Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості зазначивши, що 04.07.2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та [PERSON] уклали Кредитний договір № 02003192741, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» зобовязалося надати [PERSON] кредит у сумі 36 950,00 грн., а відповідач відповідно до умов Кредитного договору зобовязалася в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього Графіком платежів. 18 травня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» було укладено Договір купівлі продажу кредитного портфелю, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» зобовязалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобовязалося відступити ТОВ«Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до Договору відступлення. Тобто, Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» було відступлено право грошової вимоги за Кредитним договором від 04.07.2007 року № 02003192741 Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». Відповідач отримала від первісного кредитора кредит, проте умови Кредитного договору не виконала, у звязку з чим за станом на 10.10.2014 року перед позивачем має кредитну заборгованість у сумі 30 958,70 грн.. яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 24 308, 70 грн., заборгованості по відсотках у розмірі 5 615, 40 грн. та комісії у розмірі 1034,60 грн. З урахування вказаних вище обставин позивач з даним позовом звернувся до суду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, розгляд справи здійснити без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявилася, проте їй направлялися судові повістки з зазначенням дати, часу та місця розгляду справи. З урахуванням викладених обставин, відповідно до ст. ст. 158, 169 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних матеріалів та доказі, заочно. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. 04.07.2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та [PERSON] уклали Кредитний договір № 02003192741, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» зобовязалося надати [PERSON] кредит у сумі 36 950,00 грн., а відповідач відповідно до умов Кредитного договору зобовязалася в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього Графіком платежів. 18 травня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» було укладено Договір купівлі продажу кредитного портфелю, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» зобовязалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобовязалося відступити ТОВ«Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до Договору відступлення. Тобто, Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» було відступлено право грошової вимоги за Кредитним договором від 04.07.2007 року № 02003192741 Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». Відповідач отримала від первісного кредитора кредит, проте умови Кредитного договору не виконала, у звязку з чим за станом на 10.10.2014 року перед позивачем має кредитну заборгованість у сумі 30 958,70 грн.. яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 24 308, 70 грн., заборгованості по відсотках у розмірі 5 615, 40 грн. та комісії у розмірі 1034,60 грн. З урахуванням зясованих фактичних даних суд дійшов висновку, що відповідачем не виконано умови договору, позовні вимоги ґрунтуються на законі, а відтак наявні підстави для задоволення позову. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором, кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (ст.ст. 530,631 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст. 1050 ЦК України). За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі викладеного та

Outcome: approved