Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даним позовом. Із позовної заяви вбачається, що 28 липня 2013 року, близько 16 год. 30 хв. у с Нижній Березів Косівського району на березі річки «Лючки», [PERSON] діючи умисно, наніс [PERSON] один удар кулаком правої руки в область щоки, після чого ще один удар ногою в область паху. Внаслідок протиправних дій [PERSON], потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді садна слизової оболонки лівої щоки, які згідно з висновком експерта № 172 від 31.08.2013 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вироком Косівського районного суду від 21 листопада 2013 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у вигляді 850 грн. штрафу. Крім кримінально караних діянь [PERSON], заподіяв позивачу матеріальну та моральну шкоду. Моральна шкода виражається у перенесених позивачем, який є інвалідом 2-ої групи, фізичних та психічних стражданнях від отриманих тілесних ушкоджень, у нервово-психологічному стресі, який пережив позивач у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього з боку відповідача. Також відповідач не відшкодував позивачу жодної гривні заподіяної йому шкоди і навіть не вибачився перед ним. Вказує, що жодна грошова оцінка не може компенсувати йому фізичний біль та психічні страждання нанесені йому [PERSON], однак при визначенні розміру морального відшкодування, вважає достатнім розмір відшкодування в сумі 10000 гривень. Позивач - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідач - [PERSON], в судовому засіданні, просив відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підставними, доведеними в судовому засіданні і такими, що підлягають до часткового задоволення із таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, згідно з копією вироку Косівського районного суду Івано-Франківської області від 21.11.2013 р., вбачається, що 28.07.2013 р. близько 16 год. 30 хв. в с. Нижній Березів Косівського району на березі річки «Лючки» між [PERSON] та [PERSON] на ґрунті неприязних відносин виникла суперечка під час якої останні шарпали один одного за одяг. Щоб їх розборонити, в дану сутичку втрутився [PERSON], який почав відтягувати свого сина [PERSON] від [PERSON] Однак, [PERSON] будучи обурений, діючи умисно, наніс [PERSON] один удар кулаком правої руки в область щоки, після чого ще один удар ногою в область паху. Внаслідок протиправних дій [PERSON], потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді садна слизової оболонки лівої щоки, які згідно з висновком експерта №172 від 31.08.2013 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень. Згідно з вказаним вироком, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн. (а.с. 4). Відповідно до довідки-характеристики та акту матеріально-побутових умов сім'ї (а.с. 19-20), вбачається, що [PERSON] ніде не працює, неодружений, власного господарства не має. Проживає у будинку матері. Батько сім'ю залишив і разом з ними не проживає. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 3) ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. За правилами ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 3 статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Правова позиція Верховного Суду України з цього питання викладена в абзаці 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» де вказано, що суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Крім того, згідно з роз'ясненнями, які містяться в пункті 9 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В судовому засіданні суд не знайшов належних доказів, щодо заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок вчинених злочинних дій відповідачем у обсязі, які заявив позивач. Тому, виходячи з вищенаведеного, суд, враховуючи принципи розумності, виваженості та справедливості, вважає за доцільне позовні вимоги в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди задовольнити частково. Визначаючи її розмір, суд виходить із характеру правопорушення (шкоду було заподіяно діями, які містили ознаки кримінального правопорушення), глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини винної особи, яка завдала моральної шкоди, і виходячи із принципу справедливості та розумності, прийшов до переконання та вважає за можливе визначити розмір морального відшкодування в сумі 1500 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved