Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач звернувся 29 серпня 2016 року в суд з цим позовом до відповідача та просив ухвалити рішення суду, яким позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], гр.-ку України, уродженку м. Балта відносно її малолітньої дочки, [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на користь малолітньої [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів її доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку до її повноліття та стягнути судовий збір. Підставою цьому зазначав те, що на обліку дітей які виховуються в сім'ях які опинились в складних життєвих обставинах в відділі-службі у справах дітей Подільської міської ради, перебуває малолітня дитина [PERSON], [INFO], мати якої [PERSON], [INFO] не виконує батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки, не займається її вихованням та утриманням. Громадянка [PERSON], ([NUMBER] виданий Балтським РВ УМВС України в Одеській області від 14.07.2006 року) має трьох малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Перебуваючи вагітною [PERSON] разом з двома старшими дітьми проживала в орендованій квартирі, житлові умови проживання сім'ї незадовільні. Неодноразово спеціалісти відділу-служби у справах дітей та фахівець центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді попереджали [PERSON] про зміну місця проживання, оскільки будинок знаходився в аварійному стані, що загрожувало життю та здоров'ю її малолітніх дітей, проте [PERSON] не реагувала не зауваження та продовжувала мешкати за тією ж адресою. [INFO] [PERSON] народила третю дитину, [PERSON]. Згідно повідомлення ЦПМСД м. Котовськ від 09.09.2015 року № 232 умов для перебування новонародженої дитини за місцем проживання [PERSON], [ADDRESS], не було: відсутній дитячий одяг, ліжко, ванночка. Дитина знаходилась у дитячому відділені Котовської міської лікарні з 07.09.2015 року. Працівниками відділу служби у справах дітей Котовської міської ради та центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді 2 жовтня 2015 року було обстежено умови проживання [PERSON] та виявлено, що умови проживання незадовільні, сходи до помешкання в аварійному стані, у коридорі та веранді обвалювалась стеля, розбиті вікна, електропроводка пошкоджена, зі стін стирчать дроти. В кімнатах були старі меблі, стіни побілені вапном, опалення пічне (дрова відсутні), водопостачання відсутнє. Для виховання та розвитку новонародженої дитини не було створено належних умов: відсутні дитячі речі, засоби по догляду за гігієною дитини, не було дитячого ліжечка та ванночки, лише візочок. Продукти харчування, посуд для приготування та вживання їжі були відсутні. Через відсутність належних житлово-побутових умов, грошових коштів за заявою матері, [PERSON], малолітню [PERSON] рішенням виконавчого комітету Котовської міської ради № 263 від 10.11.2015 року було влаштовано до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення. 5 січня 2016 року [PERSON] звернулась до комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Котовської міської ради із заявою про повернення їй доньки, [PERSON]. Під час розгляду заяви, було з'ясовано, що [PERSON] проживає в орендованому житлі, постійного доходу не має. На момент відвідування сім'ї у неї не було а ні вугілля, а ні дров для опалення будинку. Комісія рекомендувала [PERSON] забезпечити своє помешкання всім необхідним для проживання малолітньої дитини. Згідно заяви [PERSON], голови квартального комітету, встановлено, що гр. [PERSON] проживаючи за адресою: [ADDRESS], порушувала громадський порядок, засмічувала прибудинкову територію, вночі бродяжила з дітьми, через що до голови квартального комітету неодноразово надходили скарги від сусідів. Неодноразово спеціалістами відділу-служби у справах дітей з [PERSON] були проведені бесіди виховного характеру з приводу безвідповідального ставлення до своїх батьківських обов'язків, але покращення не відбулося. Згідно листа № 563 від 19.07.2016 р. КУ «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» м. Одеси, за час перебування малолітньої [PERSON] з 18.11.2015 року у даному закладі її ніхто з родичів та близьких не відвідував, допомоги в вихованні та утримані дитини не надавав, [PERSON] свої обов'язки по вихованню дитини не виконує, не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток доньки. На даний час місце перебування [PERSON] не відомо. Працівниками відділу- служби у справах дітей та центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді було відвідано останнє місце проживання сім'ї [PERSON], а саме [ADDRESS], але там ніхто не проживає (акт обстеження умов проживання ВССД від 08.08.2016 р., лист ПМЦСССДМ № 705 від 10.08.2016 р.). Вказані обставини змусили орган опіки звернутись в суд з цим позовом. В ході розгляду справи в суді представник позивача за довіреністю - [PERSON] підтримала цей позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON], [INFO], яка зареєстрована в [ADDRESS] в судові засідання не з'являлась. Сповіщалась про час і місце розгляду справи за адресою реєстрації свого місця проживання та за місцем проживання зазначеному у позові в [ADDRESS]. Виклики до суду повернулись із зазначенням «За зазначеною адресою не проживає», «За закінчення терміну зберігання». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача сторона позивача та суд не володіє. Тому згідно абзацу 2 ч. 5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У зв'язку з відсутністю у судовому засіданні відповідача та за згоди представника позивача справу розглянуто у порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами. Вислухавши представника позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення цього позову, виходячи з такого. Відповідно до п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки або особи, що їх замінюють зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний розумовий та духовний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON], [INFO], гр-ка України, уродженка м. Балта, яка проживала без реєстрації в [ADDRESS] є матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (актовий запис №551 від 20.10.2015 року). Реєстрація народження дитини щодо батька провадилася відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Малолітню [PERSON] рішенням виконавчого комітету Котовської міської ради № 263 від 10.11.2015 року було влаштовано до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення. Згідно з листа Комунальної установи «Міський спеціалізований будинок дитини №1» №563 від 19.07.2016 року, за час перебування малолітньої [PERSON], ніхто з її родичів та близьких не відвідували, допомоги в вихованні та утриманні дитини не надавали. Згідно з листа Комунальної установи «Міський спеціалізований будинок дитини №1» №680 від 12.09.2016 року цей же заклад просить службу у справах дітей Подільської міськради повідомити про результат щодо позбавлення відповідача батьківських прав стосовно [PERSON]. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язанні займатись вихованням дитини. При цьому передача на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язків батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ч.4.ст.155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'ясняється, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З урахуванням всіх обставин справи та в інтересах малолітньої дитини суд вважає за необхідне, позбавити відповідача батьківських прав щодо дочки. Також з відповідача слід стягнути аліменти на утримування цієї дочки на користь опікуна дитини. Згідно висновку органу опіки і піклування Подільської міської ради Одеської області від 27.09.2016 року №1701, відповідача [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав стосовно її малолітньої дочки [PERSON], оскільки вона ухиляється від участі у його вихованні та утриманні. Доказів які б свідчили про поважні причини не виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків стосовно дитини судом не встановлено. З урахуванням всіх обставин справи та наявних у справі доказів, суд вважає за можливе, позбавити відповідача батьківських прав стосовно її сина та направити копію цього рішення органу ДРАЦС для внесення відповідної відмітки до актового запису про позбавлення матері батьківських прав. Згідно ч.2 ст.166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язків по утриманню дитини. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки судом задовольняється вимога позову про позбавлення відповідача батьківських прав, тому з неї слід стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі запропонованому позивачем, починаючи з дня подачі позову, тобто з 29.08.2016 року та на період до її повноліття. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України на відповідача належить покласти судові витрати в справі у вигляді судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved