Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з наведеним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що 12 грудня 2012 року сталося ДТП за участю транспортного засобу під керування відповідача. В результаті вказаного ДТП було пошкоджено транспортний засіб, який належить [PERSON] Постановою Івано-Франківського міського суду від 24.12.2012 року відповідача було визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Крім того, постановою Івано-Франківського міського суду від 24.12.2012 року [PERSON] було визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.Вартість матеріального збитку нанесеного транспортному засобу [PERSON] склала 59356 грн. 20 коп. На підставі заяви [PERSON] була виплачена вищезазначена сума страхового відшкодування. Оскільки [PERSON] та [PERSON] були визнані винними у ДТП та притягнуті до адміністративної відповідальності, просили суд встановити ступінь вини учасників дорожньо-транспортної пригоди від 12.12.2012 року, стягнути з відповідача на користь приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» розмір відшкодування у відповідній частці залежно від ступеня його вини. В судове засідання представник позивача не зявився. Суду подав заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, оскільки факт настання страхового випадку він не заперечив, вважав, що розмір збитків,який підлягає стягненню, повинен бути визначений у розмірі 29 678 гривень 10 копійок. В судовому засіданні залучений до участі у справі третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору,- [PERSON] позовні вимоги підтримав. Заслухавши пояснення представника відповідача, третьої особи, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2012 року встановлено, що 13.12.2012 року [PERSON], керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21093, д.н.з. [NUMBER] в м. Івано-Франківську по вул. Івасюка-Стуса не переконався в безпеці, не врахував важких погодніх умов перед поворотом ліворуч, не дав дороги транспортному засобу, що рухався по рівнозначній дорозі, що рухався в зустрічному напрямку прямо в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Тойота, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. [PERSON] своїми діями вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП (а.с.22). Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2012 року встановлено, що 13.12.2012 року [PERSON], керуючи транспортним засобом марки Тойота, д.н.з. [NUMBER] в м. Івано-Франківську по вул. Івасюка-Стуса не переконався в безпеці, не врахував важких погодніх умов змінив напрямок руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. [PERSON] своїми діями вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП (а.с.96). Статтею 16 ЦК України\~передбачені способи їх захисту. Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить встановити ступінь вини учасників дорожньо-транспортної пригоди. Проте, такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, який зазначив позивач, ч.2\~ст.16 ЦК України\~не передбачений. В абз.2 ч.2 цієї статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Однак, законом також не встановлений такий спосіб захисту, як встановлення ступеня вини. Вина відповідача у ДТП є доведеною,а тому позивачем неправильно обраний спосіб захисту. Відповідно до довідки інспектора ВДАІ Івано-Франківського МВ УМВС, сержанта міліції [PERSON], виданої [PERSON], автомобіль марки Тойота, д.н.з. АТ 6888ВА внаслідок ДПТ, яка сталась 13.12.2012 року отримав механічні пошкодження переднього капоту, переднього бамперу, пошкодження номерного знака, дві передні фари і гологенки. (а.с.19). Як вбачається із звіту 186/і про визначення вартості матеріального збитку від 14.01.2013 року розмір збитку пошкодженого в ДТП автомобіля Тойота, р.н. [NUMBER] станом на 14.01.2013 року складає 58\~637 грн. 87 коп.(а.с.14-23). [PERSON], звернувся до ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» із заявою про відшкодування шкоди заподіяної його транспортному засобу внаслідок ДТП у розмірі 59\~356 грн. 20 коп. (а.с.42,43). На підставі заяви позивач здійснив виплату відшкодування [PERSON] вартості відновлюваного ремонту транспортного засобу в розмірі 59\~356 грн. 20 коп., що підтверджується копією платіжного доручення № 0410001 від 29 січня 2013 року (а.с.44). Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи ту обставину, що позивач виплатив страхове відшкодування [PERSON], внаслідок завдання йому шкоди внаслідок ДТП спричиненої з вини відповідача, суд вважає, що ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» набуло право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON]. Відповідно до\~статті 1188 ЦК України, шкода,\~завдана\~внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Питання про відповідальність кожного із володільців перед іншим за шкоду, заподіяну джерелам підвищеної небезпеки внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, вирішується за загальними правилами: шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним; при наявності лише вини володільця, якому заподіяна шкода, вона йому не відшкодовується; при наявності вини обох володільців - розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного; при відсутності вини володільців у взаємному заподіянні шкоди - жоден з них не має права на відшкодування\~(п. 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», в редакції\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 24 жовтня 2003 року). Встановивши наявність\~винних дій водіїв [PERSON] та [PERSON], тяжкості допущених порушень Правил ПДД, визначивши ступень вини кожного з них, яка є обопільною, в рівнозначному процентному співвідношенні, суд вважає,що позов підлягає до часткового задоволення та розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» становить 50 відсотків від суми збитків, - у розмірі 29 678 гривень 10 копійок.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 15,16,1188,1191 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ч. 1 та 4, 61 ч.3, 88 ЦПК України,

Outcome: partial