Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу. Мотивувала свої вимоги тим, що шлюб між ним та відповідачем був зареєстрований 10 червня 2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2011 року червня місяця 10 числа зроблено відповідний актовий запис № 481. [INFO] від шлюбу народилася [PERSON]. Сімейні стосунки у шлюбі не склались. Протягом останніх років між ними виникли конфлікти та сварки. З вересня 2015 року не ведеться спільне господарство, мають окремий бюджет, шлюб носить формальний характер, проживають за різними адресами. Позивач в судовому засіданні просив суд ухвалити рішення, яким шлюб укладений між ним та відповідачем розірвати та категорично заперечував проти надання строку на примирення. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що позивач їй зрадив і у нього певний час була інша жінка, але вона вважає, що сім'ю можливо зберегти, оскільки вона не втратила до чоловіка почуття любові та поваги. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 червня 2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2011 року червня місяця 10 числа зроблено відповідний актовий запис № 481. [INFO] від шлюбу народилася [PERSON]. Сторони не підтримують шлюбних стосунків починаючи з вересня 2015 року, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, втратили почуття любові. Позивач наполягає на розірванні шлюбу посилаючись на неможливість збереження сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При ухваленні рішення, судом враховується, що сторонам надавався строк для примирення, однак сторони не примирилися, про що в судовому засіданні зазначив позивач, а відповідачем не вчинено будь-яких дій направлених на збереження шлюбу і така обставина є судом достовірно встановленою. Також судом враховується, що позивач втратив інтерес до відповідача та не має наміру вчиняти будь-які дії направлені на збереження сім'ї з останньою. Позивач в категоричній формі наполягає на розірванні шлюбу посилаючись на неможливість збереження сім'ї. Відповідачем в ході розгляду справи не надано суду переконливих доказів, які б свідчили про намір зберегти шлюб, що також враховується судом при прийнятті рішення по суті у сукупності з іншими встановленими пор справі обставинами. За таких обставин, відповідно до ст. 111-112 СК України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дочки, вважає за доцільне не надавати сторонам строк для примирення і на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. На підставі ст.ст. 84, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved