Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 21 травня 2015 року у період часу з 10 по 11 год. неповнолітній [PERSON], [INFO], у групі з неповнолітнім [PERSON], [INFO] шляхом злому вікна та злому наступно розміщених внутрішніх вхідних дверей, проникли на четвертий поверх будинку [ADDRESS] та розміщені там кімнати № 113 та 115, звідки таємно, повторно викрали належне йому особисте майно на загальну суму 6 218 гривень. 12 листопада 2015 року вироком Дрогобицького міськрайонного суду неповнолітній [PERSON] був визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст..185, ч.2 ст.186 КК України та на підставі ст. 71 КК України засуджений до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Цим же вироком неповнолітній [PERSON] також був визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та на підставі ст.. 71 КК України щодо нього обране остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 7 місяців. Даний вирок суду набрав законної сили. Завдану йому майнову шкоду ні під час досудового, ні в суді [PERSON], [PERSON] чи їх законні представники (батьки) не відшкодували, посилаючись на відсутність коштів. Окрім цього, внаслідок протиправних дій підсудних йому також була заподіяна і моральна шкода. Зокрема, вона полягає в тому, що внаслідок душевних страждання, яких він , як потерпілий - фізична особа, зазнав у зв'язку із крадіжкою належного йому майна. Дані немайнові втрати, спричинені моральними стражданнями. Негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні пережитого негативно впливають на його емоційний стан. Зокрема, це стосується порушення у нього сну, неприємних сновидінь, емоційної напруги, нервозності. Побоювання того, що така ситуація може повторитись у майбутньому, оскільки вказані неповнолітні тричі обкрадали його квартиру. Тому пережитий психологічний стрес який завдає йому постійних моральних страждань, він оцінює як заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримав повністю, просить постановити рішення, в якому позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], які являються законними представниками [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, покликаючись на те, що позивачу всі викрадені речі повернуто, а тому вважають позов безпідставним, та таким, що задоволенню не підлягає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. З вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.11.2015 року вбачається, що неповнолітнього: [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст..185, ч.2 ст.186 КК України та на підставі ст. 71 КК України засуджений до 4 років 6 місяців позбавлення волі; [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та на підставі ст.. 71 КК України засуджений до 4 років 7 місяців позбавлення волі. Даний вирок суду набрав законної сили. Зокрема їх визнано винними за те, що 21 травня 2015 року у період часу з 10 по 11 год. неповнолітній [PERSON], у групі з неповнолітнім [PERSON], шляхом злому вікна та злому наступно розміщених внутрішніх вхідних дверей, проникли на четвертий поверх будинку [ADDRESS] та розміщені там кімнати № 113 та 115, звідки таємно, повторно викрали належне [PERSON] особисте майно на загальну суму 6 218 гривень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів і ін. Вимогами статей 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до п. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'яз\-кові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, з огляду на це позивач правомірно звернувся з позовом до відповідачів. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У вищевказаному вироку зазначено, що неправомірними діями неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], позивачу завдана матеріальна шкода в сумі 6218 грн. Неповнолітня особа згідно з ч. 1 ст. 1179 Цивільного кодексу України відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітнього майна причинена ним шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає або в повному обсязі її батьками, якщо вони не доведуть, що шкоду було завдано не з їхньої вини. Отже, у зв'язку з наведеним, відповідальність за завдану позивачу протиправними діями неповнолітніх шкоду зобов'язані нести їх законні представники. У зв»язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що з відповідачів в користь позивача підлягає стягненню 6218 грн. - матеріальної шкоди. Щодо стягнення з відповідачів в користь позивача моральної шкоди в розмірі 10000 (десять тисяч) грн., то така підлягає до стягнення частково у зв»язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди у відповідності з ст. 23 Цивільного кодексу України визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеню вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов»язана з розміром цього відшкодування. Суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши при цьому характер скоєного злочину, матеріальне становище відповідачів, вважає, що позов про стягнення моральної (немайнової) шкоди з відповідачів необхідно задоволити частково. Згідно п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved