Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, покликаючись на те, що 03.08.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 606/33-059, згідно якого банк надав відповідачеві кредит на суму 118189,74 доларів США, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних з кінцевим терміном повернення до 03.08.2017 року. Окрім того, в забезпечення виконання зобов'язань, було укладено договір поруки № 606/33-034 від 03.08.2007 р., згідно якого поручителем виступив [PERSON] В порушення виконання зобов'язань за кредитним договором, станом на 30.05.2014 р. у відповідачів утворилась заборгованість в розмірі 114 153,81 доларів США. Крім того, відповідач не сплатив відсотки за користування кредитом в розмірі 77 619,63 долари США, пеню за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту, нараховану з 30.05.2013 року по 29.05.2014 року в розмірі 63 513,81 грн. та пеню за несвоєчасну сплату заборгованості по відсотках, нараховану з 30.05.2013 року по 29.05.2014 року у розмірі 114 116,83 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості станом на 30.05.2014 року становить 191 773,44 долари США та 177 630, 64 грн. Так як відповідачі в повній мірі своїх зобов'язань по договору не виконали, заборгованість по кредиту та відсотках за його користування не сплатили, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідачів зазначену заборгованість по кредиту та судові витрати. Представники позивача у судовому засіданні просили позов задовольнити покликаючись на мотиви, викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що [PERSON] не давав своєї згоди на збільшення розміру процентної ставки до 15%, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності за основним зобов'язанням. Відтак, в силу приписів ст. 559 ЦК України, порука припинилася і [PERSON] не може бути притягнений до солідарної відповідальності разом із [PERSON] Крім цього, представник відповідача зазначив, що позивач не вірно визначив розмір кредитної заборгованості [PERSON], оскільки він мав право звернутися до суду про стягнення заборгованості лише за період, який не перевищує трьох років до моменту такого звернення, тобто у межах строків позовної давності - починаючи з травня 2011 року. Відтак вважає позов безпідставним та просить відмовити у його задоволенні. Вислухавши пояснення, дослідивши наявні докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] 03.08.2007 року укладено договір кредиту № 606/33-059. Згідно даного договору, кредитором надано позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у сумі 120000,00 швейцарських франків зі сплатою 10,0% відсотків річних з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 03.08.2017 року. Відповідно до Додаткової угоди № 1 від 19.03.2008 року, сторони внесли зміни до кредитного договору, у тому числі, змінивши валюту зобов'язання - із швейцарського франку на долар США та збільшили ставку сплати відсотків річних - з 10,0% до 13,50%. Згідно Додаткової угоди № 1 від 20.10.2008 року, сторони домовилися про встановлення процентної ставки за користування кредитом на рівні 15% процентів річних. Як вбачається з договору поруки № 606/33-034 від 03.08.2007 року, поручитель [PERSON] зобов'язався перед ПАТ «Укрсоцбанк» (кредитором) у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов'язання згідно договору кредиту № 606/33-059 віл 03.08.2007 року. Згідно Додаткової угоди № 1 від 19.03.2008 року про внесення змін до договору поруки № 606/33-034 від 03.08.2007 року, сторони домовилися про зміну валюту зобов'язання та збільшити розмір процентів за користування кредитом. Відповідно до вимог ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного кредитного договору, яким визначено обсяг зобов'язання боржника, забезпечення яких здійснює поручитель. На підставі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, з дослідженого судом розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 07.08.2015 року у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 191 773,44 долари США, а саме: основна сума заборгованості - 114 153,81 доларів США, відсотки за користування кредитом - 77 619,63 доларів США. Крім того пеня за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту - 63 513,81 грн. та пеня за несвоєчасну сплату заборгованості по відсотках 114 116,83 грн. Загальна сума заборгованості по кредиту станом на 07.08.2015 року згідно курсу Національного банку України складає 4 297 709 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст.527 ч.1 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно п. 2.1. Договору поруки № 606/33-034 від 03.08.2007 року вбачається, що порукою забезпечено зобов'язання, у тому числі, зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 13,5% річних та комісій, у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором, яким обумовлене Основне зобов'язання. У даному договорі та Додатковій угоді № 1 від 19.03.2007 року про внесення змін до договору поруки передбачена можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням, тому суд приходить до висновку, що поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Суд критично оцінює доводи відповідачів щодо пропущення позивачем строків позовної давності. Так, кредитний договір № 606/33-059 укладено 03.08.2007 року, останній платіж боржником сплачено 30.12.2009 року Натомість згідно матеріалів справи, 03.09.2009 року позивач звертався до суду з позовом до [PERSON], третьої особи [PERSON] про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на заставлене майно. За результатами розгляду справи, 16.11.2009 року Червоноградським міським судом Львівської області зазначений позов було задоволено. Разом з цим, 29.03.2012 року позивач звертався до суду з заявою про зміну способу виконання рішення від 16.11.2009 року. За результатами розгляду заяви, 26.04.2012 року Червоноградським міським судом Львівської області останню було задоволено та змінено спосіб виконання рішення. Таким чином, на думку суду, позивач вживав заходів щодо захисту своїх прав та стягнення заборгованості, при цьому враховуючи зазначені обставини та приписи ст. 264 ЦК України, строк позовної давності декілька разів переривався. Відтак позивач звернувся до суду з даним позовом у межах строку позовної давності. Так як відповідачі належним чином не виконали своїх договірних зобов'язань, то на думку суду, позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved