Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, покликаючись на те, що відповідач проживає та зареєстрована у квартирі [ADDRESS], проте не оплачує витрат за утримання будинку та прибудинкової території. Просить стягнути з відповідача заборгованість за період з вересня 2009 року по березень 2013 року, яка становить 3 107,57 грн., та кошти на оплату судового збору. 17.03.2014 року представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 3 978, 08 грн. та понесені ним судові витрати. В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, аналогічні викладеним у фабулі позовної заяви. Просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Стверджує, що відповідач не оплачував житлово-комунальні послуги у зв'язку з тим, що вони позивачем належним чином не надавались. Крім того, просить суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача та відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописку №7464 від 28.03.2013 року, виданої ЛКП «Центральне» (а.с.8) відповідач є власником та зареєстрований у квартирі [ADDRESS]. Станом на 01.03.2014 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 3 978, 08 грн. Скарг та заяв від відповідача на якість наданих підприємством послуг не надходило. На момент подання позовної заяви заборгованість відповідача не погашена та не укладено договору на реструктуризацію боргу. Згідно особового рахунку №[NUMBER] відповідачу надавалися житлово-комунальні послуги, проте він не сплачував поточні платежі та станом на 17.03.2014 року утворилася заборгованість в сумі 3 978, 08 грн. за період з вересня 2009 року по березень 2014 року, про що свідчить розрахунковий рахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги (а.с.9, 32). Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В розумінні п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року договором є усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (розрахунковий документ). Враховуючи вищенаведене та на підставі ст.257 ЦК України, оскільки загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 2 636, 91 грн., тобто у межах строку позовної давності за три роки - з 01.03.2011 року по 01.03.2014 року на користь Львівського комунального підприємства «Центральне». Крім того, в силу ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем, який заперечує проти позову, не подано суду жодних доказів, які підтверджують неналежне надання позивачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а позивач не довів поважності причин пропуску строку позовної давності звернення до суду про стягнення з відповідача суми заборгованості. Суд вважає обґрунтованим представлений представником позивача розрахунок заборгованості відповідача за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, оскільки такий підтверджений документально та відповідає іншим матеріалам справи. Таким чином, оскільки відповідач не оплачує надані житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого у нього перед позивачем існує відповідна заборгованість, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial