Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

позивач звернувся в суд до відповідача з даним позовом. Представник позивача ПАТ «[PERSON] ворота» в судовому засіданні вимоги позову підтримав, з підстав, викладених в позовній заяві та просив їх задоволити. Як вбачається із змісту позовних вимог, 08.09.2008 року між позивачем, та [PERSON] було укладено Договір № 02/474Ф про надання споживчого кредиту, згідно якого позивач надав позичальнику кредитні кошти (кредит) в розмірі 58000 гривень зі сплатою 15,8% річних у період з 08.09.2008 по 23.08.2013 року, 20,8% у період після 23.08.2013 року, зі сплатою 0,33% від суми кредиту комісії за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості, із кінцевим строком повернення 23.08.2013 року. На забезпечення вимог, які виникають з даного кредитного договору 08.09.2008 року між банком та відповідачем було укладено договір застави рухомого майна, згідно до якого відповідач надав в заставу рухоме майно, а саме автомобіль марки Chevrolet модель Aveo 1.5 2005 року випуску. Однак відповідач умов кредитного договору у визначений термін не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 10920,11 грн. Таким чином, у звязку з простроченням позичальника [PERSON] за кредитним договором, позивач набув право звернути стягнення на Відповідач в судовому засіданні пояснив, що наданий ним у заставу транспортний засіб він продав позичальнику [PERSON], та на підтвердження своїх слів надав розписку, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] претензій до купленого ним автомобіля не має. Таким чином вважав, що фактично продав спірний транспортний засіб, а тому не може бути відповідачем у даній справі. Суд, вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи відповідно до укладеного договору № 02/47Ф від 08.09.2008 року позичальник [PERSON] року отримав споживчий кредит у розмірі 58000,00 гривень зі сплатою 15,8% річних у період з 08.09.2008 по 23.08.2013 року, 20,8% у період після 23.08.2013 року, зі сплатою 0,33% від суми кредиту комісії за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості, із кінцевим строком повернення 23.08.2013 року (а.с. 4-7). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного Кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 17.12.2014 року, згідно проведеного розрахунку, має заборгованість перед ПАТ «[PERSON] ворота» в розмірі 10920,11 грн., а саме: кредит 3866,48 грн., проценти 1289,99 грн., комісія за РКО 3828,00 грн. пеня 1935,64 грн. (а.с. 12). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 02/47Ф від 08.09.2008 року, між ПАТ «[PERSON] ворота» та відповідачем [PERSON] укладено договір застави рухомого майна № 02/352дз від 08.09.2008, відповідно до умов якого [PERSON] надав в іпотеку рухоме майно, а саме: автомобіль марки Chevrolet модель Aveo 1.5, легковий седан-B, 2005 р., зеленого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], який належить [PERSON], згідно свідоцтва про реєстрацію т/з АТС №035423 від 03 листопада 2007 року, видане 4-им Міжрайонним від. ДАІ в м. Косів у Івано-Франківській обл.. Ринкова вартість майна на момент укладення договору за згодою сторін становила 63060 грн. 40 коп. (а.с. 11-12). Статтею 19 Закону України про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що забезпечений ним заставою транспортний засіб ним було продано позичальнику [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Приймаючи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що відповідач не довів належними та допустимими доказами ту обставину, що право власності забезпеченого ним транспортного засобу перейшло до іншої особи на підставі цивільно-правової угоди встановленого зразка та зареєстрованої у встановленому законом порядку. В силу вимог ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Звертаючи звернення стягнення на предмет застави суд приймає до уваги ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», згідно якої у У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. На підставі наведеного ст. ст. 526, 527 530, 623, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 19, 20 ЗУ «Про заставу» та

Outcome: approved