Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення боргу. Вимоги мотивовано тим, що [PERSON] отримав від позивача грошові кошти в сумі 20\~000 грн., які зобовязувалася повернути. Відповідач на вимогу позивача гроші не повернув, від його виконання ухилявся. За вказаних обставин позивач просив суд стягнути з [PERSON] борг в розмірі 20\~000 грн. та судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 250 грн., сплаченого судового збору 243,60 грн. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. Відповідача до суду не зявилася, оповіщена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від неї не находило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що в березні 2013 року відповідач отримав від позивача в позику грошові кошти у сумі 20\~000 грн. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Тобто повернення суми позики позикодавцеві, у відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, є зобовязанням позичальника за договором позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Повернення суми позики позикодавцеві, у відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, є зобовязанням позичальника за договором позики. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Чинним цивільним законодавством (ч. 3 ст. 509, ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України) встановлено, що зобовязання мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, повинні виконуватися належним чином в установлений строк. Зі ст. 525 ЦК України слідує, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк встановлений договором або законом ч. 1 ст. 612 ЦК України. Розмір заборгованості викладений в позовній заяві, суд вважає обґрунтованим позивачем та не спростований. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до відхилених чи задоволених вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать і витрати на правову допомогу. Правову допомогу, згідно ч. 1 ст. 56 ЦПК України, може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Суд, дослідивши надані письмові докази, визнає факт невиконання [PERSON] грошових зобовязань доведеним. Оскільки бездіяльністю відповідача порушуються цивільні права та інтереси позивача вони підлягають захисту у спосіб примусового виконання боржником обовязку в натурі. Враховуючи наведене суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума позики та, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені і документально підтвердженні останнім судові витрати (а.с. 2, 5).

Outcome: approved