Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» у березні 2020 року через свого представника звернувся до суду з позовною заявоюдо [PERSON] про стягнення заборгованості по відшкодуванню орендної плати у розмірі 33 978,00 грн та пені у розмірі 16 163,29 грн. Свої вимоги обґрунтовував тим, що земельна ділянка на [ADDRESS] перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва. Позивач уклав договір з Київською міською державною адміністрацією від 27.09.1996 на право тимчасового користування вказаною земельною ділянкою для обслуговування і експлуатації спортивно - оздоровчого комплексу. На частині земельної ділянки на [ADDRESS] , розташований об`єкт нерухомості, що належить [PERSON] (відповідач). Оскільки позивач сплачує орендну плату за земельну ділянку на [ADDRESS] , а відповідач є власником об`єкту нерухомості на частині цієї земельної ділянки, між сторонами було укладено Договір від 10.07.2018 про відшкодування орендної плати за користування частиною земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] . З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з вимогою сплатити борг по відшкодуванню орендної плати за користування часткою земельної ділянки на [ADDRESS] . Однак станом на 16.03.2020 зобов`язання відповідача залишилися невиконаними і її борг перед позивачем станом на 01 березня 2020 року складає 33 978,00 грн. Окрім того, на думку позивача, відповідач повинна сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що складає 16 163,29 грн. 10 квітня 2020 року за вказаним позовом судом відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача у судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов у частині стягнення заборгованості по відшкодуванню орендної плати у розмірі 33 978,00 грн визнавала. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені просила відмовити у повному обсязі з тих підстав, що починаючи з серпня 2018 року відповідач не отримувала відповідні рахунки для орендної сплати. Окрім того заборгованість з пені позивачем розрахована з порушенням строків позовної давності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Земельна ділянка на [ADDRESS] перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва (кадастровий № 8000000000:85:076:0054). На підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 28.06.1996 № 1004 «Про оформлення Генеральній дирекції Київської міської державної адміністрації по обслуговуванню іноземних представництв права користування земельною ділянкою для обслуговування і експлуатації спортивно-оздоровчого комплексу на [ADDRESS] », позивач уклав договір з Київською міською державною адміністрацією від 27.09.1996 за № 85-5-00005 в Київському міському управлінні земельних ресурсів на право тимчасового користування земельною ділянкою на [ADDRESS] , загальною площею 37 366 кв.м. строком на 49 років для обслуговування і експлуатації спортивно - оздоровчого комплексу. На частині земельної ділянки на [ADDRESS] , розташований об`єкт нерухомості, що належить [PERSON] (відповідач). 10 липня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 252/18 від 10.07.2018 про відшкодування орендної плати за користування частиною земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п 1.1 договору сторони домовилися, що відповідач відшкодовує позивачу орендну плату за користування частиною земельної ділянки на [ADDRESS] згідно розрахунків. Згідно з п. 2.2.3 зазначеного договору відповідач зобов`язується протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання, оплачувати виставлені позивачем рахунки по відшкодуванню орендної плати за користування частиною земельної ділянки на [ADDRESS] . Відповідно до п 2.4 договору сума відшкодування орендної плати за користування частиною земельної ділянки на [ADDRESS] щорічно уточнюється і змінюється на коефіцієнт індексації на початку розрахункового року відповідно до чинного законодавства України. Згідно ст. 288 п. 288.4 Податкового кодексу розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем і орендарем, але річна сума платежу згідно з ст. 288 п. 288.5.1 не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території. Відповідно до ст. 274 п. 274.1 Податкового Кодексу ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У судовому засіданні встановлено, про що не заперечувалося представниками сторін по справі, що станом на 16.03.2020 у відповідача перед позивачем станом на 01 березня 2020 року у зв`язку з несплатою щомісячних орендних платежів за Договором № 252/18 від 10.07.2018 утворилася заборгованість у розмірі 33 978,00 грн. На підставі зазначеного суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача зазначений борг. Пунктом 3.4 Договору передбачено, що у випадку порушення відповідачем строку оплати виставленого позивачем рахунку, відповідач зобов`язана на вимогу позивача сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З наданого позивачем розрахунку заборгованості, судом встановлено, що загальний розмір пені в межах строку позовної давності становить 2 278,37 грн. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. На підставі ст. 257, 258, 267, 526, 610 ЦК України, та

Outcome: partial