Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Позивач зазначила, що між нею та відповідачем 04 жовтня 2003 року укладено шлюб, від якого вони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач залишив позивача з дітьми та проживає окремо. Відповідач працює та отримує заробітну плату. У травні 2020 року з заробітної плати відповідача у позасудовому порядку стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу). Позивач працює, але попереджена про майбутнє звільнення з роботи, внаслідок чого опинилась у скрутному матеріальному становищі. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. В судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечував, оскільки він сплачує аліменти добровільно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом (частина\~1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, \~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною першою\~статті 182 СК України\~визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб (а.с.13), від якого вони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.14, 15). На даний час відповідач надає допомогу на утримання дітей в добровільному порядку шляхом відрахування зі своєї заробітної плати 1/3 частини в якості аліментів. З огляду на викладене, враховуючи матеріальне становище сторін, що має істотне значення при визначенні розміру аліментів, приймаючи до уваги, що матір повинна нарівні з батьком утримувати дітей, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей сторін у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно. Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1); інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 2). Відповідно до ст.. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2) ; для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3); розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4) ; у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5); обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6). Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави витрати на оплату судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. Крім того, при зверненні до суду позивачем [PERSON] сплачено 1 100 грн. адвокату Кочевій І.В. за надання професійної правничої допомоги, що підтверджено ордером адвоката на надання правової допомоги від 03 червня 2020 року, договором про надання правової допомоги від 03 червня 2020 року, описом наданих послуг, актами прийому-передачі наданих послуг, квитанцією від 04.06.2020, згідно яких адвокатом Кочевою І.В. надано правничу допомогу позивачу та отримано від останньої 1 100 грн. за виконану роботу (а.с. 8,9,10, 41, 42, 43, 44). Враховуючи, що позов задоволено частково, суд з урахуванням вимог ч.3 ст. 141 ЦПК України, співмірності та розумності, вважає обґрунтованим розмір витрат, понесених позивачем на надання професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 732 грн., 60 коп. (розмір задоволених позовних вимог становить 2/3 або 66,6 % від розміру заявлених позовних вимог), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сплату судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: partial