Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 02.10.2013 між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2006080165, відповідно до якого остання отримала кредит на суму 9 800 грн., строком на 36 місяців,зі встановленим розміром процентної ставки 0,01% річних. 14.11.2013 між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2006713168, відповідно до якого остання отримала кредит на суму 17 700 грн. (з яких 15 000 грн на придбання товару, 2700 грн. на придбання послуг зі страхування), строком на 36 місяців, зі встановленим розміром процентної ставки 0,01% річних. Однак, позичальник [PERSON] свої зобов'язання по договорах не виконала, не погашаючи заборгованість за кредитом, станом на 11.11.2016 у неї утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі 32 027,01 грн. Згідно з умовами договору факторингу №15/09/14 від 15.09.014 ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними договорами укладеними з [PERSON] А тому просив, стягнути з відповідача суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за її відсутності відповідач не подала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 550, 556 ЦК України. Судом встановлено, що 02.10.2013 між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2006080165, відповідно до якого остання отримала кредит на суму 9 800 грн., строком на 36 місяців, зі встановленим розміром процентної ставки 0,01% річних (а.с. 10,11). 14.11.2013 між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2006713168, відповідно до якого остання отримала кредит на суму 17 700 грн. (з яких 15 000 грн на придбання товару, 2700 грн. на придбання послуг зі страхування), строком на 36 місяців, зі встановленим розміром процентної ставки 0,01% річних (а.с. 18,19). Згідно з умовами договору факторингу №15/09/14 від 15.09.014 ПАТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за кредитними договорами укладеними з [PERSON] Таким чином, права кредитора за кредитними договорами № 2006080165 від 02.10.2013 та № 2006713168 від 14.11.2013, що було укладено між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] належать ТОВ «ОТП Факторинг». Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], порушуючи умови кредитного договору, свої зобов'язання за договором належним чином не виконувала в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним. Так, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 2006080165 (а.с. 5) вбачається, що станом на 11.11.2016 у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 11 410,31 грн., яка складається з: залишку заборгованості по кредиту - 9 528,09 грн., суми комісії - 1 882,22 грн. З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 2006713168 (а.с. 4) вбачається, що станом на 11.11.2016 у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 20 616,70 грн., яка складається з: залишку заборгованості по кредиту - 17 208,66 грн., суми комісії - 3 408,04 грн. Загальний розмір заборгованості за кредитними договорами становить 32 027,01 грн. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача кредитну заборгованість в розмірі - 32 027,01 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат.

Outcome: approved