Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить суд, визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою № 43 в м. Рівне по вул. Київська 46 в м. Рівне Мартинюка [PERSON]. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задоволити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою № 43 в м. Рівне по вул. Київська 46 в м. Рівне Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні в справі судові повідомлення, причину неявки, суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224ЦПК України. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, вислухавши пояснення позивача та представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 31 липня 1987 року, батькові позивача [PERSON] був виданий ордер на жиле приміщення № 997 на квартиру № 43. На час видачі ордеру склад сім'ї був наступним - [PERSON] (основний квартиронаймач); [PERSON] - дружина; [PERSON] - дочка; [PERSON] - син. 14 січня 2000 року позивач зареєструвала шлюб, та відповідно після одруження її прізвище з «Мартинюк» змінилось на «Просюк», що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.4). Батько та мати позивача померли, на даний час в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON], та діти позивача [PERSON] (14.10.2000 р.н.); [PERSON] (05.09.2003 р.н.); [PERSON] (17.10.2006 р.н.); [PERSON] (23.10.2009 р.н.); [PERSON] (16.04.2012 р.н.); [PERSON] (31.08.2014 р.н.) (а.с. 6). У вказаній квартирі також зареєстрований відповідач, однак, відповідачка на даний час прописаний (зареєстрований) за вищевказаною адресою, хоча фактично, з 2001р. та по даний час в зазначеній квартирі не проживав та не з'являється, що підтверджується актом ЖКП «Галицьке» (а.с.5). В добровільному порядку, шляхом подачі відповідної заяви до органів реєстрації, з реєстраційного обліку [PERSON] не знімається, у зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду з позовом, оскільки така формальна реєстрація відповідача створює певні перешкоди та обмежує можливості позивачу у повноцінному користуванні зазначеним нерухомим майном. Крім того, факт не проживання [PERSON] в квартирі № 43 в м. Рівне по вул. Київська 46 в м. Рівне, підтверджується допитаним в судовому засіданні свідком [PERSON], яка надала по справі обґрунтовані та належні пояснення, які не суперечать підставам зазначених в позовній заяві та поясненнями представника позивача. Жодних витрат по утриманню квартири відповідач не несе, не сплачує за комунальні послуги, хоча комунальні платежі нараховуються і на відповідача, не користується житлом, однак залишається в ньому прописаною (зареєстрованою), відповідно до ст.64 ЖК України пов'язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, або тимчасово. Дослідивши надані позивачем та його представником докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, оскільки відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає з 2001 року, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат, суд вважає, що він вважається таким, що втратив право користування нею. На підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст.368, 370 ЦК України,

Outcome: approved