Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивач Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення безпідставно набутої пенсії в сумі 3685,08 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що кошти в зазначеному розмірі були виплачені відповідачу у зв`язку із рахунковою помилкою, - при первинному призначенні пенсії не включено заробітну плату з 01.01.2003 року по 31.01.2003 року в розмірі нуль гривень, що призвело до зменшення коефіцієнту заробітної плати і відповідно - переплати. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання. 23 січня 2020 року ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Згідно витягу з підсистеми Призначення та виплати пенсії від 23 жовтня 2019 року, було проведено розрахунок пенсії отриманої [PERSON] за період з 03 листопада 2017 року по 01 грудня 2019 року, розмір щомісячної виплати якої становив 2504,16 грн. Відповідно до протоколу за період з 01 листопада 2017 року до 31 жовтня 2019 року розмір виплаченої [PERSON] пенсії становить 63617,98 грн., переплата становить 3685,08 грн. Згідно довідки до рішення міжвідомчої комісії відділу з призначення та перерахунків пенсій №14 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 24 жовтня 2019 року під час розгляду пенсійної справи одержувача пенсії [PERSON] встановлено переплату в сумі 3685,08 грн., яка виникла за період з 03 листопада 2017 року по 31 жовтня 2019 року, у зв`язку з тим, що при первинному призначенні пенсії не включено заробітну плату з 01.01.2003 року по 31.01.2003 року в розмірі нуль гривень, що призвело до зменшення коефіцієнта заробітної плати і відповідно до переплати. Розпорядженням заступника начальника управління начальника відділу з призначення та перерахунку пенсій №14 управління застосування пенсійного законодавства [PERSON] вирішено здійснити повернення переплати в розмірі 3685,08 грн. з пенсії [PERSON] в судовому порядку. 28 жовтня 2019 року [PERSON] було повідомлено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області про наявність переплати пенсії в період з 03 листопада 2017 року по 31 жовтня 2019 року в сумі 3685,08 грн. [PERSON] 28 листопада 2019 року звернувся із заявою до начальника Головного управління ПФУ в Тернопільській області Москалика І.І. в якій просить не стягувати суму переплати з його пенсії. Згідно витягів з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області припинило свою діяльність та шляхом реорганізації приєдналося до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. В силу ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо). Таким чином, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14 та від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач [PERSON] вчинив будь-які зловживання зі свого боку або подав відповідачу недостовірні дані під час нарахування та виплати йому пенсії. Щодо тверджень представника позивача про наявність рахункової помилки, суд виходить з наступного. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. ГУ ПФУ ТО не доведено факту наявності рахункової помилки, оскільки відсутні докази (наприклад, висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування тощо), по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, як стверджує позивач, а не помилкою, пов`язаною, наприклад, з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії. Таким чином, сам факт того, що при первинному призначенні пенсії не включено заробітну плату за період з 01.01.2003 року по 31.01.2003 року, не можна вважати рахунковою помилкою, оскільки відсутні докази, на підставі яких можна встановити причину виникнення таких розбіжностей. За таких обставин, враховуючи те, що на підставі зібраних у справі доказів судом не встановлено факту недобросовісного набуття [PERSON] коштів у розмірі 3685,08 грн., як і не встановлено наявності рахункової помилки, зазначена сума, яка є пенсійною виплатою, поверненню ГУ ПФУ ТО не підлягає, тому суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed