Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач в особі свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди в здійсненні права власності шляхом виселення та зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] з житлового будинку № 66, що знаходиться по вул. Шевченка в м. Люботин Харківської області, літ. «Б-2» загальною площею 330,1 кв.м, житловою площею 122,2 кв.м з надвірними будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці 816 кв.м та який належить на праві власності ПАТ «КРЕДІ [PERSON]», а також стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору. В обґрунтування позову представник [PERSON] вказувала, що з відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 2276/702217 від 24 червня 2008 року, за яким відповідач отримав кредит в сумі 180000,00 доларів США. Але через невиконання відповідачем зобовязань за кредитним договором, позивач змушений був звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності. Так, на підставі заочного рішення Люботинського міського суду Харківської області від 02 квітня 2013 року ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» набув право власності на предмет іпотеки - житловий будинок літ. «Б-2» загальною площею 330,1 кв.м, житловою площею 122,2 кв.м, що знаходиться по вул. Шевченка, 66 в м. Люботин Харківської області. Однак, позивач обмежений у доступі до будинку та розпорядженні ним в цілому через те, що відповідач зачинив будинок і залишається в ньому зареєстрованим. До того ж [PERSON] надсилав відповідачу письмові вимоги про звільнення житлового будинку, але він їх не отримує. За таких умов, на думку позивача, [PERSON] підлягає виселенню з квартири. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася, але подала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки в судове засідання відповідач не сповістив, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. Заяв про перенос розгляду справи відповідач до суду не подавав. Суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні. Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі та подані позивачем докази, суд встановив наступне. Як вбачається з заочного рішення Люботинського міського суду Харківської області від 02 квітня 2013 року в справі № 2026/1162/2012, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 2276/702217 від 24 червня 2008 року в розмірі 208027,94 доларів США було звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 2276/702217-з від 24 червня 2008 року шляхом визнання за ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» права власності на житловий будинок № 66 по вул. Шевченко в м. Люботин, Харківської області, літ «Б-2», загальною площею 330,1 кв.м., житловою площею 122,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці площею 816 кв.м. та зареєстрований КП «Люботинське БТІ» за [PERSON] На підставі вказаного рішення суду, яке набрало чинності 12 лютого 2014 року, позивачем 01 жовтня 2014 року було зареєстровано право власності на житловий будинок № 66 по вул. Шевченко в м. Люботин, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13 жовтня 2014 року. Згідно ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Так, реєстрація місця проживання відповідача [PERSON] в спірному житловому будинку з 19 листопада 2009 року підтверджується відомостями, наданими адресно-довідковим підрозділом ГУ ДМС України в Харківській області станом на 19 червня 2015 року. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» звернувся до [PERSON] з вимогою добровільно звільнити житловий будинок № 66 по вул. Шевченка в м. Люботин шляхом розміщення відповідного тексу повідомлення в газеті «Урядовий курєр» № 230 від 10 грудня 2014 року. В подальшому, з письмовою вимогою про добровільне звільнення будинку позивач звернувся до [PERSON] 25 квітня 2015 року, направивши її поштою на адресу відповідача. Але така вимога залишилася не врученою через відсутність [PERSON] в місці реєстрації м. Люботин, вул. Шевченка, 66. Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст. ст. 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. Дослідивши подані позивачем документи, суд приходить до переконання, що відповідач [PERSON] перешкоджає позивачу в користуванні належним йому житловим будинком, оскільки самовільно займає його та своє проживання він не узгодив з власником, а тому підлягає виселенню. В іншій частині позову суд відмовляє в задоволенні, оскільки відповідно до вимог ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється уповноваженим органом державної міграційної служби протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Одночасно з цим, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial