Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача та просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом - квартирою за адресою: [ADDRESS] та примусово зняти його з реєстрації місця проживання фізичної особи. Свої вимоги обґрунтовую тим, що є єдиним власником квартири за адресою: [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований відповідач, який в квартирі не проживає більше трьох років, а тому є таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням. В судове засідання позивач не з'явився. Позивачем подано заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач, належно повідомлявся про розгляд справи, однак в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі на адресу суду не скерував. Судом ухвалено розглядати справу в порядку заочного провадження. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Власником квартири за адресою: вул. [ADDRESS] є позивач [PERSON], що стверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про право власності на квартиру. Згідно наявної в матеріалах справи довідки з місця проживання про склад сім'ї від 22 липня 2014 року, виданої КП «Житловик», в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, зокрема, відповідач [PERSON] Актами обстеження проведеного за адресою [ADDRESS] від 08 липня 2013 року, 21 січня 2014 року, 09 квітня 2014 року, 16 липня 2014 року засвідчено факт не проживання відповідача в квартирі позивача. Враховуючи викладене, оскільки відповідач [PERSON] в квартирі позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає більше одного року без поважних причин, не є його співвласником, іншої домовленості з приводу користування житлом із власником квартири немає, а тому суд приходить до висновку про те, що на даний час відповідач [PERSON] втратив право на користування цим житловим приміщенням. Відтак, позов в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Такими є органи державної міграційної служби України. Враховуючи те, що зняття з реєстрації місця проживання не належить до компетенції суду, відсутній спір з є органи державної міграційної служби України щодо зняття з реєстрації місця проживання [PERSON], відтак в позові в частині вимог примусово зняти [PERSON] з реєстрації місця проживання фізичної особи слід відмовити.

Outcome: partial