Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивач в позовній заяві стверджує, що він народився [INFO] року в м. Балта Одеської області. На момент його народження його батьки [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю разом з [PERSON] в належному тому житловому будинку, розташованому в [ADDRESS]. [PERSON] вважав його за онука, так як з дитинства опікував його матір, а коли та вийшла заміж, він надавав матеріальну допомогу батькам, проводив з ним весь час, виховував його та утримував. [INFO] року [PERSON] помер. Батьки позивача дідуся поховали, вони продовжували користуватися та розпоряджатися предметами домашнього вжитку діда та іншим майном, залишилися проживати в житловому будинку останнього, розташованому в [ADDRESS], вважали себе власниками будинку, сплачували комунальні послуги, доглядали за будинком, несли всі витрати, пов'язані з його утриманням, отримати свідоцтво про право на спадщину мати позивача не змогла, оскільки належним чином її дідусь не удочерив. Позивач постійно проживає в даному будинку і по цей час, проводить ремонт будинку, сплачує послуги водопостачання, вивезення твердих побутових відходів, електропостачання та інші. Той факт, що він уже на протязі більше 27 років відкрито безперервно володіє даним житловим будинком підтверджується довідкою з міської ради, а також підтверджують свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Спадкоємців у [PERSON] немає. В судовому засіданні представник позивача і позивач позов підтримали, просять задовольнити вимоги позивача, оскільки згідно чинного законодавства особа, яка добросовісно заволоділа і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак направив клопотання про розгляд справи без присутності представника відповідача, позов [PERSON] визнає у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши представника позивача, позивача, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача у повному обсязі у зв'язку з наступним. Вище вказаний житловий будинок з господарськими будівлями, розташований на земельній ділянці розміром 792 кв. м, по [ADDRESS], раніше належав [PERSON], що підтверджується технічною документацією, виданою Балтським БТІ 22.12.2016 року, а також договором дарування від 04.04.1973 року, посвідченим Балтською державною нотаріальною конторою, реєстр № 949. Власник будинку [PERSON] помер [INFO] року. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили в судовому засіданні, що [PERSON] жив разом з сім'єю [PERSON], який був йому як дідусь, з дня народження та продовжує проживати по теперішній час, ремонтує будинок, міняв вікна, дах, садить город. Відповідно до довідки вуличного комітету, завіреної Балтською міською радою 14.02.2017 року, позивач постійно проживав в цьому будинку з дня свого народження і живе по теперішній час, доглядає за будинком і городом, провів воду, газ, платить всі комунальні послуги. За нормами ст.41 Конституції України, ст.ст.321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року відповідно до ч.1 ст.344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Згідно з п.13 вказаної Постанови Пленуму ВССУ, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також ч.4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, тобто Балтська міська рада Одеської області, на території якої розташований вищевказаний будинок. Згідно з п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки жодна особа не заявила вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає, що є підстави для визнання за позивачем права власності за набувальною давністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved