Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь суму матеріальної шкоди у розмірі 88963,25 грн, витрати по сплаті послуг експерта у розмірі 3000 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 грн, а всього 106963,25 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 9 жовтня 2020 року о 10 год. 40 хв. відповідач, керуючи автомобілем «Пежо», реєстраційний номер [NUMBER] , на перехресті нерівнозначних доріг вул. Надії Алексєєнко та вул. Володимира Антоновича в м.Дніпрі, виїжджаючи з другорядної дороги, не виконала вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», внаслідок чого, не надавши переваги у русі, скоїла зіткнення з мотоциклом «Харлей Девідсон», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який слідував по головній дорозі вул. Володимира Антоновича, чим порушила п. 16.11, державний знак 2.1 Розділу 33 Правил дорожнього руху України. При ДТП мотоцикл «Харлей Девідсон» зазнав механічні пошкодження, а позивач тілесних ушкоджень. Вина відповідача підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2020 року, що набрала законної сили 29 грудня 2020 року. Матеріальний збиток, заподіяний власнику мотоцикла Harley-Davidson XL883N, реєстраційний номер [NUMBER] , яким є позивач, в результаті його пошкодження при ДТП складає 218963,25 грн, а вартість проведеного експертного дослідження складає 3000 грн. Вказує, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована згідно Поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-201244106. У листопаді 2020 року страховик здійснив позивачу виплату страхового відшкодування у розмірі 127400 грн, а у грудні 2020 року відповідач, як особа винна у скоєнні ДТП, сплатила франшизу у розмірі 2600 грн. Вважає, що з відповідача необхідно стягнути суму на погашення матеріальної шкоди у розмірі 88963,25 грн (218963,25-130000), а також витрати по оплаті послуг експерта 3000 грн. Позивач пережив забій кінцівок, мав душевні страждання через неможливість користуватися мотоциклом та ще негативні моральні та психологічні хвилювання, відчув негативні емоції, а також у позивача порушився сон. Внаслідок порушення прав позивача на керування та розпорядження мотоциклом, у зв`язку з його пошкодженням, порушилися нормальні життєві зв`язки, а тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2021 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП передано до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 6 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 30 квітня 2021 року на адресу суду надійшов відзив, у якому представник відповідача [PERSON] звертає увагу, що позивачем з Приватним акціонерним товариством «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» підписано заяву щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування, яке склало 127400 грн на підставі п.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування». Позивач погодився з ремонтною калькуляцією №20-0345625 від 4 листопада 2020 року, де вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 231125,95 грн, при цьому ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу на момент ДТП 227965,90 грн. Водночас, позивач в позовній заяві посилається на калькуляцію, яка наведена з висновку експертного дослідження. Звертає увагу, що у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Також експертом не було дотримано п. 5 Розділу ІІ Права й обов`язки судового експерта. У висновку експертного дослідження не вказано коли саме (дата та реєстраційний індекс) звернувся із заявою позивач до експерта. Експерт також порушив Інструкцію про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, а саме абз.2 п. 4.15, тобто якщо експерт не є працівником державної спеціалізованої установи і працює на професійній основі самостійно, він засвідчує наданий ним висновок своїм підписом і печаткою із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків). Зазначає, що експертне дослідження було складене з грубим порушенням, а тому просив вважати його неналежним та недопустимим доказом. Позивачем не доведений фактичний розмір шкоди і не встановлена різниця, яку відповідач повинен відшкодувати. Вважає, що звернення до суду позивачем має на меті корисний мотив у незаконному отриманні коштів від відповідача із застосуванням та наданням до суду неправдивих, недостовірних та сумнівних відомостей. Встановити фактичний збиток, спричинений позивачу, неможливо, а вже наданий висновок експертного дослідження викликає сумніви в його достовірності, тому не може бути покладений в підставу задоволення позову. Також звертає увагу, що в матеріалах справи є довідка, яка була дана позивачу працівниками медичної карети, що виїхала на місце ДТП, однак інших документів, які б підтверджували спричинення пошкодження здоров`я позивачу, спричинення фізичних або моральних страждань не надано, чеки на лікування відсутні. Позивач не звертався до медичних установ за наслідками ДТП, не проходив курс лікування або реабілітації з цього приводу, що в свою чергу підтверджує необґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди. Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі. Представник позивача Водоп`янов С.В. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Додатково в судовому засіданні пояснив, що не вважає, що транспортний засіб є фізично знищеним та вказав, що позивач не був обізнаний про розрахунки ринкової вартості належного йому мотоциклу, ремонтними калькуляціями та протоколом огляду транспортного засобу, які були надані страховою компанією та є додатками до відзиву представника відповідача, про що свідчить той факт, що жоден з цих документів не містить підпису позивача. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснив, що транспортний засіб позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є фізично знищеним, тому позивачу повинно бути відшкодовано різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Однак вартість залишків транспортного засобу після страхового випадку залишається не визначеною, провести експертизу на даний час не можливо через відчуження позивачем транспортного засобу. Крім того, звертає увагу на те, що позивач вже отримав від страхової компанії та договору купівлі-продажу 430000 грн та така сума повністю покриває як матеріальні, так і моральні збитки позивача, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю. Представник третьої особи, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань суду не подавав. Суд, вислухавши представників сторін, експерта [PERSON]., дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Відповідач 9 жовтня 2020 року о 10 год. 40 хв., керуючи автомобілем «Пежо», реєстраційний номер [NUMBER] , на перехресті нерівнозначних доріг вул. Надії Алексєєнко та вул. Володимира Антоновича в м. Дніпрі, виїжджаючи з другорядної дороги, не виконала вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», внаслідок чого, не надавши переваги у русі, скоїла зіткнення з мотоциклом «Харлей Девідсон», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який слідував по головній дорозі вул. Володимира Антоновича. Своїми діями відповідач порушила п.16.11, д.з. 2.1 Розділу 33 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам, крім того тілесних ушкоджень зазнав водій [PERSON] . Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2020 року, яка набрала законної сили 29 грудня 2020 року, відповідача визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 грн, а також стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 420,40 грн (а.с.7,8). Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 13 квітня 2019 року, мотоцикл «HARLEY-DAVIDSON XL883N», реєстраційний номер [NUMBER] , 2016 року випуску, на час дорожньо-транспортної пригоди належав позивачу (а.с.41). На підставі договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ №1241/2020/2329997 від 5 грудня 2020 року мотоцикл «HARLEY-DAVIDSON XL883N», реєстраційний номер [NUMBER] , але вже з іншим номерним знаком перереєстровано на нового власника (а.с.108). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «PEUGEOT 107», реєстраційний номер [NUMBER] , на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до полісу обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-201244106 в Приватному акціонерному товаристві «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» зі страховим лімітом за завдання майнової шкоди у розмірі 127400 грн, франшиза 2600 грн (а.с.42, 75, 115). Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця з визначення матеріальної шкоди, заподіяної власнику КТЗ, №387/20А від 22 листопада 2020 року, матеріальний збиток, заподіяний власнику мотоцикла Harley-Davidson XL883N, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 218963,25 грн (а.с.9-39). Позивачу було здійснено страхове відшкодування від Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на суму 127400 грн (а.с.42, 43). Вирішуючи питання щодо виплати позивачу суми страхового відшкодування ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» використовувала ремонтну калькуляцію №20-0345625 від 4 листопада 2020 року, розрахунок ринкової вартості КТЗ від 4 листопада 2020 року та заяву щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 10 листопада 2020 року (а.с.76-80). Також відповідачем було перераховано позивачу грошові кошти у розмірі франшизи на суму 2600 грн (а.с.44). Однак, вартість матеріального збитку згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця з визначення матеріальної шкоди, заподіяної власнику КТЗ, №387/20А від 22 листопада 2020 року становить 218963,25 грн, тобто не відшкодованими залишаються 88963,25 грн (218963,25-127400-2600). Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] свій висновку експертного дослідження автотоварознавця з визначення матеріальної шкоди, заподіяної власнику КТЗ, №387/20А від 22 листопада 2020 року, підтримав та вказав, що він виконаний відповідно до вимог діючого законодавства і йому для проведення експертного дослідження були надані всі необхідні матеріали, пошкоджений транспортний засіб. Крім того, за проведення зазначеного експертного дослідження мотоцикла Harley-Davidson XL883N, державний реєстраційний номер [NUMBER] , позивачем сплачено 3000 грн (а.с.40), які він просить також стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Станом на час розгляду справи відповідачем не відшкодовано позивачу матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 9 жовтня 2020 року з його вини. Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Пунктом 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про доведеність вимог позивача щодо стягнення на його користь матеріальної шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 91963,25 грн (88963,25+3000). Своїми процесуальними правами представник відповідача [PERSON] розпорядився на власний розсуд та від призначення судової автотоварознавчої експертизи в судовому засіданні відмовився, належних та допустимих доказів, у тому числі, на підтвердження вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди суду не надав. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належних та допустимих доказів того, що розмір спричиненої позивачу майнової шкоди є іншим, аніж той, що він вказує, відповідачем та її представником суду не надано, а тому доводи відповідача та її представника ґрунтуються на припущеннях, що не може бути враховано судом відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України. Суд не вдається в оцінку ремонту транспортного засобу, його продажу та ціни продажу, оскільки такі обставини не впливають на обов`язок відповідача відшкодувати завдану позивачу шкоду в повному обсязі. Також судом враховується, що розмір страхового відшкодування не є тотожним розміру завданої майнової шкоди, а тому факт підписання позивачем заяви щодо досягнення згоди з третьою особою в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування не свідчить про відсутність підстав для відшкодування відповідачем різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Доводи представника відповідача з приводу того, що наданий позивачем висновок експертного дослідження не є належним та допустимим доказом, оскільки не заначено, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, судом до уваги не приймаються з огляду на наступне. Так, згідно пункту 4.23 Інструкції про порядок призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року N 53/5 (у редакції станом на час складання висновку експертного дослідження) у висновку експертного дослідження опускається запис, який стосується відповідальності особи, що проводить дослідження, за надання завідомо неправдивого висновку. Крім того, всупереч доводам представника відповідача встановлено, що наданий позивачем висновок експертного дослідження засвідчений підписом експерта і печаткою із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера). Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Статтею 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (стаття 23 ЦК України). Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. За пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. На підтвердження завданих тілесних ушкоджень, спричинених дорожньо-транспортною пригодою, позивач надав копію довідки лікарні №16 Дніпровської міської ради №12145, а також факт отримання позивачем тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди встановлено постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 грудня 2020 року (а.с.7,8). Суд виходить з того, що сам факт порушення прав позивача, що проявився в пошкодженні транспортного засобу та тілесних ушкодженнях, свідчить про перенесені останнім моральні та фізичні страждання, оскільки позивач об`єктивно був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням характеру страждань, їх обсягу, тривалості, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що розміром грошового відшкодування моральної шкоди необхідним, достатнім, розумним і справедливим за наведених обставин, є 4000 гривень, а тому позовні вимоги слід в даній частині задовольнити частково. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути матеріальну шкоду у розмірі 91963,25 грн, моральну шкоду у розмірі 4000 грн, а всього 95963,25 грн. Інші доводи представника відповідача висновків суду не спростовують. Розподіляючи судові витрати у справі судом враховується наступне. Позивачем під час подання позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1827,63 грн (919,63+908), але згідно ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди позивачем визначено у грошовому вимірі, повинно було бути сплачено 1069,63 грн. ( 106963,25 грн*1%). Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 959,63 грн (1069,63*95963,25/106963,25). Щодо решти суми сплаченого судового збору судом враховуються вимоги ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Так пунктом 1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Отже, решта суми сплаченого судового збору поверненню судом позивачу не підлягає, оскільки на час розгляду справи у суду відсутнє відповідне клопотання позивача про повернення судового збору у зв`язку внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Також судом враховується, що у позивача відсутні перешкоди для звернення до суду з відповідним клопотанням про повернення судового збору пізніше.

Outcome: partial