Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Приватного\~акціонерного товариства \~«Новомиргородський елеватор», в якому просить: розiрвати трудовий договiр, укладений мiж [PERSON] та ПрАТ «Новомиргородський елеватор» з 01.04.2019 року у зв`язку зi звiльненням [PERSON] iз займаної посади та зобов`язати ПрАТ «Новомиргородський елеватор» видати [PERSON] належним чином оформлену трудову книжку; стягнути з ПрАТ «Новомиргородський елеватор» на користь [PERSON] : заборгованiсть по заробiтнiй платi в сумі 12 210 гривень; середньомiсячний заробiток за час затримки розрахунку без урахування податкiв та iнших обов`язкових платежів в сумі 4070 грн.; моральну шкоду у розмiрi 15000 гривень. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначив,\~що був\~прийнятий на\~роботу у\~ПрАТ «Новомиргородський\~елеватор» на\~посаду слюсаря-ремонтника\~6\~розряду з\~18.07.2018\~року з\~окладом згiдно\~штатного розкладу.\~Керiвництво\~ПрАП\~«Новомиргородський\~елеватор» тривалий\~час,\~а\~саме\~з 01.01.2019\~року\~порушує\~законодавство про\~працю,\~не\~виплачує\~працiвникам\~заробiтну\~плату,\~про\~що\~ [PERSON] \~та\~iншi\~\~спiвробiтники\~ПрАТ\~«Новомиргородський\~елеватор» звернулися\~до\~Новомиргородського \~вiддiлу\~\~полiцiї\~з\~вiдповiдними\~колективним\~заявами.\~Заява\~про\~ кримiнальне\~правопорушення\~в\~Єдиному реєстрі\~\~досудових розслiдувань,\~\~реєстраційний №\~12019120220000083.\~Зважаючи\~на\~ постiйне\~порушенням\~ПрАТ\~ «Новомиргородський\~елеватор» \~законодавства\~про\~працю,\~а\~саме\~невиплату заробiтної\~плати\~з\~01.01.2019\~року,\~\~ [PERSON] \~було прийнято\~рiшення\~про\~звiльнення,\~про\~що\~ним була\~подана\~заява\~про звiльнення\~з\~01.04.2019\~року на пiдставi\~п.1\~ч.\~1\~ст.\~36\~КЗпП України.\~В письмовiй\~заявi\~про звільнення\~позивач вказав\~свої вимоги,\~а саме:\~провести з\~позивачем повний\~розрахунок та\~видати належним\~чином оформлену\~трудову книжку\~iз\~вказанням пiдстави\~звiльнення.\~Заява про\~звiльнення\~була надiслана\~рекомендованим листом\~з описом\~(номер\~вiдправлення\~2600001264251)\~та отримана\~особисто 11.04.2019\~року.\~Проте,\~ПрАТ\~«Новомиргородський\~елеватор»,\~отримавши вказану\~заяву,\~звiльнення\~не\~провiв,\~\~не видав\~наказу\~про\~звiльнення,\~\~запис про\~звiльнення\~до трудової книжки\~не внiс,\~заборгованiсть\~по заробiтнiй\~платi\~не сплатив,\~розрахунок не\~провiв.\~Неодноразовi\~звернення щодо\~видачi\~трудової книжки\~залишенi\~вiдповiдачем\~без належної\~уваги,\~а\~трудова книжка\~не оформлена\~належним чином.\~Керiвництво\~ПрАТ «Новомиргородський\~елеватор» переховується,\~зв`язатися\~з ними\~не видається\~можливим,\~на телефоннi\~дзвiнки\~керiвництво\~не вiдповiдає,\~за юридичною\~адресою не\~з`являється,\~а тому\~у позивача\~взагалi\~вiдсутня\~будь-яка\~можливiсть\~в добровiльному\~порядку врегулювати\~спір.\~Вiдповiдно\~до iнформацiї\~з Єдиного\~державного реєстру\~юридичних осiб,\~фізичних осiб-пiдприємцiв\~та громадських\~формувань вiдповiдач\~Приватне акціонерне\~товариство «Новомиргородський\~елеватор» не перебуває у процесi припинення чи у процесi провадження у справi про банкрутство, санації, зокрема вiдомостi про розпорядника майна, санатора. За вказаних обставин позивач вважає, що керівництвом Приватного акціонерного товариства «Новомиргородський елеватор» грубо порушено вимоги трудового законодавства про працю та завдано йому моральної шкоди, ці дії є незаконними, а тому змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права, яке гарантоване Конституцією України\~та нормами трудового законодавства. \~Уточнивши позовні\~вимоги,\~позивач просить\~суд: розiрвати трудовий договiр, укладений мiж [PERSON] та ПрАТ «Новомиргородський елеватор» з 01.04.2019 року у зв`язку зi звiльненням [PERSON] iз займаної посади та зобов`язати ПрАТ «Новомиргородський елеватор» видати [PERSON] належним чином оформлену трудову книжку; стягнути з ПрАТ «Новомиргородський елеватор» на користь [PERSON] : заборгованiсть по заробiтнiй платi (з 01.01.2019 року по 01.04.2019 року) в сумі 12 519 гривень; середньомiсячний заробiток за час затримки розрахунку без урахування податкiв та iнших обов`язкових платежів (139,10 х 116 днів (з 01.04.2019 року по 25.07.2019 року)) в сумі 16\~135,60 грн.; моральну шкоду у розмiрi 15000 гривень. Позивач та його представник повідомлені у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, проте представник направив до суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю та просили задовольнити їх, не заперечують проти ухвалення рішення у справі в заочному порядку. Відповідач повідомлений у встановленому законом порядку через оголошення, яке розміщене на офіційному веб-сайті Новомиргородського районного суду Кіровоградської області, про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь-яких клопотань та заяв до суду не направляв. За вищевказаних обставин у відповідності до ст.130 ЦПК України відповідач про час та місце розгляду у справі повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін та зі згоди представника позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до фотокопії трудової книжки серії [NUMBER] позивача 18.07.2018 року прийнято на роботу у ПрАТ «Новомиргородський елеватор» на посаду слюсара-ремонтника 6 розряду з окладом згiдно штатного розкладу. Керiвництво ПрАП «Новомиргородський елеватор» тривалий час, а саме з 01.01.2019 року порушує законодавство про працю, не виплачує працiвникам заробiтну плату, про що [PERSON] та iншi спiвробiтники ПрАТ «Новомиргородський елеватор» звернулися до Новомиргородського вiддiлу полiцiї з вiдповiдними колективним заявами. Заява про кримiнальне правопорушення зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслiдувань, реєстраційний № 12019120220000083. Зважаючи на\~\~порушення ПрАТ\~«Новомиргородський\~елеватор»\~законодавства про\~працю,\~а\~саме\~невиплату заробiтної\~плати\~з\~01.01.2019\~року,\~було\~прийнято\~рiшення\~ [PERSON] \~про\~звiльнення,\~про\~що\~ним була\~подана\~заява\~про звiльнення\~з\~01.04.2019\~року на пiдставi п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією вищевказаної заяви та фіксальним чеком від 22.03.2019 року. Частиною 6\~статті 43 Конституції України\~передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Працівник має право як на укладення трудового договору, так і на розірвання трудових відносин з власної ініціативи. Для звiльнення працiвника без поважних причин обов`язковою умовою є письмове попередження роботодавця за два тижнi до звiльнення. У такому разi роботодавець зобов`язаний звiльнити працiвника у встановленому порядку. Згiдно ст. 38 КЗпП України працiвник має право розiрвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижнi. Вiдповiдно до ст. 36 Кодексу Законiв про працю України, пiдставами припинення трудового договору є зокрема, угода сторiн, розiрвання трудового договору з iнiцiативи працівника уповноваженого ним органу. Не допускаютъся дiї особи, що вчиняються з намiром завдати iншiй особi, а також зловживання правом в інших формах. У разi недодержання особою при здiйсненнi своїх прав вимог, які встановленi частинами другою - п`ятою цiєї статri, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати iншi наслiдки, встановленi законом (ч.ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України). Трудовi спори розглядаються комiсiями по трудових спорах, та/або районними, районними у мiсті, мiськими чи мiськрайонними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникаютъ між працiвником i власником або уповноваженим ним органом, застосовуєтъся незалежно від форми трудового договору (ст. 221 Кодексу законiв про працю). За змiстом положенъ ст. 36 КЗпП право позивача на звiльнення за угодою сторін кореспондує обов`язок ПрАТ «Новомиргородський елеватор» розглянути заяву про звiльнення. Згiдно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Вiдповiдно до вимог ст. 21 КЗпП України, трудовий договiр є угода мiж працiвником i власником пiдприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фiзичною особою, за якою працівник зобов`язуєтъся виконувати роботу, визначену цією угодою, згiдно внутрiшньому трудовому розпорядковi, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фiзична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату i забезпечувати умови працi, необхiднi для виконання роботи, передбаченi законодавством про працю, колективним договором i угодою сторiн. Вiдповiдно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку i провести з ним розрахунок у строки, зазначенi в статті 116 цього Кодексу. Вiдповiдно до п.3 постанови Кабiнету Мiнiстрiв України № 301 вiд 27 квiтня 1993 року «Про трудовi книжки працiвникiв» трудовi книжки зберiгаються на підприємствах, в установах i органiзацiях, а при звiльненнi працiвника трудова книжка видається йому пiд розписку в журналі облiку. Вiдповiдно п. 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працiвникiв, затвердженої наказом Мiнiстерства працi України, Мiнiстерства юстиції України i Мiнiстерства соцiального захисту населення України вiд 29.07.1993 р. № 58, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримцi видачi трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працiвниковi сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Вiдповiдно до ст. 21 Закону України «Про оплату працi» працiвник має право на оплату своєї працi вiдповiдно до актів законодавства i колективного договору на пiдставi укладеного трудового договору. Згiдно зi ст. 94 КЗпП України роботодавець зобов`язаний регулярно виплачувати працiвникам заробiтну плату. Вiдповiдач не виплачує позивачу заробiтну плату з 01.01.2019 року у результаті чого існує заборгованiсть по заробітній платі в розмірі 12519 гривень (щомісячна заробітна плата в розмірі 4173 грн.), що є порушенням ч. 1 ст. 115 КЗпП України, згiдно з якою заробiтна плата повинна виплачуватися регулярно в робочi днi в термiни, встановленi колективним договором, але не рiдше двох разiв на мiсяць. Вiдповiдно до ч.1 ст.2 Закону України «Про компенсацiю громадянам втрати частини доходiв у зв`язку з порушенням строкiв ix виплати» компенсацiя громадянам втрати частини доходiв у зв`язку з порушенням строкiв їx виплати провадиться у разi затримки на один i бiльше календарних мiсяцiв виплати доходiв, нарахованих громадянам за перiод починаючи з дня набрання чинностi цим Законом. Згiдно з частиною 1 статтi 116 КЗпП України, при звiльненнi працiвника виплата всiх сум, що належать йому вiд підприємства, установи, організацій, провадиться в день звiльнення. Якщо працiвник в день звiльнення не працював, то зазначенi суми мають бути виплаченi не пiзнiше наступного дня пiсля пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нарахованi суми, належнi працiвниковi при звiльненнi, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повiдомити працiвника перед виплатою зазначених сум. Крiм того, згiдно зi ст.117 КЗпП України, в разi невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звiльненому працiвниковi сум у строки, зазначенi в статтi 116 цього Кодексу, при вiдсутностi спору про їx розмiр підприємство повинне виплатити працiвниковi його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у абз.1 п.20 постанови вiд 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами 3аконодавства пpo оплату працi», установивши при розглядi справи про стягнения заробітної плати у зв`язку iз затримкою розрахунку при звiльненнi, що працiвниковi не були виплаченi належнi йому вiд підприємства, установи, організації суми в день звiльнення, коли ж вiн у цей день не був на роботi, - наступного дня пiсля пред`явления ним роботодавцевi вимог про розрахунок, суд на пiдставi ст. 117 КЗпП стягує на користь працiвника середнiй заробiток за весь перiод затримки розрахунку, а при непроведеннi його до розгляду справи - по день постановления рiшення, якщо роботодавець не доведе вiдсутностi в цьому своєї вини. Сама по собi вiдсутнiсть коштiв у роботодавця не виключає його вiдповiдальностi. Таке ж роз`яснення цієї норми права, крiм наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав i Конституцiйний Суд України у своєму Рiшеннi вiд 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справi щодо офiцiйного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв 'язку з положенням статей 117, 237-1 цього кодексу. Враховуючи викладене, а також позовну вимогу [PERSON] , за межі якої суд не має права виходити, з вiдповiдача підлягає стягненню сума середнього заробiтку за час затримки розрахунку при звiльненнi з часу звiльнення, а саме з 01.04.2019 року по 25.07.2019 року (139,10 грн. х 116 днів). Середнiй мiсячний заробiток складає 4173 грн. Тож у даному випадку є обґрунтованим стягнення з вiдповiдача суми середнього заробiтку за час затримки розрахунку до 25.07.2019 року у розмiрi 16135,60 грн. Щодо стягнення з вiдповiдача на користь позивача моральної шкоди необхідно зазначити наступне. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якiй завдано збиткiв у результатi порушення її цивільного права, має право на їx вiдшкодування. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на вiдшкодування моральної шкоди, завданої внаслiдок порушення її прав. Моральна шкода вiдшкодовується одноразово, якщо iнше не встановлено договором або законом. Вiдповiдно до ст. 237-1 КЗпП України вiдшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працiвнику провадиться у разi, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язкiв i вимагають вiд нього додаткових зусиль для органiзації свого життя, Порядок вiдшкодування моральної шкоди визначаєтъся законодавством. Несвоєчасна виплата позивачевi передбачених законом коштiв вiдбулася з порушенням чинного трудового законодавства, що потягло за собою спричинення позивачеві моральної шкоди, яка полягає у втратi звичних життєвих зв`язків, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Згiдно абз.1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про вiдшкодування моральної (немайнової шкоди», вiдповiдно до ст. 237-1 КЗпП України, за наявностi порушення прав працiвника у сферi трудових вiдносин (незаконного звiльнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робiт у небезпечних для життя i здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає вiд нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно вiд форми, власності, виду дiяльностi чи галузевої належності. Через невидачу трудової книжки позивач не має можливості влаштуватись на iншу роботу, стати на облiк до Центру зайнятостi. [PERSON] того, позивач позбавлений можливості фiнансово забезпечувати родину, фактично позбавлений можливостi на вiльний вибiр професії, у позивача порушились нормальні життєві зв`язки. У зв`язку з грубим порушенням законодавства про працю позивач звертався зi скаргами, проханнями до вiдповiдача, до поліції, державної інспекції України з питань праці, але весь цей час отримував формальнi вiдповiдi, а вiдповiдач до вiдповiдальностi притягнутий не був. Таким чином, позивачу спричиненi відповідачем моральнi страждання, якi виразились у порушеннi його звичного укладу життя, він втратив спокiйний сон, став знервованим, оскiльки вищезазначенi обстави вимагають вiд нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно суд вважає обґрунтований розмір моральної шкоди у 5000 гривень, який є співмірним із заявленими позовними вимогами та межами моральних страждань, які позивач вимушений переживати у зв`язку з порушеннями його трудових прав зі сторони відповідача.\~\~ Зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Враховуючи, що позов задоволений частково, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1536,80 грн. (768,40 грн. х 2 позовні вимоги. Крім того, відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 2305, 20 грн. (768,40 грн. х 3 позовні вимоги), за вимогами про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку, стягнення моральної шкоди.

Outcome: partial