Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовує тим, що йому, його дружині та відповідачу на праві власності належить квартира № 35 в будинку № 33 на вул. Матейка в м. Івано-Франківську. В квартирі зареєстрована відповідач [PERSON], однак з 2001 року у ній не проживає, оскільки виїхала на заробітки в Італійську Республіку, де одружилась, постійно проживає та має сімю. Через реєстрацію відповідача позивач не має можливості оформити субсидію, через що просив визнати її такою, що втратила право користування даною квартирою. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судові засідання не зявлялась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, жодних заяв від неї не надходило. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого власник житла позивається про його відновлення, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Власником квартири\~№ 35\~в будинку\~№ 33\~на вул.\~Матейка в\~м.\~Івано-Франківську\~є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 04 лютого 2000 року (а.с. 16). Як вбачається із копії будинкової книги (а.с. 18-22), відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] з 04 липня 1997 року по теперішній час. Однак у спірній квартирі не проживає на протязі десяти років, що підтверджується довідкою ТзОВ «ЖЕД Експрес-Комфорт» № 965 від 05 грудня 2018 року (а.с. 17). Позивач вказує, що реєстрація у квартирі відповідача перешкоджає здійсненню ним прав власника на вільне користування і розпоряджання майном. Враховуючи, що квартира № 35 в будинку № 33 на вул. Матейка в м. Івано-Франківську належить позивачу на праві приватної власності, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідачка не проживає в квартирі № 35 в будинку № 33 на вул. Матейка в м. Івано-Франківську понад один рік, не несе витрати по утриманню житла, а тому її слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обовязків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідач в судові засідання не зявлялась, відзиву та доказів на спростування вимог позивача суду не надала. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесено судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., позов задоволено повністю, а тому з відповідачки слід стягнути на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved