Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивачем [PERSON] подано до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 10536,13 грн. Вимоги мотивуються тим, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. В судовому засіданні позивач [PERSON] настоює на позовних вимогах про стягнення з відповідача [PERSON] боргу за договором позики в сумі 10536,13 грн., так як позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. В судове засідання 18 травня 2017 року позивач [PERSON] не з'явився, подав заперечення проти заяви відповідача [PERSON] про застосування по справі строків позовної давності, просить справу розглянути у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] позовні вимоги про стягнення боргу за договором позики в сумі 10536,13 грн. визнають частково, так як [PERSON] частково виконав боргове зобов'язання за договором позики перед [PERSON], який прийняв від нього в рахунок погашення боргу грошову суму 2500.00 грн. По справі сплив строк позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, що є підставою для відмови у позові. В судове засідання 18 травня 2017 року відповідач [PERSON] не з'явився, про день та час судового розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши сторони, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. [PERSON] та [PERSON] 20 листопада 2013 року укладено письмовий договір позики за №1, за умовами якого позикодавець передає у власність позичальнику грошову суму 5000.00 грн. строком на один місяць, з кінцевим строком повернення грошової суми до 20 грудня 2013 року, а позичальник зобов'язовується повернути позикодавцю таку ж суму грошей у строк встановлений цим договором. В підтвердження договора позики та його умов позикодавцю надається розписка позичальника, як документ, що посвідчує передачу позикодавцем позичальнику указаної в предметі договора грошову суму в момент її отримання. На виконання умов письмового договору позики за №1 від 20 листопада 2013 року позикодавець [PERSON] передав у власність позичальнику [PERSON] грошову суму 5000.00 грн. Згідно письмової розписки [PERSON] від 20 листопада 2013 року, за договором позики [PERSON] передано йому власність 5000.00 грн. За умовами письмової розписки, [PERSON] зобов'язався виконати перед [PERSON] грошове зобовязання за договором позики в повному обсязі до 20 лютого 2014 року. Частиною 1 ст.527, ст.ст.525,526 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що частково виконав боргове зобов'язання за договором позики перед [PERSON], який прийняв від нього в рахунок погашення боргу грошову суму 2500.00 грн. Позивач [PERSON] заперечує зазначені відповідачем [PERSON] обставини, пояснив, що [PERSON] ніякої грошової суми в рахунок погашення боргу за договором позики йому не передавав. Статтею 545, ч.3 ст.1049 ЦК України передбачено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідач [PERSON] не надав суду належного письмового доказу про виконання боргового зобовязання за договором позики перед позивачем [PERSON] на грошову суму 2500.00 грн. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При встановлених обставинах, коли кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що пояснення відповідача [PERSON] про часткове виконання боргового зобовязання за договором позики перед позивачем [PERSON] є необгрунтованим, таким, що не підтверджується належними доказами. Статтею 610, ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1050, ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно письмового розрахунку боргу за договором позики, три проценти річних від простроченої суми 5000.00 грн. за один рік становить 150.00 грн., за весь час прострочення станом на 20 лютого 2017 року становить 450.00 грн. При встановлених обставинах, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] трьох процентів річних від простроченої суми за договором позики підлягають задоволенню, як обґрунтовані належними письмовими доказами відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом позичальника про сплату суми боргу з врахуванням індексу інфляції, при цьому враховується індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці, а отже сума боргу в цьому періоді зменшується. Згідно письмового розрахунку боргу за договором позики, індекс інфляції відповідно до письмового повідомлення Державної служби статистики становить: у 2014 році; березень -102,2%, квітень-103,3%, травень 103,8, червень 101,0% липень 100,4%, серпень 100,8%, вересень 102,9%, жовтень 102,4%, листопад 101,9%, грудень 103,0%; за дванадцять місяців 2015 року 143,3%; за дванадцять місяців 2016 року 112,4%; січень 2017 року - 101,1%. Розмір інфляційних втрат визначається шляхом вирахування із суми проіндексованої заборгованості суми боргу за договором позики за кожен рік прострочення, що становить в сумі 5086,13 грн. При встановлених обставинах, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON]О суми боргу з врахуванням індексу інфляції підлягають задоволенню, як обґрунтовані належними письмовими доказами відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Під час судового розгляду відповідачем [PERSON] подано клопотання про застосування по справі строків позовної давності. Клопотання про застосування строків позовної давності обґрунтовується тим, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а позивачем [PERSON] позовну заяву подано до суду 22 лютого 2017 року. Тобто, строк позовної давності відповідно до умов договору позики за №1 від 20 листопада 2013 року сплив 20 грудня 2017 року, а відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257, ч.1 ст.261 ЦК України року передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. [PERSON] та [PERSON] 20 листопада 2013 року укладено письмовий договір позики за №1, за умовами якого, в тому числі передбачено, що в підтвердження договору позики та його умов позикодавцю надається розписка позичальника, як документ, що посвідчує передачу позикодавцем позичальнику указаної в предметі договору грошову суму в момент її отримання. На виконання умов письмового договору позики за №1 від 20 листопада 2013 року позикодавець [PERSON] передав у власність позичальнику [PERSON] грошову суму 5000.00 грн., що підтверджується письмовою розпискою [PERSON] від 20 листопада 2013 року, де ним зазначено, що за договором позики позикодавцем [PERSON] передано йому у власність 5000.00 грн. За умовами письмової розписки, [PERSON] зобов'язався виконати перед [PERSON] грошове зобовязання за договором позики в повному обсязі до 20 лютого 2014 року. Договір позики у формі письмової розписки сторонами укладено у письмовій формі, на ній є підпис позичальника та дата укладення договору. Тобто, письмову розписку сторонами складено відповідно до положень ст. 1047 ЦК України, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова розписка позичальника [PERSON] є письмовим документом укладеного сторонами договору позики відповідно до вимог цивільного законодавства та підтвердженням виконання сторонами умов договору позики, в тому числі отримання позичальником від позикодавця у власність грошової суми, так як за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Позивачем [PERSON] позовну заяву до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики подано поштовим звязком 17 лютого 2017 року, Устинівським районним судом отримано 22 лютого 2017 року. Відповідно до встановлених обставин, заява відповідача [PERSON] про застосування до спірних правовідносин між сторонами строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові задоволенню не підлягає, як необґрунтована, так як договір позики є укладеним з моменту передання грошей, що підтверджується письмовою розпискою [PERSON], який зобовязався виконати боргове зобовязання перед [PERSON] до 20 лютого 2014 року. Аналізуючи подані сторонами докази та оцінюючи їх сукупно, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 10536,13 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі, як обгрунтовані належними письмовими доказами. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved