Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач в січні 2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів посилаючись на те, що 05 листопада 2016 року на вул. Драгоманова в м. Києві сталася ДТП за участю автомобілів: «Сітроен», д/н [NUMBER] - водій [PERSON] та «Нісан», д/н [NUMBER] - водій [PERSON], внаслідок ДТП останній автомобіль отримав механічні пошкодження. На підставі умов договору страхування наземного транспорту, укладеного 18 серпня 2016 року між ПрАТ «СК Арсенал Страхування» та [PERSON], розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту № 261/16-Т/Ц1-1-1 від 17 листопада 2016 року було виплачено страхове відшкодування в розмірі 155 822,01 грн. На підставі рахунку № 00095 від 20 січня 2017 року вартість додаткового ремонту склала 7 393,49 грн., що і було доплачене позивачем. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Нісан», д/н [NUMBER] на момент ДТП була застрахованого ПрАТ «Здорово», а тому ПрАТ «СК «Арсена Страхування» має право зворотної вимоги до вказаного товариства в межах ліміту відповідальності - 50 000,00 грн. Таким чином, різниця невідшкодованого страхового відшкодування в розмірі 113 215,50 грн. покладається саме на винуватця ДТП - [PERSON] Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу був встановлений п'ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач відзив не подав. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, сторони в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи 05 листопада 2016 року о 10 год. 55 хв., [PERSON], керуючи автомобілем «Ніссан», д/н [NUMBER], виїжджаючи на дорогу з дворової території по вул. Драгоманова в м. Києві, не надав дорогу автомобілю «Сітроен», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що рухався по ній, внаслідок чого здійснив зіткнення з вищевказаним автомобілем, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 10.2 ПДР України. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 12). В результаті даної ДТП автомобіль «Сітроен», д/н [NUMBER] отримав пошкодження, які згідно страхових актів № 261/16-Т/Ц1-1-1 від 17 листопада 2016 року складають 155 822,01 грн. та № 261/16-Т/Ц1-1-2 від 23 січня 2017 року - 7 393,49 грн. відповідно (а.с. 8,9). Цивільно-правова відповідальність, пов'язана з експлуатацією автомобіля «Нісан», д/н [NUMBER] відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 261/16-Т/Ц1 від 18 серпня 2016 року, застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (а.с. 3-7). [PERSON] - водій автомобіля«Сітроен», д/н [NUMBER] 07 листопада 2016 року звернулася до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с. 39). 28 листопада 2016 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» перерахувала страхове відшкодування в розмірі 6 822,01 грн. на рахунок «Ніко Техно Мегаполіс», 25 січня 2017 року - 7 393,49 грн. та 25 листопада 2016 року - 149 000,00 грн. (а.с. 34-36). Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норм, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя». Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильного витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, у повному обсязі. Згідно ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Оскільки відповідачем в добровільному порядку не було сплачено кошти на відшкодування шкоди в порядку регресу, тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 113 215,50 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати в розмірі 1 698,23 грн., що були сплачені ним при подачі позову до суду. З врахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved