Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, стверджуючи, що 14.08.2010 року помер [PERSON] На випадок смерті 16.07.2010 року він склав заповіт, яким все належне йому на час смерті майно заповів [PERSON] Однак оформити право на спадщину позивач не міг, так як в лютому 2011 року один із братів померлого [PERSON] оскаржив дійсність заповіту в суді. Остаточне рішення по даній справі набуло законної сили 24.09.2015 року. Після набрання законної сили рішенням суду [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], однак зареєструвати право власності на спадкове майно не зміг, оскільки рішенням Калуського міськрайонного суду від 23.05.2014 року за братом померлого [PERSON] позивач оскаржив дане рішення та рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27.04.2014 року його було скасовано. Однак 23.04.2014 року помер відповідач [PERSON], і його спадкоємцем стала [PERSON], яка отримала свідоцтво про право на спадщину серія та № 5-1389 від 22.12.2014 року на квартиру [ADDRESS]. Оскільки після тривалого судового розгляду заповіт [PERSON] на спірне майно визнаний дійсним, [PERSON] просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину серія № 5-1389, видане 22.12.2014 року [PERSON] на спірне спадкове майно, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте на підставі даного свідоцтва, а також стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. У судове засідання позивач та його представник не зявилися, однак представник подав письмову заяву про слухання справи за їхньої відсутності, зазначивши, що позов підтримують, просять його задоволити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Таким чином суд за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 14.08.2010 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13). На випадок смерті він склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області 16.07.2010 року, зареєстрованим в реєстрі за № 146, яким заповів [PERSON] все належне йому на час смерті майно, а також майнові права (а.с. 9-10). Даний заповіт не змінювався та не відмінявся (а.с. 12). На час смерті [PERSON] належала квартира [ADDRESS] (а.с. 14-16). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25.12.2013 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа голова Войнилівської селищної ради Калуського району про визнання заповіту недійсним в задоволенні позову відмовлено (а.с. 17-21). Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.09.2015 року дане рішення залишено без змін (а.с. 24-28). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.05.2014 року за [PERSON] визнано право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], а саме на квартиру [ADDRESS] (а.с. 36-38). Однак дане рішення було скасоване рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02.12.2015 року, яким в задоволенні позову відмовлено (а.с. 39-45). Свідоцтво про право на спадщину за заповітом було видане [PERSON] після смерті її батька [PERSON], який помер 20 червня 2014 року (а.с. 60). З інформаційної довідки від 06.12.2016 року вбачається, що 22.12.2014 року за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 5-1389, виданого державним нотаріусом Першої Івано-франківської державної нотаріальної контори [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 49-50). П.1 ст.1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Ст. 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як передбачено положеннями ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме мано та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державною фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п.2 ч.2 ст.9, ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Однією з підстав проведення державної реєстрації прав, їх обтяжень, внесення змін у відповідні реєстри, в тому числі Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є рішення суду, що набрало законної сили. Ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що запис про скасування державної реєстрації прав вноситься у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав. П. 2.1 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та ї обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 №3502/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.12.2011р. за №1429/20167 для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим порядком. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що в [PERSON], а відповідно і в його спадкоємця [PERSON], відсутнє право для успадкування квартири [ADDRESS], а тому свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане [PERSON] слід визнати недійсним, а також слід скасувати державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно. У відповідності до ст.ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 826,80 грн. (а.с. 1, 54), а також 180,00 грн. витрат за подання оголошення про виклик відповідача в судове засідання, яке опубліковане в газеті «Галичина». На підставі викладеного й

Outcome: approved