Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу. На підставу своїх вимог посилається на те, що 03 жовтня 2013 року між ним та відповідачкою було укладено договір позики, у відповідності до якого він передав [PERSON] грошову позику в розмірі 21000 грн. зі строком повернення через місяць, тобто 03.11.2013. Укладення договору позики підтверджується розпискою від 03 жовтня 2013 року, яку [PERSON] передала [PERSON] в момент отримання грошових коштів у розмірі 21000 грн. Сума позики в розмірі 21000 грн. відповідачкою не повернута, в позасудовому порядку врегулювати даний спір не вдалося, оскільки відповідачка відмовляється повернути даний борг, в звязку з чим позивач звернувся до суду. В судовому засіданні, позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та пояснив, що перебуваючи в знайомстві з відповідачкою, на її прохання надав їй позику в сумі 21000 грн., про що відповідачка передала йому розписку складену власноруч в момент отримання грошей. На той час, позивач мав інформацію про те, що відповідачка платоспроможна. Відповідачка зобовязувалась повернути кошти через місяць, тобто 03.11.2013. Крім того, вказав що відповідачка неодноразово зверталася до нього за позиками, які він їй надавав, сподіваючись на повернення коштів. Позивачем, в судовому засіданні було надано суду розписку від 03.10.2013 складену [PERSON]. В судовому засіданні, відповідачка позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що на даний час у неї відсутні кошти для повернення боргу. Також пояснила, що дійсно взяла позику у [PERSON] спочатку в сумі 18000 грн. з умовою сплати відсотків за користування боргом, але згодом, не повернувши борг, надала [PERSON] розписку про те, що зобовязується повернути кошти в сумі 21000 грн. з врахуванням основного боргу та відсотків за користування позикою, про що добровільно склала розписку від 03.10.2013, яку власноруч підписала та передала [PERSON] в присутності свідка [PERSON] Також, повідомила що рішенням Тальнівського районного суду від 07.05.2014 у справі [PERSON] до [PERSON] з неї стягнуто інший борг в сумі 34000 грн. Відповідачка, пояснила, що неодноразово зверталася до [PERSON] за допомогою у вирішенні її фінансових проблем. Неодноразово писала розписки, якими зобовязувалася сплачувати борг з врахуванням відсотків що нараховувались щомісяця, проте гроші брала лише за однією розпискою. Позивачка пояснила, що складаючи розписку від 03.10.2013 на суму 21000 грн. з врахуванням відсотків, попередні розписки складені нею та передані [PERSON] на інші грошові суми не забирала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази надані по справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного: Зі змісту наданої позивачем розписки складеної 03.10.2013, вбачається, що [PERSON], паспорт: 114141, ідентифікаційний код: [NUMBER] взяла гроші в [PERSON] в сумі 21 тисячу, строком на один місяць під заставу. З пояснень [PERSON], наданих в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] добровільно, власноруч склала вищевказану розписку про що поставила на даній розписці власний підпис в присутності [PERSON] та свідка [PERSON] Відповідачка в судовому засіданні визнала, що вона дійсно отримала від [PERSON] позику про що і склала дану розписку на суму 21000 грн. та взяла на себе зобовязання сплатити суму основного боргу з врахуванням відсотків за користування позикою, загалом 21000 грн. Згідно статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку що встановлені договором. Згідно положень статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, сторони, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги що відповідачка не визнала позовні вимоги посилаючись на те, що нею було написано та передано позивачу декілька розписок на різні грошові суми, але гроші були нею взяті лише за однією розпискою, суд вважає обставини на які посилається відповідачка, як на підставу своїх заперечень, не доведеними, тому підстав для спростування доказів на які посилається позивач в матеріалах справи не вбачається, отже позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки відповідачем не наведено доказів що їх спростовують.

Outcome: approved