Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач заявив позов до [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 07 липня 2008 року між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та відповідачем на підставі заяви-анкети фізичної особи на встановлення ліміту овердрафту на картковий рахунок, було укладено договір №А32-3067-Ф/08-KRD від 07 липня 2008 року про встановлення ліміту овердрафту, відповідно до якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] у гривні. Банк встановив на картковому рахунку відповідача ліміт дозволеного овердрафту у сумі 8000 гривень. Процентна ставка за користування овердрафтом встановлена у розмірі 24% річних, процентна ставка за користування кредитом поза межами встановленого ліміту встановлена на рівні 24%. Вказав, що встановлено строк дії ліміту дозволеного овердрафту, який становить 12 місяців починаючи з 07.07.2008 року до 06.07.2009 року. Банк виконав взяті на себе зобов'язання за договором, відкрив відповідачу картковий рахунок, виконував розрахунково-касове обслуговування відповідача за кредитною схемою, та надав відповідачу кредитні кошти. Відповідач у свою чергу, зобов'язання за договором належним чином не виконує та систематично порушує умови договору. Внаслідок порушення взятих на себе зобов'язань за договором, станом на 27.05.2015 року заборгованість відповідача перед банком становить 6502.15 гривень, а саме: 3326.40 грн. - заборгованість за овердрафтом; 3175.75 грн. - прострочена заборгованість за відсотками. Тому змушений звернутися до суду із даним позовом і просити суд винести рішення, яким стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №А32-3067-Ф/08-KRD від 07 липня 2008 року у сумі 6502.15 грн., яка складається із 3326.40 грн. - заборгованість за овердрафтом; 3175.75 грн. - прострочена заборгованість за відсотками, а також судові витрати у сумі 243,6 грн. Представник позивача ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» Палагнюк Р.А., який діє на підставі довіреності №803 від 17.12.2013 року заявлені позовні вимоги підтримав у повному об'ємі, просить суд їх задовольнити. 01 грудня 2015 року за вхід.№7501 представник позивача Палагнюк Р.А. подав до суду письмову заяву, в якій просить суд справу слухати в його відсутність. А також зменшив заявлені позовні вимоги і просив стягнути із відповідача заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами за останні три роки, а саме за період з 30.11.2012 року по 01.12.2015 року сума яких станом на 01.12.2015 року становить згідно розрахунку 2460,22 грн. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. У своєму запереченні від 22 жовтня 2015 року за вх..№6627 просить суд застосувати строк позовної давності, та відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог у зв'язку із пропуском позивачем строку пред'явлення до суду із даним позовом. Зазначив, що він сплатив значно більше коштів, ніж отримав у банку. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів - розрахунку заборгованості за договором №А32-3067-Ф/08-KRD від 07 липня 2008 року, укладеного між сторонами, встановлено, що станом на 24.05.2015 року відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 6502.15 грн. Із заяви позичальника - фізичної особи на отримання кредиту від 02.07.2008 року, анкети на встановлення ліміту овердрафту для клієнтів банку, які є власниками платіжних карток від 02.07.2008 року, кредитного договору №А32-3067-Ф/08-KRD від 07 липня 2008 року, розрахунку заборгованості, судом встановлено, що між сторонами було укладено у простій письмовій формі договір про встановлення ліміту овердрафту, відповідно до якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] у гривні. Відповідно до умов кредитного договору відповідачеві [PERSON] було надано грошові кошти у сумі 8000 гривень, відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за його користування та комісію, однак, як слідує із розрахунків по договору, не виконав своїх зобов'язань та допустив заборгованість станом на 24 травня 2015 року у сумі 6502.15 грн. Із виписки за договором №А32-3067-Ф/08-KRD за період з 30.11.2012 року по 01.12.2015 року прострочена заборгованість за відсотками складає 2460,22 грн. Дослідивши усі докази в їх сукупності та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов'язався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов'язався повернути кредит та проценти за користування кредитом. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, приходить до наступних висновків: Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити процент. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов'язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Однак, судом враховується і наступне: Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено відповідними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Судом встановлено, що згідно заяви позичальника та анкети позичальника, строк кредиту становить 12 місяців Згідно п.1.6 Договору строк дії ліміту дозволеного овердрафту становить 12 місяців починаючи з 07 липня 2008 року та до 06 липня 2009 року. Останній платіж згідно розрахунків проведено 20.06.2011 року (тіло кредиту) та 28.07.2011 року (відсотки за користування кредитом). Аналізуючи умови договору у даній справі та зміст зазначених правових норм, суд дійшов висновку, що за договором про банківське обслуговування, яким установлено не тільки умови погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Відповідно до умов договору, укладеного між позивачем та відповідачем, кінцевий строк виконання кредитного зобов'язання - 06 липня 2009 року, оскільки строк дії картки у договорі визначений 12 місяців. Автоматичне неодноразове продовження дії картки (згідно п.1.10 Договору) не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки. З урахуванням цих обставин та факту пред'явлення ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» позову тільки у липні 2015 року, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду із позовом про захист свого порушеного права із пропуском установленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності. А тому, із врахуванням заяв відповідача [PERSON] про застосування спливу строків позовної давності, суд має підстави для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» у зв'язку із пропуском строку звернення до суду у відповідності із правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.10.2015 року (справа №6-133цс14), у постанові від 01.10.2015 року (справа №6-134цс14), у постанові від 22.10.2015 року (справа №6-127цс14).

Outcome: dismissed