Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 4 324,49 гривні, інфляційних витрат в розмірі 933,55 гривні, 3% річних в сумі 378,54 гривень та судових витрат у справі. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]. Квартира приватизована. Зазначений будинок знаходиться на утриманні та обслуговуванні Комунального підприємства «Голосіївжитлосервіс». В порушення Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків, а також вимог Житлового кодексу України, відповідачі ухиляються від виконання покладених на них зобов'язань щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно довідки про нарахування та оплату по особовому рахунку №103880 ([NUMBER]) на день звернення до суду складає 4 324,49 гривні. Представник позивача подав заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та слухання справи за його відсутності. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з»явились, хоча повідомлялись судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надали, причини неявки не повідомили. Поштові повідомлення, надіслані за місцем реєстрації відповідачів, повернулись до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Враховуючи викладене, на підставі ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]. Зазначена квартира є приватизованою. Відповідачі є власниками квартири на підставі договору купівлі-продажу, однак, на момент розгляду справи у суду відсутні дані щодо розміру часток кожного із відповідачів у праві власності. Правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS] в КП «Голосіївжитлосервіс» надано не було. Судом встановлено, що будинок 6-Б по вул. В.Касіяна в м. Києві знаходиться на утриманні та обслуговуванні Комунального підприємства «Голосіївжитлосервіс». Позивач забезпечує надання відповідачу житлово-комунальних послуг до переліку яких належать: утримання будинку та прибудинкової території, постачання холодної та гарячої води, водовідведення тощо, про що відповідачі отримують відповідні рахунки на оплату. Жодних повідомлень про непроживання у квартирі [NUMBER] та неотримання комунальних послуг від відповідачів на адресу позивача не надходило. Між сторонами договір про обслуговування прибудинкової території та надання комунальних послуг не укладався, але обов»язок сплачувати квартплату та за надані комунальні послуги у відповідача в даному випадку виникає в силу положень спеціального закону, який регулює даний вид правовідносин. Згідно з ст.156 ЖК України члени сім»ї власника будинку зобов»язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім»ї власника зобов»язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і при домової території та проведенню ремонту. В силу положень ст.319 ЦК України власність зобов»язує. Відповідно до ст.162 Житлового кодексу України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянину на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначається угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до п.5. ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Наймачі квартир (кімнат) вносять плату за найом житла, розмір якої встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ці платежі і платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інші строки. При простроченні внесення вказаної плати стягується пеня з розрахунку 1 процент від несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше 100 процентів загальної суми боргу. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується розрахунком заборгованості, заборгованість відповідачів по сплаті за комунальні послуги станом на 30.11.2014 року становить 4 324,49 гривень. Відповідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи викладене, оскільки, на день розгляду справи з боку відповідачів не надано доказів про погашення ними заборгованості, суд приходить до висновку, що позов КП «Голосіївжитлосервіс» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягає задоволенню. Крім того, на думку суду, підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційної складової боргу за період прострочення та трьох відсотків річних від суми заборгованості з наступних підстав. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Згідно з наданим позивачем розрахунком, інфляційна складова боргу за період прострочення становить 933,55 гривні, 3% річних від суми боргу - 378,54 гривень. Оскільки на спростування наданого розрахунку будь-яких доказів не надано, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі.

Outcome: approved