Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 31 січня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» з 21 грудня 2009 року ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11291515000 за яким відповідач отримав кредит в іноземній валюті у сумі 72200,00 доларів США до 29 січня 2038 року під 12,40% річних. Додатковою угодою №1 від 29 січня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №11291515000 від 31 січня 2008 року сторони домовились погашення нарахованих процентів відбудеться з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нарахованні проценти. Для забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту було укладено договір поруки між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] за №176445 від 31 січня 2008 року та договір поруки між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] за №176446 від 31 січня 2008 року. Відповідач всупереч умов кредитного договору не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. На даний час зобов'язання є невиконаними, станом на 11 березня 2014 року у відповідача наявна заборгованість у розмірі 24014,01 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11 березня 2014 року становить 221790,99 гривень, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує і на його задоволенні наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 14 січня 2016 року і не повідомили суд про причини своєї неявки. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів на підставі наявних в матеріалах справи доказах з постановленням заочного рішення, так як проти цього не заперечує представник позивача. Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що відповідно до копії договору №11291515000 від 31 січня 2008 року, Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» з 21 грудня 2009 року ПАТ «УкрСиббанк» і [PERSON] уклали кредитний договір про надання споживчого кредиту в іноземній валюті у сумі 72200,00 доларів США до 29 січня 2038 року під 12,40% річних (а.с. 6-12). Відповідно до п.1.3.4 даного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів відбувається з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нарахованні проценти (а.с. 7). Додатковою угодою №1 від 29 січня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №11291515000 від 31 січня 2008 року сторони домовились погашення нарахованих процентів відбудеться з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нарахованні проценти (а.с. 35). Згідно копії договору поруки №176445 від 31 січня 2008 року між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] взяла на себе зобов'язання перед позивачем відповідати за борговими зобов'язаннями [PERSON], які виникають з умов кредитного договору №11291515000 від 31 січня 2008 року (а.с. 44-45). Згідно копії договору поруки №176446 від 31 січня 2008 року між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] взяла на себе зобов'язання перед позивачем відповідати за борговими зобов'язаннями [PERSON], які виникають з умов кредитного договору №11291515000 від 31 січня 2008 року (а.с. 46-47). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з п. 1.3 договорів поруки, поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обсязі, що і позичальник за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань в повному обсязі (а.с.44,46). Пунктом 1.4 договорів поруки передбачено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов'язання по кредитному договору (а.с.44,46). Відповідно до п.4.1 кредитного договору, за порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій. Позивач має право вимагати від відповідача додатково оплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені (а.с.9). Відповідач всупереч умов кредитного договору не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання, що в свою чергу підтверджується направленими вимогами про погашення простроченої заборгованості (а.с. 65-73). Станом на 11 березня 2014 року у [PERSON] за договором №11291515000 від 31 січня 2008 року наявна прострочена заборгованість в сумі 24014,01 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11 березня 2014 року становить 221790,99 гривень, з яких: 20174,70 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11 березня 2014 року становить 186331,51 грн. - заборгованість за кредитом, 3582,32 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11 березня 2014 року становить 33085,95 грн. - заборгованість по простроченим процентами за користування кредитом: 256,99 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11 березня 2014 року становить 2373,5 грн. - заборгованість по пені за користування кредитом, що в свою чергу підтверджується довідкою - розрахунок заборгованості за кредитом (а.с. 48-55). В свою чергу, ухвалою суду від 21.12.2015, до участі в справі було залучено правонаступника ПАТ «УкрСиббанк» - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», яка набула право вимоги до відповідачів, відповідно до договору факторингу № 26 від 21.09.2015 (а.с. 104-105). За умовами вказаного договору, п. 2.2, право вимоги, які клієнт (ПАТ «УкрСиббанк») відступає фактору (ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія») за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, без права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами первинних договорів, та визначенні в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день підписання цього договору. Згідно реєстру боржників від 21.09.2015 до вказаного договору факторингу, клієнт передав, а фактор прийняв на умовах, визначених договором права вимоги до боржника [PERSON], а також поручителів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 107). 22.09.2105 підписано акт прийому-передачі права вимоги між клієнтом і фактором. (а.с. 106). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Як випливає з ст. 549 ч.1 та ч.3 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. ст. 526, 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. На підставі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5 «У разі якщо кредит правомірно виданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 ст. 533 ЦК». Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом договору поруки поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. При цьому умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою. Норми закону, якими регулюються правовідносини поруки, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. Судом встановлено, що відповідно до договорів поруки, кожен з поручителів окремо поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник. Також умовами договорів поруки передбачено право кредитора пред'явити свої вимоги безпосередньо поручителю. Ураховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлено солідарної відповідальності поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України відсутні, що в свою чергу узгоджується з правовою позицією висловленою Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України при розгляді справи № 6-255цс15. Таким чином, перед кредитором солідарно мають відповідати боржник та кожен поручитель окремо один від одного. Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості за кредитним договором на користь правонаступника, судом враховано вимоги ст. ст. 1077, 1078 ЦК України, відповідно до яких, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 512 ч.1 п.1 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За приписами ст. 514 цього ж Кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язаннях в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до вимог ст. 10 ч. 3 (якою визначено принцип змагальності сторін), ст. 61 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч.1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, що відображено в ст. 11 ЦПК України. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, і так само не представили суду належних та допустимих доказів на спростування посилань позивача щодо безпідставності чи неправомірності нарахування заборгованості за кредитним договором. За таких обставин суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, обставини викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому позов про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України на користь позивача ПАТ «Укрсиббанк», з відповідачів необхідно стягнути понесені ними судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2217,91 грн., а також на користь правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» 630 грн. за публікацію в пресі оголошення про виклик відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved