Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач - заступник військового прокурора Маріупольського гарнізону Михальчук Я., в травні 2018 року звернувся до суду із позовною заявою в інтересах Держави в особі військової частини № [NUMBER] до відповідача [PERSON] , в якій прохає зобов`язати [PERSON] виплатити на користь військової частини [NUMBER] суму переплаченого йому грошового забезпечення в розмірі 7424,36 грн. та стягнути судові витрати (а.с.1-5). В обґрунтування позовних вимог вказав, що старший лейтенант [PERSON] з 28 березня 2015 року проходить військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] на посаді командира роти радіаційного, хімічного та біологічного захисту цієї військової частини. Південним територіальним управлінням внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту проведено перевірку фінансово-господарської діяльності військової частини [NUMBER] та встановлено, що старший лейтенант [PERSON] має заборгованість перед військовою частиною в розмірі 7424 гривень 24 копійки, яка утворилась внаслідок порушення ним вимог п. 31.5 наказу Міністра Оборони України від 11.06.2008 року за № 260 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», яким встановлено обмеження преміювання військовослужбовців, яких піддано дисциплінарним стягненням. Спираючись на положення ст.ст. 1212, 1215 ЦК України щодо набуття та збереження майна без достатніх правових підстав, прохає його позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з`явився. Надав письмову заяву, в якій прохає справу розглянути за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, прохав задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 47). Відповідач, в силу вимог п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, вважається таким, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з`явився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 48, 52). З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 280, 281, 247 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи наданими сторонами письмовими доказами, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 березня 2015 року лейтенанта [PERSON] призначено наказом Командувача сухопутних військ (по особовому складу) від 23 березня 2015 року за №261 на посаду командира роти радіаційного, хімічного та біологічного захисту військової частини польова пошта [NUMBER] , зараховано з 28 березня 2015 року до списків особового складу частини та на всі види забезпечення і визнано його таким, який з 28 березня 2015 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 1030 гривень на місяць, звання «капітан». Наказом командира військової частини [NUMBER] по стройовій частині від 28 березня 2015 року за № 30, встановлено [PERSON] щомісячну премію за особистий внесок в загальні результати служби в розмірі 90% місячного грошового забезпечення; додаткову грошову винагороду в розмірі 60% місячного грошового забезпечення; надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. (а.с. 10) Відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 26 квітня 2017 року № Д-322/1/5дск, та директиви командувача військ оперативного командування « [INFO] » від 28 квітня 2017 року № 6дск з 30.06.2017 року анульовано умовне позначення «польова пошта [NUMBER] », з 01.07.2017 року в повсякденній діяльності використовується умовне позначення «військова частина [NUMBER] ». (а.с. 12) Як вбачається зі змісту довідки військової частини [NUMBER] про переплати премій та інших щомісячних винагород, відповідно до дисциплінарної практики, командир роти старший лейтенант [PERSON] піддавався дисциплінарним стягненням: 10.09.2016 року - у виді суворої догани, 01.12.2016 року - у виді догани, 15.12.2016 року - у виді суворої догани. Цією довідкою визначено суму переплати, яка склала 5846 гривень 76 копійок. (а.с. 9 - 9зворот) Наказом командира військової частини [NUMBER] від 30.03.2018 року за № 75 встановлено, що порушення, виявлені підчас внутрішнього аудиту переплат та неналежних виплат грошового забезпечення тридцяти дев`ятьом військовослужбовцям військової частини [NUMBER] на загальну суму 97\~538,49 грн. стались у зв`язку з виплатою в повному обсязі премій військовослужбовцям, до яких було застосовано дисциплінарні стягнення. Даний наказ надано до суду в неповному обсязі, про що свідчить нумерація пунктів наказу, починаючи з шостого, втрата початку речення на другому аркуші наказу, що унеможливлює встановлення сенсу речення (а.с. 38 40 ). Позивачем не надано до суду належних доказів притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, а саме: копій наказів про застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді догани, суворої догани, як і не надано до суду висновку (звіту) за результатами проведеного аудиту фінансово-господарської діяльності військової частини [NUMBER] , довідки бухгалтерії про сплату відповідачу премій та інших заохочувальних виплат в повному обсязі. В порядку досудового врегулювання спору з [PERSON] утримання переплат грошового забезпечення не здійснювалось (а.с. 41). Відповідно до 31.5 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджена наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 року за № 260, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, командир військової частини позбавляє військовослужбовців премії частково на: 10% - у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення догана; 20% - у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення сувора догана; 40% - у разі накладення на військовослужбовця двох дисциплінарних стягнень догана (сувора догана); 50% - у разі накладення на військовослужбовця трьох дисциплінарних стягнень догана (сувора догана). Командир військової частини позбавляє премії частково за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладання дисциплінарного стягнення вищим командиром (начальником). Згідно із вимогами ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі, як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. У відповідності до вимог ст. 94 КЗпП України, ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання структури заробітної плати наводиться у ст. 2 Закону України «Про оплату праці». Так, основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Крім того, до складових заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. [PERSON] з 28 березня 2015 року приступив до виконання обов`язків командира роти радіаційного, хімічного та біологічного захисту військової частини [NUMBER] з окладом в 1030 гривень на місяць, та правом на щомісячну премію в розмірі 90% місячного грошового забезпечення, додаткову грошову винагороду в розмірі 60% від місячного грошового забезпечення, надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% від посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. [PERSON] , як отримувачем заохочувальних виплат, жодної недобросовісної поведінки, спрямованої на отримання премій допущено не було, а військовою частиною здійснено виплату грошового забезпечення відповідачу без врахування застосованих до нього дисциплінарних стягнень, але не внаслідок рахункової помилки, а у зв`язку з службовою недбалістю відповідальної особи. Окрім цього, позивачем не представлено до суду копій наказів про притягнення відповідача до дисциплінарної відповідальності та довідки про доходи відповідача за період часу з 01.10.2015 року по 01.11.2017 року, з якої суд міг би встановити складові заробітної плати (грошового забезпечення) відповідача та перевірити правильність нарахування заохочувальних виплат. З тих підстав, що виплата премій [PERSON] відбулась з боку військової частини [NUMBER] добровільно, без рахункової помилки та за відсутності недобросовісної поведінки відповідача, оскільки останній не міг вплинути на вирішення питання про власне преміювання та приховати від керівництва та відповідальних осіб факт дисциплінарного стягнення, у задоволенні позову слід відмовити. Оскільки позивачем заступником військового прокурора Маріупольського гарнізону та особою, в інтересах якої подано позов військовою частиною [NUMBER] , судовий збір за подання позовної заяви ні при її пред`явленні, ні в ході розгляду справи сплачено не було, а суд, при прийнятті позову до розгляду та відкритті провадження у справі не задовольнив клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судом рішення по справі, а також тому, що в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, в порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed