Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач звернувся 23.08.2018 року до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що з відповідачами 12.11.2007 року було укладено кредитний договір №ХР-1/1392/07/114#, згідно якого надано кредит у розмірі 13090,00 грн. При укладанні цього договору позивач і відповідач, відповідно до ст.259 ЦК України, домовилися про зміну тривалості позовної давності до 10 років, що закріплено у п.12.7 зазначеного договору (яка застосовується для загальної та спеціальної позовної давності). Відповідно до п.2.1. кредитного договору відповідач [PERSON] зобов`язався повертати кредит на протязі 36 календарних місяців з моменту отримання (тобто, до 20.11.2010 р.) та сплачувати відсотки за узгодженим графіком платежів. Відповідач [PERSON] згідно п.1.2. договору поруки №ХР-1/1392/07/114# від 12.11.2007 року зобов`язалась у випадку невиконання відповідачем [PERSON] зобов`язань за кредитним договором нести відповідальність перед позивачем за кредитними зобов`язаннями у повному обсязі. Згідно п.2.4. вказаного договору поруки [PERSON] зобов`язана негайно виконати зобов`язання відповідача [PERSON] , строк виконання яких вже настав. За прострочення повернення кредитних коштів, п.9.4. кредитного договору була встановлена відповідальність у вигляді пені у розмірі 1 відсотка від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежів. Незважаючи на вищевказані умови, відповідачем до цього часу не виконано свої зобов`язання, чим грубо порушено умови кредитного договору та вимоги ст.ст.526, 527 ЦК України. В останній раз відповідач сплатив за кредитним договором тіло кредиту 23.01.2008 р. та з того часу суму позики більш не сплачувалось. Останній раз відповідач добровільно сплатив гроші за цим кредитним договором 25.12.2008 р., у сумі 250 грн., що були зараховані на погашення відсотків. У зв`язку з викладеним, позивач просив стягнути з відповідачів в порядку солідарної відповідальності на свою користь загальну суму боргу у розмірі 116808,56 грн. коп., яка складається з наступного: - залишок боргу за тілом кредиту (основне зобов`язання)\~6280,18 грн.; - заборгованість за відсотками за користування кредитом\~28241,99 грн.; - заборгованість по пені за прострочення платежів\~82286,39 грн. Ухвалою суду від 21.09.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заочним рішенням від 05.02.2020 року позов КС «Перше Кредитне товариство» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто у солідарному порядку з [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , на користь Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» (ЄДРПОУ 23212644, 65020, м.Одеса, вул.Базарна, 104) заборгованість за кредитним договором №ХР-1/1392/07/114# від 12.11.2007 року в загальній сумі 40802,35 гривень. Стягнуто пропорційно з [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , на користь держави судовий збір у сумі 615,47 гривень, а саме: по 307,74 гривень з кожного. В решті позовних вимог відмовлено. Ухвалою суду від 27.05.2020 року задоволено заяву про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та прийнято заяву про перегляд заочного рішення до розгляду. Ухвалою суду від 17.09.2020 року скасовано заочне рішення від 05.02.2020 року та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 09.10.2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог до неї, як до поручителя за вказаним кредитним договором, посилаючись на те, що вказаний позов пред`явлено з порушенням строку визначеного ст.559 ЦК України Відповідно до ч.5 ст.279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч.2 статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.11.2007 року між КС «Перше Кредитне Товариство» та [PERSON] та [PERSON] був укладений кредитний договір №ХР-1/1392/07/114#, згідно якого надано кредит на суму 13090,00 грн. При укладанні цього договору позивач і відповідач, відповідно до ст. 259 ЦК України, домовилися про зміну тривалості позовної давності до 10 років, що закріплено у п.12.7 зазначеного договору (яка застосовується для загальної та спеціальної позовної давності). Відповідно до п.2.1. кредитного договору відповідач [PERSON] зобов`язався повертати кредит на протязі 36 календарних місяців з моменту отримання (тобто, до 20.11.2010 р.) та сплачувати відсотки за узгодженим графіком платежів. За прострочення повернення кредитних коштів, п.9.4. кредитного договору була встановлена відповідальність у вигляді пені у розмірі 1 відсотка від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежів. При укладанні цього договору позивач і відповідач, відповідно до ст. 259 ЦК України, домовилися про зміну тривалості позовної давності до 10 років, що закріплено у п.12.7 зазначеного договору (яка застосовується для загальної та спеціальної позовної давності). В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 12.11.2007 року між КС «Перше Кредитне Товариство» та [PERSON] був укладений договір поруки №ХР-1/1392/07/114#. Відповідно до умов договору поруки поручитель зобов`язався перед банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором. Відповідно до ст.541\~ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання. Частина 1 ст.543\~ЦК України визначає, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно статей 509, 525, 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до положень статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.534\~ЦК України передбачено, що у разі недостатності суми внесеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі, ця сума зараховується в першу чергу на погашання відсотків за користування позикою, пені, а вже потім сума самої позики. В останній раз відповідач сплатив за кредитним договором тіло кредиту 23.01.2008 р. та з того часу суму позики більш не сплачувалось. Останній раз відповідач добровільно сплатив гроші за цим кредитним договором 25.12.2008 р., у сумі 250 грн., що були зараховані на погашення відсотків. Згідно ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. На підставі вищевказаного, позовна давність за кредитним договором №ХР-1/1392/07/114# починається з 25.12.2008 року та закінчилася 25.12.2018 року. Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 12\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У порушення зазначених норм закону та умов договору позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував. Станом на 09.08.2018 року має заборгованість на загальну суму 116808,56 грн. із яких: - залишок боргу за тілом кредиту (основне зобов`язання) 6280,18 грн.; - заборгованість за відсотками за користування кредитом 28241,99 грн.; - заборгованість по пені за прострочення платежів 82286,39 грн. Частиною третьою статті 551\~ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551\~ЦК України з урахуванням положень статті 3\~ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини п`ятої статті 12\~ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором вбачається, що сума заборгованість по пені складає 82286,39 грн., що значно перевищує тіло кредиту та нараховані відсотки за користування кредитом. На думку суду, такі дії позивача щодо нарахування значного розміру пені можуть тлумачитися як виявлення ознак недобросовісності. Тому у світлі вищезазначених міркувань та з огляду на наявні матеріали, суд вважає за потрібне ухвалити рішення на засадах справедливості, зменшивши розмір пені до суми основної заборгованості по тілу кредиту, тобто 6280,18 грн. Така правова позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 03.09.2014 №6-100цс14. Щодо позовних вимог щодо стягнення в солідарному порядку з поручителя [PERSON] заборгованості за кредитним договором №ХР-1/1392/07/114# від 12.11.2007 року, то суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Частиною 4 ст.559\~ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Строк, передбачений частиною четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яку суд застосовує за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов`язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку дії договору, про те зазначено, що він припиняє свою дію тільки у випадку повного виконання зобов`язання, забезпеченого порукою і вказаний договір діє протягом всього терміну дії Кредитного договору. Оскільки в договорі поруки не встановлено строку, після закінчення якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного припинення усіх зобов`язань боржника за основним договором не вважається встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки це суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559\~цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Вказана правова позиція наведена в постанові ВСУ від 06.09.2017 року у справі № 6-623цс17. Оскільки кредитний договір № ХР-1/1392/07/114# від 12.11.2007 року було укладено строком на 3 роки, тобто до 12.11.2010 року, а позивач протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явив вимогу до поручителя [PERSON] , а тому порука є припиненою у відповідності до вимог ч.4 ст.559 ЦК України. Згідно вимог ст.ст.76, 77, 79, 80\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене суд вважає можливим стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №ХР-1/1392/07/114# від 12.11.2007 року в загальній сумі 40802,35 гривень. Крім того, позивач при поданні даного позову судовий збір не сплачував, у зв`язку із тим, що він звільнений від його сплати на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч.1, ч.2, п.2 ч.3 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. У відповідності до ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. Відповідно до\~пп.1\~п.1\~ч.2\~ст.4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» ставка\~судового збору\~за подання\~до суду\~позовної заяви\~майнового характеру,\~яка подана\~юридичною особою,\~становить1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1762,00 грн. і не більше 616700 грн. Таким чином з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в розмірі 612,04 грн.

Outcome: partial