Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6844 від 04.04.2020 р. вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем про стягнення з нього боргу на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» за кредитним договором у розмірі 15 470,00 грн. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 12.05.2020 р. він отримав від приватного виконавця п`ять постанов та з Єдиного реєстру боржників дізнався про ведення виконавчого провадження № 61849367 з примусового виконання виконавчого напису № 6844 від 04.04.2020 р. вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення заборгованості в сумі 15 470,00 грн. Позивач зазначає, що виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, з огляду на скасування судом п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.2014 р., яка в цій частині визнана незаконною та нечинною судовими рішеннями у справі № 826/20084/14, що набрали законної сили. Приватним нотаріусом порушено ст. ст. 88, 89 Закону України «Про нотаріат», пункти 3.1, 3.4 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо умов безспірності заборгованості та передчасність її стягнення. За відсутності підписаного сторонами оригіналу кредитного договору та виписки з рахунку позичальника із зазначенням номеру рахунку та інших передбачених законом реквізитів нотаріус був позбавлений можливості встановити суму основної заборгованості по кредитному договору, так само і похідні суми. Позивач вказує, що кредитний договір він не підписував, нараховані йому проценти і неустойку не визнає, так як не погоджував їх розміру, власного екземпляру договору не отримував, електронний цифровий підпис у нього відсутній, а договір укладений без додержання письмової форми є нікчемним в силу закону і не створює правових наслідків. Позивач стверджує, що приватний нотаріус був зобов`язаний відмовити у вчиненні виконавчого напису № 6844 у зв`язку з тим, що кредитні договори станом на 04.04.2020 року не входять до переліку безспірних вимог та ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» не могло бути надано доказів згоди, або факт повідомлення його про існування заборгованості, оригіналу кредитного договору він не підписував і товариство не могло надати виписку з його банківського рахунку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.05.2020 р. цивільна справа передана для розгляду за підсудністю до Ленінського районного суду м. Кіровограда (а.с. 83-85). Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.08.2020 р. цивільна справа повернута до Дніпровського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю (а.с. 94-96). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.10.2020 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за клопотанням позивача витребувано від приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. копію нотаріальної справи по вчиненню виконавчого напису № 6844 від 04.04.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованості; витребувано від Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. копію матеріалів виконавчого провадження № 61849367 з примусового виконання спірного виконавчого напису; витребувано від ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» копію спірного виконавчого напису № 6844 від 04.04.2020 року та копії документів поданих приватному нотаріусу Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчику В.В. для вчинення виконавчого напису; роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 102-106). Відповідачам був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали з доданими процесуальними документами для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 12.10.2020 р. задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення по виконавчому провадженні № 61849367 за виконавчим написом від 04.04.2020 року виданим приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., зареєстрованим в реєстрі за № 6844, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованості (а.с. 107, 108). Поштова кореспонденція яка надсилалась на адресу відповідача приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. повернулась без вручення з довідкою Укрпошти про відсутність адресата (а.с. 114). Відзив на позов вказаним відповідачем не надано та ухвала суду про витребування доказів виконана не була. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 03.11.2020 року приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. на виконання вимог ухвали про витребування доказів надано копію матеріалів виконавчого провадження № 61849367 (а.с. 115-167). Третя особа по справі приватний виконавець Дорошкевич В.Л. своїх пояснень щодо позову не надала. 02.12.2020 р. від відповідача ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» до суду надійшов відзив на позов з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог з посиланням на те, що позов [PERSON] є необґрунтованим та безпідставним. Зазначено, що на виконання ухвали суду про витребування доказів надати копії документів товариство не має можливості, так як оригінали документів для вчинення виконавчого напису були передані приватному нотаріусу Колейчику А.А., а оригінал виконавчого напису переданий для примусового виконання приватному виконавцю Дорошкевич В.Л . Між товариством та позивачем укладений договір про надання кредиту № 2431749 від 25.06.2019 р. на підставі якого [PERSON] були надані кредитні кошти. Позивач отримав від товариства вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, але не виконав, будь яких заперечень не надав, наслідком чого стало звернення до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Постанови Кабінету Міністрів України втрачають чинність не з моменту винесення судом рішення про їх недійсність, а саме з моменту офіційного опублікування відповідних змін про втрату постанови чинності з визначених законодавством підстав, зокрема, й за рішенням суду. Постанова Кабінету Міністрів України від 29.04.2015 р. № 237, яка була визнана не чинною постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.09.2015 р. по справі № 826/16447/15, втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 р. № 204. На момент вчинення спірного виконавчого напису жодних змін до постанови КМУ України № 662 від 26.11.2014 р. про втрату її чинності винесено не було. Для вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу товариством було надано оригінал договору про надання кредиту укладений між сторонами з додатками до нього і засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відсутні. Твердження позивача про недотримання письмової форми договору не відповідає дійсності (а.с. 174-176). У відповідності ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Частини 2, 3 вказаної статті регламентують, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує ціну позову, значення справи для сторін. При цьому згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Таким чином, суд з урахуванням предмету спору, наданих сторонами доказів, вважає за доцільне у даній справі проведення спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 04 квітня 2020 р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6844, за яким із [PERSON] звернуто стягнення заборгованості за кредитним договором 2431749 від 25.06.2019 р. укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ», ідентифікаційний код юридичної особи 41346335, за період з 25 серпня 2019 року по 31 січня 2020 року у розмірі 14 070,00 грн., в тому числі: прострочену заборгованість за сумою кредиту - 7 000 грн., прострочену заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 7 070,00 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто плату із стягувача в розмірі 1 400 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 15 470,00 грн. (а.с. 125). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 16.04.2020 року відкрите виконавче провадження (ВП № 61849367) з примусового виконання спірного виконавчого напису (а.с. 130). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів встановлено Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» у редакції станом на час вчинення спірного виконавчого напису, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 04 квітня 2020 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 04.04.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 04.04.2020 року була обумовлена також наступними обставинами. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 753/787/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16, від 07 листопада 2018 року у справі № 199/3452/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 14 серпня 2019 року у справі № 335/3462/16-ц та узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права сформульованому у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19). Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Як убачається із матеріалів справи, 25.06.2019 року між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 2431749 в електронній формі, за умовами якого сума кредиту складає 7 000 грн., розмір процентів визначено пунктами 1.6, 1.7 договору (а.с. 177-183). В обгрунтування позовних вимог позивач у тому числі посилається на те, що його не було повідомлено про вчинення напису, він не отримував вимоги про необхідність погашення заборгованості, також позивач не погоджується із сумою, яка зазначена у виконавчому написі, тобто у даному випадку існує спір щодо суми заборгованості. За клопотанням сторони позивача ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.10.2020 року серед іншого було витребувано від відповідачів приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. копію нотаріальної справи по вчиненню спірного виконавчого напису № 6844 від 04.04.2020 року та від ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» копії документів поданих приватному нотаріусу Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчику В.В. для вчинення виконавчого напису. Однак, такі документи суду відповідачами надано не було, ухвала суду адресована приватному нотаріусу Колейчику В.В. повернута з довідкою Укрпошти без вручення за відсутністю адресата, у зв`язку з чим неможливо перевірити та з`ясувати які саме докази були надані ТОВ «Алекскредит» нотаріусу на підтвердження безспірності заборгованості позивача. Отже, відповідачами на спростування доводів позивача суду не доведено факту, що виконавчий напис було вчинено після направлення позивачу письмової вимоги про усунення порушення зобов`язань за договором про надання кредиту та спливу визначеного законом строку з моменту надіслання [PERSON] такої письмової вимоги. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наведені обставини свідчать про відсутність безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. При вирішенні спору суд також враховує наступне. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.08.2019 року винесеній за результатами розгляду справи № 519/77/18. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат». Частинами першою, другою статті 1 зазначеного Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. За наведених вище обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме стосовно заявлених вимог до відповідача ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», як стягувача за спірним виконавчим написом. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір в дохід держави у розмірі 1 261 грн. 20 коп., що включає судовий збір за подання позову у розмірі 840,80 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 420,40 грн. (а.с. 15, 20).

Outcome: partial