Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач в позові вказує, що йому, а також [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.10.1999 року виконкомом Калинівської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження (наказу) від 14.10.1999 року №474 на праві спільної сумісної власності належить приватизована квартира за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира зареєстрована за ними в Вінницькому обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №8 за реєстром №56/191, що підтверджує їхнє право спільної сумісної власності на квартиру, їхні частки не визначені. [INFO] помер [PERSON], а [INFO] померла [PERSON], і після смерті кожного з них відкрилась спадщина у вигляді належної їм частки вищезазначеної квартири. Він, спадщину після смерті батьків прийняв відповідно до вимог ст.1269 ЦК України, однак державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на дану квартиру, оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, так як в свідоцтві про право власності на житло не виділені частки спадкового майна у спільній сумісній власності, які належали померлим [PERSON] та [PERSON] Співвласники [PERSON], [PERSON] та [PERSON] приватизували квартиру, однаково володіли житлом, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, тому їхні частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними і кожному із них, як співвласнику належить право власності на 1\\3 частку квартири. За вказаних обставин позивач звернувся в суд з даним позовом. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з'явився, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в підготовче засідання не з'явився, згідно заяви №02-1-120 від 28.01.2019 року секретар Калинівської міської ради Вінницької області Л.Кудін позовні вимоги визнає, просить розгляд справи провести за відсутності представника міської ради. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачу, а також [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.10.1999 року виконкомом Калинівської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження (наказу) від 14.10.1999 року №474 на праві спільної сумісної власності належить приватизована квартира за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира зареєстрована за ними в Вінницькому обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №8 за реєстром №56/191, що підтверджує їхнє право спільної сумісної власності на квартиру, їхні частки не визначені. [INFO] помер [PERSON], а [INFO] померла [PERSON], і після смерті кожного з них відкрилась спадщина у вигляді належної їм частки вищезазначеної квартири. Позивач, спадщину після смерті батьків прийняв відповідно до вимог ст.1269 ЦК України, однак державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на дану квартиру, оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, так як в свідоцтві про право власності на житло не виділені частки спадкового майна у спільній сумісній власності, які належали померлим [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.42 Закону України «Про нотаріат » нотаріальні дії вчиняються після їх оплати в день подачі всіх необхідних документів, ст.49 Закону України «Про нотаріат» та глава 7 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282\\20595 передбачено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подані відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Зокрема п.п.4.14 п.4 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту. Якщо до складу майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації \\ за винятком земельної ділянки \\ нотаріус виготовляє витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку \\п.п.4.18 глави 10 розділу ,11 Порядку \\. Співвласники [PERSON], [PERSON] та [PERSON] приватизували квартиру, однаково володіли житлом, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, тому їхні частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними і кожному із них, як співвласнику належить право власності на 1\\3 частку квартири. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають з права учасника спільної сумісної власності на виділення частки у спільному майні, при цьому частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності згідно із ст.370 ЦК України вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved