Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-06 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про визначення місця проживання [PERSON], [INFO], разом з нею позивачем по справі та встановити відповідачу [PERSON] спосіб участі у вихованні сина [PERSON] у виді регулярних зустрічей, а саме у вихідні дні один раз на два місяці з 10 години до 16 години суботи, з 10 години до 15 години неділі за попередньою домовленістю з нею та в її присутності, щороку спільний відпочинок на день Святого Миколая з 10 години до 15 години, наступний день що слідує за днем державного свята Новий рік з 10 години до 15 години, Різдво Христове з 10 години до 15 години, наступний день що слідує після 22 лютого кожного року з 10 години до 15 години, 04 вересня кожного року з 10 години до 15 години за попередньою домовленістю з нею та в її присутності, а також на Українські державні свята кожного року з 10 години до 15 години за попередньою домовленістю з нею та в її присутності. Мотивувала свої вимоги, тим що вони з відповідачем перебували у шлюбі з 23 серпня 2008 року по 12 листопада 2012 року. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що ними не досягнуто згоди в частині визначення місця проживання сина та способу участі відповідача у вихованні сина [PERSON], а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та просив її задовольнити повністю з підстав зазначених у позовній заяві з урахуванням наданих в ході судового розгляду уточнень. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що його довіритель позов визнає повністю та не заперечував проти задоволення позовних вимог повністю. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб(не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків(усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. 161 СК України, при вірішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі в справі, дитина може бути передана комусь із них. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини(періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, з урахуванням повного визнання позову відповідачем, доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Питання про судові витрати вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved