Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. На підставу своїх вимог спирається на те, що 9 липня 1999 року в селищі М. Коцюбинське Чернігівського району Чернігівської області у віці 73 років померла мати позивача [PERSON], про що 12.07.1999 року в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис № 37, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ №063609, виданим 12.07.1999 року виконкомом [PERSON] селищної ради Чернігівського району Чернігівської області. Зареєстроване місце проживання [PERSON] було зареєстровано в [INFO]. Довідка Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 11.10.2016 року № 907 підтверджує, що 9 липня 1999 року в селищі М. Коцюбинське Чернігівського району Чернігівської області померла [PERSON], яка проживала та була зареєстрована в [INFO]. Спадкоємцями померлої [PERSON] за законом є син [PERSON] та дочки [PERSON] та [PERSON], яка померла 11 липня 2007 року. Заповіт від імені [PERSON] посвідчений Дзензелівською сільською радою від 29 листопада 1996 року, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №131 не змінений і не скасований. Сестра позивача [PERSON] надала письмову заяву, згідно якої заявляє, що спадщини після смерті своєї матері [PERSON] вона не приймала і приймати не буде, не претендує на неї, претензій до того, щоб були задоволені позовні вимоги її рідного брата, сина спадкодавиці, [PERSON], не має. Також даною заявою [PERSON] надала згоду на визнання за [PERSON] права власності на будь-яке майно, яке залишилося після смерті спадкодавиці [PERSON]. Справжність підпису [PERSON] на даній заяві засвідчено нотаріально. Інша спадкоємиця, сестра позивача [PERSON] померла 12.07.2007 року в смт. М. Коцюбинське Чернігівського району Чернігівської області, про що 14.07.2007 року зроблено відповідний актовий запис №34, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ №063385, виданим 14.07.2007 року виконкомом [PERSON] селищної ради Чернігівського району Чернігівської області Після смерті матері [PERSON] позивач вступив у володіння її спадковим майном, зокрема житловим будинком в селі Дзензелівка Маньківського району Черкаської області, яким з того часу постійно опікується, та відповідно є таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, яка підлягає застосуванню до даних правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Позивачу стало відомо, що за життя його мати [PERSON] набула право на отримання земельної частки (паю), та на її імя було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) на території Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області. Позивач звернувся до відділу Держгеокадастру у Маньківському районі із заявою про надання інформації щодо того, чи видавався на імя [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай). На звернення листом від 31.10.2016 року за №31-28-0.2-2346/15-16 відділом Держгеокадастру у Маньківському районі повідомлено, що згідно записів в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та інших форм власності, на імя [PERSON] зареєстровано за №315 та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 2,12 умовних кадастрових гектара в адміністративних межах Дзензелівської сільської ради від 05.09.1996 року серія ЧР № 046711. Те, що дійсно видавався такий сертифікат, підтверджується наявною копією сертифіката, яка залишилась, та записами книги видачі сертифікатів, при цьому оригінал правовстановлюючого документа відсутній. У звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа було здійснено публікацію оголошення в газеті «Маньківська новини» про втрату Сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого на імя [PERSON]. За наявності обставин відсутності оригінала правовстановлюючого документа позивач позбавлений можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Листом від 10.03.2017 року за №536/02-31 державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори [PERSON], представнику позивача надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відмова у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на належну [PERSON] земельну частку (пай) мотивована тим, що позивачем не подавалась заява про прийняття спадщини після смерті спадкодавця та не було предявлено правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), як це вимагає пункт 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. При цьому, як зазначено та підтверджено, позивачем заява про відмову від прийняття спадщини не подавалась, позивач є таким, що прийняв спадщину, вступивши у володіння спадковим майном після смерті матері, інших спадкоємців немає, що дає підстави для оформлення спадщини. Разом з тим, встановленими та підтвердженими є обставини відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно. У звязку з цим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом про визнання права власності, оскільки іншої можливості оформити право власності на майно немає можливості у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно та відсутністю можливості його отримати у звязку із смертю спадкодавця. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, але згідно письмової заяви просили справу розглядати у їх відсутність та підтримують позовні вимоги в повному обсязі. Представник Дзензелівської сільської ради, в судове засідання не зявився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що 9 липня 1999 року в селищі М. Коцюбинське Чернігівського району Чернігівської області померла мати позивача [PERSON] (а.с.10). Довідка Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 11.10.2016 року № 907 підтверджує, що померла проживала та була зареєстрована в [INFO]. Спадкоємцями померлої [PERSON] за законом є син [PERSON] та дочки [PERSON] та [PERSON], яка померла 11 липня 2007 року. Заповіт від імені [PERSON] посвідчений Дзензелівською сільською радою від 29 листопада 1996 року, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №131 не змінений і не скасований. (а.с.11) . Судом встановлено, що сестра позивача [PERSON] надала письмову заяву, згідно якої заявляє, що спадщини після смерті своєї матері [PERSON] вона не приймала і приймати не буде, не претендує на неї, претензій до того, щоб були задоволені позовні вимоги її рідного брата, сина спадкодавиці, [PERSON], не має. Також даною заявою [PERSON] надала згоду на визнання за [PERSON] права власності на будь-яке майно, яке залишилося після смерті спадкодавиці [PERSON]. Справжність підпису [PERSON] на даній заяві засвідчено нотаріально. (а.с.12). Також судом встановлено, що інша спадкоємиця, сестра позивача [PERSON] померла 12.07.2007 року в смт. М. Коцюбинське Чернігівського району Чернігівської області, про що 14.07.2007 року зроблено відповідний актовий запис № 34, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ №063385, виданим 14.07.2007 року виконкомом [PERSON] селищної ради Чернігівського району Чернігівської області. (а.с.15). Позивач вступив у володіння її спадковим майном, зокрема житловим будинком в селі Дзензелівка Маньківського району Черкаської області, яким з того часу постійно опікується, та відповідно є таким, що прийняв спадщину. Позивачу стало відомо, що за життя його мати [PERSON] набула право на отримання земельної частки (паю), та на її імя було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) на території Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області. Позивач звернувся до відділу Держгеокадастру у Маньківському районі із заявою про надання інформації щодо того, чи видавався на імя [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай). (а.с.19). На звернення листом від 31.10.2016 року за №31-28-0.2-2346/15-16 відділом Держгеокадастру у Маньківському районі повідомлено, що згідно записів в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та інших форм власності, на імя [PERSON] зареєстровано за №315 та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 2,12 умовних кадастрових гектара в адміністративних межах Дзензелівської сільської ради від 05.09.1996 року серія ЧР № 046711. (а.с17). Те, що дійсно видавався такий сертифікат, підтверджується наявною копією сертифіката, яка залишилась, та записами книги видачі сертифікатів, опри цьому оригінал правовстановлюючого документа відсутній. У звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа було здійснено публікацію оголошення в газеті «Маньківська новини» про втрату Сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого на імя [PERSON]. (а.с.20). Листом від 10.03.2017 року за №536/02-31 державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори [PERSON], представнику позивача надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивачем не подавалась заява про прийняття спадщини після смерті спадкодавця та не було предявлено правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), як це вимагає пункт 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. (а.с.21-22). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. За ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За ч.3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.553 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Ст. 16 ЦК України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України визначає, що власність зобов'язує. Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В даному випадку, відповідно до закону спадщина належить позивачу з часу відкриття спадщини. Як спадкоємець, позивач має право на набуття майна у власність в порядку спадкування, зобовязаний утримувати майно, здійснити його державну реєстрацію, проте не може цього робити у звязку з відсутністю документа, який засвідчує право власності та відсутністю можливості його отримати у звязку із смертю спадкодавця, тому позов позивача підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved