Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, який виклав в новій редакції 13.05.2017 року. В обґрунтування позову покликався на те, що згідно кредитного договору без номера, укладеного 16.05.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] останній отримав кредит в розмірі 2000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за користування яким зобов'язався сплатити 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконував, у зв'язку з чим станом на 30.11.2016 року допустив виникнення заборгованості по кредиту в сумі 29432,87 грн., з яких: 1965,25 грн. - заборгованість за кредитом; 22329,86 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3260,0 грн. - пеня; 500,0 грн. - штраф (фіксована частина); 1377,76 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 29432,87 грн. та судові витрати в сумі 1600,0 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте у позовній заяві просив розгляд справи провести у відсутності представника банку. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає частково, просив зменшити розмір пені, оскільки він перебуває у скрутному матеріальному становищі, а розгляд справи просив провести у його відсутності. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] 16.05.2011 року був укладений договір без номера (а.с. 6-32) (далі Кредитний договір), згідно якого останній отримав кредит в розмірі 2000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» 55 днів пільгового періоду», за користування яким зобов'язався сплатити 2,5 % в місяць (30 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом (Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» 55 днів пільгового періоду», а.с. 58). Згідно п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг позичальник надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банка, та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити чи анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] (відповідач) 25.01.2013 року на його картці встановлено кредитний ліміт 300,00 грн., 25.01.2013 року - збільшено кредитний ліміт до 1500,0 грн., 23.09.2013 року збільшено кредитний ліміт до 2000,0 грн., зі строком дії кредитної картки до 12/16 (а.с. 57). Також відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків, при цьому банку, окрім випадків зміни розміру кредитного ліміту, зобовязаний не менше чим через 7 днів до здійснення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку, у випадку не надходження протягом 7 днів від клієнта повідомлення про незгоду з змінами, вважається, що клієнт прийняв нові умови. Так, відповідно до Витягу з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна» 55 днів пільгового періоду», які є невідємною частиною кредитного договору, відсоткова ставка по кредиту станом на день встановлення кредитного ліміту становила 2,5 % на місяць (30,0 % річних), з 01.09.2014 року відсоткову ставку було збільшено до 2,9 % на місяць (34,8 річних) та з 01.04.2015 року відсоткову ставку було збільшено до 3,6 % на місяць (43,2 % річних) (а.с. 58). Відповідно п. 2.1.1.12.6. Умов та правил надання банківських послуг банк нараховує відсотки за користування кредитом та овердрафтом у розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом у анкеті-заяві (а.с. 6 зворот). Відповідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії, на умовах передбачених даним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг у випадку виникнення прострочених зобовязань на суму від 100, грн., в томі числі прострочені зобовязання, передбачені п.п. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1. Умов та правил, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується, як: пеня = базова процентна ставка по договору/30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Так, відповідно до Тарифів за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту клієнт сплачує банку пеню, а саме: пеня = 0,24% (нараховується за кожний день прострочки кредиту на суму загальної заборгованості) + 50 грн. при кожному виникненні прострочки по кредиту або процентах на суму від 100 грн.; пеня = 0,24% (нараховується за кожний день прострочки кредиту на суму загальної заборгованості) + 100 грн. при кожному виникненні прострочки по кредиту або процентах на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше (а.с. 58). Згідно п. 2.1.1.7.6 даних умов, при порушенні клієнтом строків платежів передбачених договором більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. Відповідач одержав та використав за цільовим призначенням кредитні кошти, шляхом зняття готівки з банкоматів, про що свідчить виписка по особовому рахунку [PERSON] № [NUMBER] за період з 25.01.2013 року по 30.04.2017 року (а.с. 59-63). Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 30.11.2016 року допустив виникнення заборгованості по кредиту в сумі 29432,87 грн., з яких: 1965,25 грн. - заборгованість за кредитом; 22329,86 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3260,0 грн. - пеня; 500,0 грн. - штраф (фіксована частина); 1377,76 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 56). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків кредитора, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення для справи. Як зазначив Верховний Суд України в узагальненні «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин», зазначене положення закону є правом, а не обовязком суду, однак, якщо наявні такі обставини, то вони мають ураховуватися судом у разі, якщо на це посилається боржник і просить зменшити розмір неустойки. Відповідно до п. 27 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Крім того, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Як вбачається з довідки про склад сімї, виданої Грушківською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області № 855 від 16.08.2017 року (а.с. 112) та акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного Грушківською сільскою радою Івано-Франківської області 16.08.2017 року (а.с. 113), [PERSON] перебуває на обліку в Тлумацькому РЦЗ, проживає у [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] та донькою [PERSON], [INFO], перебуває у важких фінансово-матеріальних умовах, не вистачає коштів для належного утримання сімї. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що належним способом прояву принципів добросовісності, справедливості та розумності у спірних правовідносинах, а також досягнення певного балансу прав та інтересів кредитора, боржника буде реалізація судом передбаченого частиною 3 статті 551 ЦК України права на зменшення розміру неустойки (пені) до суми 1630,0 грн., оскільки навіть у випадку сплати відповідачами основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитними коштами та зазначеної суми пені, банк не зазнає збитків та отримає заплановану вигоду у повній мірі. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, з врахування того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором без номера від 16.05.2011 року, та те, що відповідач не подав суду жодних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити часткового та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість станом на 30.11.2016 року в сумі 27802,87 грн., з яких: 1965,25 грн. - заборгованість за кредитом; 22329,86 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 500,0 грн. - штраф (фіксована частина); 1377,76 грн. - штраф (процентна складова), а також 1630,0 грн. - пені у зменшеному розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати за подання до суду позовної заяви. На підставі викладеного, відповідно 261, 526, 549, 551, 611, 612, 631, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial