Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за спожиту електроенергію в квартиру № 4 на вул.Бодянського,46 в м.Львові за період часу з 01.03.2012 року по 01.10.2014 року у розмірі 11768 грн. 87 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у Личаківському відділі електропостачання Львівського міського відділення електропостачання ПАТ «Львівобленерго» зареєстрований побутовий абонент за адресою: м.Львів, вул.Бодянського,46/4, особовий рахунок № 1125/78, якому надаються послуги з електропостачання. Оскільки в квартирі зареєстровані та поживають відповідачі, тому такі користуються послугами з електропостачання, та зобовязані нести витрати по їх оплаті за чинними тарифами на той чи інший період споживання електроенергії. Однак, відповідачі споживаючи електроенергію за період з 01.03.2012 року по 01.10.2014 року, оплачували її не в повному обсязі, у звязку із чим допустили утворення заборгованості в розмірі 11768 грн. 87 коп. А тому просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з аналогічних підстав, подала додаткові пояснення згідно яких вважає, що здійснювані платежі відповідачами на оплату послуг електропостачання протягом спірного періоду не можуть повністю враховуватися на оплату поточної заборгованості, оскільки частина з них призначалася за оплату попередньої заборгованості, а з платежів, що призначалися за оплату поточної заборгованості кошти зараховувалися також на погашення попередньої заборгованості у звязку із невідповідністю платежів виставленим рахункам на оплату. Крім цього, представник позивача зазначив, що у випадку якщо суд дійде висновку про застосування до позовних вимог наслідків спливу позовної давності за заявою відповідачів, то просить врахувати, що першу оплату поточної заборгованості відповідачами здійснено 22.01.2013 року, а тому вважає, що початок перебігу позовної давності слід відраховувати від цієї дати, та застосувати позовну давність з моменту визнання особою свого боргу, а саме з 22.01.2013 року. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, суду пояснили, що дійсно вони є споживачами послуг електропостачання квартири № 4 на вул.Бодянського,46 в м.Львові, однак заперечили розмір заборгованості за надані послуги, оскільки на їх думку такий позивачем розраховано неправильно шляхом фальсифікації даних, неправильного зарахування оплачених ними сум за надані послуги, виставлення рахунків за стару заборгованість, позовна давність по яких сплила. Оскільки згідно їхніх розрахунків розмір заборгованості становить на даний час 3661,0 грн., тому просять позов частково задоволити. Крім цього, просять застосувати наслідки спливу позовної давності для вимог про стягнення заборгованості за період, що передує трьом рокам до моменту звернення до суду, та в цій частині у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася повторно, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причин своєї неявки суду не повідомила. Крім цього, в останнє судове засідання не зявилися належним чином повідомлені відповідачі [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON] забезпечила явку свого представника, а тому суд вважає за можливе завершувати розгляд справи у їх відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд позов задовольняє частково з таких підстав. Як вбачається з довідки ЛКП «За Замком» від 20.08.2015 року (а.с.4), в квартирі № 4 будинку № 46 на вул.Бодянського в м.Львові, що належить до комунальної власності, зареєстровані та проживають відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Крім цього, як безспірно встановлено судом, позивачем зареєстровано особовий рахунок № 1125/78 побутового абонента, на підставі чого ним надаються послуги електропостачання квартири № 4 будинку № 46 на вул.Бодянського в м.Львові, а відповідачі, як мешканці квартири, в заявлений позивачем період з 01.03.2012 року по 01.10.2014 року, користувалися ними. В розумінні ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі є споживачами, як фізичні особи, які отримують або мають намір отримати житлово-комунальну послугу, якою у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.13 Закону являється послуга з електропостачання. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Однак, як вказала представник позивача в судовому засіданні, відповідачі користуючись послугами електропостачання, такі послуги регулярно та в повному обсязі не оплачували, допустили утворення заборгованості, що на її переконання становить за спірний період з 01.03.2012 року по 01.10.2014 року у розмірі 11768 грн. 87 коп. В той же час, відповідачі вважають, що розмір заборгованості за цей період є значно меншим, оскільки розрахований позивачем неправильно, згідно їхніх розрахунків, такий становить 3661,0 грн. Даючи правову оцінку наведеним сторонами обставинам, суд враховує, що у відповідності до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із останнього представленого позивачем уточного розрахунку заборгованості по особовому рахунку № 1125/78 (а.с.115-116), а також довідки про розмір виставленого нарахування та проведення оплат за адресою: [ADDRESS], особовий рахунок № 1125/78 (а.с.67-70), і вказані обставини визнали в судовому засіданні сторони, в порушення п.21 Правил користування електричною енергією для населення, що затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357, зняття показників з приладу обліку електричної енергії, що постачалася в квартиру № 4 на вул.Бодянського,46 в м.Львові, починаючи з 24.01.2010 року відбувалося не щомісячно, щоразу за різний період, у звязку із чим позивачем виставлялися рахунки до оплати за значний попередній період. Так, позивачем станом на 01.03.2012 року виставлено відповідачам до оплати рахунок за споживання електричної енергії в обємі 7093 кВТ за період з 24.01.2010 року по 07.02.2012 року в сумі 1977 грн. 16 коп., яка збільшувалася на суму заборгованості, що існувала станом на 24.01.2010 року в сумі 3063 грн. 20 коп. В подальшому позивачем здійснювалося зняття показників лічильника чотири рази та виставлено відповідачам відповідні рахунки до оплати за спожиту електроенергію: 01.03.2013 року за період з 07.02.2012 року по 30.11.2012 року в обємі 11638 кВТ на суму 5199 грн. 44 коп., 01.06.2013 року за період з 30.11.2012 року по 01.12.2012 року в обємі 0 кВТ на суму 0 грн. 00 коп., 01.05.2014 року за період з 01.12.2012 року по 10.04.2014 року в обємі 14383 кВТ на суму 5814 грн. 90 коп., та 01.10.2014 року за період з 10.04.2014 року по 18.09.2014 року в обємі 783 кВТ на суму 243 грн. 17 коп. З наведеного вбачається, що за заявлений позивачем спірний період з 01.03.2012 року по 01.10.2014 року відповідачами спожито електроенергії в обємі 11638 кВт за період з 07.02.2012 року по 30.11.2012 року, 14383 кВт за період з 01.12.2012 року по 10.04.2014 року та 783 кВТ за період з 10.04.2014 року по 18.09.2014 року, на загальну суму 11257 грн. 51 коп. А тому суд переконливо вважає, що у відповідачів виник обовязок по оплаті спожитої електричної енергії за період з 01.03.2012 року по 01.10.2014 року саме у вказаній сумі, і розміри нарахувань за інші періоди суд не приймає до уваги, як такі, що не охоплюються заявленими позовними вимогами, так як в судовому засіданні сам позивач настоював на необхідності стягнення заборгованості за послуги електропостачання саме за період з 01.03.2012 року по 01.10.2014 року. З цих же підстав суд не враховує суму заборгованості виставлену відповідачам хоча і 01.03.2012 року, однак нараховану за спожиту електричну енергію за період з 24.01.2010 року по 07.02.2012 року. Визначаючи розмір заборгованості відповідачів за спожиту електроенергію за період з 01.03.2012 року по 01.10.2014 року, суд враховує, що відповідно до представленого розрахунку (а.с.115-116), а також представлених відповідачами платіжних доручень (а.с.48-55), ними частково погашалася вказана заборгованість шляхом внесення платежів за поточні нарахування послуг електропостачання. У звязку із наведеним розмір заборгованості підлягає зменшенню на суми цих поточних платежів та з відповідачів підлягає стягненню заборгованість в сумі 9228,51 грн. При цьому, суд не враховує здійснені відповідачами два платежі на суму 2250,0 грн. 07.03.2012 року та 250,0 грн. 14.03.2012 року, оскільки згідно представлених платіжних доручень (а.с.52), їх цільове призначення було для погашення попередньої заборгованості. А тому, оскільки іншими доказами сторони не довели існування іншого обґрунтованого розміру заборгованості за послуги електропостачання за спірний період, тому позов слід задоволити частково, стягнувши солідарно із відповідачів на користь позивача заборгованість за період з 01.03.2012 року по 01.10.2014 року в сумі 9228,51 грн. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідачів у рівних частинах пропорційно до задоволених позовних вимог. Крім цього, суд не приймає до уваги посилання сторін про застосування до позовних вимог наслідків спливу позовної давності, оскільки судом встановлено, що в листопаді 2014 року позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, 28.11.2014 року такий був виданий судом, а 18.03.2015 року за заявою боржників скасований. А тому у відповідності до положень ст.264 ЦК України позовна давність для даних позовних вимог перервалася, та після скасування судового наказу її перебіг розпочався заново.

Outcome: dismissed