Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач звернувся 25 грудня 2013 року до суду з позовом у якому прохав суд виділити Фірмі «Альпарі ЛТД» у власність в самостійний об'єкт нерухомого майна, що складає одиницю майно Б -1 -прохідна, 28,5 кв. м; И -1 - склад, 143,8 кв. м; К - 1 - офісні і виробничі приміщення - 191,5 кв. м; Л -1 - вбиральня, 4,50 кв. м; М - 1 - гараж, 56,30 кв. м.; Н-1 - складські та виробничі приміщення, 470,2 кв. м; № 1 - огорожа; № 4 - ворота; № 5 - підкранова площадка; № 6 - цистерни за адресою [ADDRESS]. Припинити право спільної часткової власності на нежитлове приміщення, розташоване по вул. Довженка, 2-е в м. Полтаві, яке належить Фірмі «Альпарі ЛТД». Зобов'язати відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, 36000, м. Полтава, вул. Сапіго, 6, к.7 видати свідоцтво на право власності на нерухоме майно Фірмі «Альпарі ЛТД», що складається з Б -1 - прохідна, 28,5 кв. м; И -1 - склад, 143,8 кв. м; К -1 - офісні і виробничі приміщення - 191,5 кв. м; Л -1 - вбиральня, 4,50 кв. м; М-1 - гараж, 56,30 кв. м.; Н-1 - складські та виробничі приміщення, 470,2 кв. м; № 1 - огорожа; № 4 - ворота; № 5 - підкранова площадка; № 6 - цистерни за адресою [ADDRESS]. Зобов'язати відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, 36000, м. Полтава, вул. Сапіго, 6, к.7 зареєструвати право власності на нерухоме майно Фірмі «Альпарі ЛТД», що складається з Б -1 - прохідна, 28,5 кв. м; И -1 - склад, 143,8 кв. м; К - 1 - офісні і виробничі приміщення - 191,5 кв. м; Л -1 - вбиральня, 4.50 кв. м; М-1 - гараж, 56,30 кв. м.; Н-1 - складські та виробничі приміщення, 470,2 кв. м; № 1 - огорожа; № 4 - ворота; № 5 - підкранова площадка; № 6 - цистерни за адресою [ADDRESS]. Ухвалою суду від 03.09.2014 року, позовні вимоги до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно залишено без розгляду, задоволено з цього приводу заяву представника позивача. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, прохала задовольнити. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечував, вказав, що його частка, що знаходиться в спільній частковій власності на момент розгляду справи виділена в одиницю, право власності за ним зареєстровано в Реєстраційній службі у встановленому законодавством порядку. Представник Полтавської міської ради в судовому засіданні прохав відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 17 вересня 2001 року, позивач купив нежитлові приміщення, загальною площею 425,60 кв.м, які складають 29/100 ідеальної долі промислових споруд, що знаходяться в м. Полтаві по вул. Довженка № 2 - е, та складаються в цілому з: Б -прохідна, 29.00 кв. м; В - 3 адмін. будинок, 642.70 кв. м; Г - гараж, 43,30 кв. м; Д -гараж, 21.50 кв. м; Е - склад, 47.60 кв. м; Ж - гараж, 23.10 кв. м; З - гараж, 40.00 кв. м; И - склад, 355.80 кв. м; К - лабораторія, 192.00 кв. м; Л - вбиральня, 4.50 кв. м; М - гараж, 56.30 кв. м. В 2006 році частина приміщень була перебудована. Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, затвердженого Рішенням виконкому міської ради № 304 від 13.10.2006 року та зареєстрованого в інспекції ДАБК м. Полтави № 645 від 19.10.2006 р. офісні та виробничі приміщення загальною площею 195,65 кв.м після перепрофілювання та перепланування лабораторії з добудовою прохідної - 37,67 кв.м, складських та виробничих приміщень площею 454,31 кв.м по вул. Довженка, 2 - е в м. Полтаві прийняті в експлуатацію. Загальна площа приміщень на сьогоднішній день становить: Б -1 - прохідна, 28,5 кв. м; И -1 - склад, 143,8 кв. м; К -1 - офісні і виробничі приміщення - 191,5 кв. м; Л -1 - вбиральня, 4.50 кв. м; М 1 - гараж, 56.30 кв. м.; Н-1 - складські та виробничі приміщення, 470,2 кв. м; № 1 - огорожа; № 4 - ворота; № 5 - підкранова площадка; № 6 - цистерни. Згідно ст. 41 КонституціїУкраїни, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 364 ЦПК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна що є спільній частковій власності. Згідно з ч. 2 ст. 367 Цивільного кодексу України у разі поділу спільного майна, між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до частини 3 статті 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до ст.. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.. 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували, те що його права якимось чином порушені, невизнані або оспорювані відповідачами, крім того спірне майно не є спільною частковою власністю.

Outcome: dismissed