Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення. Згідно позову, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Позивач здійснює поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачу. Відповідач не проводив оплату отриманої теплової енергії та гарячого водопостачання, у зв'язку із чим за ним виникла заборгованість за період з квітня 2013 року по березень 2016 року в сумі 7037,29 грн. До теперішнього часу заборгованість відповідач не погашена, тому просить її стягнути з відповідача на користь позивача, а також, суму втрат від інфляційних процесів в розмірі 2767,05 грн., 3 % річних у розмірі 221,54 грн., та понесені судові витрати в сумі 1378 грн. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, але причину неявки не повідомив. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 162 ЖК України, згідно якої плата за використання житловим приміщенням в домі (квартирі), що перебуває у громадянина на праві приватної власності, встановлюється згодою сторін. Сплата за комунальні послуги сплачуються, окрім квартирної плати, по ствердженим в встановленому порядку тарифу. Час внесення квартирної плати й плати за комунальні послуги ухвалюються угодою сторін. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630, споживач вказаних послуг зобов'язаний вчасно вносити плату за надані комунальні послуги. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Внаслідок неналежного виконання обов'язку щодо своєчасного внесення комунальних платежів, за ними за період з квітня 2013 року по березень 2016 року виникла заборгованість в сумі 12667,35 грн. Вказані суми і слід стягнути з відповідача на користь позивача, оскільки до теперішнього, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача, оскільки до теперішнього часу вона у добровільному порядку не погашена. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звернувшись до суду з даним позовом, просив, також, стягнути суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотка річних від простроченої суми на підставі вимог ч.2 ст.625 ЦПК України. Суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні цієї частини позовних вимог, оскільки зазначена норма закону не регулює правовідносини, що склалися між сторонами по справі. Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є предметом регулювання цього Закону. Вказаним Законом не передбачено такої відповідальності споживача за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, як сплата суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1378 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial