Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за фактично надані послуги по утриманню та обслуговуванню житлового будинку [ADDRESS], яка станом на 31.01.2014р. становить 2511 грн. 10 коп. Свої вимоги мотивує тим, що квартира [ADDRESS] складається з 3-х кімнат, загальною площею 68,64 м. кв. та належить на праві приватної власності відповідачу на підставі свідоцтва про право власності №ЛО 2540 від 31.10.1995року. Будинок в якому знаходиться вищевказана квартира перебуває на обслуговуванні ЛКП «№503». З метою забезпечення належного санітарно-технічного стану житлового фонду, його обслуговування та утримання, Львівська міська рада створила ЛКП «№503» і закріпила за ним відповідну територію та житловий фонд. Всупереч вимогам ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.6 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, відповідач відмовляється укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений на основі типового договору, та не несе витрат по утриманню та обслуговуванню житла, в той час як позивач фактично надає відповідачу послуги з утримання та обслуговування житлового будинку, що підтверджується постійно діючими угодами з міською та районною аварійними службами, договорами про вивезення та утилізацію твердих побутових відходів, озелененню та зрізці дерев. В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, дала пояснення аналогічні вищенаведеним, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях (а.с.21-22). Пояснила, що самостійно проводила роботи по ремонту під'їзду, в якому вона проживає, на що витратила у 2002 році 3399,60 грн., у 2006 році - 6923,00 грн., та зверталася до керівництва ЛКП «№503» врахувати ці суми в рахунок оплати за житлово-комунальні послуги. Крім цього, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду, так як заборгованість утворилася ще у 2009 році. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, оглянувши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України та п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», Постанови КМУ від 21 липня 2005 р. N 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], загальною площею 68,64 м. кв. належить відповідачу на праві приватної власності і остання в ній зареєстрована (а.с.12) та що будинок за вказаною адресою перебуває на балансі ЛКП «№503» та ним обслуговується. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг відносяться послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Пунктом першим частини першої статті 20 вказаного Закону передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Судом встановлено, що міська рада є власником будинку [ADDRESS], а відповідач власником приватизованої квартири [ADDRESS] у вищевказаному будинку. Оскільки балансоутримувачем даного будинку і виконавцем послуг є ЛКП «№503», яке несе витрати з утримання будинку і прибудинкової території, надає послуги його мешканцям (у тому числі і відповідачу), то остання повинна сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Таким чином, оскільки станом на 31.01.2014р. заборгованість за фактично надані послуги з утримання та обслуговування житлового будинку [ADDRESS] та прибудинкової території становить 2511 грн. 10 коп. (а.с.13), така підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Разом з тим, судом не беруться до уваги заперечення відповідача, на пропуск позивачем строку на звернення до суду, оскільки відповідно до ч.ч.1, 3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається із відомості про нарахування та оплату за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] (а.с.13), відповідач регулярно вносила кошти в якості оплати за надані позивачем послуги, що свідчить про визнання нею свого боргу та має наслідком переривання строку позовної давності. Крім цього, судом не беруться до уваги посилання відповідача на самостійно проведені роботи по ремонту під'їзду, в якому вона проживає, та витрати на них у 2002 році у розмірі 3399,60 грн., у 2006 році - 6923,00 грн., так як дана обставина не стосується предмета позову ЛКП «№503», а зустрічного позову [PERSON] не заявила. При цьому, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем та документально підтверджені (а.с.1) судові витрати по справі у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved