Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 21.03.2018 [PERSON] отримав споживчий кредит в розмірі 20000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001 % на строк 12 місяців. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, заборгованість [PERSON] станом на 30.09.2019 становить 71891,01 гривень, з яких: 6563,84 грн. заборгованість за кредитом, 30931,36 грн заборгованість за платою, 0,31 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 28558,22 грн 100% річних, згідно з ст. 625 ЦК України та п.4.7.3. кредитного договору, 1837,28 грн інфляційні нарахування, 4000,00 грн. штраф. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь КС «Істок» заборгованість за кредитним договором в розмірі 71891,01 грн та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій вказав, що позов визнає частково у розмірі 11\~397,96 гривень, котра складається із 120 гривень заборгованості за тілом кредиту та 11277,96 гривень заборгованості за платою за надання кредиту. Інших нарахувань він не визнає, оскільки він з 2015 є військовослужбовцем, а тому відповідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» йому не повинні нараховувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції. У 2018 він сплатив 19880 гривень. В 2020 за виконавчим листом погасив 19653,40 гривень. Таким чином на даний час залишилось не сплачене тіло кредиту у розмірі 120 гривень та 11277,96 гривень заборгованості за платою за надання кредиту. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В свою чергу, згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між Кредитною спілкою «Істок» та [PERSON] 21.03.2018 укладено договір про споживчий кредит, згідно з якого останній отримав кредит у розмірі 20\~000 гривень та зобов`язався повернути наданий кредит і виконати свої обов`язки за даним договором у повному обсязі. Дана обставина визнається сторонами. Відповідно до п.1.2 договору строк дії договору становить 12 місяців, тобто з моменту підписання договору 21.03.2018 і до 21.03.2019. Згідно п. 2.5. сторони визначили, що плата за надання кредиту становить 26.85 гривень щоденно. У п. 3.2. договору строни передбачили процентну ставку за користування кредитом, котра становить 0, 001% річних. Відповідно до додатку до договору про споживчий кредит, сторони визначили графік повернення кредиту та сплати щомісячних платежів. Крім того, сторони 27.12.2018 уклали додатковий договір № 1 до договору про споживчий кредит від 21.03.2018, яким дійшли згоди про збільшення плати за надання кредиту, котра становить 107,40 гривень щоденно. Судом встановлено, що [PERSON] з 2014 і по даний час є військовослужбовцем. Дана обставина підтверджується витягом з послужного списку. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, регулювання відносин у цій галузі, визначено положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі Закон). У ст. 1-2 цього Закону визначено, що у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Статтею 14 Закон передбачено перелік пільг, які мають військовослужбовці та члени їх сімей. Зокрема, у п.15 ст. 14 Закону (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. З аналізу змісту даних норм встановлено, що соціальний захист військовослужбовців забезпечується державою шляхом встановлення пільг, зокрема звільнення від нарахування пені за невиконання зобов`язань перед фізичними особами, в тому числі і за несплату аліментів, котрі є зобов`язаннями перед фізичними особами. Оскільки відповідач є військовослужбовцем, який має пільги, визначені вищенаведеним Законом, і на даний час в Україні є особливий період, тому з урахуванням наведених норм, відповідач звільнений від нарахування та сплати штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань перед перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також процентів за користування кредитом. Із позовних вимог вбачається, що окрім основної суми кредиту та плати за надання кредиту, позивач просить стягнути із відповідача заборгованість по відсотках в сумі 0,31 грн, а також штрафні санкції у вигляді процентів за ст. 625 ЦК України в розмірі 28558,22 грн, інфляційні нарахування в розмірі 1837,28 грн, штраф у розмірі 4000 гривень, що суперечить вимогам ч.15 ст. 14 Закону. Оскільки відповідач\~звільнений від\~сплати вищенаведених\~нарахувань,\~тому є\~безпідставними і\~такими,\~що не\~підлягають до\~задоволення вимоги\~про стягнення\~із відповідача заборгованості по відсотках в сумі 0,31 грн, штрафних санкцій у вигляді процентів за ст. 625 ЦК України в розмірі 28558,22 грн, інфляційних нарахувань в розмірі 1837,28 грн та штраф у розмірі 4000 гривень. З урахуванням наведених положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з відповідача підлягає стягненню лише основна сума тіла кредиту, а також заборгованість за надання кредиту, з урахуванням повернутих платежів. Визначаючи заборгованість по основній сумі кредиту та платі за надання кредиту суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Із наданого суду розрахунку заборгованості встановлено, що відповідач з квітня 2018 по листопад 2018 повністю виконував умови договору та сплачував щомісячний платіж в розмірі 2485 гривень (13436,16 грн основна сума кредиту; 6443,84 грн плата за надання кредиту), що відповідає графіку повернення кредиту. Із даного розрахунку вбачається, що починаючи з грудня 2018 відповідач не виконує зобов`язання, оскільки здійснивши останній платіж у листопаді 2018, згрудня 2018 не проводив чергових платежів, котрі визначені графіком повернення кредиту. Дана обставина визнається відповідачем. Таким чином, відповідач з квітня 2018 по листопад 2018 повернув позивачу кошти за договором споживчого кредиту в сумі 19880 гривень, котра включає 13436,16 грн основна сума кредиту та 6443,84 грн плата за надання кредиту. Із розрахунку позовних вимог встановлено, що позивач просить стягнути із відповідача 6563,84 грн ( 20\~000 13\~436,16) основної суми кредиту, оскільки останній протягом 2018 погасив 13\~436,16 гривень. Також просить стягнути 30\~931,36 грн заборгованості по оплаті за надання кредиту за період з 21.03.2018 по 26.12.2018, з розрахунку 26.85 грн щоденно, та з 27.12.2018 по 30.09.2019, з розрахунку 107,40 грн., з урахуванням сплаченої відповідачем протягом березня 2018 по грудень 2018 плати за надання кредиту в розмірі 6\~443,84 гривні. Однак із наданих суду документів під час розгляду справи встановлено, що відповідач на підставі виконавчого листа, котрий виданий у даній справі (№638/15840/19) на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.01.2020, протягом червня 2020 грудня 2020 сплатив позивачу 19653,40 гривень заборгованості за даним договором. Проте дана сума не врахована позивачем у розмір заборгованості по кредиту. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем основної суми кредиту (тіло кредиту) у розмірі 6563,84 грн (20\~000 (сума кредиту) - 13436,16 (сплачене у 2018 тіло кредиту) та заборгованість за надання кредиту в розмірі 11\~277,96 грн (30931,36 (заборгованість з 28.12.2018 по 30.09.2019) 19653,40 (проплата заборгованості у 2020 на підставі виконавчого листа), а в загальному 17841,80 гривень. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що відповідач порушивши зобов`язання по умовах договору має заборгованість перед Кредитною спілкою «Істок» за договором на суму 17841,80 гривень, яка жодними належними та допустими доказами не спростована відповідачем, а тому підлягає стягненню в користь позивача, а також судові витрати.

Outcome: partial