Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом, де зазначив, що 21.12.2004 року між Житомирським міжгосподарським об»єднанням по капітальному будівництву та Комунальним підприємством «Житомирбудзамовник» укладено договір на пайову участь у будівництві житла в м. Житомирі, відповідно до умов якого виконавець - КП «Житомирбудзамовник» зобов»язується побудувати житловий будинок за адресою: [ADDRESS], та після затвердження акту Державної приймальної комісії передати житло пайовику пропорційно фінансуванню. На виконання угоди на рахунок Комунального підприємства «Житомирбудзамовник» перераховано 2 950 885,00 грн. Угодою від 30.12.2004 року, що укладена між Головним управлінням праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, обласним міжгосподарським об»єднанням по капітальному будівництву, КП «Житомирбудзамовник» досягнуто домовленості про дольову участь у фінансуванні житлового будинку по [ADDRESS], сторони визначили, що замовник - обласне міжгосподарське об»єднання по капітальному будівництву, підрядник - Комунальне підприємство «Житомирбудзамовник», за рахунок коштів забудовника, яким виступило Головне управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, зобов»язуються побудувати 2587,41 кв.м. загальної площі житла в будинку по [ADDRESS]. Позивач зазначає, що державною комісією прийнято в експлуатацію житловий будинок по [ADDRESS]. В подальшому між Головним управлінням праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, обласним міжгосподарським об»єднанням по капітальному будівництву та КП «Житомирбудзамовнимк» виник спір щодо площі житла, яка має бути передана. За поданим позовом рішенням Господарсько суду Житомирської області від 16.06.2010 року КП «Житомирбудзамовник» зобов»язано передати Управлінню 1078,42 кв.м. загальної площі квартир. Рішення суду не є виконаним, прийняття-передача квартир не відбулось. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27.07.2011 року задоволено позовні вимоги КП «Житомирбудзамовник» та визнане право власності за підприємством на квартири [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Житомирської області рішення суду першої інстанції в частині визнання права власності на спірні квартири скасовано. Водночас, 08.09.2011 року між КП «Житомирбудзамовник» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Вказуючи на те, що КП «Житомирбудзамовник» не мало право укладати договір купівлі-продажу, посилаючись на положення ст.ст. 203, 215, 388, 392 ЦК України позивач просить визнати право власності на спірне майно - квартиру [ADDRESS], визнати недійсним договір купівлі-продажу від 08.09.2011 року, витребувати майно від [PERSON] як добросовісного набувача. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав з вищевикладених підстав. Представник департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації в судове засідання не з»явився, надав заяву про можливість слухання справи у відсутності представника. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. Представник [PERSON] позов не визнав та зазначив, що право держави в особі відповідного органу вже є захищеним, оскільки існує рішення Господарського суду про зобов»язання передати 1078,42 кв.м. загальної площі квартир, що знаходяться в будинку [ADDRESS]. Також зауважив, що прокурор, а також департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації не є сторонами правочину, відтак не наділені правом на його оспорювання. Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації право власності на спірне майно не належало. Представник Комунального підприємства «Житомирбудзамовник» Житомирської міської ради в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд встановив. 21.12.2004 року між КП «Житомирбудзамовник» та Житомирським міжгосподарським об»єднанням по капітальному будівництву укладено договір про пайову участь у будівництві, відповідно до умов якого виконавець - КП «Житомирбудзамовник», зобов»язується побудувати житловий будинок за адресою: [ADDRESS], та після затвердження акту Державної приймальної комісії передати житло пайовику пропорційно фінансуванню. 30.12.2004 року між Головним управлінням праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації (забудовник), Обласним міжгосподарським об»єднанням по капітальному будівництву (замовник) та КП «Житомирбудзамовник» (підрядник) укладено угоду про дольову участь у фінансуванні житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідно до умов договору замовник та підрядник за рахунок коштів забудовника зобов»язуються побудувати 2587,41 кв.м. загальної житлової площі житла. За змістом договорів кількість квартир, їх склад та площа повинні визначатись додатковою угодою. Актом державної приймальної комісії від 10.07.2008 року № 507 житловий будинок по [ADDRESS] був прийнятий в експлуатацію. Рішенням Господарського суду Житомирської області від 16.06.2010 року зобов»язано КП «Житомирбудзамовник» передати Управлінню з питань надзвичайних ситуацій у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Житомирської державної адміністрації 1078,42 кв.м. загальної площі квартир, що знаходяться в будинку [ADDRESS] на суму 2 950 855 грн. На час розгляду справи рішення не є виконаним, вищенаведена загальна площа квартир не є переданою. Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27.07.2011 року за КП «Житомирбудзамовник» визнано право власності на квартири [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS]. 08.09.2011 року між КП «Житомирбудзамовник» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого [PERSON] набув права власності на квартиру [ADDRESS], вартістю 189 126,70 грн. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 02.04.2012 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27.07.2011 року в частині визнання за КП «Житомирбудзамовник» права власності на квартири [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS] скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. У відповідності до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Приймаючи до уваги, що за наслідками розгляду позовних вимог КП «Житомирбудзамовник» про визнання права власності на спірне майно в їх задоволенні було відмовлено, відчуження такого майна виходить за межі прав, якими володіла юридична особа, та є підставою визнання договору купівлі-продажу недійсним. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Як зауважив Верховний Суд України у постанові N 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за змістом статті 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає необхідним застосувати реституцію з власної ініціативи, та зобов»язує відповідача [PERSON] повернути на користь департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації спірне майно - квартиру [ADDRESS]. Водночас, суд зобов»язує КП «Житомирбудзамовник» Житомирської міської ради повернути на користь [PERSON] сплачені на виконання умов договору купівлі-продажу 189 126,70 грн. Суд відмовляє у задоволенні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння на підставі ст. 388 ЦК України, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, спір виник з приводу оспорювання договору, третій особі майно не відчужувалось. Також, суд відмовляє у задоволенні вимоги про визнання права власності за позивачем. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У виниклому спорі позивач не позбавляється на отримання у власність спірного майна як результат виділення загальної житлової площі на користь забудовника відповідно до умов договорів від 21.12.2004 року та від 30.12.2004 року, а також на виконання рішення господарського суду Житомирської області.

Outcome: partial