overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача- Приватного акціонерного товариства Фірма Нафтогазбуд, Приватного акціонерного товариства АКБ Індустріалбанк, Приватного акціонерного товариства Банк Камбіо, за участю третіх осіб Львівської міської ради, Служби у справах дітей Франкіської районної адміністрації львівської міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]»яни Романівни, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання припиненими договорів іпотеки та переуступки права вимоги за договором іпотеки, зобовязання до вчинення дій. ……………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………........................................……………………………………………………………………………………… Відповідно до вимог ст.209 ЦПК України складання повного рішення суду відкласти і проголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про 06.04.2012 року з боку відповідача, внаслідок чого станом на 31.03.2015 р. виникла заборгованість за кредитом в розмірі 25880,92 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася по невідомій причині, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Суд вважає, що по справі можливо винести заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Правовідносини по даному позову регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України «Про банки й банківську діяльність». Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. У судовому засіданні встановлено, що позивач надав кредит відповідачу в сумі 10900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 9-12). Згідно довідки-розрахунку загальна сума заборгованості станом на 31.03.2015року складає 25880,92 грн., яка складається з: 15712,64грн. заборгованість за кредитом, 8159,66 грн. заборгованість по процентам, 300 грн. заборгованість з комісії за користуванням кредитом, 500 грн. штраф, (фіксована частина), 1208,62 грн. штраф (процентна складова). (а.с.5-8). В добровільному порядку вказана заборгованість до теперішнього часу не погашена. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість по кредиту на загальну суму 25880,92 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору 258.81 грн. та витрати по оплаті публікації оголошенні в пресі щодо виклику відповідача 168 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про 10.02.2007 року з боку відповідача, внаслідок чого станом на 25.11.2014 р. виникла заборгованість за кредитом в розмірі 31409,19 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася по невідомій причині, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Суд вважає, що по справі можливо винести заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Правовідносини по даному позову регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України «Про банки й банківську діяльність». Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. У судовому засіданні встановлено, що позивач надав кредит відповідачу в сумі 1822,75 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 6). Згідно довідки-розрахунку загальна сума заборгованості станом на 25.11.2014 року складає 31409,19 грн., з урахуванням раніше проведеного стягнення, з яких 29437,32 грн. заборгованість за кредитом, 500 грн. штраф, (фіксована частина), 1471,87грн. штраф (процентна складова). (а.с4-5). В добровільному порядку вказана заборгованість до теперішнього часу не погашена. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість по кредиту на загальну суму 31409,19 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору 314,09 грн., та витрати по оплаті публікації оголошенні в пресі щодо виклику відповідача 420 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про 12.11.2007 року з боку відповідача, внаслідок чого станом на 03.04.2015 р. виникла заборгованість за кредитом в розмірі 45556,41 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася по невідомій причині, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Суд вважає, що по справі можливо винести заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Правовідносини по даному позову регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України «Про банки й банківську діяльність». Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. У судовому засіданні встановлено, що позивач надав кредит відповідачу в сумі 54036,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою встановлених кредитним договором відсотків за користування кредитом. (а.с. 9-14). Згідно довідки-розрахунку загальна сума заборгованості станом на 03.04.2015 року складає 45556,41 грн., яка складається з: 10032,11 грн. заборгованість за кредитом, 2,35 грн. заборгованість по процентам, 33114,50 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 250 грн. штраф, (фіксована частина), 2157,45грн. штраф (процентна складова). (а.с.6-8). В добровільному порядку вказана заборгованість до теперішнього часу не погашена. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість по кредиту на загальну суму 45556,41 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору 455,56 грн. та витрати по оплаті публікації оголошенні в пресі щодо виклику відповідача 168 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про виділ частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності, вказує, що є власником 4/10 частини житлового будинку з належними до неї господарськими приміщеннями, в місті Сарни, вул.Миру, 43, Рівненської області. Відповідно до технічного паспорта виготовленого КП «Рівненське ОБТІ» реєстровий № 4-32-2 від 13.10.2015 року, вказана частина об'єкта 4/10 є окремим садибним (індивідуальним) житловим будинком, загальною площею 71,2 м.кв., житловою 39.1 м.кв. та допоміжною площею 32,1 м.кв. За технічними показниками об'єкт є відокремлений, має окремий вихід, кухню загальною площею 12,2 м.кв., передпокій загальною площею 10, 3 м.кв., житлову загальною площею 14,5 м.кв., житлову загальною площею 9,9 м.кв., житлову загальною площею 14,7 м.кв., санвузол загальною площею 6,7 м.кв., кладову загальною площею 2,9 м .кв. Інші квартири в цьому будинку були знищені пожежею. Згідно реєстрових книг КГІ «Рівненське ОБТІ» будинок по вул.Миру, 43 в м.Сарни загальною площею 206,6 м.кв, житловою площею 132,3 м.кв. - частково знищений, залишилася лише її 4/10 частина будинку загальною площею 71,2 м.кв., житловою 39,1 м.кв. (лист КП «Рівненське ОБТІ» №8263 від 06.11.2015). Представник позивача [PERSON] згідно письмової заяви підтримав позов в повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник Сарненської міської ради згідно заяви просить справу розглянути за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню. Згідно із ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Частиною1 статті 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Враховуючи досліджені судом копії доказів: договору купівлі продажу 4/10 частини домобудівні з належними до неї господарським приміщеннями від 12.02.1975 року, технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 13.10.2015 року, реєстровий номер №4-32-2, довідки КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» № 8263 від 06.11.2015 року, висновку КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» від 02.03.2016 року, рішення Сарненської міської ради від 23.03.2016 року №97, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача стосовно виділу в натурі його частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 335, 392, 1216, 1233, 1258, 1261, 1268 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання батьківства В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що з 2012 року він підтримує стосунки із [PERSON], яка по квітень 2014 року перебувала у шлюбі з [PERSON] Під час шлюбу у [PERSON] та у нього [INFO] народилася дочка [PERSON], оскільки дитина народилася у зареєстрованому шлюбі, то батьком її записаний [PERSON] Оскільки він є фізіологічним батьком [PERSON], то просить визнати його батьківство, записати його її батьком та виключити відомості про батьківство [PERSON] Відповідач позов визнав, пояснив, що дійсно, [PERSON] народилася у шлюбі його з [PERSON], він думав, що він є батьком, однак дружина його повідомила, що фізіологічний батько [PERSON], тому просить позов задовольнити. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечила, пояснила, що, перебуваючи в шлюбі з відповідачем, вона підтримувала статеві стосунки з позивачем, від даних стосунків народилася дочка [PERSON], оскільки її фізіологічним батьком є [PERSON], просить позов задовольнити. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно ч.1 ст 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства. Згідно свідоцтва про шлюб, батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Теофіпольського райсуду від 11 квітня 2014 року, шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Теофіпольського РУЮ 09.11.2003 року актовий запис №61 між [PERSON] та [PERSON] розірвано, оскільки [PERSON] проживала в незареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком. Оскільки обставини, викладені в позовній заяві, не оспорюються, суд вважає за можливе визнати позивача батьком [PERSON] [INFO]. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання втративши право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником будинку 12 по вул.\~Миру в с.\~Гнідинцях Варвинського району Чернігівської області. В даному будинку зареєстрований відповідач, який не проживає більше року. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням по вказаній адресі у звязку з не проживанням в ньому без поважних причин більше року. Позивач у судове засідання не зявився, до початку судового засідання надіслав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. За згодою позивача судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та свідоцтва про право власності позивачу належать будинок №12, по вул.\~Миру, в с.Гнідинці Варвинського району Чернігівської області (а.с.9). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.10, 16). Як зазначає позивач, відповідач вселявся в будинок за його згоди, як член сім»ї, який на той час був одружений з його донькою [PERSON]. Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 21 серпня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.11). Згідно із довідкою (а.с.12) [PERSON] фактично не проживає за місцем його реєстрації з жовтня 2010 року, аналогічна інформація підтверджується даними із акту. У відповідності зі ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що передбачає стаття 391 ЦК України. Відповідно до статті 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При таких обставинах суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, а відповідача визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Судові витрати в сумі 487 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання втративши право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований відповідач, який не проживає більше року. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням по вказаній адресі у звязку з не проживанням в ньому без поважних причин більше року. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з Договору купівлі продажу квартири позивачу належить квартира [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS], але не проживає з вересня 2013 р., що підтверджується довідкою КП «Служба єдиного замовника» та актом. У відповідності зі ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, передбачає стаття 391 ЦК України. Відповідно до статті 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При таких обставинах суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, а відповідача визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS], знявши його з реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання втративши право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. В даному зареєстрована відповідач, яка не проживає більше року. Просить визнати відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням по вказаній адресі у зв'язку з не проживанням в ньому без поважних причин більше року. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд приходить до висновку про слухання справи на підставі доказів які маються в матеріалах справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з свідоцтва про право власності позивачу належать квартира [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрована у м. Краматорську, квартирі [ADDRESS], не проживає з 2007 року, що підтверджується довідками КО «ЖБК». У відповідності зі ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, передбачає стаття 391 ЦК України. Відповідно до статті 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При таких обставинах суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, а відповідача визнати таким, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS], знявши її з реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання дій протиправними щодо відмови у продажу та видачі пільгових квитків; визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на звернення від 14.11.2018 року; зобовязання відповідача здійснювати продаж та видачу пільгових квитків відповідно до законодавства України; стягнення завданої матеріальної шкоди у розмірі 129,72 гривень та моральної шкоди у розмірі 50000,0 гривень. Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, у звязку із складністю справи, суд вважає, що слід проголосити вступну та резолютивну частину рішення, а складання повного рішення відкласти на строк 5 днів.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на 1/2 частину садибного (індивідуального) житлового будинку № 25-а, по вулиці Лермонтова в місті Сарни Рівненської області в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 29 серпня 2007 року. Позивача підтримав позов в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач згідно заяви просить справу розглянути за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності передбачена можливість розгляду судами справ про визнання права власності на майно. Стаття 328 ЦК України визначає підстави виникнення права приватної власності. Встановлено, що громадянин набуває права власності на підставах, не заборонених чинним законодавством. Згідно копій відповідних свідоцтв засвідчується, що 1/2 частина спірної садиби належала для [PERSON], який помер 29 серпня 2007 року. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлені факт вступу заявника у встановлені строки у володіння спадковим майном, відсутність заповітів та заяв третіх осіб про прийняття спадщини, суд знаходить підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 335, 392, 1216, 1233, 1258, 1261, 1268 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на житловий будинок № 21 з надвірними будівлями по вул. Драгоманова, 21, в м. Сарни Рівненської області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 24.02.2014 року, встановити за нею факт права власності на спірне майно. Позивача підтримав позов в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач згідно заяви просить справу розглянути за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності передбачена можливість розгляду судами справ про визнання права власності на майно. Стаття 328 ЦК України визначає підстави виникнення права приватної власності. Встановлено, що громадянин набуває права власності на підставах, не заборонених чинним законодавством. Згідно копій відповідних свідоцтв засвідчується, що спірна садиба належала для [PERSON], яка померла 24.02.2014 року. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлені факт вступу заявника у встановлені строки у володіння спадковим майном, відсутність заповітів та заяв третіх осіб про прийняття спадщини, суд знаходить підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 335, 392, 1216, 1233, 1258, 1261, 1268 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності,

Outcome: approved