Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з наведеним позовом до [PERSON], мотивуючи тим, що 21.03.2010 року сталася ДТП за участю транспортного засобу під керування відповідача. В результаті вказаного ДТП було пошкоджено автомобіль, який належить [PERSON] Постановою Івано-Франківського міського суду від 02.04.2010 року відповідача було визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Вартість матеріального збитку нанесеного транспортному засобу [PERSON] склала 35 131 грн. 54 коп. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 січня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2013 року позов [PERSON] до Головного управління МНС України в Івано-Франківській області, Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ТУ МНС України в Івано-Франківській області, третя особа на стороні відповідачів без самостійних вимог на предмет спору [PERSON], про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди заподіяних внаслідок ДТП - задоволено частково. Вирішено стягнути з Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ТУ МНС України в Івано-Франківській області на користь [PERSON] 35 131 грн. 54 коп. матеріальної шкоди, 500 грн. моральної шкоди та 550 грн. витрат на проведення експертної оцінки пошкодженого автомобіля. В решті вимог позову відмовлено. Також стягнуто з Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ТУ МНС України в Івано-Франківській області на користь держави 351 грн. 31 коп. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Аварійно-рятувальним загоном спеціального призначення ТУ МНС України в Івано-Франківській області на виконання рішення суду від 21 січня 2013 року перераховано на рахунок [PERSON] 36 181 грн. 54 коп. Таким чином до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної у заподіяних збитках особи, тобто до відповідача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. З урахуванням думки позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено що спір між сторонами виник щодо права позивача як особи що відшкодувала шкоду, завдану відповідачем, на зворотну вимогу (регрес) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, а також про обґрунтованість вимог позову у зв'язку із наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2010 року встановлено, що 21.03.2010 року о 17 год. 20 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Б. Хмельницького громадянин [PERSON], керував транспортним засобом марки Нива Шевроле, д.н.з. [NUMBER], в стані алкогольного сп'яніння та допустив зіткнення з транспортним засобом марки Фольксваген, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Своїми діями [PERSON] порушив п.29, 16 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.ст.130 ч.1, 124 КУпАП (а.с.10). У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 січня 2013 року позов [PERSON] до Головного управління МНС України в Івано-Франківській області, Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ТУ МНС України в Івано-Франківській області, третя особа на стороні відповідачів без самостійних вимог на предмет спору [PERSON], про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди заподіяних внаслідок ДТП - задоволено частково. Вирішено стягнути з Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ТУ МНС України в Івано-Франківській області на користь [PERSON] 35 131 грн. 54 коп. матеріальної шкоди, 500 грн. моральної шкоди та 550 грн. витрат на проведення експертної оцінки пошкодженого автомобіля. В решті вимог позову відмовлено. Також стягнуто з Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ТУ МНС України в Івано-Франківській області на користь держави 351 грн. 31 коп. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Дане рішення набрало законної сили відповідно до ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2013 року. Вищезазначеним рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 січня 2013 року та ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2013 року на підставі письмових доказів встановлено, що [PERSON] на момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з Регіональним центром швидкого реагування Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, правонаступником якого є Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення ТУ МНС України в Івано-Франківській області та завдав громадянину [PERSON] матеріальну шкоду, яка в сукупності становить 35 131 грн. 54 коп. А тому, враховуючи положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України суд вважає обставини перебування [PERSON] на момент вчинення ДТП у трудових відносинах з позивачем та завдання [PERSON] матеріальної шкоди [PERSON] саме в розмірі 35 131 грн. 54 коп. встановленими та такими що повторному доказуванню не підлягають. Аварійно-рятувальним загоном спеціального призначення ДСНС України Управління в Івано-Франківській області на підставі виконавчого листа по справі № 0907/2-1138/2011 сплачено на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 36 181 грн. 54 коп., що підтверджується копією платіжного доручення № 325 від 23 травня 2013 року (а.с. 15). У відповідності до ст. 130 КзПП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. За змістом п. 4 ст. 134 КзПП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, враховуючи що Аварійно-рятувальним загоном спеціального призначення ДСНС України Управління в Івано-Франківській області виплачено потерпілій особі суму майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної у заподіяних збитках особи, тобто до відповідача в межах суми виплаченого відшкодування - 36 152 грн. 85 коп., яка складається із виплачених [PERSON] 35 131 грн. 54 коп. матеріальної шкоди, 550 грн. витрат на проведення експертної оцінки пошкодженого автомобіля, та виплачених в дохід держави 351 грн. 31 коп. судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому сплачений судовий збір в розмірі 361 грн. 52 коп. підлягає стягненню з [PERSON] в користь позивача. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 130, 134 КзПП України, ст.ст. 1191 ч.1, 1194 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ч. 1 та 4, 61 ч.3, 4, 88 ЦПК України,

Outcome: approved