Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Посилається на те, що проживав [PERSON] у шлюбі, який зареєстровано 21.08.2018 року у Хустському РВ ДРАЦСу ГТУЮ у Закарпатській області за актовим записом №145. Від шлюбу дітей у них не народилося. В даний час сторони припинили шлюбні відносини, які після реєстрації шлюбу були нетривалими і практично припинилися між сторонами з осені 2018 року. Причиною розірвання шлюбу позивач вказує те, що вони з відповідачкою мають різні погляди на шлюб та сім'ю, між ними втрачено довіру та взаємні почуття вони, проживають окремо одне від одного і не мають жодних спільних інтересів. Їхній шлюб існує лише формально та не виконує свого прямого призначення. Просив шлюб укладений між ним та відповідачкою розірвати без надання строку на примирення. Майнового спору позивачем не заявлено і питання про зміну прізвища після розірвання шлюбу не ставилося. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, його адвокат Довгій В.І. подав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримав та просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання подала заяву електронним відправленням за № ЕП-96/19 Вх, від 08.02.2019 р., в якій просила суд розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги визнала та не заперечила, щодо їх задоволення. Процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення, відновлення провадження, надання строку на примирення, тощо) судом не проводилось. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв учасників процесу про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З роз'яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вбачається, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст.24 СК України від 10.01.2002 року зі змінами та доповненнями «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання». Судом встановлено, що сторони проживають в зареєстрованому шлюбі з 21.08.2018 року, який зареєстровано Хустським РВ ДРАЦСу ГТУЮ у Закарпатській області за актовим записом №145. Від шлюбу у сторін дітей не народилося. На час розгляду справи в суді сторони проживають окремо та не підтримують стосунків. На день розгляду справи, сторони в своїх письмових заявах висловили бажання про розірвання шлюбу та не просили надати їм строк на примирення. З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому суд вважає, що даний шлюб доцільно розірвати. Питання розподілу судових витрат сторонами не ставилось.

Outcome: approved