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 4454 га, за які сплачувалася орендна плата в повному обсязі. Станом на 25.07.2016 року заборгованість по сплаті орендної плати відсутня. З 2016 року [PERSON] орендує земельну ділянку площею 0, 93 га для обслуговування господарського двору з орендною платою 1492, 48 грн. за рік, технічна документація відсутня /а.с.6/. Згідно статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода); 3) збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Згідно частини 1 статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 59 Цивільного процесуального кодексу України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно частини 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно статті 10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Проте в порушення вищевказаних норм ЦПК України позивачем та його представником не надно належних та допустимих доказів, а відтак і не доведено\~ факт завдання матеріальної шкоди відповідачем\~[PERSON] селищною радою Онуфріївського району Кіровоградської області.\~\~ Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з держави Україна моральної шкоди, необхідно зазначити, що однією з найважливіших гарантій захисту прав та свобод людини і громадянина є розширення сфери судового захисту, в тому числі контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Правовою основою судового способу оскарження дій владного субєкта є стаття 55 Конституції України, якою кожному гарантовано право на оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Вказаний нормативний припис встановлює принцип, відповідно до якого в суді можуть оскаржуватися будь-які рішення, дії чи бездіяльність. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до частини першої якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ зам позовами про відшкодування шкоди», з наступними змінами та доповненнями зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 Цивільного кодексу України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування моральної шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) моральної шкоди (фізичні та душевні страждання, приниження честі і гідності фізичної особи); 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювана та моральною шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Абзац другий пункту 5 вказаної Постанови визначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Заявляючи позовні вимоги позивач посилався на завдання моральної шкоди, яка полягала в тому, що позивач поніс і несе значні моральні страждання по факту втрати значної грошової суми в розмірі 14693,86 грн. Однак ні позивачем, ні його представником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності моральної шкоди, причинного звязку між шкодою та протиправним діянням відповідача, розміру моральної шкоди. За таких обставин, оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що необхідною умовою для звернення особи до суду з позовом є обов'язкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів, однак позивачем не доведено, що відповідачами порушені\~ \~його права, свободи чи інтереси, що і дає підстави вважати заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed