Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, та визначення способу участі у її вихованні та спілкуванні посилаючись на те, що з 17.09.2010 року позивач перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.02.2015 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , який після припинення спільного проживання з відповідачем у вересні 2014 року, став мешкати з нею за адресою вказаною в позовній заяві. Після вересня 2014 року відповідач усіма способами перешкоджала позивачу у спілкуванні з дитиною, у зв`язку з чим, він звертався з позовами до суду. Так, рішенням Артемівського міськрайонного суду від 12 жовтня 2015 року по справі № 219/5537/15-ц, було зобов`язано відповідача, не чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з сином, та визначено час побачень з сином. Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 13 липня 2017 року по справі № 219/4844/17-ц, зобов`язано відповідача [PERSON] не чинити перешкод позивачу, у спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] та визначено, спосіб участі в спілкуванні і вихованні, встановлені дні, в які позивач буде мати систематичні побачення з дитиною. Позивач звертався до відповідача з проханням, дещо змінити в умовах його участі у вихованні і спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , зокрема просив [PERSON] надати йому можливість на його день народження та на день народження бабусі [INFO] , бачити дитину за місцем проживання позивача, а також намагався домовитися з відповідачем, про те, що позивач не буде забирати дитину у будні дні, так як син відвідує гуртки, натомість просив виділити йому час на спілкування з дитиною в час шкільних канікул, але відповідач відмовила йому, пояснивши, що буде виконувати лише те, що прописане у рішенні суду, саме тому він вимушений звернутися до суду. У зв`язку з чим просить суд зобов`язати [PERSON] , не чинити перешкоди [PERSON] , у спілкуванні з дитиною - [PERSON] , [INFO] ; визначити [PERSON] , для участі у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , такі способи участі, а саме дні в які він буде мати систематичні побачення з дитиною: з 17 год. 00 хв. п`ятниці до 19 год. 00 хв. неділі кожного другого тижня місяця за місцем проживання позивача; щорічно на час спільного відпочинку протягом трьох тижнів червня - серпня, з урахуванням бажання дитини і з урахуванням її сану здоров`я; щорічно першу половину строку осінніх, зимових, весняних шкільних канікул з можливістю мешкання дитини за місцем проживання позивача; у день народження сина [INFO] , у день народження позивача [INFO] , та у день народження бабусі [PERSON] , [INFO] , щорічно з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., за місцем проживання або у місці зустрічі за погодженням сторін, а також, зобов`язати відповідача [PERSON] своєчасно інформувати позивача у письмовому вигляді, про стан здоров`я сина, та надавати інформацію про те, на що були витрачені сплачені позивачем аліменти. Позивач - [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити по підставах викладених у позові. Представник третьої особи Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради в судовому засіданні не з`явився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, рішення просив прийняти на розсуд суду. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, з позовними вимогами позивача згодна частково, а саме в частині побачення позивача з дитиною з 18.00 год. до 15.00 год. неділі, кожну втору неділю місяця за місцем проживання позивача; кожний рік на час спільного відпочинку протягом двох неділь липень - серпень( з урахуванням відпустки відповідача), а також з урахуванням стану здоров`я дитини та його побажанням), також позивач не заперечує, проти того, що на щорічних канікулах (осінні, зимні, весняні), щоб дитина жила у батька за місцем його проживання по три дня в період канікул, також позивач не заперечує, проти того, а саме: у день народження сина [INFO] , у день народження позивача [INFO] , щорічно з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. за місцем мешкання батька, з урахуванням стану здоров`я дитини (хвороба), в іншій частині позовних вимог позивача , відповідач не згодна та просить суд, відмовити позивачу. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11) батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 02.02.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.10). Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12.10.2015 року справа № 219/5537/15-ц, [PERSON] було зобов`язано, не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з сином - [PERSON] , [INFO] , та визначено позивачу [PERSON] час побачень з сином [PERSON] , а саме: три рази на тиждень: щосереди з 16.00 год. до 18.00 год., щоп`ятниці з 16.00 год. до 18.00 год. та щонеділі з 10.00 год. до 12.00 год., без обов`язкової присутності матері дитини - [PERSON] , [INFO] . Також, рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13.07.2017 року по справі № 219/4844/17 [PERSON] було зобов`язано не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] визначено спосіб участі в спілкуванні і вихованні його з дитиною [PERSON] , а також судом було зобов`язано [PERSON] своєчасно інформувати [PERSON] , про стан здоров`я сина - [PERSON] . Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч.1 ст.141, ст.153 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Відповідно до ч. 2-3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Таким чином, питання виховання дитини батьки вирішують спільно, позивач [PERSON] має право та зобов`язаний брати участь у вихованні його дитини на особисте спілкування з сином, а відповідачка [PERSON] зобов`язана не перешкоджати позивачу спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Згідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Отже, із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17. З урахуванням викладеного, враховуючи пояснення позивача та письмові пояснення відповідача, оцінюючи надані суду докази, судом не встановлено обставин, які б свідчили про перешкоджання [PERSON] позивачеві у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] , а тому вимоги позову в частині зобов`язання відповідачки не перешкоджати позивачеві у вихованні та спілкуванні з донькою не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо визначення способу участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд керується Декларацією прав дитини, прийнятою резолюцією 1386 (ХІV) Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, зокрема принципом 6 даної Декларації, відповідно до якого дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. До того ж, статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, зважаючи, що сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, обопільне бажання приймати участь у цьому, особисту прихильність дитини до матері, ставлення дитини до батька - відсутність бажання спілкуватися, відсутність прихильності до батька, ставлення батька до виконання своїх обов`язків - він бажає спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні, суд приходить до висновку про необхідність визначити [PERSON] , як батьку дитини, спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Бахмутської міської ради від 03.03.2020 року № 01/11-189, орган опіки та піклування виходячи із інтересів малолітньої дитини [PERSON] , вважає за доцільне встановити порядок побачення наступним чином: з 17.00 год. п`ятниці до 17.00 год. неділі кожного другого тижня місяця за місцем проживання батька [PERSON] ; щорічно на час спільного відпочинку протягом двох тижнів червня- серпня, з урахуванням бажання дитини та стану її здоров`я; у вихідний день тижня наступний після дня народження сина [PERSON] щорічно з 12.00 год. до 18.00 год. у місці зустрічі за погодженням сторін. З висновку органу опіки та піклування вбачається, що комісіє було обстежені умови проживання батька та складено акт, згідно якого позивачем створені належні умови для перебування дитини з ночівлею у батька за адресою: [ADDRESS] , він працює в ПУ АТ «Костянтинівське АТП 11409» та має достатній рівень батьківського потенціалу для виконання батьківських обов`язків з виховання, догляду та розвитку дитини. Виходячи з інтересів дитини, враховуючи обставини справи, а також вік дитини, суд вважає необхідним [PERSON] встановити порядок побачення з малолітньою дитиною [PERSON] , 30.11.2012 року наступним чином - з 17 год. 00 хв. п`ятниці до 19 год. 00 хв. неділі кожного другого тижня місяця за місцем проживання позивача; щорічно на час спільного відпочинку протягом трьох тижнів червня - серпня, з урахуванням бажання дитини і з урахуванням її сану здоров`я; щорічно першу половину строку осінніх, зимових, весняних шкільних канікул з можливістю мешкання дитини за місцем проживання позивача; у день народження сина [INFO] , у день народження позивача [INFO] , та у день народження бабусі [PERSON] , [INFO] , щорічно з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., за місцем проживання або у місці зустрічі за погодженням сторін. Суд вважає, що саме такий порядок відповідає інтересам дитини, сприятиме налагодженню контакту дитини з батьком та буде достатнім для повноцінної участі останнього в розвитку і вихованні дитини. Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині: зобов`язання відповідача [PERSON] своєчасно інформувати позивача у письмовому вигляді, про стан здоров`я сина, та надавати інформацію про те, на що були витрачені сплачені позивачем аліменти, є безпідставними та позивачем не доведені обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи, що позивач має право на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, а батьки дитини не знайшли між собою порозуміння щодо зустрічей батька з дитиною, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом були частково задоволені позовні вимоги [PERSON] на 1/3 частину, при зверненні до суду ним був сплачений судовий збір у розмірі 768.40 грн, то з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 256.14 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial