Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду із позовом, який в подальшому уточнив та в остаточній редакції просив в порядку поділу майна подружжя визнати за ним право власності на автомобіль марки Део Ланос реєстраційний номер [NUMBER] 2008 року випуску, припинивши право спільної сумісної власності на нього. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 21 вересня 2002 року зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого [INFO] у них народився син - [PERSON]. 06 вересня 2014 року рішенням Харківського районного суду Харківської області шлюб між сторонами розірваний. Зазначає, що за час шлюбу ними були придбані в тому числі вищевказаний автомобіль та квартира [ADDRESS], які підлягають поділу як спільного нажитого майна подружжя. При цьому, оскільки він фактично користується автомобілем, проводить його технічне обслуговування та ремонти, він просить визнати за ним право власності на автомобіль. Крім того, за взаємною домовленістю 14 вересня 2015 року він компенсував відповідачу вартість ? частини зазначеного автомобіля, а [PERSON], в свою чергу, вартість ? частини квартири [ADDRESS] в сумі 315966 гривень, у зв'язку з чим позивач за первісним позовом не заперечує проти визнання за нею право власності на зазначену квартиру. Відповідач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, яку в подальшому уточнила та в остаточній редакції просила в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], припинивши право спільної сумісної власності на неї. В обґрунтування своїх зустрічних вимог, позивач за зустрічним позовом посилалася на те, що дійсно 14 вересня 2016 року сторони дійшли домовленості щодо поділу спільного нажитого майна подружжя, та, оскільки вона разом з неповнолітнім сином проживають в квартирі [ADDRESS], вартість ? частини цієї квартири вона відповідачу за зустрічним позовом сплатила, просить визнати за нею право власності на вказане майно. Крім того, вона не заперечує проти визнання права власності за [PERSON] на автомобіль Део Ланос реєстраційний номер [NUMBER] 2008 року випуску, оскільки останній також сплатив їй вартість ? його частини. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, уточнені зустрічні позовні вимоги визнала у повному обсязі, пояснила про обставини, викладені вище. Відповідач за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні уточнені зустрічні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, уточнені позовні вимоги за основним позовом визнала та не заперечувала проти його задоволення. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі довіреності у судовому засіданні підтримала позицію відповідача за зустрічним позовом та пояснила про обставини, викладені вище. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги за первісним позовом та за зустрічним позовом такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У ході судового розгляду справи були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 21 вересня 2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №1067, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 21 вересня 2002 року. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 вересня 2014 року шлюб між сторонами розірваний. Як вбачається зі змісту зазначеного рішення суду, від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області 17 червня 2008 року. Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 квітня 2006 року, виданого на підставі Рішення виконкому Пісочинської селищної ради №170 від 14 березня 2006 року, у період шлюбу сторонами була придбана квартира [ADDRESS]. Право власності на вказану квартиру зареєстроване в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] та [PERSON], що також підтверджується Витягою про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10432231 від 18 квітня 2006 року. Також судом встановлено, що в період шлюбу сторонами був придбаний автомобіль марки DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER], тип ТЗ легковий седан -В, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований ВРЕР №3 ГУМВС України м. Харків 03 травня 2008 року за [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як роз'яснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, суду необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. В ході судового розгляду сторони підтвердили, що вищевказані квартира та автомобіль були придбані за їх спільні кошти. Таким чином, враховуючи те, що в період придбання спірних квартири та автомобіля, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, несли спільні витрати на їх придбання, суд приходить до висновку, що сторони набули право спільної сумісної власності на зазначене майно. Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого, тобто діє презумпція спільного майна подружжя. Згідност. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. З пояснень сторін в ході судового розгляду судом встановлено, що позивач за первісним позовом [PERSON] компенсував [PERSON] вартість ? частини спірної квартири, а остання, в свою чергу, компенсувала [PERSON] вартість ? частини спірного автомобіля, що також підтверджується їх розписками від 14 вересня 2016 року та заявами, посвідченими приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровими №№500 та 501 Оскільки сторони не заперечували проти способу поділу майна, запропонованого один одним, суд погоджується з таким способом розподілу майна, при цьому, суд враховує, що частки сторін при такому поділі будуть рівні. Враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про задоволення первіних позовних вимог та зустрічних позовних вимог в частині визнання права власності за позивачем за первісним позовом на спірний автомобіль, за відповідачем відповідно на спірну вкартиру, суд також задовольняє вимоги сторін в частині припинення права спільної сумісної власності на зазначене майно. При цьому суд виходить з того, що поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності між співвласниками припиняє право спільної сумісної власності стосовно усіх співвласників. Моментом припинення права спільної власності співпадає з моментом виникнення права на частину майна, що раніше було об'єктом права спільної сумісної власності.

Outcome: approved