Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач, діючи в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , звернувся до суду з позовом про те, що до органу опіки і піклування райдержадміністрації надійшли документи щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , батька неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як такого, який злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Мати неповнолітніх, [PERSON] , померла. З моменту смерті матері дітей, вихованням неповнолітніх займається їх тітка [PERSON] , яка піклується про них та повністю утримує. Батько дітей, [PERSON] зареєстрований та проживає по [ADDRESS] . У будинку умови для проживання дітей відсутні. По місцю проживання характеризується посередньо, не працює. Відповідач з 2013 року ніяким чином не тільки не виявляє до дітей батьківської уваги та піклування, а навпаки - злісно ухиляється від надання будь-якої допомоги, в тому числі і матеріальної. Тому всі питання щодо виховання неповнолітніх, матеріальних також, вирішувалися їх матір`ю, а після її смерті - її сестрою, [PERSON] , [INFO] , жителькою с. Доброводи Уманського району, без участі батька. Із розмови з ним встановлено, що з родиною не проживає з 2014 року, має заборгованість по сплаті аліментів. Крім того, із пояснень дітей встановлено, що батько самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не спілкується з ними, не телефонує, їх здоров`ям та успіхами в школі не цікавиться, грошей на утримання не дає. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] не бажають проживати та підтримувати будь-які стосунки з ним. Довідками сільських рад, поясненнями [PERSON] та їх сусідів, підтверджується факт злісного невиконання батьком [PERSON] батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з такою поведінкою, таким відношенням батька до дітей, [PERSON] вимушена була звернутися до органу опіки та піклування Уманської райдержадміністрації, які в свою чергу винесли питання на засіданні комісії Уманської райдержадміністрації з питань захисту прав дитини № 8 від 24.11.2020 року, де було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та підготовлено висновок органу опіки та піклування Уманської райдержадміністрації, яким з метою захисту законних інтересів підлітків визнано за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Крім того, сам [PERSON] не заперечує щодо того, що він упродовж семи років не бере участі у вихованні неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як злісне ухилення від виховання дітей батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Також вказують про те, що з урахуванням істотних змін, що сталися в соціальному забезпеченні населення через кризові явища в економіці країни вважають, що присуджені судом аліменти у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та, враховуючи, свідоме ухилення відповідачем від їх сплати, смертю матері дітей, просять суд збільшити розмір стягуваних аліментів до мінімального рекомендованого розміру аліментів, визначеного законом. Просять суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Збільшити розмір стягуваних з відповідача [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , так [PERSON] , [INFO] , визначивши їх у твердій грошовій валюті в розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на момент подання позову це 4636,00 грн.) щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача органу опіки та піклування Уманської РДА в Черкаській області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника. Крім того, в заяві представник позивача - органу опіки та піклування, зазначив, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підтримують та просять задовільнити, від позовних вимог в частині збільшення розміру стягуваних аліментів відмовляються. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову та позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Представник третьої особи служби у справах дітей Уманської райдержадміністрації в Черкаській області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять суд справу слухати у відсутність їх представника, вважають, що є достатньо підстав для задоволення позовних вимог в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч. 1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову та позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 06 жовтня 2003 року виконкомом Чорнокам`янської сільської ради Маньківського району Черкаської області, батьками [PERSON] , [INFO] , є: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , актовий запис № 11. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 березня 2006 року Чорнокам`янською сільською радою Маньківського району Черкаської області, батьками [PERSON] , [INFO] , є: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , актовий запис № 8. Мати неповнолітніх - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що 09 листопада 2020 року складено актовий запис № 17, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Доброводівської сільської ради Уманського району Черкаської області. Неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з тіткою племінницею [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою Доброводівською сільською радою Уманського району Черкаської області, вих. № 572 від 19.11.2020 року. Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Чорнокам`янською сільською радою Уманського району Черкаської області 23.11.2020 року вих. № 455, відповідач по справі [PERSON] проживає одиноко за адресою: [ADDRESS] . Зазначене також підтверджується характеристикою, наданою Чорнокам`янською сільською радою Уманського району Черкаської області, згідно якої [PERSON] не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості, за станом здоров`я має ІІІ групу інвалідності. Діти з батьком не проживають. На території села громадського порядку не порушує. Інших компрометуючих матеріалів на [PERSON] виконком Чорнокам`янської сільської ради не має. Згідно письмових пояснень дітей відповідача - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , вони проживали разом з кінця листопада 2013 року у с. Чорна Кам`янка, а потім переїхали в с. Доброводи. З того часу їх батько з ними не проживав, не цікавиться їх життям та вихованням, коштів на утримання не надавав, не телефонував. За останні чотири роки діти взагалі батька не бачили. Їх вихованням та утриманням постійно займалася їх мати, яка померла. Діти вважають, що батька необхідно позбавити батьківських прав. Згідно письмових пояснень [PERSON] , яка є рідною сестрою померлої матері неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , сестра з дітьми з 2013 року переїхали у с. Доброводи. З того часу батько дітей [PERSON] до дітей не приїжджає, гроші на їх утримання не надає, не цікавиться життям та інтересами дітей, до себе їх не запрошував. Згідно письмових пояснень самого відповідача [PERSON] , він дійсно не проживає разом зі своїми дітьми, має заборгованість по сплаті аліментів, оскільки у 2017 році потрапив в аварію, що вимагає додаткових витрат. Судом встановлено, що відповідно до висновку органу опіки і піклування, на комісію райдержадміністрації з питань захисту прав дитини звернулася [PERSON] , тітка [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , із заявою про позбавлення батьківських прав батька неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , як такого, який злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Мати неповнолітніх [PERSON] померла і з того часу вихованням та утриманням дітей займається їх тітка [PERSON] . [PERSON] зареєстрований та проживає по [ADDRESS] . У будинку умови для проживання дітей відсутні. По місцю проживання характеризується посередньо, не працює. Із розмови з ним встановлено, що з родиною не проживає з 2014 року, має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 14684,22 грн. Орган опіки і піклування, діючи в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , вбачає за доцільне порушити клопотання перед Уманським міськрайонним судом Черкаської області про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Згідно акту обстеження умов проживання, складеного 19 лютого 1921 року комісією у складі начальника служби у справах дітей Уманської РДА, головного спеціалісту ССД, старости с. Чорна Кам`янка, було проведено обстеження умов проживання відповідача по справі [PERSON] та встановлено, що у батька відсутні елементарні умови для проживання дітей. Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого. Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимога ст. 150 СК України. Зі змісту ст. 150 СК України вбачається, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги письмові докази, задовольняючи позов суд виходить з таких мотивів. Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] на протязі тривалого часу, а саме з 2014 року, ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своїх дітей, що виражається у відсутності будь-якого забезпечення їх матеріально, з дітьми не спілкується, турботи та уваги до них не проявляє, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Крім того, відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його дітей [PERSON] та [PERSON] . Зазначені обставини свідчать про відсутність бажання відповідача змінити ставлення до виховання його неповнолітніх дітей. Діти проживають разом з сестрою покійної матері, знаходяться на її утриманні та фактично позбавлені батьківського піклування про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання з боку батька [PERSON] , оскільки відповідачем не створюються належні умови для розвитку їх природних здібностей. Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм СК України, Закону України «Про охорону дитинства», а також практики Європейського суду з прав людини, суд констатує, що наявність обставин порушення прав дитини та невиконання батьківських обов`язків має бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача. Судом враховується, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи доведено сукупністю належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які могли б бути законною підставою для позбавлення його батьківських прав стосовно його неповнолітніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved