Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. Свій позов мотивує тим, що 25.04.2012 року позичив [PERSON] кошти в розмірі 280000,00 грн. з умовою повернення їх до 25 квітня 2013 року, про що останній написав відповідну розписку і зобов'язався повернути борг відповідно до умов договору. Вказує, що на даний час кошти не повернуті, на неодноразові звернення з цього приводу відповідач не реагує, а тому просив стягнути з нього на його користь заборгованість за договором позики в сумі 280000,00 грн. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, проте представник позивача подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак також подав суду заяву про слухання справи у його відсутності. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 25.04.2013 року [PERSON] отримав у борг у [PERSON] кошти в сумі 280000,00 грн. Даний факт підтверджується відповідною письмовою розпискою ( а.с. 3). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. В судовому засіданні встановлено, що до дня звернення позивача в суд відповідач не повернув позивачу борг, чим порушив вимоги ст. 1049 Цивільного кодексу України та зобов'язання по вищевказаному договору. Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення та з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] встановлену суму заборгованості за договором позики. Крім цього, ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2800,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved