Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за договором купівлі продажу. В позові вказує. що він здійснює підприємницьку діяльність з 2001 року. Він є власником знаку товарів та послуг, що підтверджується свідоцтвом №223089 від 27 лютого 2017 року. З використання даного знаку Позивач займається торгівлею будівельних матеріалів, сантехніки, інших товарів, укладає договори купівлі - продажу, поставки товарів. На виконання умов договору, позивач передав відповідачеві, а відповідач прийняв згідно: видаткової накладної №INW-002166 від 09.07.2019 товар на суму 22 009,79 грн; видаткової накладної №INW-002165 від 09.07.2019 товар на суму 1 209,45 грн; видаткової накладної №INW-002201 від 11.07.2019 товар на суму 9 605,61 грн; видаткової накладної №INW-002259 від 14.07.2019 товар на суму 4 302,86 грн; видаткової накладної №INW-002302 від 17.07.2019 товар на суму 5 484,10 грн; видаткової накладної №ПП0006433 від 08.08.2019 товар на суму 6 086,26 грн., а всього на загальну суму 48 698,07 грн. Видаткові накладні підписані обома сторонами, скріплена печаткою позивача. 08 серпня 2019 року відповідач, на підтвердження отриманого товару від позивача, написав розписку, в якій підтвердив отримання товару на суму 48 698,07 грн. та зазначив повернення грошових коштів в термін до 01 грудня 2019 року. Відповідач по даний час не розрахувався за отриманий товар, ще призвело до виникнення заборгованості у розмірі 48 698,07 грн. Відповідача підлягають стягненню наступна заборгованість станом на 30 квітня 2020 року: 48 698,07 грн. - сума боргу по оплаті товару; 48 698,07(сума боргу)/100*3(проценти відповідно до ст. 625 ЦК України)/366(кількість днів у році) = 3,99 (три відсотки річних за один день) х 152(кількість днів за період з 01.12.2019 року по 30.04.2020 року) = 606,73 грн.. Згідно розрахунку сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 01 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року становить 606,73 грн.. Крім цього, вважає, що має право на отримання інфляційних втрат за період 01 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року, оскільки внаслідок інфляційних процесів відбулося знецінення національної валюти України. Розрахунок інфляційних втрат від простроченої заборгованості становить 633,07 грн. з розрахунку: за грудень 2019 року індекс інфляції становить 99,8%, за січень 2020 року індекс інфляції становить 100,2%, за лютий 2020 року індекс інфляції становить 99,7 %, за березень 2020 року індекс інфляції становить 100,8 %, за квітень 2020 року індекс інфляції становить 100,8 %. Загальний відсоток інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції за період: 99,8% х 100,2% х 99,7% х 100,8% х 100,8% =101,30 % Суму інфляції розраховуємо за формулою: (Сума боргу х процент інфляції) - сума боргу (48 698,07 х 101,30%) - 48 698,07 грн. = 633,07 грн. Просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] заборгованість за договором купівлі-продажу у розмірі 49 937,87 грн. станом на 30.04.2020 року, яка складається з наступного: 48 698,07 грн. - заборгованість по оплаті товару за договором купівлі - продажу, 606,73 грн. - 3 % річних за період з 01.12.2019 року по 30.04.2020 року; 633,07 грн. - інфляційні втрати. Згідно з ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив, просила справу розглянути в її відсутності. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення судом не заперечує. У судове засідання відповідач не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, через повідомлення на офіційній сторінці веб-порталу судової влади України, про що є відомості в матеріалах справи. Причини своєї неявки суду не повідомив та не подав у встановлений судом строк відзив на позов. З письмової згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно витягу з реєстру осіб підприємців позивач займається підприємницькою діяльністю з 05.07.2001 року. Згідно свідоцтва на знак для товару та послуг за №223089 від 27 лютого 2017 року. Позивач є власником на знак для товарів і послуг та займається З торгівлею будівельних матеріалів, сантехніки, інших товарів, укладає договори купівлі - продажу, поставки товарів. Відповідно договору позивач передав відповідачеві, а відповідач прийняв, що підтверджується , його підписом товар: - згідно: видаткової накладної №INW-002166 від 09.07.2019 року на суму 22 009,79 грн; - - видаткової накладної №INW-002165 від 09.07.2019 товар на суму 1 209,45 грн; - видаткової накладної №INW-002201 від 11.07.2019 товар на суму 9 605,61 грн; - видаткової накладної №INW-002259 від 14.07.2019 товар на суму 4 302,86 грн; - видаткової накладної №INW-002302 від 17.07.2019 товар на суму 5 484,10 грн; - видаткової накладної №ПП0006433 від 08.08.2019 товар на суму 6 086,26 грн., а всього на загальну суму 48 698,07 грн. 08 серпня 2019 року відповідач, на підтвердження отриманого товару від позивача, написав розписку, в якій підтвердив отримання товару на суму 48 698,07 грн. та зазначив повернення грошових коштів в термін до 01 грудня 2019 року. Позивач 24 лютого 2020 року звернувся до відповідача з претензією до про повернення коштів у сумі 48698,07 грн за придбання товарів. Відповідно до ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.655ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст.694 ЦК України договором купівлі - продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або розстроченням платежу. Відповідно до ч. 1 ст.695ЦК України договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів. Відповідно до ч. 2 ст. 695 ЦК України, якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитись від договору і вимагати повернення проданого товару. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене та положення статті 549 ЦК України, згідно з якою штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, то їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Позивач виконав свій обов`язок продавця та 24.04.2018 доставив відповідачу 5 металопластикових вікон. Однак, відповідач належним чином умови договору не виконав, а саме: не сплатив вартість товару в строки, передбачені договором. Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК Україниякщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. Згідно розрахунку сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 01 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року становить 606,73 грн. ( 48 698,07(сума боргу)/100*3(проценти відповідно до ст. 625 ЦК України)/366(кількість днів у році) = 3,99 (три відсотки річних за один день) х 152(кількість днів за період з 01.12.2019 року по 30.04.2020 року) = 606,73 грн.). Суд погоджується з розрахунком інфляційних витрат від прострочення заборгованості , яка становить 633,07 грн. (за грудень 2019 року індекс інфляції становить 99,8%, за січень 2020 року індекс інфляції становить 100,2%, за лютий 2020 року індекс інфляції становить 99,7 %, за березень 2020 року індекс інфляції становить 100,8 %, за квітень 2020 року індекс інфляції становить 100,8 %. Загальний відсоток інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції за період: 99,8% х 100,2% х 99,7% х 100,8% х 100,8% =101,30 % Суму інфляції розраховуємо за формулою: (Сума боргу х процент інфляції) - сума боргу (48 698,07 х 101,30%) - 48 698,07 грн. = 633,07 грн.), Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими виходячи з того, що позивач всі передбачені договором умови виконав в повному обсязі, відповідач укладав договір купівлі-продажу та приймав товар і зобов`язувався його оплатити у відповідності до норм договору, тому, відповідач мав можливість виконати умови договору і оплатити кошти позивачу, але без поважних причин цього не зробив. Тому, незважаючи на відсутність письмових заперечень відповідача проти позову, з урахуванням встановлених обставин, суд знаходить за необхідне позов задовольнити частково і стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за договором купівлі-продажу товарів у кредит в розмірі 48698 грн. 07 коп., 3% річних, нарахованих відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 01 грудня 2019 року по 30.04.2020 року в сумі 633,07 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 840,80 грн, який сплачено позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Outcome: approved