Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до Гальчинської сільської ради Андрушівського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування своїх вимог зазначив, що [INFO] року померла його баба - [PERSON], яка до дня смерті проживала в [ADDRESS] За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачу. Після смерті спадкодавиці відкрилась спадщина, в тому числі на будинок [ADDRESS] та земельні ділянки: площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за тією ж адресою; площею 0,12 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS] Спадковий будинок непридатний для експлуатації, у зв'язку з руйнацією. Позивач є спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину, втупивши у фактичне володіння та управління спадкровим майном та отримавши свідоцтво про право на спадщину в частині іншого спадкового майна. Інших спадкоємців немає. Однак позивач не може оформити свої спадкові права, оскільки на вищевказані спадкові земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, які не були виготовлені ще за життя власниці (спадкодавиці). Просив визнати за ним право власності на спадкові земельні ділянки, як на спадщину за заповітом після смерті баби, оскільки він позбавлений можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, заначили, що позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: [INFO] року померла баба позивача - [PERSON], яка до дня смерті проживала в [ADDRESS] (а.с. 5,6,7,8,10). За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачу (а.с. 16). Після смерті спадкодавиці відкрилась спадщина, в тому числі на будинок [ADDRESS] та земельні ділянки: площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за тією ж адресою; площею 0,12 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS] Спадкодавиця була власницею вищевказаного спадкового майна (а.с. 10,13). Спадковий будинок непридатний для експлуатації, у зв'язку з руйнацією (а.с. 15). Позивач є спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину, втупивши у фактичне володіння та управління спадкровим майном та отримавши свідоцтво про право на спадщину в частині іншого спадкового майна (а.с. 11, 33). Інших спадкоємців немає. Однак позивач не може оформити свої спадкові права, оскільки на вищевказані спадкові земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, які не були виготовлені ще за життя власниці (спадкодавиці) (а.с. 17). Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст. ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст.328, 1225, 1269 ЦК України, ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, ст. ст.81, 120, 125 ЗК України. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 1225 ЦК України, відповідно до якої право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», згідно з яким, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином,суд прийшов до висновку,що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавиця була власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Ст.125 ЗК України вказано, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації. Згідно ст.120 ЗК України, набувач права власності на жилий будинок одночасно набуває право власності на земельні ділянки для його обслуговування без зміни цільового призначення, відсутність у спадкодавців державного акту на право власності на зазначені земельні ділянки, відсутність державної реєстрації, в даному випадку правового значення не має. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачем право власності на земельні ділянки: площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по вул. Польовій, 1 в [ADDRESS]; площею 0,12 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Польовій в [ADDRESS], як на спадщину за заповітом після смерті баби - [PERSON], померлої [INFO] року, оскільки в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину.

Outcome: approved