Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач Головне управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області звернулось до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих злочином. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив наступне. 22.01.2013 року, о 19 годині 45 хвилин, на ОКЦ ГУ ДСНС України у Запорізькій області надійшло повідомлення від диспетчера швидкої допомоги, що до них зателефонував невідомий чоловік, який повідомив, що між ялинками в районі ЗМР по Комунарському району м. Запоріжжя, знаходиться вибухівка. До місця події було направлено відділення ДПРЧ-8 ГУ ДСНС України в Запорізькій області. О 21 годині 50 хвилин, закінчивши перевірку на наявність вибухонебезпечних предметів, зазначені предмети, знайдені не були. 22.01.2013 року даний злочин було внесено до ЄДРДР за № 12013080040000077, де в ході судового розгляду вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2013 року [PERSON] було визнано винним. Своїми діями [PERSON] завдав Головному управлінню ДСНС України у Запорізькій області матеріальних збитків у розмірі 118,08 гривень. Представник Головного управління ДСНС України у Запорізькій областів судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 22.01.2013 року, о 19 годині 45 хвилин, на ОКЦ ГУ ДСНС України у Запорізькій області надійшло повідомлення від диспетчера швидкої допомоги, що до них зателефонував невідомий чоловік, який повідомив, що між ялинками в районі ЗМР по Комунарському району м. Запоріжжя, знаходиться вибухівка. До місця події було направлено відділення ДПРЧ-8 ГУ ДСНС України в Запорізькій області. О 21 годині 50 хвилин, закінчивши перевірку на наявність вибухонебезпечних предметів, зазначені предмети, знайдені не були. Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченому ч. 2 ст. 259 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про те, що між ялинками в районі ЗМР по Комунарському району м. Запоріжжя, знаходиться вибухівка, що призвело до тяжких наслідків, та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на три роки, якщо він в період всього іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов'язки. Вирок набув законної сили 14.05.2013 року. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Зважаючи на вищезазначене, винним у вчиненні вказаного злочину при зазначених обставинах є відповідач [PERSON] Своїми діями [PERSON] завдав Головному управлінню ДСНС України у Запорізькій області матеріальних збитків у розмірі 118,08 гривень. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.01.2013 року № 33 «Про утворення територіальних органів Державної служби з надзвичайних ситуацій та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» та Наказу МНС України від 13.02.2013 року № 61 «Про припинення Головного територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Запорізькій області шляхом злиття» проводиться процедура припинення юридичної особи Головного територіального управління МНС України у Запорізькій області. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.03.2013 року № 176-р функції і повноваження Міністерства надзвичайних ситуацій України передано Державній службі України з надзвичайних ситуацій. Правонаступником всіх прав та обов'язків Головного територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Запорізькій області є Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області, що підтверджується Постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2013 року № 33 та Положенням про Головне управління ДСНС України у Запорізькій області, затвердженим Наказом ДСНС України від 04.02.2013 року № 3. Наказом МНС України від 13.06.2013 року № 238 затверджено передавальний акт Головного територіального управління МНС України у Запорізькій області. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Аналізуючи зазначені норми матеріального права, надані стороною позивача докази, суд вважає, що позовні вимоги Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків завданих злочином є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача.

Outcome: approved