Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач в позовній заяві просить стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором № 0159/08/07CLNv від 30 травня 2008 року станом на 20.03.2015 року, що складається з простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 1811,03 доларів США, поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 93284,19 доларів США, простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 9735,38 доларів США, поточної суми заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 1034,16 доларів США, пені за простроченим кредитом та процентами в розмірі 3028,03 доларів США., що становить всього 108892,79 доларів США та штрафу за порушення п. 3.3.7, 4.4 умов кредитного договору в розмірі 5000 грн., посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не виконує обовязки по поверненню кредиту, згідно до кредитного договору № 0159/08/07CLNv від 30 травня 2008 року, в разі чого виникла зазначена заборгованість. Оскільки в якості забезпечення повернення кредиту з відповідачем [PERSON] 30.05.2008 року був укладений договір поруки, згідно умов якого у випадку невиконання позичальником зобовязань, що випливають із кредитного договору поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що і позичальник, тому останній повинен нести солідарну відповідальність з позичальником по поверненню кредиту. Представник позивача, який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якої було забезпечено Дніпропетровським апеляційним господарським судом, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, при цьому пояснив, що він укладав з позивачем кредитний договір та відповідно до його умов отримав кредитні кошти. Але на час отримання кредиту курс долару був менший ніж зараз, а тому не зміг виконувати умови договору, у звязку з чим виникла заборгованість за кредитом. Він не згодний з наданим позивачем розрахунком, оскільки відповідно до висновків судово-економічної експертизи прострочена заборгованість за нарахованими процентами менше ніж зазначає позивач. Крім того, банк просить стягнути з нього штраф і пеню, що є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування є подвійною цивільно-правовою відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти позову заперечує, просить відмовити в позові до нього посилаючись на те, що порука за договором поруки укладеним між ним та позивачем 30.05.2008 року припинена в силу ч. 1 та ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, оскільки в результаті укладення між позивачем та відповідачем [PERSON] 09.11.2012 року Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору та підписання ними нового Графіку сплати позичальником платежів в погашення основної заборгованості по кредиту, яким передбачено, що позичальник зобов'язується повернути кредитні кошти протягом грудня 2012 року по травень 2028 року сталося збільшення обсягу його відповідальності без його згоди, так як збільшено строк сплати кредиту на 10 років. При цьому, в пункті 3.4 Договору поруки не конкретизовано, на які саме зміни кредитного договору погодився поручитель. Крім того, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання позивач не пред'явив до нього вимоги як до поручителя, а в Договорі поруки не встановлено строку припинення поруки. Відповідно до ч. 4 ст. 559 порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. З розрахунку заборгованості за кредитним договором, останній платіж в рахунок виконання своїх зобов'язань за Кредитним договором [PERSON] здійснив 19.06.2014 року. Відповідно до п. 3.2.2 Кредитного договору позивач має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання [PERSON] своїх зобов'язань за Кредитним договором. Позивач звернувся з вимогою про виконання зобов'язань за Кредитним договором шляхом пред'явлення даного позову до суду. В позасудовому порядку з вимогою виконання ним даних зобов'язань позивач не звертався. Позов про дострокове виконання зобов'язань за Кредитним договором позивачем подано 22.05.2015 року, через 11 місяців та 2 дні після припинення сплати відповідачем коштів на виконання умов кредитного договору. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача [PERSON]В, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 30 травня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0159/08/07CLNv, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 105000 доларів США 00 центів, строком по 28 травня 2018 року, зі сплатою 13,5 %, на споживчі цілі. /а.с. 5-6/ Згідно з умовами п. 2.3 Кредитного договору повернення позичальником коштів здійснюється на відкритий йому позичковий рахунок. Сплату процентів за користування кредитними коштами відповідач зобов'язався проводити щомісячно згідно з п. 2.6 Кредитного договору. Відповідно до п. 3.2.2 Кредитного договору підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, процентів за їх користування та сплати неустойки є невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, а також, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником та/або поручителем зобовязань за договорами, які є забезпеченням виконання зобовязань. Позичальник зобов'язався у разі несвоєчасного повного чи часткового неповернення кредитних коштів та несплати процентів, сплатити на вимогу Банку штрафні санкції, передбачені розділом 4 Кредитного договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надав кредитні кошти в розмірі 105000 доларів США 00 центів, що підтверджується меморіальними ордерами № 2280278 від 06 жовтня 2008 року, № 2075498 від 04 липня 2008 року та № 2037117 від 19 червня 2008 року. /а.с. 17, 18, 19/ 30.06.2009 року між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 0159/08/07CLNv від 30.05.2008 року, відповідно до умов якої сторони прийшли до згоди пункт 2.3. кредитного договору викласти в наступній редакції: «2.3. Ліміт кредитування за відкличною відновлювальною кредитною лінією з червня 2009 року по серпень 2009 року включно не зменшується, з вересня 2009 року по травень 2010 року включно ліміт кредитування за кредитною лінією зменшується на 150,00 доларів США, починаючи з червня 2010 року ліміт кредитування за кредитною лінією зменшується щомісячно на 1080,00 доларів США. Повернення кредитних коштів здійснюється шляхом сплати Позичальником коштів на відкритий йому позичковий рахунок № 22034500008171 в АКБ «Форум», МФО 313913.». Всі інші умови кредитного договору № 0159/08/07CLNv від 30.05.2008 року, не змінені цією додатковою угодою, зберігають свою чинність для сторін і на майбутнє. /а.с. 9/ 09.11.2012 року між ПАТ «Банк Форум», та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 0159/08/07CLNv від 30.05.2008 року, відповідно до умов якої сторони прийшли до згоди п. 1.2. кредитного договору викласти в наступній редакції: «1.2. кредитні кошти надаються строком по 28.05.2028 року» /а.с. 10/ Обовязок по сплаті кредиту [PERSON] належним чином не виконував, в разі чого виникла заборгованість за кредитним договором. У зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору, банк на підставі пункту 3.2.2 Кредитного договору пред'явив відповідачу [PERSON] вимогу № 14803/41 від 24.11.2014 року про дострокове виконання порушених зобовязань за кредитним договором /а.с. 20/, однак заборгованість на даний час не погашена. Згідно наданого розрахунку станом на 20.03.2015 року, заборгованість за кредитним договором № 0159/08/07CLNv від 30.05.2008 року складається з простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 1811,03 доларів США, поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 93284,19 доларів США, простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 9735,38 доларів США, поточної суми заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 1034,16 доларів США, пені за простроченим кредитом та процентами в розмірі 3028,03 доларів США., що становить всього 108892,79 доларів США та штрафу за порушення п. 3.3.7, 4.4 умов кредитного договору в розмірі 5000 грн. /а.с. 3-4/ Відповідно до висновку експерта судово-економічної експертизи Дніпропетровського Науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 887/888-16 від 16.08.2016 року розрахунок заборгованості позичальника, відповідача - [PERSON], щодо сплати процентів за кредитом та погашення основної суми боргу перед банком, позивачем - ПАТ «БАНК ФОРУМ» не відповідає умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору № 0159/08/07CLNv від 30.05.2008 року та розрахунковим документам. За даними дослідження встановлені розбіжності в розрахунках заборгованості та станом на 30.03.2015 року прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів становить 1815,29 доларів США, поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів становить 95099,48 доларів США, прострочена заборгованість за нарахованими процентами становить 9629,75 доларів США, поточна сума заборгованості за нарахованими процентами становить 1034,21 доларів США. /а.с.196-209/ Суд приймає висновки даної експертизи як належний та допустимий доказ, оскільки при визначенні заборгованості при експертному дослідженні використовувалися спеціальні знання. Згідно ст.ст. 1050,1054 ЦК України позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Згідно п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 192 ЦК України до грошових коштів віднесено грошову одиницю України гривню та іноземну валюту. Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Оскільки, у судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] порушив зобовязання за договором № 0159/08/07CLNv від 30.05.2008 року, не сплачував суму кредиту, тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума заборгованості. Суд, відповідно до ст. 11 ЦПК України, розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог. Оскільки позивачем заявлено вимоги про стягнення простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 1811,03 доларів США, поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 93284,19 доларів США, поточної суми заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 1034,16 доларів США, що менше суми заборгованості визначеної в ході проведення економічної експертизи, суд вважає, що саме ці суми вказаних складових підлягають стягненню. Що стосується вимог щодо стягнення простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 9735,38 доларів США стягненню підлягає заборгованість визначена експертом в сумі 9629,75 доларів США. Підлягає стягненню також пеня за простроченим кредитом та процентами в розмірі 3028,03 доларів США. та штрафу за порушення п. 3.3.7, 4.4 умов кредитного договору в розмірі 5000 грн. Посилання відповідача [PERSON] на те, що банк предявив вимогу про стягнення пені та штрафу, які є різновидами неустойки, та таке стягнення є подвійною цивільно-правовою відповідальністю одного й того ж виду за одне й теж порушення договірного зобовязання суд вважає безпідставними. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Між тим, згідно з п. 4.1. Кредитного договору у випадку несвоєчасного чи часткового повернення кредитних коштів та за несвоєчасну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2%, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. А відповідно до п. 4.4. Кредитного договору за кожен випадок невиконання або неналежного виконання зобовязань, передбачених п.3.3 (крім п.3.3.2) цього договору, позичальник сплачує штраф в розмірі 5000 грн. Банком предявлено вимоги про стягнення штрафу за невиконання зобовязань передбачених п.3.3.7 Кредитного договору, відповідно до якого позичальник зобовязався протягом дії цього договору страхувати предмет застави на користь банку в акредитованих банком страхових компаніях. Тобто, в даному випадку підставами стягнення пені, є порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, а штрафу невиконання зобовязань страхувати предмет застави на користь банку в акредитованих банком страхових компаніях. Отже, по суті таке стягнення не є подвійною цивільно-правовою відповідальністю одного й того ж виду за одне й теж порушення договірного зобовязання. А тому підлягають задоволенню вимоги банку про стягнення як пені так і штрафу. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості солідарно з відповідачем [PERSON], суд вважає, що ці вимоги не підлягають задоволенню. Для забезпечення виконання зобовязання по поверненню [PERSON] кредиту 30 травня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, згідно умов якого у випадку невиконання або прострочення виконання позичальником зобовязань, що випливають із кредитного договору поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що і позичальник. /а.с. 11/ Згідно ст. ст. 553,554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Частиною 4 ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно розяснень, що містяться у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.\~\~\~\~ Відповідно до правової позиції висловленої Верховним судом України у справі за № 6-106цс14 за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. У разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за основним договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. За умови предявлення банком боржнику й поручителю вимог про дострокове виконання зобовязання з повернення кредиту, змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобовязання й порука припиняється, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобовязання. Умовами договору поруки укладеного з [PERSON] сторони встановили, що порука припиняється з припиненням зобовязань за кредитним договором (пункт 4.1 договору поруки), кінцевий строк повернення кредиту не пізніше 28 травня 2028 року (пункт 3 додаткової угоди № 2 до кредитного договору № 0159/08/07CLNv від 30.05.2008 року). Умови договору поруки про його дію до припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України - порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Пунктом 3.2.2 основного договору встановлено право кредитора у разі невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобовязань за цим договором вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту. У пункті 3.3.8 кредитного договору передбачено обовязок позичальника у разі порушення цього договору достроково повернути кредит на вимогу кредитора. Виконання позичальником вимоги кредитора щодо дострокового погашення суми кредиту та інших платежів відповідно до пункту 5.3 основного договору повинно бути здійснено позичальником у строк 15 днів з дати надіслання такої вимоги позичальнику. Банк по закінченню цього строку має право звертати стягнення на заставне майно. У зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору, банк на підставі пункту 3.2.2 Кредитного договору пред'явив відповідачу [PERSON] вимогу № 14803/41 від 24.11.2014 року про дострокове виконання порушених зобовязань за кредитним договором. Таким чином, банк відповідно до положень статті 1050 ЦК України та пункту 5.2.4 основного договору скористався правом на повернення кредиту достроково, чим змінив дату виконання основного зобовязання. У разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за основним договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. У матеріалах справи відсутні докази про те, що банк звертався до поручителя з вимогами протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязань, який був змінений ним відповідно до пункту 3.3.8 кредитного договору. У силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, настання строку виконання зобовязання в повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково не предявить вимоги до поручителя. Предявивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й міг предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Таку вимогу до поручителя банк пред'явив лише 03.07.2015 року звернувшись з даним позовом до суду, тобто після спливу встановленого ч. 4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку, про що свідчить конверт, що мається в матеріалах справи. /а.с. 39/ Таким чином, судом встановлено, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору передбачено, що він діє до повного припинення усіх зобовязань боржника за кредитним договором, та що кредитор протягом шести місяців від дня порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту не предявив позову до поручителя, та дійшов висновку про те, що зобовязання [PERSON] за договором поруки припинилися. Доводи відповідача [PERSON] про припинення поруки у звязку з тим, що відбулося збільшення обсягу його відповідальності без його згоди в результаті укладення між позивачем та відповідачем [PERSON] 09.11.2012 року Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору та підписання ними нового Графіку сплати позичальником платежів в погашення основної заборгованості по кредиту, способом відстрочення виконання основного зобовязання, що призвело до збільшення періоду кредитування, суд вважає безпідставними. Так, відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, у яких закріплюються їхні права та обовязки, що складають зміст договірного зобовязання. Обсяг зобовязань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Закон повязує припинення договору поруки за двох умов, а саме: внесення без згоди поручителя змін до основного зобовязання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін. 09.11.2012 року між ПАТ «Банк Форум», та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 0159/08/07CLNv від 30.05.2008 року, відповідно до умов якої сторони прийшли до згоди, що кредитні кошти надаються строком по 28.05.2028 року. На підставі цього договору зміни до договору поруки, укладеного з [PERSON] не вносились. Між тим, пунктом 3.4 договору поруки, укладеного між позивачем та [PERSON] погоджено, що при внесенні змін у кредитний договір і його пролонгації, обставини, що з нього виникають розповсюджуються на поручителя, що свідчить про наявність у договорі поруки можливості зміни строків дії кредитного договору без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, що є результатом домовленості сторін, а отже, була отримана згода поручителя на зміну умов кредитного договору. А тому з цих підстав дія договору поруки не припинена. Враховуючи, що позовна заява подана уповноваженим особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум», який \~відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~(в редакції, що діяла на час звернення до суду з позовом) був звільнений від сплати судового збору, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 3654 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial