Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 28 жовтня 2015 року вона з відповідачем по справі зареєстрували шлюб в Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 2078. У даному шлюбі у сторін народилася дитина дочка [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони не змогли створити міцної сім`ї, у них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Відповідач не приймає належної та достатньої участі у житті сім`ї та у вирішення важливих сімейних питань та не проводив час у колі сім`ї. Часто виникали конфлікти, свідками яких були неповнолітні діти, що негативно впливало на їх психологічний стан. Шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 2020 року, шлюб носить формальний характер, тому просила шлюб розірвати та залишити за нею шлюбне прізвище « [PERSON] ». Спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини та поділу спільного майна у сторін немає. Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду\~ від 26.11.2020 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно ст.275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Учасникам справи надіслано ухвалу про відкриття провадження по даній справі та роз`яснено порядок\~ подання заперечень щодо позову. У визначений ухвалою суду строк позивач заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін) не надала. Відповідач 16 грудня 2020 року направив суду відзив на позовну заяву, в якому наполягав на розірванні шлюбу між ним та позивачкою, а також виклав причини розірвання шлюбу. Будь яких клопотань від відповідача до суду не надходило. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що 28 жовтня 2015 року сторони зареєстрували шлюб в Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 2078 (свідоцтво Серія [NUMBER] виданого повторно (а.с.4)). Від даного шлюбу у сторін народилася дочка - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серія [NUMBER] , (а.с. 5)). Ст. 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Положення ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушення до припинення шлюбних відносин, примушування\~ до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку\~ за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка, на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивачем надані належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву і є достатніми для ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння та бажання зберегти сімейні відносини. Також суд враховує думку відповідача, який не заперечує проти розірвання шлюбу між сторонами по справі.\~ Отже враховуючи наявність причин, що спонукають позивача та відповідача наполягати на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що такі вимоги є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому даний шлюб підлягає розірванню.\~\~ В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного та

Outcome: approved