Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем і зареєстрований 12 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис №134. Свої вимоги обґрунтовує тим, що під час перебування у шлюбі у них народилась дитина, що на разі не досягла повноліття, однак з травня 2021 року вони не підтримують подружні відносини і спільне господарство не ведуть. Вважає причиною припинення шлюбних відносин відсутність єдності у вихованні сина і стійкий розлад стосунків. За викладених обставин на розірванні шлюбу наполягає та примирення не бажає. Позивач, як і відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. При цьому, сторонами подані до суду заяви, де вони просять розгляд здійснювати за їх відсутності, одночасно [PERSON] підтримує позовні вимоги, [PERSON] визнає у повному обсязі. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 12 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис №134. При цьому, дошлюбне прізвище відповідача « [PERSON] » /а.с. 9/. Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 10/. При цьому, з травня 2021 року позивач та відповідач спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримують. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності, або релігії одружитися і заснувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. \~ \~ \~ \~За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене те, що позивач та відповідач просять шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, мають неповнолітню дитину, з огляду на відносини, що склались між подружжям, суд вважає що подальше їх спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як останніх та неповнолітньої дитини, а відтак позов необхідно задовольнити. Судові витрати, відповідно ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача. При цьому, відповідач, яка змінила своє прізвище, у зв`язку із реєстрацією шлюбу, не виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved