Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 08.04.2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 4200 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором, заборгованість [PERSON] станом на 30.06.2017 року становить 29673,11 грн., з яких: 1285,04 грн. заборгованість за кредитом, 22998,87 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3500 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором та комісія, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1389,20 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 29673,11 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача. Зазначив, що строк позовної давності не пропущений? оскільки відповідач здійснила останній платіж 31.07.2014 р., а позовна заява подана 24.07.2017 р., тобто в межах трирічного строку позовної давності. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову в зв»язку з пропуском строку позовної давності. Пояснив, що останній платіж відповідач здійснила 31.07.2014 р. Позивач звернувся до суду із позовом 07.08.2017 р., що підтверджується відбитком штампу канцелярії суду. Тобто даний позов поданий із пропуском строку позовної давності. Підприємство ТОВ «Служба експрес доставки «Меркурій» не відноситься до установ зв»язку, так як не внесена до Єдиного державного реєстру операторів поштового зв»язку, а тому датою подання позову слід вважати день подання позову до канцелярії суду (07.08.2017 р.), а не дату передачі ТОВ «Служба експрес-доставки «Меркурій». Не заперечив, що у відповідача існує вказана у позовній заяві заборгованість за кредитним договором. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В свою чергу, згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (банк) та [PERSON] 08.04.2011 р. укладено договір кредиту №б/н, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 4200 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Із дослідженої судом заяви встановлено, що [PERSON] 08.04.2011 року отримала кредитну картку, а також ознайомлена та згідна з умовами та Правилами банківських послуг, тарифами банку, що підтверджується її підписом. Дані обставини визнаються сторонами, а тому не підлягають доказуванню. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Договору [PERSON] зобовязалася погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використанням, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених Договором. Як вбачається з матеріалів справи, сторони встановили строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З дослідженого судом розрахунку заборгованості по кредиту встановлено, що [PERSON] не вчасно та не в повному обсязі проводила платежі по погашенню кредиту, внаслідок чого у неї станом на 30.06.2017 р. існує заборгованість за кредитним договором в сумі 29673,11 грн., з яких: 1285,04 грн. заборгованість за кредитом, 22998,87 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3500 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором та комісія, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1389,20 грн. - штраф (процентна складова). Наявність кредитної заборгованості та її розмір в судовому засіданні повністю визнається сторонами, а тому згідно ч.1 ст. 61 ЦК України не підлягає доказуванню. З огляду вищенаведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] неналежним чином виконує умови договору та порушує зобов»язання за цим договором. В силу ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема, сплата неустойки. У п. 2.1.1.7.6 сторони визначили, що при порушенні строків платежів більше ніж на 30 днів [PERSON] зобовязана сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки відповідач не виконав зобовязання у строк встановлений договором кредиту, тому він вважається таким, що прострочив виконання зобовязання за даним договором і зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн., а також 5 % від суми позову, що становить 1389,20 грн. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач порушуючи зобов»язання за кредитним договором має заборгованість за кредитом перед ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 29673,11 грн., що визнається відповідачем. Вирішуючи клопотання про застосування строку позовної давності суд виходить з наступного. Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інте\-ресу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК). Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК). При цьому, початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як встановлено судом, згідно умов кредитного договору [PERSON] зобовязалась здійснювати повернення кредиту щомісячно до 25 числа, наступного за звітним, в розмірі 7% від заборгованості і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися [PERSON] частинами до 25 числа кожного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань. Із матеріалів справи встановлено, що [PERSON] недотримувалась строку погашення кожного чергового платежу і останній платіж нею був здійснений 31.07.2014 р. Таким чином, згідно ст. 257 ЦК України останнім днем звернення до суду із даним позовом було 31.07.2017 р. Накладною ТОВ «Експрес доставка [PERSON]» підтверджується, що позивач звернувся до суду із даним позовом 24.07.2017 р., тобто в межах строку загальної позовної давності. Безпідставними є доводи представника відповідача про те, що дане підприємство не відноситься до установ зв»язку, а тому днем звернення до суду слід вважати не дату відображену на вищевказаній накладній, а дату зазначену на штампі канцелярії суду, оскільки ч. 6 ст. 70 ЦПК України чітко визначено, що особи можуть подати заяву як на пошту, так і передати її іншими відповідними засобами зв»язку. Таким чином, у особи відсутній обов»язок подавати до суду заяви, позови та інші документи виключно поштовим зв»язком. Оскільки позивач скориставшись своїм правом і подав позовну заяву через ТОВ «Експрес доставка [PERSON]», що є іншим засобом зв»язку ніж поштовий, що прямо дозволено вимогами ЦПК України, тому датою звернення позивача до суду слід вважати 24.07.2017 р., а не 07.08.2017 р. Враховуючи те, що [PERSON] здійснила останній платіж 31.07.2014 р., а тому позивач подаючи позов 24.07.2017 р. не пропустив строк загальної позовної давності. Водночас, суд прийшов до висновку, що позивач пропустив строк спеціальної позовної давності щодо вимоги про стягнення пені, оскільки згідно п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення пені застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, до вимоги про стягнення пені слід застосувати наслідки спливу позовної давності та стягнути із відповідача на користь позивача пеню в межах однорічного строку позовної давності, що становить 1200 грн. Оскільки внаслідок невиконання відповідачем зобовязання по умовах договору він має заборгованість за даним договором перед ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 29673,11 грн., однак врахувавши, що позивач пропустив строк спеціальної позовної давності до вимоги про стягнення пені, і відповідач просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, тому суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 27 257,91 грн. (1285,04 грн. заборгованість за кредитом, 22998,87 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1200 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, визначена в межах однорічного строку позовної давності, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1274 грн. - штраф (процентна складова), що становить 5% від суми позову).

Outcome: partial