Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 352717,88 грн. В обґрунтування позову зазначив про те, що відповідно до укладеного договору №MKGWGA0000000010 від 16.05.2008 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 24485,75 доларів США на термін до 16.05.2023 року. За даним договором позивач зобовязався надати відповідачу грошові кошти в сумі 24485,75 доларів США, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, передбачені договором та виконати інші свої зобовязання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. [PERSON] порушив умови кредитного договору, не здійснював погашення кредиту та відсотків за його користування . Згідно умов договору та розрахунку заборгованість відповідача за договором станом на 25.12.2015 року становить 15362,28 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 13119,66 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1279,90 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 175,65 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором 45,16 доларів США, 10,89 доларів США штраф (фіксована частина), 731,02 доларів США штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача 15362,28 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 352717,88 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача подав суду заяву в якій просить суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Подав суду зустрічний позов про визнання недійсним кредитного договору №MKGWGA0000000010 від 16.05.2008 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON]. У порушення даного Договору (п.8.9.) Додаток 1 при укладенні кредитного договору [PERSON] не надавався взагалі, що є грубим порушенням його права як споживача і в свою чергу є підставою для визнання кредитного договору недійсним. Згідно висновку № 1789 від 21.06.2016 року експертно-економічного дослідження Київської незалежної судово-експертної установи вбачається, що : в межах наявних документів реальна процентна ставка на момент укладення кредитного договору №MKGWGA0000000010 від 16.05.2008 р. складає 23,82% (Додаток 1 дослідження) та є вищою від процентної ставки, передбаченої договором. В договорі вказана процентна ставка 15,00%. Абсолютне значення подорожчання кредиту за кредитним договором №MKGWGA0000000010 від 16.05.2008 р., встановлене під час дослідження, складає 47972,79 доларів США (Додаток 1 дослідження). Щомісячні платежі, що передбачені умовами кредитного договору №MKGWGA0000000010 від 16.05.2008 року на момент його укладення, становили: від 356,02 доларів США до 598,88 доларів США, (Додаток 1 дослідження). Згідно висновку експерта убачається, що оформлення банком інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту під час укладення кредитного договору від 16.05.2008 року, виконано з недотриманням «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року та ЗУ «Про захист прав споживачів» та не встановлено попередження позичальника щодо ймовірних валютних ризиків у звязку з укладенням кредитного договору в іноземній валюті. Таким чином, наведені підстави повністю доводять те, що в момент укладення [PERSON] із відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанком» кредитного договору останнім такий укладався із грубими порушеннями Закону і як наслідок, даний договір слід визнати недійсним. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить кредитний договір №MKGWGA0000000010 від 16.05.2008р., укладений між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» визнати недійсним, у задоволенні первісного позову відмовити. Ухвалою Хустського районного суду від 10.02.2016 року судом визнавался явка позивача обов»язковою. Позивач не виконав умови даної ухвали, до суду не з»явився. Суд ухвалює про розгляд справи у відсутності представника позивача. Заслухавши пояснення відповідача за первинним та позивача за зустрічним позовом [PERSON], представника відповідача за первинним та представникапозивача за зустрічним позовом [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що первісний позов не підлягає до задоволення, а зустрічний позов слід задоволити виходячи з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи відповідно до укладеного договору №MKGWGA0000000010 від 16.05.2008 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 24485,75 доларів США на термін до 16.05.2023 року. За даним договором позивач зобовязався надати відповідачу грошові кошти в сумі 24485,75 доларів США, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, передбачені договором та виконати інші свої зобовязання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. У Постанові Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 року із наступними змінами та доповненнями «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», розгляд справ за позовами, що виникають при укладенні, забезпеченні, виконанні та припиненні кредитних договорів, а також при визнанні їх недійсними, повинен здійснюватись у точній відповідності із законом та в установлені для цього строки. При вирішенні таких спорів суди мають виходити з положень статей 41, 42, 99 Конституції України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також враховувати, що кредитні відносини врегульовано, зокрема, главами 52, 53, 71 Цивільного кодексу України (далі ЦК), законами України: від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність»; від 2 жовтня 1992 року № 2654-XII «Про заставу»; від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку»; від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів». При вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 10481052, 10541055), статті 1819 Закону України «Про захист прав споживачів». ( п.14 Постанови Пленуму ВССУ ). Відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору №MKGWGA0000000010 від 16.05.2008 року, посилаючись на фактичне ненадання позичальнику достовірної інформації стосовно отримуваного кредиту, ввівши в оману позичальника [PERSON] Додаток №1 до кредитного договору відповідачу за первісним позовом не надавався. Згідно висновку № 1789 від 21.06.2016 року експертно-економічного дослідження Київської незалежної судово-експертної установи вбачається, що : в межах наявних документів реальна процентна ставка на момент укладення кредитного договору №MKGWGA0000000010 від 16.05.2008 р. складає 23,82% (Додаток 1 дослідження) та є вищою від процентної ставки, передбаченої договором. В договорі вказана процентна ставка 15,00%. Абсолютне значення подорожчання кредиту за кредитним договором №MKGWGA0000000010 від 16.05.2008 р., встановлене під час дослідження, складає 47972,79 доларів США (Додаток 1 дослідження). Щомісячні платежі, що передбачені умовами кредитного договору №MKGWGA0000000010 від 16.05.2008 року на момент його укладення, становили: від 356,02 доларів США до 598,88 доларів США, (Додаток 1 дослідження). Згідно висновку експерта убачається, що оформлення банком інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту під час укладення кредитного договору від 16.05.2008 року, виконано з недотриманням «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року та ЗУ «Про захист прав споживачів» та не встановлено попередження позичальника щодо ймовірних валютних ризиків у звязку з укладенням кредитного договору в іноземній валюті. Наведені обставини доводять те, що в момент укладення [PERSON] із відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанком» кредитного договору останнім такий укладався із грубими порушеннями Закону і як наслідок, даний договір слід визнати недійсним. Додержання вимог законності при укладанні правочину, в тому числі і кредитного договору, є обовязковою умовою, недодержання якої тягне за собою його недійсність (ч.1 ст. 215 ЦК України). Стаття 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» містить перелік умов, що обмежують права споживача і на підставі яких договір, в тому числі і договір споживчого кредиту визнається недійсним. У даній статті, зокрема в частині другій, зазначається, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Крім того, частиною четвертою статті 18 цього ж Закону зазначається, що перелік несправедливих умов, визначених частиною третьою ст. 18 Закону, у договорах із споживачами не є вичерпним. До таких несправедливих умов відноситься безумовно і надання недостовірної інформації стосовно загальної вартості кредиту, його абсолютне здорожчання, ризики і таке інше. Ненадання такої інформації може розцінюватися як обман споживача. Несправедливими вважаються умови договору, якщо банком в порушення вимог ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» буде надано недостатньо інформації позичальнику чи не надано взагалі, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору. Фактично, не надаючи споживачу (позичальнику) достовірної та виключної чи достатньої інформації стосовно отримуваного ним кредиту, банк таким чином вводить в оману позичальника, тобто такий договір на підставі ст. 230 ЦК України також визнається недійсним. Визнання кредитного договору недійсним є підставою для відмови у задоволенні первісного позову, оскільки недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих , що пов»язані з його недійсністю. За наведених обставин слід відмовити в задоволенні первісного позову, зустрічний позов задоволити .

Outcome: dismissed