Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач за первісним позовом - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON]; треті особи: Писарівська селищна рада Синельниківського району, Друга Синельниківська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку (пай), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла [PERSON], яка за життя склала заповіт на [PERSON] та заповідала йому земельну ділянку (пай) площею 5,53 га, що знаходиться на території Писарівської сільської ради згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 04 березня 2003року. В грудні 2012 року [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 28 грудня 2012 року Державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж. було видано [PERSON] постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії за №02-31/2580, в зв'язку з тим, що додані ним документи суперечать ст.1268 ЦК України, оскільки свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може бути видане в цілій частині, тому що після померлої [INFO] [PERSON] є інший спадкоємець першої черги. Крім того зазначає, що відповідач [PERSON] [INFO] на час укладання заповіту [PERSON] 11.04.2008 року не підпадала під вимоги ст.1241 ЦК України. Тому, при укладанні даного заповіту 11.04.2008 року не були порушені жодні вимоги законодавства України. Просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку (пай) площею 5,53га, що знаходиться на території Писарівської сільської ради, згідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 04 березня 2003 року, після смерті [PERSON]. Позивач за об'єднаним позовом - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Писарівська селищна рада Синельниківського району Дніпропетровської області, Друга Синельниківська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, земельну ділянку (пай) та грошові вклади. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] року померла її мати [PERSON], яка склала заповіт, який було посвідчено секретарем виконкому Писарівської сільської Ради [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за №62, згідно до якого, заповіла їй, земельну ділянку площею 5,53га, що знаходиться на території Писарівської сільської ради, згідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 21 листопада 2000 року, житловий будинок разом з господарськими будівлями та земельною ділянкою біля нього, що знаходиться за адресою:[ADDRESS] та грошові вклади згідно рахунків [NUMBER], [NUMBER] ощадкаси 2993/04 в с. Роздори. В грудні 2012року, позивач - [PERSON], звернулась до Другої Синельниківської державної нотаріальної контори, з заявою, про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цілу частину на земельну ділянку площею 5,53га, що знаходиться на території Писарівської сільської ради, згідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 21 листопада 2000 року, житловий будинок разом з господарськими будівлями та земельною ділянкою біля нього, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та грошові вклади згідно рахунків [NUMBER], [NUMBER] ощадкаси 2993/04 в с. Роздори. 28 грудня 2012 року Державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори О.Ж.Мельниковим було видано їй постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії за №02-31/2581. Згідно постанови [PERSON] було відмовлено, в зв'язку з тим, що додані нею документи суперечать ст.1268 ЦК України, оскільки свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може бути видане в цілій частині, тому що після померлої [INFO] року [PERSON] є інший спадкоємець першої черги. Позивач [PERSON] прийняла спадщину так як доглядала з 2007 року за [PERSON] та мешкала разом з нею, до дня її смерті, та поховала її за свої кошти. Крім того зазначає, що відповідач [PERSON] [INFO] на час укладання заповіту [PERSON] 11.04.2008 року не підпадала під вимоги ст.1241 ЦК України. Тому, при укладанні даного заповіту 11.04.2008 року не були порушені жодні вимоги законодавства України. Просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 5,53га, що знаходиться на території Писарівської сільської ради, згідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 21 листопада 2000р, житловий будинок разом з господарськими будівлями та земельною ділянкою біля нього, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та грошові вклади згідно рахунків [NUMBER], [NUMBER] ощадкаси 2993/04 в с. Роздори, після смерті її матері [PERSON]. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачів підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON]. Крім того зазначила, що на час смерті матері - [PERSON], проживала разом з останньою по [ADDRESS] без реєстрації. Зареєстрована за іншою адресою. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] не визнала та зазначила що звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, так як не знала про заповіт. Також доповнила, що за станом здоров'я не могла приїжджати до матері [PERSON] та досягла пенсійного віку на час відкриття спадщини після смерті матері. На час смерті матері - [PERSON], вона з останньою не проживала. Не заперечує, що [PERSON] проживала з матір'ю. Представник [PERSON] позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не визнав. так як згідно ст. 1216 ЦК України [PERSON] має право на обов'язкову частку в спадковому майні на час відкриття спадщини [PERSON] вже досягла пенсійного віку. Представник третьої особи Писарівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області - [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просить вирішити відповідно до чинного законодавства. Завідувач Другої Синельниківської державної нотаріальної контори Мельников О.Ж. надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши сторони, їх представників, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку. З копії заповіту, посвідченого секретарем виконкому Писарівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 11.04.2008 року вбачається, що на випадок смерті [PERSON] зробила таке розпорядження: - земельну ділянку площею 5,53га, що знаходиться на території Писарівської сільської ради, згідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 21 листопада 2000 року, житловий будинок разом з господарськими будівлями та земельною ділянкою біля нього, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та грошові вклади згідно рахунків [NUMBER], [NUMBER] ощадкаси 2993/04 в с. Роздори, заповідала [PERSON]; - земельну ділянку (пай) площею 5,53га, що знаходиться на території Писарівської сільської ради згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 04 березня 2003року, заповідала [PERSON] ( т.1 а.с. 6). [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (т.1 а.с.7). На день смерті спадкодавця заповіт не був скасований і є чинним, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру від 21.10.2011 року, виданого державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори (т. 2 а. с. 72). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,53 га. у межах згідно з планом, яка розташована на території Писарівської сільської ради та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т.1 а.с.8). Постановою державного нотаріуса Другої Синельниківської державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв'язку з тим, що додані ним документи суперечать ст.1268 ЦК України, оскільки свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може бути видане в цілій частині, тому що після померлої [INFO] [PERSON] є інший спадкоємець першої черги (т.1 а.с. 9). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,530 га. у межах згідно з планом, яка розташована на території Писарівської сільської ради та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно довідки Комунального підприємства «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що згідно архівних даних житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] зареєстровані за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане Другою Синельниківською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1744 від 15.08.1995 року. З копії технічного паспорту вбачається що власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON]. Згідно повідомлення філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 03.12.2014 року за вих. № 02-14/1637 на ім'я [PERSON], 1924 року народження знаходяться вклади № [NUMBER] -2436 грн. 20 коп., [NUMBER] - 3585 грн. 75 коп. Довідкою виданою виконкомом Писарівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області № 542 від 24.11.2014 року підтверджується, що [PERSON], 1962 року народження дійсно доглядала з 2007 року за померлою [PERSON], яка проживала в [ADDRESS] до дня смерті [INFO] року, поховала її за свої кошти та мешкала разом з нею (т.2 а.с.12). Постановою державного нотаріуса Другої Синельниківської державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв'язку з тим, що додані нею документи суперечать ст.1268 ЦК України, оскільки свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може бути видане в цілій частині, тому що після померлої [INFO] [PERSON] є інший спадкоємець першої черги (т.2 а.с.13). В матеріалах спадкової справи № 408/2011 до майна померлої [INFO] року [PERSON], окрім заяви позивачів: [PERSON] та [PERSON] про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом, міститься заява [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON]. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.07.2016 року залишено без змін, яким в задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] про усунення від права на спадкування [PERSON] - відмовлено. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Чинне законодавство закріплює право фізичної особи призначити спадкоємців шляхом складання заповіту і розподілити спадкове майно, майнові права та обов'язки на свій розсуд. Разом з тим, у ст. 1241 ЦК України визначено право певних осіб на отримання визначеної (обов'язкової) частки спадкового майна, незалежно від змісту заповіту. Однак, згідно ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Розмір обовязкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, свобода спадкового розпорядження обмежується правом осіб, які закликаються до спадкування незалежно від волі спадкодавця в силу прямої вказівки закону. Перелік таких осіб визначений ст. 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. До цього переліку входять лише особи, які належать до першої черги спадкоємців за законом і є малолітніми, неповнолітніми, повнолітніми непрацездатними дітьми спадкодавця (у тому числі усиновленими), непрацездатною вдовою (вдівцем), непрацездатними батьками (усиновителями) та дітьми, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Відповідачка [PERSON] -є рідною донькою [PERSON], тобто є спадкоємцем першої черги за законом. Ця обставина не оспорювалася сторонами у справі і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України - не підлягає доказуванню та встановлена рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 28.07.2016 року. Непрацездатними вважаються жінки, які досягли 55 років та чоловіки - 60 років; інваліди І, ІІ, ІІІ груп, незалежно від того, чи призначена їм пенсія. Як вбачається із вищевказаного рішення суду - відповідачка [PERSON] станом на [INFO] року досягла пенсійного віку, оскільки 55 років їй виповнилося [INFO] року, тобто на час смерті матері [PERSON], [PERSON] досягла пенсійного віку ( 57 років), тобто була непрацездатною, та має право на обов'язкову частку у спадщині. Згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] [PERSON] була призначена пенсія за віком в 2009 році ( т.1 а.с.39) При визначенні розміру обов'язкової частки у спадщині беруться до уваги всі спадкоємці за законом першої черги, оскільки до переліку осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, належать виключно спадкоємці першої черги. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON], спадкоємцями першої черги є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 cт. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно cт. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із зазначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснив, що підставами для задоволення позову про отримання права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] залишила заповіт на своє майно на ім'я позивачів: [PERSON] та [PERSON], але дочка спадкодавця [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], оскільки вона є непрацездатною і має право на обов'язкову частку у спадщині незалежно від заповіту. Згідно роз'яснень п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування№7 від 30.05.2008 року суд може зменшити розмір обов'язкової частки у спадщині з урахуванням відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення, зокрема майнового стану спадкоємця. Позбавлення особи права на обов'язкову частку судом ЦК не передбачає, хоча особа, яка має право на обов'язкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до статті 1224 ЦК. Відповідачка [PERSON] не оспорювала той факт, що з квітня 2008 до моменту смерті [PERSON], в вересні 2011 року, вона не надавала допомогу [PERSON], але ці обставини пояснювала тим, що мешкала в іншому населеному пункті, а саме м. Павлограді та почала хворіти, і не мала можливості відвідуваним матір. Стосовно позовних вимог позивачів про визнання права власності в цілих частинах на об'єкти зазначені в заповіті, слід зазначити, що при вирішенні вказаного спору, суд враховує, що існує ще один спадкоємець першої черги - [PERSON], яка має право на обов'язкову частку, що підтверджується рішення Синельниківського міськрайонного суду від 28.07.2016 року яке набрало законної сили про відмову від усунення права на спадкування [PERSON], а також враховує відносин які склалися між спадкоємцем [PERSON] та спадкодавцем, які встановлені судовим рішенням від 28.07.2016 року з показань свідків, які пояснили, що постійно проживала та доглядала за померлою її донька [PERSON], також доглядав і [PERSON], до 2008 року [PERSON] відвідувала [PERSON], а після цього й до дня смерті допомогу не надавала, оскільки хворіла, тривалий час перебувала на лікуванні і проживала в іншому місті. Тому вважає за необхідне визнати за позивачами [PERSON] та [PERSON] право власності на ? частки майна зазначеного в заповіті спадкодавця. Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку біля житлового будинку, оскільки останньою не вказані властиві характеристики земельної ділянки: площа, вартість, адреса, мета призначення та не надано жодного правовстановлюючого документу на вищевказану земельну ділянку. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги позивачів задовольнити частково. На підставі викладеного та ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1221,1241, 1261, 1267, 1268 ЦК України,

Outcome: partial