Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на той факт, що рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 30 грудня 2010 року з нього стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] у розмірі ј частини. Позивач зазначає, що він не в змозі сплачувати такий розмір аліментів, тому просить зменшити розмір аліментів за рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова з 1/4 частини до 1/6 частини щомісячно з усіх видів доходів. Зазначає, що на його утримання перебуває дитина від другого шлюбу . В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та пояснила, що за час розгляду справи у позивача народилася у другому шлюбі дитина, крім того з нього стягнуто відповідно до постанови Харківського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу. Тому сплачувати ј частину доходу на утримання доньки [PERSON] Відповідач у судове засідання з`явилась, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. надала відзив. Вивчивши матеріали вказаної цивільної справи, суд приходить до наступного. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. З`ясувавши дані у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку про не обґрунтованість позовних вимог. Так рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 30 грудня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] у розмірі ј частини всіх видів доходів з 17 листопада 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до постанови Харківського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу. Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи положення ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Реальний розмір аліментів, які позивачка на цей час отримує від відповідача, значно більший за необхідний, що ставить відповідача в скрутне матеріальне становище, та не дає можливості забезпечити нормальне власне існування . Згідно ст. 8 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя до свого житла і кореспонденції. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року дитина має право на фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом установлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] працює в ТОВ « Українсько- словенське підприємство Хлібопекарський комплекс Кулиничівський», має постійний дохід. Обставин, які б свідчили про неможливість позивача сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі ј частини всіх видів доходів з 17 листопада 2010 року і до досягнення дитиною повноліття, матеріали справи не містять, а також сторона позивача не довела. Крім того апеляційна інстанція у постанові від 21 жовтня 2020 року стягуючи з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу вказала, що [PERSON] в змозі при наявності аліментних зобов`язань в розмірі ј частини всіх доходів на доньку [PERSON] , сплачувати 1/3 частину всіх видів доходів на сина [PERSON] . Приймаючи до уваги, вказані обставини, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судові витрати необхідно вважати сплаченими позивачем.

Outcome: dismissed