Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з первинним позовом та в подальшому у своєму письмовому виступі № 4, який долучений до матеріалів даної справи уточнив позовні вимоги та просить суд зобовязати відповідача надати йому нові ключі від орендованого ним приміщення до замків, які він поміняв у січні 2015 року без його присутності; надати йому технічний паспорт від орендованого йому приміщення, який не був йому наданий під час передачі йому приміщення актом від 20.11.2012 року; довести систему водопостачання до офіційного вигляду (стану); довести систему теплопостачання до офіційного вигляду (стану). В обґрунтування уточнених позовних вимог посилається на те, що відповідно до п.3.2. договору оренди нежитлового приміщення від 20.12.2012 року, орендодавець зобов?язаний не чинити будь-яких перешкод у здійснені орендодавцем своїх прав що виникатимуть з договору. Одночасно посилається на обґрунтування свого позову, що ним викладені в письмовому виступі № 1 від 31.03.2017 року, письмовому виступі № 2 від 31.03.2017 року, письмовому виступі № 3 від 31.03.2017 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги, які зазначені в позовній заяві та письмовому виступі № 4 від 11.04.2017 року, з якого вбачаються уточнення позовних вимог підтримав повністю, просив позов задоволити з підстав, які викладені ним в позові а також з підстав, які зазначені ним в поданих письмових виступах. Додатково пояснив, що відповідач повністю порушив договір оренди. Його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала вимоги свого довірителя, вказала, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення з підстав, які викладенні [PERSON] в письмовому виступі № 1 від 31.03.2017 року, письмовому виступі № 2 від 31.03.2017 року, письмовому виступі № 3 від 31.03.2017 року, письмовому виступі № 4 від 11.04.2017 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, хоча неодноразово належним чином повідомлялись про час та місце розгляду даної справи, а відтак суд визнав неявку відповідача не поважною, та продовжив розгляд справи у його відсутності. Особи, які брали участь у справі не заперечили проти проведення заочного розгляду даної справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Розглянувши, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення позивача, його представника, давши належну оцінку доказам по справі, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у звязку з їх безпідставністю, виходячи з наступного. Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. За принциповими положеннями ст. ст. 10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України. Вимогами статей 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Під час розгляду даної справи судом було поставлено питання перед позивачем чи є рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанції про вирішення даних спірних правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем. В судовому засіданні позивач вказав, що жодних рішень судів між сторонами постановлено не було. Судом встановлено, що впровадженні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 28.12.2015 року встановлено, що 20.11.2012 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір оренди нежитлового приміщення загальною площею 18 кв.м., яке знаходиться за адресою м. Дрогобич, вул. Б.Лепкого, 39, строком на 3 місяці з моменту його передачі. Відповідно до акту передачі від 20.11.2012 року орендодавець [PERSON] передав фізичній особі-підприємцю [PERSON] зазначене приміщення. Плата за користування орендованим приміщенням була встановлена у розмірі 1200 грн. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.12.2014 року позов задоволено частково, розірвано договір оренди нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою м. Дрогобич, вул.Б.Лепкого, 39, площею 18 кв.м. укладений 20.11.2012 року між [PERSON] та [PERSON], зобовязано повернути [PERSON] орендоване нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою м. Дрогобич, вул.Б.Лепкого, 39, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. заборгованості по сплаті орендних платежів, 3468 /три тисячі чотириста шістдесят вісім/ грн. 00 коп. пені за прострочення по сплаті орендних платежів та 243.60 грн. судового збору, у решті позовних вимог відмовлено. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 17.03.2015 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.12.2014 року в частині задоволення вимог про стягнення заборгованості та пені по орендній платі, розірвання договору оренди, повернення обєкту оренди скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог, в решті рішення залишено без змін. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.07.2015 року у справі за позовом [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості позов задоволено частково, стягнуто з фізичної особи-підприємця [PERSON] в користь [PERSON] - 30000 гривень заборгованості по орендній платі, 15670,8 грн. інфляційних нарахувань за час прострочення розрахунку, 964,50 грн. - 3% річних від простроченої суми боргу, 9875,47 грн. - пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 4074, 73 грн. - процентів за безпідставне користування грошовими коштами, а всього - 60585,50 грн. та 605,85 грн. судових витрат, зобов'язано фізичну особу-підприємця [PERSON] повернути позивачу [PERSON] нежитлове приміщення загальною площею 18 м.кв. за адресою:м. Дрогобич, вул. Б.Лепкого, 39, в задоволенні решти позову відмовлено. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 28.12.2015 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 липня 2015 року в частині позову про стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] 4074,73 грн. процентів за безпідставне користування грошовими коштами скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні цих вимог [PERSON] Рішення суду в частині судового збору змінено, зменшено його розмір до 565,11 грн. В решті рішення залишено без змін. Судом встановлено, що і сторонами не заперечується той факт, що 20.11.2012 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір оренди нежитлового приміщення загальною площею 18 кв.м., яке знаходиться за адресою м. Дрогобич, вул. Б.Лепкого, 39, який був предметом розгляду в судах першої та апеляційної інстанції, а тому відповідачі [PERSON] та [PERSON] на думку суду є неналежними відповідачами, оскільки не перебували у жодних правовідносинах з позивачем [PERSON] Одночасно рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.05.2016 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третьої особи [PERSON] про спонукання до вчинення дійбуло відмовлено. Дані рішення набрали законної сили та опубліковані в Єдиному державному реєстрі судових рішень України. Разом з тим, позивачем не надано допустимих та належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, хоча обов'язок доказування і подання доказів закон покладає на позивача. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази з боку позивача, що підтверджували б його позовні вимоги та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі, тобто встановлених джерел інформації, що має значення для справи, а його доводи лише ґрунтуються на припущеннях, у звязку з чим не заслуговують на увагу. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 15 ЦК України «кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання» із поданих представником позивача доказів, не вбачається яке саме його право порушено. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови у задоволені позову.

Outcome: dismissed