Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови міста [PERSON][PERSON] від 20.12.2017 року № 355-к «Про звільнення [PERSON]С.»; поновити його на посаді фахівця оперативного відділення служби з охорони громадського порядку в місті Кіровоградської міської дружини з 20.12.2017 року; стягнути з виконавчого комітету [PERSON] ради міста [PERSON] на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.12.2017 року по день постановлення судового рішення. \~ \~ \~ \~Позивачем також подана заява про поновлення строку позовної давності. Позов обґрунтовано\~тим,\~що він працював фахівцем оперативного відділення Кіровоградської міської дружини. Створені для нього нестерпні умови роботи змусили 20.12.2017 року написати заяву про звільнення за власним бажанням. Ця заява написана була виключно з метою повідомити роботодавця про порушення його прав і наміру звільнятись він не мав. Зазначає, що відповідач мав право звільнити його не раніше ніж через два тижні з дня отримання заяви про звільнення, але розпорядженням міського голови міста [PERSON] його було звільнено з посади з 20.12.2017 року за власним бажанням. Вважає, що у даному випадку сам зміст заяв, на підставі якої його звільнено, свідчить про відсутність його волевиявлення на звільнення і крім того, при звільненні роботодавцем грубо порушено вимоги ч. 1 ст. 38 КЗпПУ, що є підставою для скасування розпорядження міського голови міста [PERSON] та поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, надав суду розрахунок середнього заробітку час вимушеного прогулу за період з 20.12.2017 року по 04.03.2019 року, який складає 44\~652 грн. та просив позов задовольнити. В обґрунтування заяви про поновлення строку позовної давності зазначив, що строк пропущено з поважних причин, так як у передбачений законом строк він звернувся з позовом про поновлення своїх прав, але неналежно визначив відповідача і на зясування даного питання ним затрачено 7 місяців. Вказане питання зясоване апеляційним судом при зверненні в суд з аналогічним позовом, що підтверджується постановою від 28.08.2018 року, а тому просить поновити пропущений ним строк. Представник відповідача\~ виконавчого\~комітету[PERSON] ради міста [PERSON] та залученого до участі в справі ухвалою суду від 25.10.2018 року міського голови міста [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надав суду відзиви на позов та посилаючись на викладені в них обставини просив закрити провадження у звязку відсутність предмета спору. В судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] Відмова обґрунтована пропуском позивачем строків звернення в суд та звернення з питанням, яке вирішувалось судом. Крім того, зазначив, що позивач працює на посаді фахівця дільниці «Громадський пункт охорони порядку «Фортечні Вали» міської дружини міста [PERSON], за його заявою йому виплачено заробітну плату за один місяць 28.08.2018 року в сумі 3\~200 грн. Представник третьої особи - Кіровоградської міської дружини в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся, причини неявки суду не сповістив. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Строки звернення в суд за вирішенням трудових спорів встановлено статтею 233 Кодексу законів про працю, відповідно до якої у справах про звільнення працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до ст. 234 КЗпП у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Судом встановлено, що 20.12.2017 року, позивач [PERSON] подав заяву голові [PERSON] ради м. Кропивницького, у якій просив звільнити його з займаної посади у звязку з постійним психологічним тиском командира міської дружини [PERSON] за власним бажанням. Відповідно до розпорядження міського голови міста [PERSON] від 20.12.2017 року № 355-п позивача було звільнено з посади фахівця оперативного відділення служби з охорони громадського порядку в місті Кіровоградської міської дружини, з роботи 20.12.2017 року за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України). Підстава: заява [PERSON] Звільнення позивача, ознайомлення його з оскаржуваним розпорядженням міського голови про звільнення з посади та видача йому трудової книжки відбулися 20.12.2017 року. Відповідно строк звернення позивача до суду з заявою про вирішення трудового спору сплив 22.01.2018 року, оскільки 20.01.2018 року, субота, є вихідним днем. Судом встановлено, що з позовною заявою про поновлення на роботі позивач звернувся 12.02.2018 року, тобто після спливу строку звернення до суду. Питання про поновлення строку на звернення до суду позивачем не заявлялось. 13.02.2018 року Ленінським районним судом м. Кіровограда постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі № 405/478/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] ради міста [PERSON]. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] ради міста [PERSON], у якому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови міста [PERSON] [PERSON] від 20.12.2017 року № 355-к «Про звільнення [PERSON]С.»; поновити його на посаді фахівця оперативного відділення служби з охорони громадського порядку в місті\~Кіровоградської міської дружини з 20.12.2017 року; стягнути з [PERSON] ради міста [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.12.2017 року по день ухвалення судового рішення. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.04.2018 року позов [PERSON] задоволено частково, зокрема, визнано незаконним та скасовано розпорядження міського голови міста [PERSON] [PERSON] від 20.12.2017 року № 355-к «Про звільнення [PERSON]С.»; поновлено [PERSON] на посаді фахівця оперативного відділення служби з охорони громадського порядку в місті Кіровоградської міської дружини з 20.12.2017 року; стягнуто з [PERSON] ради міста [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.12.2017 року по 23.04.2018 року в сумі 12 363, 25 грн. На виконання вказаного рішення [PERSON] виплачено заробіток в межах місячного платежу в сумі 3\~200 грн. За результатами розгляду справи № 405/478/18 Апеляційним судом Кіровоградської області прийнято постанову від 28.08.2018 року, якою постановлено рішення щодо відмови у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] ради міста [PERSON]. Зазначена постанова Апеляційного суду Кіровоградської області від 28.08.2018 року у справі № 405/478/18 набрала законної сили. Незаконність звільнення позивача судом при розгляді справи не встановлена. 11.09.2018\~року позивач\~повторно звертається\~до Ленінського\~районного суду\~м.\~Кіровограда з\~позовною заявою\~про поновлення\~на роботі,\~зазначивши відповідачами виконавчий комітет [PERSON] ради міста [PERSON] та міського голову міста [PERSON] [PERSON] При цьому, повторний позов подано з того самого предмету - визнання незаконним та скасування розпорядження міського голови міста [PERSON] [PERSON] від 20.12.2017року № 355-к «Про звільнення [PERSON]С.» та з тих самих підстав, що й при поданні первинного позову у справі № 405/478/18, за результатами розгляду якого позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог. Одночасно з\~позовною заявою\~позивач подає\~заяву про\~поновлення строку\~позовної давності,\~у якій\~зазначає те,\~що його\~строк звернення\~до суду\~з заявою\~про вирішення\~трудового спору\~закінчився 20.01.2018\~року. Разом з тим позивач, у вказаній заяві стверджує про те, що він у передбачений законом строк звернувся з позовом за поновлення своїх прав (справа № 405/478/18), що спростовується матеріалами справи № 405/478/18, а дата спливу строку позовної давності визнається позивачем в даній заяві. Крім того, наявне на його думку «очевидне порушення його трудових прав» не встановлено постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 28.08.2018 року у справі № 405/478/18. Як зазначає позивач суд першої інстанції не в змозі був зясувати хто є належним відповідачем у справі ... у звязку з чим в задоволенні позову йому було відмовлено. Судом відмічається, що згідно висновку Верховного суду, викладеного в постанові від 25.04.2018 у справі № 185/10105/15-ц за теоретичним визначенням відповідач» - це особа, яка мас безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами. Звертаючись першого разу до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу [PERSON] зазначив відповідачем [PERSON] раду міста [PERSON], а не виконавчий комітет [PERSON] ради міста [PERSON]. Під час розгляду справи [PERSON] клопотань про заміну неналежного відповідача на належного не подавав. Спосіб захисту порушеного права обирає позивач, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання, в якому позивач повинен обгрунтувати необхідність такої заміни, а саме чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним, а суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких зазначив позивач. На цю обставину звернула увагу колегія суддів апеляційного суду Кіровоградської області у постанові від 28.08.2018 року. Під час розгляду справи № 405/478/18 позивач клопотань про заміну неналежного відповідача або залучення співвідповідача не подавав. При розгляді справи № 405/6178/18 позивач просив визнати поважними причини пропуску строку позовної давності у звязку з реалізацією свого права на звернення в суд та вирішення спору судом за його позовом до неналежного відповідача і відмови в задоволенні позову до неналежного відповідача, який визначений самим позивачем відповідно до його обовязку, покладеного на нього згідно норм процесуального законодавства. Враховуючи вищевикладене,\~суд приходить\~до висновку,\~що позивач реалізував\~своє право\~на звернення\~до суду\~за вирішенням\~трудового спору,\~за результатами\~розгляду його\~позовної заяви\~у справі\~за №\~405/478/18\~Апеляційним судом\~Кіровоградської області\~прийнято постанову\~від 28.08.2018\~року,\~яка набрала\~законної сили\~та не\~є скасованою\~і якою\~відмовлено у\~задоволенні позову\~[PERSON]\~до [PERSON]\~ради міста\~[PERSON],\~при цьому\~незаконність звільнення\~позивача судом\~не встановлено,\~відсутні поважні\~причини для\~поновлення строку\~на звернення\~до суду. З врахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні основних позовних вимог [PERSON] щодо визнання незаконним та скасування розпорядження міського голови міста [PERSON] [PERSON] від 20.12.2017 року № 355-к «Про звільнення [PERSON]С.» та поновлення [PERSON] на посаді фахівця оперативного відділення служби з охорони громадського порядку в місті Кіровоградської міської дружини з 20.12.2017, а відтак і похідної позовної вимоги про стягнення з Виконавчого комітету [PERSON] ради міста [PERSON] на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 20.12.2017 року по день постановлення судового рішення. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. ст. 139-141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок держави. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed