Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач в особі Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 29.08.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил наданні банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дав право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач, ставши клієнтом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна картка». Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом в повному обсязі не сплатив, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просить суд стягнути з відповідача борг за договором кредиту в сумі 14272,50 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання про можливість розгляду справи у відсутність представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, завчасно. При цьому, відповідачем на адресу суду неодноразово направлялися письмові пояснення (заперечення) щодо заявлених позовних вимог, в яких він просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення банком строку позовної давності. \~Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 29.08.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом приєднання (який складається із заяви відповідача, Умов і правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку). Відповідно до умов цього договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 800 грн. на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON], підписуючи 29 серпня 2011 року заяву, надав свою згоду на те, що вказана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Своїм підписом відповідач засвідчив, що отримав повну інформацію про умови кредитування. На виконання умов договору банком відповідачу була надана кредитна картка «Універсальна». \~Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. \~ З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. \~ Відповідно до положень ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. У порушення ст.ст.526, 1054 ЦК України та умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим згідно наданого позивачем розхрахунку станом на 30.06.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 14272 грн. 50 коп., яка складається із: 682,68 грн. заборгованість за кредитом;\~\~9433,99 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом;\~3000 грн. заборгованість за пенею та комісією; \~500 грн. - штраф (фіксована частина) і 655,83 грн. - штраф (процентна складова). Пунктом 2.1.1.1 Умов передбачено, що правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток банку визначені цими Умовами, Пам'яткою клієнта, Тарифами на випуск та обслуговування банківських карт. За правилами п. 2.1.1.2.1 Умов для надання послуг банк видає клієнту картку, вид якої визначено у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування та Заяві, підписом якої клієнт та банк укладають договір про\~\~надання банківських послуг. Датою укладення такого договору є дата отримання картки, зазначеної у заяві. Строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік), вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця. Після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), видача картки на новий строк можлива при дотримання клієнтом умов обслуговування картки, передбачених договором (п. п. 2.1.1.2.11, 2.1.1.2.12). Згідно п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно з п. 5.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк. Відповідно до Правил користування платіжною карткою, яка є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки ( ст. 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Вказана правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14). Відповідно до умов договору, укладеного 29 серпня 2011 року між\~\~ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки, який відповідно до п.5.12 встановлено 12 місяців, тобто з 29.08.2011 року по 29.08.2012 року. При цьому, останній платіж відповідачем [PERSON] внесено 06 серпня 2013 року. Відповідно до законодавства, що регулює кредитні правовідносини, облік всіх операцій за договором банківського кредиту покладений на кредитора. Отже, саме банк зобов'язаний надати суду документи, в яких встановлено строк дії карти, виданої [PERSON] Проте, таких документів позивач суду не надав. У ході розгляду справи [PERSON] подав письмову заяву про застосування строку позовної давності, посилаючись на те, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). \~Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). \~Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). \~Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). \~Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. \~За ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. У свої письмових поясненнях представник позивача, наполягає на тому, що відповідно до п.1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг строк позовної давності збільшений до 50 років, при цьому останній платіж відповідачем здійснено 05.08.2013 року в сумі 120 грн., тому строк позовної давності розпочався 06.08.2013 року, і спливає 06.08.2063 року, тобто, позивач звернувся з позовом у межах строку позовної давності. Суд не погоджується з твердженням представника позивача щодо збільшення строку позовної давності до 50 років, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що у анкеті-заяви від 29 серпня 2011 р. на отримання кредиту [PERSON], відсутні умови щодо збільшення строку позовної давності. Умови та правила надання банківських послуг, пунктом 1.1.7.32 яких встановлено позовну давність щодо вимог банку з повернення кредиту, оплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат банку, тривалістю 50 років, відповідачем [PERSON] не підписані. Таким чином, умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною договору № б/н від 29.08.2011 р. Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника. Відповідач [PERSON] останній платіж за договором здійснив 06 серпня 2013 року, а ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором № б/н від 29.08.2011 р. - 30 серпня 2016 р., тому позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки останнє надходження коштів на кредитну картку було здійснено боржником 06 серпня 2013 року, тобто з цього часу позивачу стало відомо про порушення умов договору і з цього часу має відраховуватися строк позовної давності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що ПАТ «КБ «ПриватБанк» пропустив строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом як до основної вимоги так і до додаткової вимоги, що згідно з ч.4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed