Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № Ю41.116.70899 від 16.11.2010 року, посилаючись на те, що відповідачка отримала у позивача кредит в розмірі 13 440 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,001 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 22 місяців та зобов'язалась виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 30.09.2013 року за відповідачкою наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 69 786 грн. 49 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідачки в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, оскільки зобов'язання її довірительки перед банком за оспорюваним кредитним договором припинені, і як наслідок кредитна заборгованість у неї відсутня. На підтвердження своїх заперечень суду надала копії довідки про відсутність заборгованості, додаткової угоди до кредитного договору № Ю41.116.70899 від 16.11.2010 року та квитанції на підтвердження погашення заборгованості. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за вказаним договором з боржника. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 16 листопада 2010 року між ВАТ «Плюс Банк» (найменування якого змінено на ПАТ «Ідея Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № Ю41.116.70899 (а.с.5,6), за яким банк надав, а позичальник (відповідачка) отримала кредит на поточні потреби в розмірі 13 440 гривень та зобов'язалась повернути кредит протягом 22 місяців. Відповідно до пункту 1.4. кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 0,001 % річних. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Станом на 30 вересня 2013 року, згідно довідки про стан заборгованості за кредитним договором № Ю41.116.70899 від 16.11.2010 року (а.с.4), заборгованість відповідачки за кредитними зобов'язаннями становить 69 786 грн. 49 коп., з яких: прострочений борг - 11 614 грн. 04 коп., прострочені проценти - 12 157 грн. 05 коп., строкові проценти - 80 грн. 18 коп., пеня - 45 895 грн. 22 коп., віндикаційні витрати - 40 грн. За змістом ст. 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Відповідно до п. 2 долученої представником відповідачки копії додаткової угоди № Ю41.116.70899/1 від 25.02.2014 року до Кредитного договору № Ю41.116.70899 від 16.11.2010 року сторони погодили умови дострокового припинення кредитного договору, а саме, у випадку, якщо позичальник поверне Банку у строк до 5 банківських днів від дати укладання цієї Додаткової угоди частину отриманого ним у фактичне користування кредиту в сумі 15 028 грн. 80 коп., Банком здійснюється прощення боргу в сумі 40 595 грн. 52 коп. Про прощення боргу Банк повідомляє Позичальника письмово. У випадках прощення Банком боргу Позичальника у порядку та на умовах цього пункту Додаткової угоди зобов'язання Позичальника про сплату Банку боргу у відповідній сумі припиняються, Кредитний договір вважається припиненим. Оскільки принцип свободи договору є одним з основних принципів зобов'язальних правовідносин, то сторони вправі припинити існуюче між ними зобов'язання за домовленістю. Укласти договір про припинення зобов'язання сторони можуть як до початку виконання зобов'язання, так і в процесі його виконання. Позичальник [PERSON] свої зобов'язання за додатковою угодою виконала належним чином, погасивши борг у розмірі та в строк встановлений цією угодою, що підтверджується копією квитанції від 27.02.2014 року. Відповідно до ст. ч. 1 статті 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. А отже, прощення боргу є одним із видів припинення зобов'язання за волею учасників (кредитора). Кредитору надається право звільнити боржника від його обов'язків. Кредитор підтвердив факт належного виконання зобов'язань позичальником за додатковою угодою № Ю41.116.70899/1 від 25.02.2014 року, на підтвердження чого надав довідку про відсутність кредитної заборгованості. У зв'язку із прощенням кредитором боргу боржника [PERSON] за договором № Ю41.116.70899 від 16.11.2010 року, зобов'язання позичальника [PERSON] суд вважає припиненими на підставі ч. 1 ст. 605 ЦК України. А тому обов'язок перед банком щодо сплати кредитної заборгованості у неї відсутній. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № Ю41.116.70899 від 16.11.2010 року є безпідставними, а тому в їх задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 20, 526, 527, 605, 610, 611, 612, 1054, 1050 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 74, 88, 197 ЦПК України,

Outcome: dismissed