Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Позивач- Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся до суду з позовом у вересні 2020 до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , закріплення житла за дітьми по [ADDRESS] , за місцем реєстрації матері. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що діти [PERSON] , [PERSON] перебувають на первинному обліку у службі у справах дітей по Новобаварському району як діти, позбавленні батьківського піклування, оскільки мати неповнолітніх перебувала у місцях позбавлення волі, відомості про батька дітей до актових записів про народження внесені відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 18.09.2019 № 682 опікуном малолітніх призначено тітку дітей [PERSON] . Відповідача звільнено з місць позбавлення волі після відбуття строку покарання 07.02.2020, для вирішення питання про повернення дітей на спільне проживання та виховання вона запрошувалась до Служби у справах дітей, їй роз`яснено порядок та умови повернення дітей, надано перелік документів, необхідних для підготовки відповідного висновку. [PERSON] виявила бажання повернути дітей на виховання та попросила надати час для вирішення питання працевлаштування, проживала разом з дітьми та опікуном дітей-рідною сестрою по [ADDRESS] , що підтверджено актом обстеження умов проживання. Повторно Службою у справах дітей відповідачу письмово роз`яснені умови повернення дітей на виховання, після чого [PERSON] надала довідку про перебування на обліку як безробітна в Харківському міському центрі зайнятості, але заяви про повернення дітей вона не надала, на запрошення для співбесіди та на засідання Комісії з питань захисту прав дитини не з`явилась, на телефонні дзвінки не відповідала. На думку позивача, така байдужість матері дітей характеризує її особистість негативно та свідчить про небажання повертати дітей до родини на спільне проживання та виховання.На підставі цього, враховуючи свідоме небажання та нехтування [PERSON] подати заяву та відповідні документи щодо повернення дітей, Департамент служб у справах дітей вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістила, відзиву на позов не подала. У підготовчому засіданні [PERSON] заперечувала проти позову про позбавлення її батьківських прав. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За положеннями статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] .Відомості про батька дітей внесені до актових записів про народження згідно з вимогами ч.1 ст. 135 СК України ( а.с.8-9,12-13). Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 05.06.2020, [PERSON] проживає та зареєстрована у буд. [ADDRESS] разом з малолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] , а також родичами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 17). Мати дітей [PERSON] , 1987 року народження, була засуджена 03.10.2014 за ст. 14, 307 ч.2, 15 ч.2, 307 ч.2, 70 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнена після відбуття строку покарання 07.02.2020, прямує до місця проживання: [ADDRESS] , що випливає з довідки про звільнення ХАР № 02651 ( а.с.7) Під час перебування під вартою [PERSON] , рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 739 від 20.11.2013 малолітнім дітям [PERSON] , [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено опікуном малолітніх їх бабусю [PERSON] (а.с. 10,14). Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 682 від 18.09.2019 опікуном над малолітніми призначена [PERSON] ( а.с. 11,15). 23.04.2020 відповідач [PERSON] звернулась із заявою по Служби у справах дітей по Новобаварському району, з якої вбачається, що вона, звільнившись з місць позбавлення волі, має бажання повернути дітей на виховання, надати термін на влаштування на роботу 2 місяці.Проживає разом з дітьми та їх опікуном ( а.с. 16). Згідно довідки № 1538 від 02.06.2020 Харківського міського центру зайнятості, [PERSON] перебуває на обліку як безробітна з 22.05.2020 ( а.с. 19). З акту обстеження умов проживання, складеного 04.04.2020 комісією Служби у спроавах дітей вбачається, що будинок [ADDRESS] складається з п`яти кімнат загальною площею 220 кв.м., має усі комунікації та зручності, в наявності необхідні технічні засоби, у трьох кімнатах зроблемо сучасний ремонт, у кожної дитини є своя кімната, шафа для білизни, письмовий стіл, діти забезпечені одягом та взуттям, традиції сім`ї теплі, доброзичливі ( а.с. 18). З метою розгляду питання про повернення дітей на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини відповідачу письмово запропоновано з`явитись до служби у справах дітей для співбесіди, надання документів, у тому числі про наявність доходу, необхідних пояснень, але [PERSON] по позивача не з`явилась ( а.с.20-22). Комісією представників структур, причетних до роботи з дітьми, здійснений вихід за адресою проживання родини, складено акт оцінки потреб сім`ї № 395 від 27.05.2020, яким зафіксовано про надання інформації зі слів дітей, а також спільно зі слів [PERSON] , [PERSON] -відповідача. Вказано про наявність запасу продуктів харчування, охайний вигляд дітей, забезпечення їх одягом, взуттям, чистою постільною білизною, діти відвідують медичний заклад через проблеми із здоров`ям. Опікун повідомила, що відповідач [PERSON] налагоджує контакт з дітьми, в сім`ї конфліктів не має, мати дітей [PERSON] приймає участь у їх розвитку. Малолітні підтвердили, що вони регулярно харчуються дома, проходять медичні обстеження, навчаються на домашній формі навчання через стан здоров`я, слухаються опікуна та мати, допомагають їм. Опікун дітей [PERSON] не працює, має незначні проблеми із здоров`ям, здійснює догляд за дітьми, відповідач [PERSON] не працює, виявила бажання повернути дітей на виховання, родичі надають їй підтримку ( а.с. 31-34). Відповідно до висновку комісії Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 497 від 09.10.2020, як органу опіки та піклування, в інтересах малолітніх дітей , позивач вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Аргументом такого висновку зазначена байдужість матері дітей, небажання повернути їх до родини, неявка на запрошення Служби у справах дітей по Новобаварському району, ненадання пояснень, документів тощо, що стосується порушеного питання. Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування від 09.10.2020 про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, оскільки висновок є недостатньо обґрунтованим і мотивованим, так як не містить висновків про те, чи відповідає такий крайній захід інтересам дитини та яким чином позбавлення відповідача батьківських прав захистить інтереси дітей. Саме по собі посилання у зазначеному висновку на неявку відповідача до Служби у справах дітей для співбесіди, ненадання документів, а саме про наявність або відсутність заробітку не свідчить про невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків. Відсутні також у висновку дані, які об`єктивно характеризують [PERSON] . Частиною першою статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Крім того, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» (CASE OF MAMCHUR v. UKRAINE) від 16 липня 2015 року). Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні беззаперечні мотиви та достатні докази, які б свідчили про ухилення [PERSON] від участі у вихованні малолітніх дітей, про умисне і свідоме нехтування нею обов`язками матері, правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав не мається . На підставі викладеного і

Outcome: dismissed