Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач в позовній заяві вказує, що відповідно до укладеного договору б/н від 08.12.2011 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 7300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачці встановлену договором суму кредиту, а відповідачка в порушення норм закону та умов кредитного договору не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, та іншими витратами відповідно до умов договору, чим допустила заборгованість, яка станом на 31.03.2016 року становить 11683,92 грн. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача за не з'явився, однак, в матеріалах справи наявне клопотання представника банку за довіреністю Сафір Ф.О. про підтримання позовних вимог посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася без поважних на те причин, хоч про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про що свідчать поштове повідомлення з викликом до суду на 14.06.2016 року та 07.07.2016 року. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення по таких підставах. Так, судом достовірно встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 08.12.2011 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 7300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, та якщо в договорі встановлений строк виконання зобов'язання, то воно підлягає виконанню у цей строк. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачці встановлену договором суму кредиту, а відповідачка в порушення норм закону та умов кредитного договору не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, та іншими витратами відповідно до умов договору, чим допустила заборгованість, яка станом на 31.03.2016 року становить 11683,92 грн. та складається з заборгованості за кредитом 5433,06 грн.; заборгованості по процентами за користування кредитом - 4418,29 грн.; заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом - 800,00 грн., а також відповідно до п 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина) ; 532,57 грн. - штрафу (процентна складова) В добровільному порядку відповідачка [PERSON] вказану заборгованість не погашає та продовжує ухилятись від виконання взятого на себе зобов'язання. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний та такий, що підлягає до задоволення. Відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати, які складаються з суми судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved