Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів в розмірі 18 343, 73 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 06.03.2008 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний Банк» та фізичною особою [PERSON] було укладено кредитний договір № 02-08/322Ф, відповідно до якого відповідачу [PERSON] було надано кредит в сумі 10 000 грн. зі сплатою 19% річних, з кінцевим терміном повернення 05.03.2010 року, а відповідач зобов'язувався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з основного договору, 06.03.2008 року ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний Банк», та [PERSON] украли договір поруки № 09-08/289, відповідно до якого остання зобов'язалася відповідати в повному обсязі перед банком за своєчасне та повне виконання позичальником [PERSON] за кредитним договором № 02-08/322Ф, та відповідають перед позивачем як солідарні боржники. Банк свої зобов'язання за договором виконав та надав [PERSON] кредит у сумі 10000,00 грн. Однак, відповідач [PERSON] в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 22.06.2016 року має прострочену заборгованість, а саме: за кредитом - 5316,30 грн., за відсотками - 7421,64 грн. Згідно Договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та ПАТ«Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ТОВ «Кредитні ініціативи» на даний час належать усі права кредитора за вказаним договором, а тому позивач просить суд задовольнити позов та стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість в сумі 18 343,73 грн., а саме: за кредитом - 5316,30 грн., за відсотками - 7421,64 грн., пеню 5605,79 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність, відповідно до якої вимоги позову підтримав в повному обсязі. Крім того зазначив, що в разі неявки відповідача, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ними причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечує позивач. Суд, врахувавши положення ч. 4 ст. 169 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 06.03.2008 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 02-08/322Ф, відповідно до якого [PERSON], отримав кредит у сумі 10000,00 грн, зі сплатою 19% річних, з кінцевим терміном повернення не пізніше 05 березня 2010 року. В забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з основного договору, 06.03.2008 року між ЗАТ«Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний Банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки № 09-08/289. Відповідно до п. 1 договору поруки № 09-08/289 від 06.03.2008 року, визначено, що договір поруки забезпечує вимоги кредитора, що випливають з договору кредиту № 02-08/322Ф від 06.03.2008 року. Згідно п. 2 зазначеного договору поруки позичальник та поручитель є солідарними боржниками перед кредитором та залишаються зобов'язаними за договором кредиту до повного виконання всіх своїх зобов'язань за ним у повному обсязі. 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір про відступлення права вимоги. Відповідно до п. 2.2. зазначеного договору, внаслідок передачі (відступлення) кредитного портфеля за цим договором, новий кредитор набуває всіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення за зобов'язаннями позичальників на заставне майно, та іншими правами вимоги за кредитними договорами забезпечення. Таким чином, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 09-08/322Ф від 06.03.2008 року, позичальником згідно якого є [PERSON] Відповідач [PERSON] неналежно виконував взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушив істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 22.06.2016 року має прострочену заборгованість в сумі грн., а саме: за кредитом - 5316,30 грн., за відсотками - 7421,64 грн. Відповідно до п. 2.4 договору погашення кредиту та процентів за ним здійснюється позичальником щомісячно у відповідності до графіку погашення кредиту (Додаток № 1), який є невід'ємною частиною цього договору. Згідно п. 5.3.2 договору банк має право вимагати від позичальника (незалежно від настання строку погашення кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або процентів за користування ним, у випадку якщо позичальник не виконав у строк свої обов'язки по поверненню кредиту та/або сплаті процентів за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Між сторонами існують правовідносини з отримання/надання грошового кредиту, про що ними укладено відповідний договір кредиту: згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Факт несплати відповідачем [PERSON] грошових коштів за користування кредитом та погашення кредиту підтверджується доданим до матеріалів справи розрахунком суми заборгованості, наявним в матеріалах справи. Відповідно до ст.. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до п. 6.4 Кредитного договору, за несвоєчасну сплату суми кредиту та/або процентів за користування кредитом позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє в період прострочення та нараховується щоденно. У зв'язку з систематичним порушенням відповідачем своїх зобов'язань зі сплати кредиту йому була нарахована неустойка- пеня в розмірі 11 388,41 грн. Разом з тим, позивач відповідно до ст.. 266, ч.2 ст. 258 обмежує розмір пені, визначивши її розмір за останні 12 місяців, та просить стягнути в розмірі 5 605,79 грн. Позивач має право вимагати від відповідача як від сторони, що прострочила зобов'язання, сплати неустойки, передбаченої договором. Умови договору в даній частині не суперечать закону, що передбачає неустойку як засіб забезпечення зобов'язання. Розрахунок пені відповідачі не оспорили, розрахунок проведений в межах компетенції, за умовах договору і у відповідності до закону, і, оскільки цей розрахунок не оспорюється відповідачами, то він судом приймається як достовірний і арифметично правильний. Таким чином, відповідач свої зобов'язання за договором не виконав належним чином, допустив заборгованість у вказаній в розрахунку сумі - в тому числі заборгованість за кредитом, за відсотками. Відповідачі не оспорили дані розрахунки, не подали доказів на їх спростування повне або часткове. Вказані відомості складені компетентною посадовою особою, і оскільки вони неоспорені відповідачами, то вони судом приймаються як достовірні. За таких обставин суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню сума боргу в розмірі 18343,73 грн. Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1280,10 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved