Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою в якій просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу від 23.10.2008, укладеного між відкритим акціонерним товариством «Львівенергоремонт» та [PERSON], який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 65, в частині продажу сховища № 48379, розташованого у підвальному приміщенні лабораторно-виробничого корпусу (літ. Щ-3) на вулиці [ADDRESS]; визнати недійсним договір дарування від 01.04.2009, укладеного між [PERSON] та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 720, в частині продажу сховища № 48379, розташованого у підвальному приміщенні лабораторно-виробничого корпусу (літ. Щ-3) на вулиці [ADDRESS]; визнати недійсним договір купівлі-продажу 93/100 частини будівель та споруд від 28.09.2011, укладений між [PERSON] та ТзОВ «Енергія Альфа», який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 1567, в частині продажу частини сховища №48379, розташованого у підвальному приміщенні лабораторно-виробничого корпусу ( літ. Щ-3) на вулиці [ADDRESS]; визнати за державою в особі регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області право власності на сховище № 48379 площею 278,0 кв.м., розташоване у підвальному приміщенні лабораторно-виробничого корпусу ( літ Щ-3) на вулиці [ADDRESS]; витребувати частину сховища № 48379, розташованого у підвальному приміщенні лабораторно-виробничого корпусу (літ Щ-3) на вулиці [ADDRESS], з незаконного володіння [PERSON] на користь держави в особі регіонального відділення Фонду державного майна по Львівській області; витребувати частину сховища № 48379, розташованого у підвальному приміщенні лабораторно-виробничого корпусу (літ. Щ-3) на вулиці [ADDRESS] з незаконного володіння ТзОВ «Енергія Альфа» на користь держави в особі регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 28.11.2011 працівниками позивача проведено перевірку стану ефективності використання та збереження державного майна, яке не увійшло до статутного капіталу ВАТ «Львівенергоремонт» (перетворене з державного підприємства в акціонерне товариство) у процес приватизації, але перебуває на його балансі, та знаходиться у підвальному приміщенні лабораторно-виробничого корпусу на вулиці [ADDRESS], однак було відчужене на користь відповідачів шляхом укладення оспорюваних договорів, всупереч ч.1 ст.203 ЦК України. Разом із тим, просить витребувати таке майно із незаконного володіння на користь держави та визнати на таке майно право власності за державною в особі позивача, відповідно до ст.ст. 316, 317, 388, 321, 658 ЦК України. просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов повністю та просить такий задовольнити. Відповідачі не з'явились у судове засідання, хоча належним чином був повідомлені, суду не відомі причини неявки, від них не надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а тому зі згоди представника позивача, суд вважає можливим, провести заочний розгляд справи з дотриманням вимог ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» (діяв на момент приватизації Українського державного виробничого підприємства «Львівенергоремонт») приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належать державі Україна, від імені якої право власності здійснює відповідний орган державної влади та управління таким майном також здійснює державний орган, а у випадках передбачених законом, може здійснювати інший суб'єкт. Згідно ст.ст.1 ч.1, 3 ч.1 п.7 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» об'єктами управління державної власності є державне майно, що перебуває на балансі господарських організацій і не увійшли до їх статутних фондів або залишилося після ліквідації підприємства та організації. Управління таким майном здійснює Фонд державного майна України, його регіональні відділення. Повноваження щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних із володінням, користуванням та розпорядженнями ними, у межах, визначених законодавством України здійснює Кабінет Міністрів України, уповноважені ними органи, інші суб'єкти, визначені цим Законом. Судом встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 26 листопада 1994 № 699/94 на базі українського державного виробничого підприємства «Львівенергоремонт» створено відкрите акціонерне товариство «Львівенергоремонт»; до статутного фонду ВАТ не включено залишкову вартість об'єктів, що не підлягають приватизації, а саме: об'єкт цивільної оборони з обладнанням у лабораторно-виробничому корпусі № 48379, який знаходиться за адресою [ADDRESS], залишкова вартість якого 662595 тис.крб. Встановлена обставина підтверджуються актом оцінки вартості цілісного мийного комплексу Українського державного виробничого підприємства «Львівенергоремонт», затвердженого наказом РВ ФДМУ по Львівській області від 24.06.1996 №1528, планом розміщення акцій ВАТ «Львівтеплоенерго», затвердженого регіональним відділенням ФДМУ по Львівській області 10.07.1996 №1774, актом перевірки стану ефективності використання та збереження державного майна, яке не увійшло до статутного капіталу ВАТ «Львівенергоремонт» у процесу приватизації, але перебуває на його балансі від 02.12.2011 № 01526. Так, 23.10.2008 між ВАТ «Львівенергоремонт» (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 65, згідно з якого продавець передає у власність покупця нерухоме майно - будівлі та споруди, які розташовані за адресою: [ADDRESS], загальною площею 4826,9 кв.м., з яких лабораторно-виробничий корпус літ. Щ-3 площею 2811,6 кв.м. та право власності зареєстровано у ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», що підтвердженого витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.10.2008 № 20692316. В подальшому, 01.04.2009 [PERSON] склад договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 720, згідно з якого останній передав безоплатно у власність, а [PERSON] прийняла у власність будівлі та споруди які розташовані за адресою: [ADDRESS], загальною площею 4826,9 кв.м., з яких лабораторно-виробничий корпус літ.Щ-3 площею 2811,6 кв.м. та права власності зареєстровано у ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», що підтвердженого витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.04.2009 № 22405836. Згідно з договору купівлі продажу 93/100 будівель та споруд від 28.09.2011, укладеного між [PERSON] (продавець) та ТзОВ «Енергія Альфа» ( покупець), посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1567, продавець передала у власність, а покупець прийняв у власність 93/100 частини будівель та споруд, а саме: приміщення лабораторно-виробничого корпусу літ Щ-3, загальною площею 2627,8 кв.м., які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до інформації ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 24.05.2012 № 3979, загальна площа підвальних приміщень, в яких розташоване сховище № 48379, становить 278,0 кв.м. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.215 цього кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5 та 6 ст.203 ЦК України. Так, ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; Відповідно до ст.ст. 387 ч.1, 388 ч.1 п.3 цього ж кодексу власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним та витребувати таке майно від добросовісного набувача. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позов підставний та обґрунтований, оскільки оспорюване майно не було включено до статутного фонду ВАТ «Львівенергоремонт», тобто є таким, що не підлягало приватизації та і надалі належало державі, управління таким майном здійснює державний орган в особі позивача, однак таке без будь-якої правової підстави було відчужено суб'єктом, що не мав на це права; оспорювані правочини укладені всупереч вимогам ч.1 ст.203 ЦК України, а відтак, суд приходить до висновку, що вищезгадані договори купівлі-продажу від 23.10.2008, дарування від 01.04.2009, купівлі-продажу від 28.09.2011 необхідно визнати недійсними, визнати право власності на сховище № 48379 площею 278,0 кв.м., що за адресою: [ADDRESS] за державою в особі позивача та витребувати таке із незаконного володіння відповідачів [PERSON] та ТзОВ «Енергія Альфа» на користь держави в особі позивача, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вирішуючи розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.88 стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. Так, згідно з платіжним дорученням № 1151 від 09.12.2013, наявним у матеріалах справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено 458,80 судового збору, що підлягає солідарному стягненню з відповідачів. Відповідно до Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств», Закону України «Про управління об'єктами державної власності», ст.ст. 203, 215, 326, 387, 388, 392 ЦК України та

Outcome: approved