Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 66 534,79 грн., а також понесені судові витрати. Позов мотивує тим, що ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» на підставі кредитного договору № 26252028669350 від 18.09.2013 року видано [PERSON] кредитну карту з лімітом овердрафту 20 000 грн. 19.07.2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Внаслідок приєднання на баланс ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» була передана заборгованість [PERSON] , за кредитним договором № 26252028669350 від 18.09.2013 року. Вказує, що довготривалий строк позичальник не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, а тому відповідно до п. 1 ст. 1050 ЦК України та абз. 2 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач, як кредитодавець має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач як позичальник прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць. Зазначає, що станом на 28.05.2020 року відповідач має заборгованість 66 534,79 грн., яка складається з: 20 506,46 грн. - заборгованість за кредитом; 36 028,32 грн. - заборгованість процентами; 0 грн. - заборгованість за комісією; 10 000,01 грн. - штрафні санкції. Посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 10.07.2020 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. 17.09.2020 року представником відповідача - адвокатом Міхальовою В.В. подано відзив на позов, в якому позовні вимоги банку не визнаються через їх необгрунтованість, просить застосувати строки позовної давності до даних правовідносин. Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, представником позивача в позовній заяві зазначено про можливість розгляду справи у його відсутності, представник відповідача подала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до норм статей 526, 527 та 530 ЦК України, - зобов`язання має виконуватися належним чином та в установлений строку відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В силу ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним згідно до ст. 1055 ЦК України. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що 18.09.2013 року [PERSON] запропонувала АТ «Банк Ренесанс Капітал» та ПрАТ «УАСК «АСКА-ЖИТТЯ» укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта). З преамбули Пропозиції (оферти) від 18.09.2013 року, [PERSON] , перебуваючи у нормальному стані здоров`я, розуміючи значення своїх дій та маючи можливість такими діями керувати, не перебуваючи під впливом помилки, обману, дії тяжкої обставини, діючи добровільно та прагнучи наслідків, що випливають з договору карткового рахунку пропонував АТ «Банк Ренесанс Капітал», який діє від власного імені та від імені та в інтересах ПрАТ «УАСК «АСКА-ЖИТТЯ», на умовах зазначених у пропозиції, в Розділі 3 Загальних умов Договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, які є типовими умовами для всіх клієнтів та які є невід`ємною частиною пропозиції, Договору страхування життя, що зазначений у частині 3 Пропозиції та Правилах добровільного страхування життя Страховика, укласти з ним Договір страхування та Договір карткового рахунку. Зазначена пропозиція містить: номер договору карткового рахунку (оферти) - [NUMBER] , валюту рахунку - гривня (п.2.2), ліміт овердрафту - 20 000 грн. (п.2.3), строк користування овердрафтом - 24 (п.2.4), комісію за обслуговування овердрафту - 2% (п.2.5), проценту ставку за користування овердрафтом (п.2.6) - 0,0001% річних при здійсненні розрахункових операцій в торгівельно-сервісній мережі за рахунок коштів овердрафту (в межах ліміту) та 36% річних при здійсненні інших дебетових операцій по Картковому рахунку за рахунок коштів Овердрафту (в межах ліміту), процентну ставку за користування несанкціонованим овердрафтом (п. 2.7.) - 36% річних, реквізити карткового рахунку (п.2.8). 27.09.2011 року [PERSON] , підписано «Основні умови кредитування та страхування», з преамбули яких вбачається, що ці основні умови кредитування та страхування є невід`ємною частиною Пропозиції (оферти) [PERSON] № GP-2651045 від щодо укладення договору про надання споживчого кредиту з АТ «Банк Ренесанс Капітал» та щодо укладення договору страхування з ПрАТ «Ренесанс Життя», від імені якої на підставі Агентського договору діє Банк, в особі його уповноваженого представника, який зазначений нижче та підписав ці Основні умови, що разом іменуються як сторони, та які (Основні умови) містять умови вказаних договорів й укладаються Сторонами відповідно до пропозиції. Доказів того, що «Основні умови кредитування та страхування», які є невід`ємною частиною Пропозиції (оферти) [PERSON] № GP-2651045 від 27.09.2011 року є невід`ємною частиною Пропозиції укласти 18.09.2013 року договір карткового рахунку та договору страхування (оферта) № 26252028669350 - позивачем не надано і судом не встановлено. 10.01.2019 року, письмовою вимогою (Повідомлення) за вих. № 208 позивач - АТ «Банк Ренесанс Капітал» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є позивач АТ «ПУМБ» вимагав від [PERSON] виконати зобов`язання перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором, а саме: негайно погасити заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 55 777,52 грн. в строк до 17.01.2019 року. Згідно списку № 20190110 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в ЦОКК 5 КМД ПАТ «Укрпошта», відповідачу [PERSON] направлялося поштове відправлення за адресою [ADDRESS] , відправником поштового відправлення зазначений ТОВ «Франко Пак» а/с 151, Київ 136, 04136. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписка з карткового рахунку, що міститься в матеріалах справи є належним доказом заборгованості відповідача З виписки по особовим рахункам (арх. баланс) з 18.09.2013 року по 03.10.2015 року, сформованої 09.06.2020 року вбачається рух грошових коштів по картковому рахунку за договором № [NUMBER] від 18.09.2013 року по клієнту [PERSON] . Останній платіж по погашенню простроченої заборгованості по договору № 26252028669350, внесений [PERSON] 03.11.2014 року. Проаналізувавши наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем не виконувались належним чином зобов`язання за договором, а тому виникла заборгованість про яку вказано позивачем. Суд враховує, що зазначаючи про необґрунтованість позовних вимог відповідач не висловила жодних заперечень проти того, що Банк надав кредит на підставі пропозиції від 18.09.2013 року, де вказано розмір кредиту, строк користування, процентну ставку, тощо. Відповідач також не довела, що відмовилась від отримання кредиту, або що Банк не виконав свого зобов`язання щодо надання коштів. З наданих позивачем письмових доказів вбачається, що відповідач виконувала свої зобов`язання, але не у повному обсязі. Відповідач ці дані не спростовує. Отже, фактично між сторонами відсутній спір щодо надання Банком відповідачу коштів згідно пропозиції від 18.09.2013 року у розмірі ліміту овердрафту - 20 000,0 грн. Заперечуючи проти позову відповідач просить суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки умовами кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватися позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов`язань. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому, ч.1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за згодою сторін. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно положень ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 31 Постанови № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснив, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв`язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. З виписки по особовим рахункам (арх. баланс) з 18.09.2013 року по 03.10.2015 року, сформованої 09.06.2020 року, останній платіж по погашенню простроченої заборгованості по договору № 26252028669350, внесений [PERSON] 03.11.2014 року. З 01.12.2014 року заборгованість по клієнту [PERSON] віднесена до простроченої. Отже суд приходить до висновку, що з 01.12.2014 року позивачу стало відомо про порушення його права, оскільки черговий платіж не здійснено, і саме з цієї дати почався встановлений законом строк для звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості. Також, з виписки/особового рахунку, за період з 03.10.2016 року по 28.05.2020 року за період з квітня місяця 2019 року по 30.09.2019 року встановлено надходження грошових коштів на загальну суму 5191,28 грн. по погашенню заборгованості по договору № 26252028669350 від 18.09.2013 року, на підставі вчиненого виконавчого напису за № 5484 Відповідач заперечив самостійне погашення ним в період з квітня 2019 року по 30 вересня 2019 року заборгованості по кредитному договору і, як наслідок, переривання строку позовної давності по вимогам позивача. 07.12.2020 року рішенням Подільського районного суду м. Києва у справі № 405/7924/19, позовні вимоги [PERSON] до АТ «Перший Український міжнародний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса - задоволено повністю. Визнано виконавчий напис № 5484 від 05.03.2019 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни таким, що не підлягає виконанню Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» на користь [PERSON] безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 5 191, 28 грн., Враховуючи вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що строк позовної давності сплинув 01.12.2014 року, проте з позовною заявою позивач звернувся до суду лише 15.06.2020 року, тобто з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності. Позивачем у позовній заві не наведено будь-яких обставин, які можуть бути визнані поважними причинами пропущення строку позовної давності. Таким чином суд, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Судові витрати понесені позивачем не підлягають стягненню з відповідача, оскільки позовні вимоги залишено без задоволення, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed