overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, в якому вказав, що він 24 травня 1975 року зареєстрував шлюб з [PERSON] у Трацькій сільській раді, Косівського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 7. Від спільного проживання неповнолітніх дітей немає. З початку їхнього спільного проживання у них були нормальні сімейні відносини, однак з часом вони погіршились. Вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. На протязі останніх років, сімейне життя між ними ще більше погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вони не змогли створити міцної сім»ї, оскільки втратили почуття любові одне до одного. За таких обставин вважає, що сім»я їхня розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подала заяву, в якій просить суд слухати справу без його участі, свої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася повторно з невідомих для суду причин, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена в порядку передбаченому законодавством. Беручи до уваги позовну заяву, заяву позивача, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 травня 1975 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. З позовної заяви вбачається, що шлюб між сторонами існує формально, зберегти сім'ю неможливо. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Прізвище відповідача після розірвання шлюбу слід залишити - [PERSON]. На підставі наведеного, ст.ст. 104, 105, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, вказавши що з [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.08.2012 року. Шлюб зареєстровано у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції в Донецькій області , актовий запис № 502. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] . З грудня 2012 року шлюбні відносини між сторонами припинені. Позивач вважає, що сім'я розпалась з причини різних поглядів на сімейне життя. Крім того , вони втратили почуття взаємоповаги та любові один до одного. Шлюб носить формальний характер , на примирення він не згоден. Просив шлюб розірвати. Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. В судове засідання позивач надав заяву з проханням справу розглядати в його відсутність , наполягав на заявлених вимогах на підставах, викладених у позовній заяві. Відповідач надала заяву з проханням справу розглядати в її відсутність , проти задоволення позову про розірвання шлюбу не заперечувала. Після розірвання шлюбу відповідач просить залишити за собою прізвище « [PERSON] ». Суд дослідивши матеріали справи, вважає , що є всі дані про права та взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з'явилися до суду . Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Сторони 17.08.2012 року уклали шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції в Донецькій області , актовий запис № 502 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] ( а.с. 5) . Як вбачається із позову, сторони однією сім'єю не мешкають . Шлюбні відносини не відновлювались. Позивач вважає, сім'я розпалась остаточно і примирення з відповідачем неможливе. Крім того , ухвалою суду від 28 січня 2014 року сторонам було надано строк на примирення, однак це позитивних результатів не дало. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України , шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду . Згідно до ч.2 ст. 112 СК України , суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Таким чином , позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог частини 8 статті 235 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачеві залишити прізвище - « [PERSON]». На підставі ст.ст.104, 105, 110, 112, 114, 155 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, що зареєстрований між нею та відповідачем 07 липня 2016 року в Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 1465. Зазначає, що за час подружнього життя у них дітей немає. Позивач покликається на те, що подружнє життя із відповідачем у них не склалося. Вони зрозуміли, що мають протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між ними вплинуло на їх сімейні стосунки, вже більше року вони з чоловіком разом не живуть, спільного господарства не ведуть, дітей немає, припинили всі сімейні та подружні відносини. Позивач [PERSON] в судове засідання, призначене на 17.01.2018 року не зявилась, однак в матеріалах справи міститься клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував та вказав, що згідний на розірвання шлюбу, оскільки такий існує формально. Заслухавши пояснення відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони більше року не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства. Сімя розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, що зареєстрований між нею та відповідачем 18 травня 1997 року у Завадівській сільській раді, Яворівського району, Львівської області, актовий запис № 7. Зазначає, що за час подружнього життя у них народилося троє дітей: син- Кулявець [PERSON], [INFO], дочка- Кулявець [PERSON], [INFO] та дочка- Кулявець [PERSON], [INFO]. Позивач покликається на те, що подружнє життя із відповідачем у них не склалося. Вони зрозуміли, що мають протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між ними вплинуло на їх сімейні стосунки. Більше двох років вони проживають окремо, з того часу не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне домашнє господарство. Спору щодо визначення місця проживання дітей немає. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в позовній заяві. Просила шлюб розірвати та вважає, що примирення між ними неможливе. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував та вказав, що згідний на розірвання шлюбу, оскільки такий існує формально. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, більше двох років проживають окремо. Сімя розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, що зареєстрований між нею та відповідачем 25 жовтня 2014 року в Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 591. Зазначає, що за час подружнього життя у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Позивач покликається на те, що подружнє життя із відповідачем у них не склалося. Вони зрозуміли, що мають протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між ними вплинуло на їх сімейні стосунки, втратили один до одного всі почуття любові та поваги, припинили всі сімейні та подружні відносини, спільного господарства не ведуть. Спору щодо визначення місця проживання дитини немає. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в позовній заяві. Просила шлюб розірвати та вважає, що примирення між ними неможливе. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував та вказав, що згідний на розірвання шлюбу, оскільки такий існує формально. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та інтересам дитини, що мають істотне значення. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, що зареєстрований між нею та відповідачем 25 лютого 1984 року в Бишківській сільській раді, Несторівського району, Львівської області, актовий запис № 6. Зазначає, що за час подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO]. Позивач покликається на те, що подружнє життя із відповідачем у них не склалося. Вони зрозуміли, що мають протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між ними вплинуло на їх сімейні стосунки. 12 останніх років вони проживають окремо, з того часу не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне домашнє господарство. Дитина уже доросла, має власну сімю. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в позовній заяві. Просила шлюб розірвати та вважає, що примирення між ними неможливе. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував та вказав, що згідний на розірвання шлюбу, оскільки такий існує формально. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони 12 останніх років проживають окремо, з того часу не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне домашнє господарство. Відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги один до одного стали приводом до втрати між ними почуття любові та поваги. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, що зареєстрований між нею та відповідачем 30 серпня 1987 року в Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 3110. Зазначає, що за час подружнього життя у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Позивач покликається на те, що подружнє життя із відповідачем у них не склалося. Вони зрозуміли, що мають протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між ними вплинуло на їх сімейні стосунки. З 2004 року вони проживають окремо, з того часу не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне домашнє господарство. Спору щодо визначення місця проживання дітей немає. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в позовній заяві. Просила шлюб розірвати та вважає, що примирення між ними неможливе. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, з 2004 року проживають окремо. Сімя розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, що зареєстрований між ним та відповідачкою 21 червня 2011 року в Галицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 113. Зазначає, що за час подружнього життя у них народилась дочка [PERSON], [INFO] Позивач покликається на те, що подружнє життя із відповідачем у них не складалось. Вони зрозуміли, що мають протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між ними вплинуло на їх сімейні стосунки. З весни 2016 року вони проживають окремо, з того часу не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне домашнє господарство. Спору щодо визначення місця проживання дитини немає. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в позовній заяві. Просив шлюб розірвати та вважає, що примирення між ними неможливе. Також просив суд не стягувати з відповідача судовий збір. Відповідач в судовому засіданні позов не заперечила та вказала, що згідна на розірвання шлюбу, оскільки такий існує формально. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони з весни 2016 року проживають окремо, з того часу не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне домашнє господарство. Відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги один до одного стали приводом до втрати між ними почуття любові та поваги. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грв. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Посилається на те, що подружнє життя з відповідачкою не склалося через постійні сварки та скандали з її боку. [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, взагалі не допомагає дитині, не приймає участі в її вихованні, тому вони не підтримують шлюбні відносини з червня 2019 року та не проживають разом. Донька проживає з ним та перебуває на його утриманні. Відповідачка є молода, працездатна жінка, але ніде не працює, періодично підробляє по найму. Зароблені кошти витрачає тільки на власні потреби, непрацездатних батьків на утриманні не має. Отже, вона буде спроможна сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, що забезпечить рівність при понесенні обов`язку утримання дитини. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що вважає позовні вимоги не обґрунтованими, оскільки донька [PERSON] проживає разом з нею та перебуває на її утримані. Рішенням Тячівського районного суду, яке ухвалою Закарпатського апеляційного суду залишено в силі, з позивача було стягнуто на її користь аліменти на утримання дитини. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони - [PERSON] та [PERSON] , є батьками [PERSON] [INFO] . Із довідки Тернівської сільської ради № 2030 від 29.07.2020 р. та акту обстеження матеріально-побутових умов від 29.07.2020 р. вбачається, що [PERSON] проживає у [ADDRESS] , та має на утриманні доньку [PERSON] . [PERSON] не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини, яка перебуває на його повному утриманні. Разом з тим, довідкою Тернівської сільської ради № 2492 від 08.09.2020 р. та актом обстеження матеріально-побутових умов убачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , в господарстві [PERSON]. Має на утриманні двох дітей [PERSON] 2007 р.н. та [PERSON] 2013 року народження. Суд вважає, що довідка та акт обстеження від 08.09.2020 р. спростовують довідку та акт від 29.07.2020 року. Рішенням Тячівського районного суду від 11.04.2018 р., яке постановою Закарпатського апеляційного суду від 24.11.2020 р. залишено без змін, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі, до досягнення нею повноліття, починаючи з 05.03.2018 року. Отже доказів того, що донька [PERSON] знаходиться на його утриманні, або після ухвалення судового рішення 11.04.2018 р. перебувала на його утриманні, а не на утриманні відповідачки, позивач суду не надав. Також він не надав доказів, які б спростовували довідку та акт від 08.09.2020 року. За таких обставин,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 12 листопада 1991 року, він являється власником житлового будинку та господарських будівель, які знаходяться за адресою в [ADDRESS]. В даному господарстві крім позивача зареєстровані: його дружина [PERSON], син [PERSON] та його колишня невістка [PERSON], відповідачка по справі. Однак, у вищевказаному господарстві з 2011 року вона не проживає. Вказує на те, що він неодноразово, у добровільному порядку, звертався до [PERSON], про зняття з реєстрації, однак вона відмовлялася, а тому просив задовольнити позов. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про час і місце слухання справи, про свідчить розписка про отримання повістки. Клопотань про відкладення справи від неї не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Так, судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 12 листопада 1991 року, посвідченого Стрілецько-Кутською сільською радою, позивачу на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться за адресою в [ADDRESS]. Однак, у вищевказаному господарстві крім позивача, його дружини та сина, зареєстрована і відповідачка по справі [PERSON] Згідно довідки Стрілецько-Кутської сільської ради та акту обстеження житлово-побутових умов, вбачається, що відповідачка [PERSON] дійсно зареєстрована в [ADDRESS], але з 2011 року за вказаною адресою не проживає. Згідно ст. 319 ЦК України власник вправі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного та у відповідності до ст. ст. 15, 16, 319, 391, 405 ЦК України, та

Outcome: approved