Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача- Березнюк [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що між нею та відповідачем був укладений шлюб 28 лютого 1992 року відділом загсу міськвиконкому м. Тернопіль, актовий запис /№234/. В сімї у шлюбі дітей немає. Подружні відносини з відповідачем не склалися у звязку з різними характерами та погляди на сімейне життя, усе це призвело до того, що позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача. Відповідач ображав та принижував позивача, окрім цього наносив тілесні ушкодження. Впродовж 25 років спільного життя, позивач старалась створити міцну сімю, однак намагання її були марними. Відповідач часто зловживав спиртними напоями. В стані алкогольного спяніння був агресивним, позивач була змушена ховатись від відповідача, в іншому випадку отримувала тілесні ушкодження. Відповідач все частіше погрожував позивачу фізичною розправою, часто виганяв її з дому, незважаючи на те, що позивач є співвласником квартири, з проводу чого, позивачу доводилось звертатись в правоохоронні органи. Такі дії відповідача наносять позивачу психологічну травму. На даний момент сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Вважає, що шлюб існує формально, а тому просить такий розірвати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснення надала аналогічні вище наведеним, просила суд, ухвалити рішення, яким шлюб розірвати, а після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачу «Березнюк». В судовому засіданні відповідач не заречив проти розірвання шлюбу та додатково пояснив те, що викладені обставини позивачем не відповідають дійсності. Окрім цього, просив суд залишити за позивачем її дошлюбне прізвище «Підгородецька», оскільки він не хоче щоб його колишня дружина паплюжила його прізвище. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, суд позов задовольняє з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 лютого 1992 року відділом загсу міськвиконкому м. Тернопіль, актовий запис /№234/ /аркуш справи 3/. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Ба більше, відповідно до частин 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України\~встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. В ході судового розгляду справи встановлено, між сторонами втрачене почуття любові та взаємоповаги. Шлюбні відносини між ними припинені, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично існує формально та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя. Відповідач погодився на розірвання шлюбу, тому є наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. У відповідності до статті 88 Цивільно-процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved