Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, третя особа державний нотаріус Лантінова Вікторія Валентинівна десятої Харківської держаної нотаріальної контори про визнання спадкоємцем та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13 січня 2007 року [PERSON], [INFO] заповітом зробила розпорядження про те, що все майно заповідає громадянину [PERSON]. [INFO] громадянка [PERSON] померла. 24 лютого 2014 року позивач звернувся до Десятої харківської державної нотаріальне контори з заявою про прийняття спадщини після [PERSON] Державний нотаріус Лантінова Вікторія Валентинівна сформувала витяг № 37611370 та відкрила спадкову справу № 55774161 номер у спадковому реєстрі 92/2014.Зі слів державного нотаріуса, Лантінової В.В., вона надіслала запити до Російсько Федерації про підтвердження наявності заповіту. Але до цього часу відповідь відсутня, приймаючи до уваги складні стосунки між державою Україною та Російською Федерацією позивач не може оформити спадщину. В зв'язку з чим просить визнати [PERSON] спадкоємцем згідно заповіту від 13.01.2007 року, після смерті [PERSON], та право власності, в порядку спадкування за заповітом, на всі грошові заощадження з відповідними відсотками та компенсаціями, які належали [PERSON] В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, надав до суду письмові заперечення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, надав до суду лист з проханням розглядати справу за його відсутності. Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги немотивованими, не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 24 лютого 2014 року заяву про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 13.01.2007р. нотаріусом м. Люберці Московської області за реєстром №4-1236 [PERSON] після померлої [PERSON],яка проживала у [ADDRESS], яка ніби то померла [INFO]. у пмт. Прохорівка Прохорівського району Бєлгородської області Російської Федерації (відповідно до свідоцтва про смерть від 29.08.2013р. актовий запис 1727, серія [NUMBER]) подав [PERSON], який був зареєстрований у с. Подвірки Дергачівського район; [ADDRESS]. Заяву було зареєстровано по книзі обліку та реєстрації спадкових справ №201, та заведено спадкову справ №92/2014. 26 березня 2014 року до нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини від [PERSON], який мешкав у м Харкові, по [ADDRESS]. Заяву було зареєстровано по книзі обліку реєстрації спадкових справ №329. Нотаріальною конторою було направлено запит до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову РСХМУЮ щодо актового запис про смерть та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стан; громадян щодо актового запису про смерть, на виконання якого за вих. №4267/0- 12-04-06 23.05.2014р.було направлено відповідь. Згідно до актового запису про смерть №13690 [PERSON] померла [INFO] у м. Харкові. 10 квітня 2014 року до нотаріальної контори надійшла заява представника [PERSON], який мешкав у [ADDRESS] [PERSON] щодо призупинення видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON]. Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач зазначає, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO]. У відповідності з її заповітом від 13.01.2007 року все майно, яке їй належало на території України вона заповіла [PERSON]. Позивач вказав, що він звернувся до державного нотаріуса Десятої Харківської нотаріальної контори Лантінової В.В., яка зі слів позивача надіслала запити до Російської Федерації про підтвердження наявності заповіту, проте в матеріалах справи відсутні докази цього направлення. Крім того, позивачем не надані докази про відправки запитів до банківської установи про наявність грошових коштів, що можуть належати спадкодавцю та отриману відповідь. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. У встановлений ст. 1270 ЦК України строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, свідоцтво про право власності отримати не може у зв'язку із відсутністю документів підтверджуючих наявність заповіту. [PERSON], як на підставу неотримання відповіді про наявність заповіту посилається на те, що заповіт складений у Російській Федерації, з якою на сьогоднішній день дуже загострена військова ситуація. Також, у відповідності з законодавством Російської Федерації про нотаріат від 11.02.1993 року № 4462-1 (діяло станом на 2007 рік) право здійснювати заповідальні та спадкові дії мають тільки державні нотаріуси (а не приватні), діючих в межах закріплених за ними нотаріальних меж відносно осіб зареєстрованих на даній території. Таким чином, позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог, не надано інформацію з нотаріальної контори стосовно осіб, що зверталися з питання отримання спадщини. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ст. 59 ЦПК України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст.1228 ч. 2 ЦК України право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Outcome: dismissed