Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить постановити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою с.Рокосово, вул.Миру,6 Хустського району Закарпатської області та зняти її з реєстраційного обліку в даному житловому приміщенні. Позов мотивовано тим, що з дружиною та дітьми - сином [PERSON], [INFO] та донькою [PERSON], [INFO], вони проживали в будинку його баби за адресою: с. Рокосово, вул. Миру, №6, який він прийняв від неї у дар, що підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу [PERSON], а також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №30935516 від 11.08.2011 року. У 2010 році шлюбні відносини між ним та відповідачем погіршились, після чого остання забрала всі свої речі та переїхала проживати за іншою адресою. На сьогоднішній день шлюб між ними існує лише формально. Як відомо позивачу, відповідач [PERSON] переїхала до Російської Федерації і вже понад п'ять років не проживає за вищевказаною адресою, жодним чином не виконує обов'язків, пов'язаних з утриманням будинку, проведення планових та капітальних ремонтів, оплатою комунальних послуг. Реєстрація відповідача у будинку позивача створює йому перешкоди у оформленні субсидії. Факт відсутності [PERSON] за місцем реєстрації підтверджується довідкою з сільської ради. На підставі наведеного просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на наведені в заяві обставини. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, просили відмовити в задоволенні позову як безпідставному, посилаючись на обставини, наведені в поданому письмовому запереченні. В поданих запереченнях сторона відповідача посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 2003 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей.У 2006 році після народження доньки [PERSON] з'ясувалось, що позивач має стійке психічне захворювання. Висновком Закарпатської обласної спеціалізованої психо-неврологічної МСЕК 11.02.2016 року встановлено II групу інвалідності за загальним захворюванням та перебуванням на «Д» обліку і лікуванням у психіатра. У зв'язку з цим відповідач періодично була змушена проживати у своїх батьків. Оскільки позивач за станом здоров»я не мав можливості забезпечувати сім'ю, відповідач періодично їздила на заробітки. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що у 2003 році він отримав у дар житловий будинок від своєї баби [PERSON] загальною площею 45,8 кв.м. На час дарування у будинку проживала дарителька. [PERSON] та [PERSON] в цей час проживали у літній кухні. Умови проживання у них були незадовільні. Вони звернулись до органу місцевого самоврядування із заявою про надання їм дозволу на перебудову житлового будинку. Рішенням 21 -ої сесії 5-го скликання Рокосівської сільської ради від 18.04.2008 року надано дозвіл на перебудову житлового будинку по вул. Миру, 6 ус.Рокосово. На підставі цього КПП «АРХІТЕКТУРА» виготовлено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки індивідуального забудовника , реєстраційний №04/2008 від 19.06.2008 року. Проектом забудови земельної ділянки індивідуального житлового будинку передбачено окремо стоячий житловий будинок під № 1. На теперішній час на території дворогосподарства під № 6 по вул. Миру у с. Рокосово існують два житлові будинки. Новий будинок будувався ними у шлюбі. Новозбудований будинок є спільною сумісною власністю подружжя. Позивач у своїй заяві зокрема посилається на ч.2 ст.107 ЖК УРСР, згідно якої «У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.». Сторона відповідача вважає, що ця норма закону не може бути застосована при вирішенні таких правовідносин. Правовідносини між сторонами регулюються сімейним законодавством. За таких обставин позивач не може бути одноособовим власником новозбудованого житлового будинку. На підставі наведеного сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи без самостійних вимог ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з»явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, , суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підставю. Під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 2003 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ФМ №142619 (а.с.31). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], 24.08.20015 року народження, що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФМ №030667 (а.с.44) та сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФМ №077145 (а.с.45). Позивач по справі разом з відповідачем та їх дітьми проживали в будинку баби позивача за адресою: с. Рокосово, вул. Миру, №6 Хустського району. Вказаний будинок позивач прийняв у дар від своєї баби [PERSON], що підтверджується договором дарування від 07.11.2003 року, посвідченим приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу [PERSON], а також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №30935516 від 11.08.2011 року. Рішенням 21 -ої сесії 5-го скликання Рокосівської сільської ради від 18.04.2008 року надано дозвіл на перебудову житлового будинку по вул. Миру, 6 ус.Рокосово. На підставі цього КПП «АРХІТЕКТУРА» виготовлено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки індивідуального забудовника , реєстраційний №04/2008 від 19.06.2008 року. На теперішній час на території дворогосподарства під № 6 по вул. Миру у с. Рокосово існують два житлові будинки. Новий будинок будувався сторонами у шлюбі. За таких обставин позивач не може бути одноособовим власником новозбудованого житлового будинку. Як на підставу визнання відповідачки такою, що втратила право користування житлом позивач посилається на ст.107 ч.2 ЖК України, а також на відсутність правових підстав, які б і надалі залишали за нею право на проживання в його будинку. Так , відповідно до ст.107 ч.2 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 1 ст. 391 цього Кодексу передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтями 71 та 72 Житлового кодексу України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи, зокрема понад 6 місяців, провадиться в судовому порядку. Рішенням 21 -ої сесії 5-го скликання Рокосівської сільської ради від 18.04.2008 року надано дозвіл на перебудову житлового будинку по вул. Миру, 6 ус.Рокосово, вже після укладення шлюбу між сторонами. Натомість, згідно ст.60 СК України, діючого на час укладення сторонами шлюбу, передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Суд приходить до висновку, що новозведений будинок є спільним майном подружжя. Згідно ч.1 ст.369 того ж Кодексу, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Стаття, на яку посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог не може бути застосована до спірних відносин, оскільки позивач не є одноособовим власником спірного житла, воно належить сторонам на праві спільної сумісної власності, внаслідок чого у задоволенні заявлених вимог про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житлом слід відмовити. Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки позивачу відмовлено у визнанні відповідача таким, що втратив право користування спірним житлом, не підлягають задоволенню і заявлені вимоги про зняття з реєстрації місця проживання відповідача за адресою с.Рокосово,вул.Миру,6 Хустського району. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed