Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивач (за первісним позовом) ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просив стягнути з неї заборгованість у розмірі 52299,74 грн. на кредитним договором від 11.10.2006 року; судові втирати у розмірі 1600 грн. Відповідач за вказаним позовом позов не визнала, заявила зустрічний позов, спільно з іншими особами. Після вступу у справу, об'єднання позовів та зміну позовних вимог позивачі (за зустрічним позовом) просили суд: Стягнути на користь [PERSON] з ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» 3687,99 грн. списаних на користь злочинців оплат частинами за невчинені дії; 1963,35 грн. списаних відсотків за використання кредитного ліміту; 50,00 грн. незаконно стягнутої пені за прострочку; 18 615,00 грн. моральної шкоди; 10 000,00 грн. витрат на інформаційно-правові послуги; 300,00 грн. компенсації за оформлення довіреності. Стягнути на користь [PERSON] з ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» 12 483,10 грн. списаних «оплат частинами» за невчинені дії; 14 286,30 грн. списаних відсотків за використання кредитного ліміту; 590,00 грн. незаконно стягнутої пені за прострочку та CMC; 4195,52 грн. на автоматичне списання простроченої заборгованості; 590,00 грн. за N-SMS комісію за обслуговування (членський внесок) та пені; 973,21 грн. страхових платежів за страхування кредитного ліміту; 1828,58 грн. перерахованих з інших рахунків; 18 615,00 грн. моральної шкоди; 10 000,00 грн. витрат на інформаційно-правові послуги; 300,00 грн. компенсації за оформлення довіреності. Стягнути на користь [PERSON] з ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» 8988,65 гри. списаних «оплат частинами» за невчинені дії; 6 071,30 гри. списаних відсотківза використання кредитного ліміту, 300,00 гри. незаконно стягнутої пені за прострочку таштраф; 300,00 гри. штраф та пені; 1507,25 гри. перерахованих з інших рахунків; 18 615,00гри. моральної шкоди; 10 000,00 гри. витрат на інформаційно-правові послуги; 300,00 грн.компенсації за оформлення довіреності. Стягнути на користь [PERSON] з ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК»18543,96 грн. списаних на користь злочинців оплат частина за невчинені дії; 24310,83 грн.списаних відсотків за використання кредитного ліміту та незаконно стягнутої пені запрострочку; 4195,52 грн. за автоматичне списання простроченої заборгованості; 300,00грн. за К-БМБ комісію за обслуговування (членський внесок); 18 615,00 грн. моральноїшкоди; 10 000,00 грн. витрат на інформаційно-правові послуги; 300,00 грн. компенсаціїза оформлення довіреності. Стягнути з ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] Валентинівни19 510,41 грн. списаних «оплат частинами» за невчинені дії, списаних відсотків за використання кредитного ліміту та на автоматичне списання простроченої заборгованості;18 615,00 грн. моральної шкоди; 10 000,00 грн. витрат на інформаційно-правові послуги;300,00 грн. компенсації за оформлення довіреності. Стягнути з ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] 22 038,35 грн. списаних «оплат частинами» за невчинені дії, списаних відсотківза використання кредитного ліміту та на автоматичне списання простроченої заборгованості; 18 615,00 грн. моральної шкоди; 10 000,00 грн. витрат на інформаційно-правовіпослуги; 300,00 грн. компенсації за оформлення довіреності. Стягнути на користь [PERSON] з ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК»34134,06 грн. списаних «оплат частинами» за невчинені дії; 18090,64 грн. списаних відсотків за використання кредитного ліміту; на автоматичне списання простроченої заборгованості; збитки з урахуванням індексу інфляції прострочення повернення стягненьоплати частинами і відсотків за використання кредитного ліміту; 18 615,00 грн. моральної шкоди; 10 000,00 грн. витрат на інформаційно-правові послуги; 300,00 грн. компенсації за оформлення довіреності. Стягнути на користь [PERSON] з ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК»24 793,60 грн. списаних «оплат частинами» за невчинені дії; 18 615,00 грн. моральноїшкоди; 10 000,00 грн. витрат на інформаційно-правові послуги; 300,00 грн. компенсаціїза оформлення довіреності. Стягнути на користь [PERSON] з ПАТ «КБ «ПРИВАТ-БАНК» 32873,25 грн. списаних «оплат частинами» за невчинені дії; 18 615,00 грн. моральної шкоди; 10 000,00 грн. витрат на інформаційно-правові послуги; 300,00 грн. компенсації за оформлення довіреності. Стягнути на користь [PERSON] з ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК»12831,60 грн. списаних «оплат частинами» за невчинені дії; 1947,87 грн. списаних відсотків за використання кредитного ліміту; 18 615,00 грн. моральної шкоди; 10 000,00 грн.витрат на інформаційно-правові послуги; 300,00 грн. компенсації за оформлення довіреності. В судові засідання на стадії вступного слова та пояснень учасників процесу, свідків, позивач (за первинним позовом), будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, не з'являвся, у зв'язку з чим вказані судові засідання було проведено за його відсутності на підставі ч.ч.1,3 ст.223 ЦПК України. Позивачі (за зустрічним позовом) та їх представники в судові засідання з'явилися, за клопотанням представників позивачі були допитані в якості свідків на підставі ст.92 ЦПК України. В ході допиту показали: Позивач за зустрічним позовом (допитана як свідок) [PERSON]: Пояснила, що мала кредит 7 тисяч гривень у «Приват Банку». Сплачувала лише відсотки. В 2016 році у магазині «АРСИ», у брокерській фірмі з метою реструктуризації даного кредиту, надала свої дані, а саме ІНН та їй на кредитку було переведено 800 грн. через Ibox. Після чого, вона разом з якимось чоловіком поїхала до магазинку «Подарунки», який розташований в районі Соцміста, цей чоловік переказав через термінал кошти та з її кредитки списались кошти у сумі 5600. Повернувшись до фірми чоловік ще надав [PERSON] кошти у сумі приблизно 4000 грн. та оформив договір. Потім їй запропонували пройти до автомобіля де брокер сказав, що вона винна йому 3300 грн. [PERSON], повідомила, що працювала разом з Марининим Льошою, була винна йому гроші, які вже повернула. Брокер багато кому телефонував та казав, що вона не отримає кошти. Брокер забрав у [PERSON] всі кошти заливши їй лише 800 грн., які вона поклала на карту. На наступний день разом з брокером вони відвідали декілька банків і [PERSON] повідомили, що вона має недоїмку у розмірі 14 тисяч гривень. У звязку з чим свідок поїхала до поліції де написала заяву про злочин. Зараз справа перебуває у Жовтневому суді, де [PERSON] є потерпілою. З магазином «Техно», де начебто [PERSON] купила телевізор, договір вона не заключала та жодних справ не мала. Позивач за зустрічним позовом (допитана як свідок) [PERSON]: Пояснила, що проживала з чоловіком [PERSON], в них були добрі стосунки. [PERSON] попросив свідка взяти кошти у кредит, щоб зїздити до Росії та зняти його пенсію. Всі банки до яких вона звернулася їй відмовили. [PERSON] начебто володів гіпнозом, дізнався її пін код до кредитної картки та зняв всі кошти, а саме 15 тисяч гривень. Потім він запропонував взяти кредит у магазині «АРСИ», прийшовши туди, свідка зустрів чоловік на імя [PERSON], який повідомив, що допоможе їй отримати гроші, однак вона має повернути йому 20 відсотків. Пізніше [PERSON] покинув [PERSON] і повідомив їй, що вона повинна сплатити всі борги за кредитами. Через соц. мережі свідок дізналася, що раніше [PERSON] проживав з іншими жінками, яких також ввів в оману. [PERSON] подала заяву про злочин до Саксаганського райвідділу. У квітні 2016 року, [PERSON] звернулася до магазину, щоб отримати кошти, однак їй відмовили, а на наступний день «Приват банк» надав їй «миттєву розстрочку» у розмірі 13250 грн., хоча вона її не оформлювала. Жодних договорі свідок не підписувала, картки «Приват банку» отримала на роботі. Приват банк спричинив свідку моральну шкоду, оскільки постійно доводиться говорити на роботі, що вона чесна людина, їй постійно телефонують та вимагають повернути кошти. Позивач за зустрічним позовом (допитана як свідок) [PERSON]: Повідомила суду, що їй були необхідні кошти на лікування, «Приват банк» відмовився підняти ліміт. Через оголошення вона дізналася про магазин «Арси», де погодились надати їй кошти, однак за цю послугу вона буде винна 20 відсотків. У звязку з тим, що гроші були потрібні Позивачу на лікування вона погодилась. Прийшовши до вказаного магазину, [PERSON] познайомилась з чоловіком на імя [PERSON], який пояснив, що для отримання коштів необхідно буде взяти техніку у кредит, Позивач надала свою картку та [PERSON] поповнив її на копійки, взяв її телефон. Позивач підписала заяви та дуже довго очікувала поки [PERSON] друкує документи. Потім він повідомив, що вона має поїхати в «Ідея банк». Подзвонивши в «Приват банк» Позивачу повідомили, що на неї оформлена «миттєва розстрочка» на три товари. Гроші вона не отримувала. Позивач зверталася до міліції та до служби безпеки Приват банку. [PERSON] визнана потерпілої у кримінальному провадженні. Позивач за зустрічним позовом (допитана як свідок) [PERSON]: Повідомила, що мала картку «Приват банку» на 12 тисяч. Їй прийшло смс повідомлення про списання з картки 2500 грн. Звернувшись до банку, Позивачці пояснили, що на неї оформлена «миттєва розстрочка» на суму 22500 грн. на рік. Жодних заяв вона не підписувала і нікуди за вказаною розстрочкою не зверталася. Працівник банку також підтвердив, що на її чоловіка оформлена розстрочка. З картки позивача та її чоловіка почали списувати кошти. Позивач була у магазині «Арси», [PERSON] брав її картку та запитував чи є вона поручителем свого чоловіка по кредиту. До прокуратури [PERSON] не зверталася. Позивач за зустрічним позовом (допитана як свідок) [PERSON] Повідомила суду, що їй були необхідні кошти. З оголошень вона дізналася про магазин «Арси» куди і звернулася. В цьому магазині чоловік на імя [PERSON] пояснив, що вона має оформити техніку у кредит і в обмін на це отримає готівку. Вечорі, Олексій взяв у Позивачці карту «Приват банку» та зняв з неї готівку приблизно 8500 грн. з яких 3000 віддав позивачці і повідомив що вона не може нею користуватись. В магазині оформивши кредит, з картки було списано 2000 грн. за техніку і [PERSON] запропонував зняти 1000 грн. яка залишилась, але замість цього банкомат роздрукував квитанцію. В подальшому Позивач отримала повідомлення з А-банку, що вона може отримати кредит у сумі 16 тисяч. [PERSON] зняла кошти 8 чи 9 тисяч, але відразу їх повернула, зрозумівши, що відбувається щось не те. Звернувшись до служби безпеки «Приват банку» їй відмовили в прийняті заяви. В подальшому Позивач написала заяву до міліції. Позивач за зустрічним позовом (допитана як свідок) [PERSON] Повідомив суду, що йому були необхідні кошти на лікуванні дружини, знайшовши оголошення, звернувся до магазину «Арси», де пояснили, що кошти дадуть через товар. На Позивача оформили телевізор. Він просив кошти у розмірі 12 тисяч, натомість йому надали кредит на суму 15 тисяч, але 5550 грн. відразу забрали і віддали йому лише 9500 грн. Позивач ходив до магазину понад три місяці та просив, щоб йому надали договір на що постійно отримував відмову. Потім він найняв адвоката та зараз є потерпілим у кримінальній справі, яка перебуває в Жовтневому суді. Позивач за зустрічним позовом (допитана як свідок) [PERSON] Пояснила суду, що вона є потерпілою по кримінальній справі у Жовтневому суді. Їй були потрібні кошти терміново. В банках їй відмовляли оскільки вона вже мала кредит. Через оголошення звернулася до магазину «Арси». З чоловіком з вказаного магазину вони поїхали до Соцміста в інший магазин, де в неї забрали кредитну карту та через деякий час попросили вести пін код та видали чеки. Потім вони поїхали до магазину «Арси», до «Солнечнойгалереи», до магазину Єльдорадо, де Позивачка сплатила три холодильника, дві пральні машини, це відбувалося 2го числа. 7го числа вона приїхала до них і їй дали кошти в сумі 36 тисяч, посадили в автомобіль, заставили віддати готівку, погрожували, а потім висадили. В неї забрали всі кошти і сказали, що вона винна ще 40 тисяч. Позивач написала заяву до міліції. В подальшому їй почали погрожувати, що розмістять оголошення, що вони боржники Позивач за зустрічним позовом (допитана як свідок) [PERSON] Пояснила суду, що їй були необхідні кошти у сумі 10 тисяч. Знайомий розповів про магазин «Арси» на 97 кварталі, куди вона і звернулася. В цьому магазині, Лазарев запитав Позивачку чи має вона кредитну карту, на що остання повідомила, що на ній немає коштів. Лазарев дав Позивачці 1600 грн., щоб вона поклала на карту. Після чого вони разом з [PERSON] поїхали до магазину, [PERSON] вийшов до магазину і після повернення повідомив, що на неї оформлено покупку товару, увесь перелік вона не памятає, товару було багато. Позивач зайшла до магазину та зі своєї карту оформила «оплата частями». Потім вони поїхала назад до магазину, де Лазарев дав їй 16 тисяч гривень, хоча вона просила 10 тисяч. В цей час до магазину зайшов чоловік «Пен». Він повідомив, що надасть Позивачці більше коштів і що для цього вона має, коли вийде пройти до синього автомобіля. Однак Позивачка вийшовши з магазину пішла у бік зупинки, її почали гукати, щоб вона повернулась, водій автомобіля її наздогнав і посадив у авто, де на задньому сидінні сидів [PERSON]. Сказали віддати 6 тисяч, вона злякалась, віддала і пішла. Дана подія відбувалась 25 грудня 2015 року. Приват банк продовжує відраховувати з неї кошти. Представник позивачів [PERSON], підтримавши позиції довірителів, додатково (зокрема) пояснив, що витрати на правову допомогу просять стягнути, як збитки, а не як власне витрати на правову допомогу. Усі сторони свої позовні вимоги підтримали, прои задоволення позовних вимог іншої сторони заперечували. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши у повному обсязі документи та докази, що маються в матеріалах справи, доходить наступних висновків: Як видно з матеріалів справи, встановлено з показань учасників процесу та не оспорюється сторонами, в провадженні Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням організованого злочинного угрупування [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] та [PERSON] у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.5 ст.186, ч.4 ст.187, ч.2 ст.190, ч.4 ст.190,ч.1 ст.263 КК України. Стороною позивачів (за зустрічним позовом) надано до суду витяг з обвинувального акту за вказаним провадження (т.3, а.с.112-149). Аналогічне клопотання заявляла і інша сторона у даному процесі (т.1, а.с.208), посилаючись на вказаний обвинувачльний акт в своїх заявах по суті справи (т.1, а.с.206-207). Як видно з вказаного витягу, потерпілими від злочинів вищевказаних осіб визнано 57 осіб, у т.ч., за епізодами шахрайства переважна більшість позивачів (за зустрічним позовом) та відповідач (за первісним позовом) у даному судовому провадженні, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Інші позивачі (за зустрічним позовом), хоча і не визнані у вищевказаному кримінальному провадженні потерпілими у зв'язку з різними обставинами (несвоєчасне звернення до правоохоронних органів, невнесення за їх словами заяв до ЄРДР, тощо), заявили свої позови у даному судовому провадженні з тих самих підстав та за схожих обставин, оскільки, фактично, їм було спричинено таку саму шкоду аналогічними по суті діями тих самих осіб - [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] та [PERSON] Так, як встановлено в ході слухання даної справи, позивачі (за зустрічним позовом) у зв'язку з тими чи іншими причинами (складними сімейними обставинами, необхідністю збирання коштів для лікування, тощо) зверталися до різних банківських установ для отримання кредитів, або ж реструктуризації тих, що маються, але з тих чи інших підстав їм у кредиті було відмовлено. За таких обставин вони звернулися за оголошеннями про надання коштів у борг та, прибувши до приміщень ТОВ «ФК Гермес», ТОВ «Ка-Вєлєс» чи ТОВ «КБК Укрфінанс», з допомогою яких здійснювали свою діяльність члени вищевказаної організованої злочинної групи (згідно предявленого їм обвинувачення), були направлені до магазину «ARSI»(за допомогою якого також здійснювали свою діяльність члени вищевказаної організованої злочинної групи згідно предявленого їм обвинувачення), де з ними були укладені договори про надання послуг. Після чого, позивачі (за зустрічним позовом), під дією обману, будучи введені в оману діями членів вищевказаного злочинного угрупування (згідно предявленого їм обвинувачення), з метою отримання грошових коштів чи допомоги у реструктуризації заборгованості, що вже мається, від ТОВ «ФК Гермес», ТОВ «Ка-Вєлєс» чи ТОВ «КБК Укрфінанс» у борг, передали іншим особам наявні у них кредитні картки ПАТ КБ «Приватбанк», тобто, під впливом обману, втратили над ними контроль. У подальшому особами, яким ці картки було передано позивачами (за зустрічним позовом), на вказані картки було оформлено «миттєву розстрочку», у зв'язку з чим між позивачами (за зустрічним позовом) та ПАТ КБ «Приватбанк» виникли взаємні правовідносини у вигляді зобов'язання за договором позики, кредитування, тощо, та у позивачів (за зустрічним позовом) виникла заборгованість за ними перед ПАТ КБ «Приватбанк». За таких фактичних обставин виникнення заборгованостей позивачів (за зустрічним позовом) перед відповідачем (за зустрічним позовом), які (обставини), фактично, не оспорюються жодною з сторін, на підставі ч.1 ст.82 ЦПК України, суд доходить до висновку про доведеність вказаних обставин та про відсутність необхідності додаткового їх доказування, і, отже, про дійсну наявність правочинів з даного приводу між позивачами та відповідачем (за зустрічним позовом). З цих же підстав суд доходить до висновку, що позиція позивачів (за зустрічним позовом) про відсутність будь-яких договірних зобов'язань між позивачами та відповідачем (за зустрічним позовом) не підтверджується фактичними обставинами справи, а тому не приймається судом до уваги. Таким чином, суд доходить до висновку про те, що між позивачами та відповідачем (за зустрічним позовом) у зв'язку з обставинами, що є предметом розгляду у даному провадженні, дійсно виникли зобов'язання у зв'язку з укладанням певним обумовленим чином правочинів та виникнення за ними у позивачів заборгованості перед відповідачем. Суд додатково відзначає, що обставини, при яких виникла вказана заборгованість, фактично не оспорюються сторонами процесу, оскільки вони фактично погоджуються щодо вищевказаних обставин, проте не погоджуються з наслідками, які вказані дії потягли за собою. Таким чином, обставини укладання позивачами (за зустрічним позовом) угод з відповідачем суд вважає такими, що не підлягають доказуванню згідно ч.1 ст.82 ЦПК України. Крім того, сторона позивачів (за зустрічним позовом) вважає, що є потерпілими від неправомірних дій, внаслідок яких у них утворилася заборгованість. Сторона ж відповідача (за зустрічним позовом) вважає, що позивачі діяли добровільно, або навіть у змові з особами, яким у вищевказаному кримінальному провадження пред'явлено обвинувачення, про що прямо вказує у своїх заявах по суті справи ( т.2, а.с.125-127, т.1, а.с.202, 205-208). При цьому, суд доходить до висновку про недоведеність такої позиції відповідача (за зустрічним позовом), оскільки ним не надано жодного доказу визнання позивачів (за зустрічним позовом) співучасниками скоєння злочинів. Більш того, відповідач (за зустрічним позовом) сам посилається у своїх заявах по суті справи ( т.1, а.с.202-208) на обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні, у якому більшість позивачів (за зустрічним позовом) визнано саме потерпілими, а не співучасниками. На підставі викладеного суд доходить наступних висновків. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Суд погоджується з позицією відповідача (за зустрічним позовом) про те, що між позивачами та відповідачем (за зустрічним позовом) дійсно формально виникли зобов'язання та утворилася заборгованість на користь відповідача (за зустрічним позовом) за ними. Разом з тим, суд доходить до висновку, що при укладенні вищевказаних договорів сторонами не будо додержано передбачених законом вимог, щодо дійсності правочинів, і, отже, вищевказані правочини між позивачем та відповідачами є недійсними за законом. Згідно п.п.3, 6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства України є (зокрема) свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність. Таким чином, для укладення будь-якого договору, особа повинна діяти вільно, добросовісно та за власною волею. Згідно ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.5 ст.203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як встановлено в ході судового засідання, усі позивачі (за зустрічним позовом) зверталися за отриманням грошових коштів не до відповідача (за зустрічним позовом), а до інших юридичних осіб, які вони самостійно знайшли за оголошеннями - ТОВ «ФК Гермес», ТОВ «Ка-Вєлєс» чи ТОВ «КБК Укрфінанс», тощо. З ними ж позивачами укладалися письмові договори. Як пояснили усі позивачі (за зустрічним позовом) в ході судового засідання, вони хотіли отримати гроші саме від вказаних суб'єктів, а не від відповідача (за зустрічним позовом). Таким чином, їх воля не була спрямована безпосередньо на реальне настання правових наслідків у вигляді укладання будь-яких угод з відповідачем ( за зустрічним позовом), що прямо передбачено ч.5 ст.203 ЦК України. Крім того, як встановлено в ході судового розгляду, волевиявлення позивачів при укладанні вказаних угод з відповідачем (за зустрічним позовом) не було вільним та не відповідало їх внутрішній волі, як це передбачено ч.3 ст.203 ЦК України, оскільки в ході даного судового розгляду судом встановлено достатні підстави вважати, що вказані дії було вчинено під впливом обману, шахрайським способом, шляхом введення позивачів в оману стосовно обставин та способів отримання ними грошових коштів з боку осіб, яким пред'явлено обвинувачення у кримінальному провадженні, вказаному вище. Вказане, фактично, частково визнає і сам відповідач (за зустрічним позовом), оскільки у своїх запереченнях вказує на втрату контролю позивачами над своїми картками (т.1, а.с.159). Таким чином, суд доходить до висновку, що в момент вчинення правочинів, що є предметом розгляду у даному судовому засіданні, позивачів (за зустрічним позовом) з відповідачем (за зустрічними позовом) сторонами не було додержано вимог, передбачених ч.ч.3,5 ст.203 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Таким чином, вказані правочини є недійсними згідно вимог Закону. Згідно ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. На підставі викладеного, суд доходить до висновку про необхідність визнання вказаних правочинів недійсними, вважаючи за можливе захистити порушені права позивачів (за зустрічним способом) у такий спосіб, згідно абз.2 ч.2 ст.16 ЦК України. Крім того, з вказаних вище підстав, суд вважає за необхідне застосувати наслідки недійсності правочинів, передбачених ч.1 ст.216 ЦК України у вигляді повернення другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. За таких обставин суд не приймає до уваги будь-які інші пояснення чи докази учасників процесу, оскільки жоден з них не спростовує вищевказаних встановлених судом фактів та висновків щодо недійсності вказаних укладених правочинів, а тому , на переконання суду, не має значення для вирішення даної справи. З цих же підстав суд доходить до висновку про необхідність відмови у первісному позові ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], оскільки позов ґрунтується на недійсному правочині. Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Як встановлено в ході розгляду справи, позивачі (за зустрічним позовом) неодноразово зверталися до правоохоронних органів з приводу шахрайського заволодіння їх коштами. Крім того, вони зверталися і до відповідача (за зустрічним позовом) (т.1, а.с.147-149, та ін). Крім того, відповідач був проінформований та, беззаперечно, обізнаний з фактом розслідування кримінального провадження відносно осіб, що шляхом шахрайства заволоділи коштами позивачів (за зустрічним позовом). При цьому, відповідач (за зустрічним позовом), будучи обізнаним з тим, що позивачі виявилися потерпілими від дій осіб, яким висунуто обвинувачення у шахрайстві, продовжував нараховувати штрафні санкції та відсотки на борг позивачів (за зустрічним позовом) та вчиняти активні дії щодо стягнення такої заборгованості заявляв позови ( у т.ч. первісний позов у даній справі), надсилав листи з погрозами, в яких називав окремих позивачів шахраями (т.1, а.с.152), тощо. За таких обставин, суд вважає вказані дії відповідача (за зустрічним способом) недобросовісними, протиправними, оскільки за наведених обставин відповідач знав про відсутність добросовісного волевиявлення позивачів (за зустрічним позовом) щодо вступу у договірні правовідносини з банком, та такими, що спричинили моральні страждання та переживання позивачам, і, отже, спричинили моральну шкоду. Оцінюючи розмір моральної шкоди, суд доходить до висновку, що розмір моральної шкоди, заявлений позивачами (за зустрічним позовом) є завищеним та таким, що не відповідає обставинам справи та спричиненим їм моральним стражданням. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача (за зустрічним позовом) на користь кожного з позивачів 1000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Аналогічно, суд доходить до висновку, що позивачами (за зустрічним позовом) неналежним чином та не у повному обсязі доведено понесені витрати на інформаційно-правові послуги, оскільки обґрунтованість їх суми жодним чином не доведено. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача (за зустрічним позовом) витрати на інформаційно-правові послуги у сумі 4000 гривень кожному з позивачів (за зустрічним позовом), вважаючи таку суму справедливою та співмірною. Витрати на оформлення довіреностей суд стягує на користь кожного з позивачів (за зустрічним позовом) з відповідача (за зустрічним позовом) у сумі по 261 грн. кожному. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог на підставі документально підтверджених витрат.

Outcome: partial