Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 100883,27 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн, а також судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2020 року по справі №204/1386/20, яка набрала законної сили 13 квітня 2020 року, визнано подію та винність відповідача у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн. Згідно вказаної постанови, 18 лютого 2020 року об 11 год. 40 хв. у м. Дніпрі на нерегульованому перехресті вулиць Бородинська та Січових стрільців водій [PERSON] , керуючи автомобілем Ніссан, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі, не виконала вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не дала дорогу та допустила зіткнення з автомобілем Хюндай, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі, в результаті чого обом автомобілям спричинені механічні пошкодження. При цьому водій [PERSON] порушила п. 16.11 та п. 33.21 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Позивач вказує, що автомобіль Hyundai Grandeur, реєстраційний номер [NUMBER] , якому протиправними діями відповідача були спричинені механічні пошкодження, станом на момент скоєння ДТП 18 лютого 2020 року, належав йому на праві власності. 2 березня 2020 року експертом-автотоварознавцем [PERSON] на підставі заяви позивача було зроблено експертне дослідження та зроблений висновок №7343 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, відповідно до якого вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Hyundai Grandeur, державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 196883,27 грн. За проведення вказаного дослідження та складання висновку позивач сплатив на користь ПП [PERSON] 3000 грн. Зауважує, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ВУСО». Вищезазначена дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 18 лютого 2020 року, була визнана страховим випадком, на підставі чого позивачу було виплачено страхове відшкодування з урахуванням зменшення страхового відшкодування на розмір франшизи, у розмірі 99000 грн. Позивач наголошує, що має право вимоги до відповідача на різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, яка складає 97883,27 грн, а також з відповідача слід стягнути витрати, пов`язані із залученням експерта у розмірі 3000 грн. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 20000 грн, оскільки з вини відповідача він позбавлений можливості пересуватись на своєму автомобілі, що в умовах запроваджених карантинних заходів спричинило йому дискомфорт та незручності, порушився його нормальний ритм життя, в тому числі пов`язаний з його роботою. До теперішнього часу відповідач ухиляється від свого цивільно-правового обов`язку добровільно відшкодувати спричинену майнову та моральну шкоду, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 2 червня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2020 року продовжено відповідачу [PERSON] процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди. 21 серпня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача [PERSON] вважає, що оцінка не була проведена належним чином, а відповідно наданий позивачем висновок не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ при прийнятті рішення у справі. Вказує, що відповідно до тексту висновку експерта №7343 від 2 березня 2020 року у розділі «Технічний огляд та ідентифікація колісного ТЗ» зазначено, що нібито огляд проводився 25 лютого 2020 року у світлий час доби при природному освітленні на території м. Дніпро, вул. Берегова, 143, у присутності власника та другого учасника ДТП. Однак, твердження про присутність при огляді транспортного засобу відповідача є неправдивими та надуманими, не підтверджені жодними доказами, висновок не містить підпису відповідача. Зазначене ставить під сумнів всі інші дослідження, розрахунки та висновки зробленої оцінки, яку не можна розцінювати як доказ у даній справі. Крім того, у висновку експерта явно навмисно збільшено ринкову вартість автомобіля позивача та перебільшено розмір вартості пошкоджень автомобіля внаслідок ДТП, оскільки розмір відновлювального ремонту авто, відповідно до висновку, складає 341103,64 грн, що становить ринкову вартість автомобіля до ДТП. Враховуючи викладене, позивач, отримавши на момент подання позову страхове відшкодування у розмірі 99000 грн, явно зловживає своїми правами та надає до матеріалів справи незаконний висновок експерта з метою збільшення фактичного матеріального збитку, завданого ДТП, та незаконного збагачення за рахунок відповідача. Зауважує, що вина відповідача у вчиненні ДТП не встановлена судом, постанова суду першої інстанції не набрала законної сили та триває апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. Відповідач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП, а суд першої інстанції повинен був закрити провадження у даній адміністративній справі. Також, з метою встановлення механізму ДТП, по справі необхідно призначити проведення судової автотранспортної експертизи та залежно від її висновків приймати рішення по справі. З урахуванням незначних механічних пошкоджень автомобіля позивача, відсутності рішення апеляційної інстанції щодо встановлення вини одного з водіїв в ДТП, а також наявності у відповідача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, за яким майнову шкоду позивачу відшкодовано страховиком, відсутності спричинених відповідачем суттєвих змін у життєвих і виробничих стосунках позивача, та того, що позивач не надав доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди, вважає, що у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити у повному обсязі. Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 7 вересня 2020 року клопотання представника відповідача [PERSON] про розгляд справи в порядку загального позовного провадження задоволено, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. 9 вересня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказує, що викликав відповідача для участі в огляді експертом транспортного засобу засобами телефонного зв`язку та відповідач, разом із залученим нею спеціалістом з рехтовки, була присутня на місці проведення огляду транспортного засобу за адресою: [ADDRESS] , СТО «Пегас». При цьому, присутність відповідача можуть підтвердити сам експерт, співробітник СТО, технічний спеціаліст, що здійснював відповідні заміри. Представник відповідача свідомо вводить суд в оману щодо дійсних обставин справи, будь-яких доказів, які б спростовували визначений висновком розмір завданої позивачу шкоди, до відзиву на позов не надано. Доводи представника відповідача щодо нібито завищеного розміру ринкової вартості автомобіля позивача до ДТП та розміру відновлювального ремонту є виключно суб`єктивним припущенням представника відповідача та у жодний спосіб не підтверджені належними та допустимими доказами. Зазначає, що наразі постанова Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2020 року по справі №204/1386/20, якою встановлено вину відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, за наслідком якої було пошкоджено автомобіль позивача, набрала чинності. Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди вказує, що наведені у позовній заяві доводи є цілком достатніми для того, щоб впевнитися у безперечності негативних наслідків морального та психологічного характеру для позивача за наслідком дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, а тому факт моральних страждань позивача у даному випадку є очевидним і не потребує доказування іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, просив задовольнити позовну заяву у повному обсязі. У запереченнях на відповідь на відзив, які надійшли на адресу суду 20 жовтня 2020 року, представник відповідача [PERSON] зазначає, що позивач не надає до суду жодних доказів, які б підтверджували факт виклику відповідача із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ, як це вимагає п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Позивач не лише порушив вимоги методики та не викликав відповідача для здійснення огляду, а ще й безпідставно стверджує та вводить суд в оману, що відповідач був присутній під час огляду, при цьому жодних доказів останнього не наводить. Таким чином, у відповідача є всі підстави критично ставитися до якості і законності проведеної оцінки, а також достовірності наведених сум матеріального збитку ТЗ. Також посилався на заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву. 28 жовтня 2020 року на адресу суду надійшли пояснення на заперечення на відповідь на відзив, у яких позивач вказує, що представник відповідача у поданих запереченнях на підтвердження відсутності відповідача під час огляду посилається на відсутність підпису відповідача у висновку. Натомість, представник відповідача не зазначає, яким саме пунктом Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів такий підпис взагалі передбачений. Жодного обов`язку експерта надавати на підпис висновок як власнику КТЗ, так і іншим особам, які брали участь в огляді, Методика не містить, а відтак експерт склав висновок, із яким не погоджується сторона відповідача, виключно з дотриманням усіх вимог зазначеної Методики та чинного законодавства. Будь-яких доказів, які б спростовували визначені вказаним висновком обставини щодо присутності відповідача та розміру завданої позивачу шкоди, представником відповідача не надано. Усі доводи представника відповідача щодо нібито завищеного розміру ринкової вартості автомобіля позивача до ДТП та розміру відновлювального ремонту є виключно суб`єктивним припущенням представника відповідача, у жодний спосіб не підтверджені належними та допустимими доказами, та не спростовують у будь-якому випадку розмір завданої позивачу шкоди. З огляду на те, що вина відповідача доведена у судовому порядку, розрахунки експерта оцінювача стороною відповідача не спростовані належними та допустимими доказами, є всі законні підстави для стягнення з відповідача завданої автомобілю позивача шкоди у вигляді різниці між розміром завданої шкоди та виплаченим позивачу у межах ліміту суми страхового відшкодування. Позивач також вказує, що факт його моральних страждань у даному випадку є очевидним і не потребує доказування іншими засобами доказування. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 9 листопада 2020 року клопотання представника відповідача [PERSON] про витребування доказів задоволено частково та витребувано у Регіонального сервісного центру ГЦС МВС в Дніпропетровській області належним чином засвідчені копії: договору купівлі-продажу автомобіля Hyundai grandeur 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN [NUMBER] від 19 травня 2020 року; актів огляду автомобіля Hyundai grandeur 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN [NUMBER] та інших доказів (висновки експерта, матеріали фотозйомки під час огляду та ін.) на підставі яких було встановлено технічний стан даного транспортного засобу під час укладення договору купівлі-продажу від 19 травня 2020 року; в задоволенні решти клопотання представника відповідача [PERSON] відмовлено. У поясненнях, які надійшли на адресу суду 5 січня 2021 року, позивач наголошує, що транспортний засіб не ремонтував, факт ремонту представником відповідача не доведений, а надані документи є неналежними доказами здійснення ремонту транспортного засобу. Наданий представником відповідача висновок №115-/20 від 28 листопада 2020 року не відповідає ані ст. 102 ЦПК України, ані Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Фактично експертом товарознавцем проведено дослідження не безпосередньо транспортного засобу, а висновку іншого судового експерта, що вказаною Методикою не охоплюється як предмет оцінювання. Зі змісту висновку взагалі неможливо встановити звідки експерт узяв окремі цифри для визначення вартості матеріального збитку, і яким чином він одержав таку різницю, за умови, що загалом цифри не дуже різнились в обох висновках. Зазначає, що вказаний висновок в розумінні ЦПК України є неналежним та недопустимим доказом. З огляду на те, що вина відповідача доведена у судовому порядку, розрахунки експерта оцінювача стороною відповідача не спростовані належними та допустимими доказами, є всі законні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. 21 січня 2021 року на адресу суду надійшли пояснення по справі, відповідно до яких представник відповідача [PERSON] вказує, що матеріали справи підтверджують той факт, що транспортний засіб було вже відремонтовано, однак позивачем всупереч приписам ст. 12, 81 ЦПК України не надано доказів вартості проведеного ремонту, що свідчить про недоведеність позовних вимог. За період часу з 25 лютого 2020 року по 19 травня 2020 року належний [PERSON] автомобіль перебував в інтенсивній експлуатації, а пробіг за вказаний період часу збільшився на 71777 км, хоча згідно експертного висновку, станом на 25 лютого 2020 року, дату проведення огляду автомобіля, останній перебував у стані, непридатному до експлуатації. Наведені обставини підтверджують той факт, що транспортний засіб було відремонтовано після його огляду експертом та до дати його продажу. Представник позивача послідовно намагалася ввести суд в оману, стверджуючи, що ремонт транспортного засобу не здійснювався. З урахуванням того, що позивачем не доведено розмір спричиненої йому шкоди позовні вимоги щодо відшкодування майнової шкоди не доведені та не підлягають задоволенню. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Позивач в судовому засіданні, якого також було допитано і в якості свідка, позов підтримав та пояснив, що автомобіль він не ремонтував та відповідач була присутня під час огляду пошкодженого транспортного засобу експертом. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Додатково пояснив, що підстави для відшкодування шкоди відсутні, оскільки автомобіль було відремонтовано, а тому потрібно відшкодовувати фактичні витрати на проведення ремонту, докази понесення яких суду не надано. Позивачем продано автомобіль на 31 тисячу дорожче, аніж його вартість до пошкодження, що свідчить про його відновлення. Крім того, з дати огляду транспортного засобу позивача пробіг збільшився на 71770 км. Також зауважив, що позивачем не надано доказів понесення ним моральної шкоди. Вислухавши позивача, представників сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні фактичні обставини. 18 лютого 2020 року об 11 год. 40 хв. у м. Дніпрі на нерегульованому перехресті вулиць Бородинська та Січових Стрільців водій [PERSON] , керуючи автомобілем Ніссан, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі не виконала вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не дала дорогу та допустила зіткнення з автомобілем Хюндай, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі, в результаті чого обом автомобілям спричинені механічні пошкодження. При цьому водій [PERSON] порушив п. 16.11, п. 33.21 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2020 року, яка набрала законної сили 13 квітня 2020 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн, а також стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн (т.1 а.с.240-241). Постановами Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2020 року та 21 серпня 2020 року апеляційні скарги адвоката Шпак В.І., який діяв в інтересах [PERSON] , на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою [PERSON] , визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повернуто (т.1 а.с.242-246). Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 31 жовтня 2017 року, станом на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «HYUNDAI GRANDEUR», реєстраційний номер [NUMBER] , 2012 року випуску, належав позивачу (т.1 а.с.50-51). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «Nissan Tiida», реєстраційний номер [NUMBER] , на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до полісу обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № [NUMBER] в Приватному акціонерному товаристві «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО» зі страховим лімітом за шкоду, заподіяну майну 100000 грн, розмір франшизи 1000 грн (т.1 а.с.41). Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ №7343, складеного 2 березня 2020 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Hyundai Grandeur, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , пошкодженого у наслідок від ДТП, становить 196883,27 грн (т.1 а.с.8-39). Позивачу було здійснено страхове відшкодування від Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО» на суму 99000 грн (т.1 а.с.42). Вирішуючи питання щодо виплати позивачу суми страхового відшкодування ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО» також використовувала висновок експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ №7343, складеного 2 березня 2020 року (т.2 а.с.19-48). Однак, вартість матеріального збитку згідно висновку експертного дослідження становить 196883,27 грн, тобто не відшкодованими залишаються 97883,27 грн (196883,27-99000). Крім того, за проведення експертного дослідження автомобіля Hyundai Grandeur, державний реєстраційний номер [NUMBER] , позивачем сплачено 3000 грн (т.1 а.с.40), які позивач просить також стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. \~ \~ \~ \~Станом на час розгляду справи відповідачем не відшкодовано позивачу матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 18 лютого 2020 року з його вини. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №115-/20 від 28 листопада 2020 року, складеного на замовлення відповідача, вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Hyundai Grandeur, державний реєстраційний номер [NUMBER] , по матеріалами справи станом на 18 лютого 2020 року складала 145105,82 грн (т.1 а.с.191-193). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Пунктом 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Частиною 2 ст. 1192 ЦК України\~передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Також з відповідача, як з особи, що винна у спричиненні шкоди позивачу, підлягають стягненню витрати позивача на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 3000 грн (а.с.40). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про доведеність вимог позивача про стягнення на його користь матеріальної шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 100883,27 грн (97883,27+3000). Висновок експертного автотоварознавчого дослідження №115-/20 від 28 листопада 2020 року, складеного на замовлення відповідача, судом до уваги не приймається, оскільки складаючи такий висновок судовий експерт особистий огляд транспортного засобу не проводив, на відмінну від висновку наданого позивачем. Крім того, судовий експерт вказує, що експертне автотоварознавче дослідження було проведено по матеріалам справи, проте що це були за матеріали у висновку не вказано, будь-які відомості про\~надані матеріали\~(у\~тому числі\~вид (назва)\~матеріалів (документів)\~та кількість\~аркушів) відсутні, що суперечить ч.6 ст. 102 ЦПК України, п. 4.12 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5. Своїми процесуальними правами представник відповідача [PERSON] розпорядився на власний розсуд та від розгляду свого клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи в судовому засіданні відмовився, наполягав на врахуванні судом висновку експертного автотоварознавчого дослідження №115-/20 від 28 листопада 2020 року, складеного на замовлення відповідача, який судом з підстав зазначених вище до уваги не береться. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належних та допустимих доказів того, що розмір спричиненої позивачу майнової шкоди є іншим, відповідачем та її представником суду не надано, а тому доводи відповідача та її представника ґрунтуються на припущеннях, що не може бути враховано судом відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України. Доводи представника відповідача з приводу того, що пробіг пошкодженого транспортного засобу з часу дорожньо-транспортної пригоди до дати його відчуження позивачем суттєво збільшився, що свідчить про його ремонт та про відсутність підстав для задоволення даного позову, судом до уваги також не приймаються, оскільки сам лише факт відновлення транспортного засобу до стану за котрого він міг здійснювати рух, без надання суду інших належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача, на вирішення справи по суті не впливає. Суд не вдається в оцінку ремонту транспортного засобу, його продажу та ціни продажу, оскільки такі обставини не впливають на обов`язок відповідача відшкодувати завдану позивачу шкоду в повному обсязі. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Статтею 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (стаття 23 ЦК України). Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. За пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд виходить з того, що сам факт порушення прав позивача, що проявився в пошкодженні транспортного засобу, свідчить про перенесені останнім моральні страждання, оскільки позивач об`єктивно був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням характеру страждань, їх обсягу, тривалості, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що розміром грошового відшкодування моральної шкоди необхідним, достатнім, розумним і справедливим за наведених обставин, є 3000 гривень, а тому позовні вимоги слід в даній частині задовольнити частково. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути матеріальну шкоду у розмірі 100883,27 грн, моральну шкоду у розмірі 3000 грн, а всього 103883,27 грн. Інші доводи представника відповідача висновків суду не спростовують. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1038,83 грн (1208,83*103883,27/120883,27).

Outcome: partial