Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 253-014/ФКВ-08 від 15 липня 2008 року, посилаючись на те, що згідно вказаного кредитного договору відповідач отримала кредитні кошти в сумі 63 840 доларів США зі сплатою 14,8 % річних. Внаслідок неналежної сплати позичальником процентів за користування кредитними коштами та погашення кредиту станом на 11 липня 2014 року за нею наявна заборгованість в загальній сумі 1 148 780 грн. 59 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині клопотання від 18 вересня 2014 рок просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується конвертом, який повернувся за закінченням терміну зберігання, а також оголошенням в газеті «Галичина», причину неявки суду не повідомила. З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 15 липня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 253-014/ФКВ-08. Окрім того, 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банку», в тому числі зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 253-014/ФКВ-08 від 15 липня 2008 року. Відповідно до п. 4.1 Договору про передачу активів в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, «Укрпромбанк» передає (відступає) «Дельта Банку» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого «Дельта Банк» замінює «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі «Укрпромбанком» «Дельта Банку» прав вимоги до боржників, «Дельта Банку» переходить (вступається) права вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків кредитними та забезпечувальними договорами. 1 жовтня 2009 року проведено заміну найменування юридичної особи з АТ «Дельта Банк» на ПАТ «Дельта Банк». У зв`язку з чим ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги за кредитними зобов`язаннями які виникли у [PERSON] за кредитним договором № 253-014/ФКВ-08 від 15 липня 2008 року. За кредитним договором № 253-014/ФКВ-08 (а.с.5-11), ТОВ «Укрпромбанк» надало відповідачу кредитні кошти в сумі 63 840 доларів США, з кінцевим терміном повернення 12 липня 2023 року. Умовами п. 1.5. договору передбачено обов'язок позичальника сплатити банку проценти за користування кредитом в розмірі 14,8 % річних. Згідно п. 2.5. договору позичальник взяла на себе зобов'язання здійснювати погашення Кредиту у відповідності до Графіка зменшення ліміту кредитування (повернення заборгованості за Кредитом) на Позичковий рахунок шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку (-ів) Позичальника (його поручителів, гарантів та інших осіб у відповідності до п.2.16 цього Договору) та/або шляхом внесення готівки до каси Банку. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, позичальник належно їх не виконувала, що підтверджується довідкою про стан заборгованості від 11 липня 2014 року. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 11 липня 2014 року проведено розрахунок заборгованості за договором № 253-014/ФКВ-08 від 15 липня 2008 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідачки за кредитом в розмірі 1 148 780 грн. 59 коп., в тому числі: 734 235 грн. 23 коп. - заборгованість за кредитом, 414 545 грн. 36 коп. - заборгованість за відсотками. За змістом ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідком порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Будь-яких доказів, які б спростовували заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором не представлено суду. Клопотання про застосування строків позовної давності не заявлялось. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 20, 526, 527, 530, 554, 612, 1054 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved