Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 06-2/68-Ф від 12.05.2006 року в сумі 122 316 грн. 64 коп. та судових витрат. В судове засідання представник позивача не з’явився, суду подав заяву за змістом якої позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з’явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу усунення порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 12 травня 2006 року між ВАТ «Електрон Банк», в подальшому назву якого змінено на ПАТ «Фольксбанк», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 06-2/68-Ф за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в сумі 25 800 дол. США, з кінцевим терміном погашення 10 травня 2011 року. Пунктом 1.3 кредитного договору встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами, який становить 14 % річних. 06 грудня 2012 року між ПАТ «Фольксбанк» та ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» набуло право вимоги за зобов’язаннями, які виникають з умов кредитного договору № 06-2/68-Ф від 12.05.2006 року. Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично порушував строки сплати кредиту та процентів, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 06-2/68-Ф від 12.05.2006 року. За змістом ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 24.07.2014 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором № 06-2/68-Ф від 12.05.2006 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача [PERSON] перед колекторською компанією за кредитними зобов'язаннями в розмірі 122 316 грн. 64 коп., а саме: 122 316 грн. 64 коп. – тіло кредиту. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 546 ч. 1, 548 ч. 1, 554, 611, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України,

Outcome: approved