Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що 28.02.2011 року після смерті [PERSON] , який постійно до смерті проживав в м. Андрушівка, відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивачка є внучкою спадкодавця,а відповідачка ж - дочка спадкодавця. Інших спадкоємців немає.30.11.2000 року спадкодавець склав за заповіт, засвідчений державним нотаріусом Андрушівської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 2325, яким все своє майно заповів [PERSON] . Позивач через Андрушівську державну нотаріальну контору 04.11.20011 року реалізувала свої спадкові права на 50/100 частини спадкового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що належали спадкодавцю, підтверджується рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області (справа № 2-94) від 19.09.1985 року. Крім того до спадкового майна відноситься: земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, які розміщені по [ADDRESS] .Земельні ділянки: 0,10 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,05 га для ведення особистого селянського господараства були передані у власність [PERSON] відповідно до рішення виконкому Андрушівської міської ради 29.12.1993 року. Відповідно ж до ч.4. ст. 120 Земельного кодексу України (стаття 120 із змінами внесеними згідно із Законом № 997-V віл 27.04.2007; в редакції Закону № 1702 VІ від 05.11.2009) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Тобто позивачка безпосередньо має право на спадкування Ѕ частини земельної ділянки площи 0,10 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,05 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] . Фактичні розміри земельних ділянок становлять: 0,10 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, 0,05 га. для ведення особистого селянського господарства, що виконаний спеціалістами земельного кадастру. Проте позивачка в позасудовому порядку не може реалізувати свої спадкові права на вищезазначене спадкове майно по тій причині, що на земельні ділянки правовстановлюючі документи за життя спадкодавця не були виготовлені, підтверджується листом державного нотаріуса Андрушівської державної нотаріальної контори.Просила визати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки площи 0,10 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] ;земельну ділянку площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] . У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, направили до суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, зазначили, що позовні вимоги підтримують повністю. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, направили заяви про розгляд справи у їх відсутність, зазначили, що позовні вимоги визнають повністю. З врахуванням того, що відповідачі повністю визнали позов, суд вважає за можливе розглянути справу в підготовчому судовому засідання відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: 28.02.2011 року після смерті [PERSON] , який постійно до смерті проживав в м [ADDRESS] , відкрилась спадщина на належне йому майно. ( а.с.5,16) .Позивачка є внучкою спадкодавця,а відповідачка ж - дочка спадкодавця. Інших спадкоємців немає. (а.с.6-12). 30.11.2000 року спадкодавець склав за заповіт, засвідчений державним нотаріусом Андрушівської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 2325, яким все своє майно заповів [PERSON] .Позивач через Андрушівську державну нотаріальну контору 04.11.20011 року реалізувала свої спадкові права на 50/100 частини спадкового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що належали спадкодавцю, підтверджується рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області (справа № 2-94) від 19.09.1985 року (а.с.13-15). Крім того до спадкового майна відноситься: земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, які розміщені по [ADDRESS] .Земельні ділянки: 0,10 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,05 га для ведення особистого селянського господараства були передані у власність [PERSON] відповідно до рішення виконкому Андрушівської міської ради 29.12.1993 року.(а.с.17-18).Фактичні розміри земельних ділянок становлять: 0,10 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, 0,05 га. для ведення особистого селянського господарства, що виконаний спеціалістами земельного кадастру(а.с.19). Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст. ст.328, 1225, 1268 ЦК України, ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV,ст.ст.81,120,125 ЗК України. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 1225 ЦК України, відповідно до якої право власності\~на земельну\~ділянку переходить\~до спадкоємців\~на загальних\~підставах,\~із збереженням\~її цільового\~призначення. Згідно ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавець був власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Згідно ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно ж до ч.4. ст. 120 Земельного кодексу України (стаття 120 із змінами внесеними згідно із Законом № 997-V віл 27.04.2007; в редакції Закону № 1702 VІ від 05.11.2009) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 328 ч.2 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачем право власності на одну другу частину земельної ділянки площи 0,10 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] ,оскільки в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину. Враховуючи клопотання позивача суд не стягує з відповідача на її користь судові витрати.

Outcome: approved