Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про відшкодування збитків в порядку регресу. Подану позовну заяву обґрунтовано тим, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АМ/184891, за яким страховик зобов`язується відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобілю Citroen д.н.з. [NUMBER] . ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 13.12.2017 року о 14 год. 50 хв. у м. Києві на вул. Московська, 32/2 в напрямку бул. Л. Українки мала місце дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля Citroen д.н.з. [NUMBER] та автомобіля Audi д.н.з. [NUMBER] . В результаті вказаної ДТП, з вини відповідача було пошкоджено автомобіль Audi д.н.з. [NUMBER] , про що свідчить постанова Печерського районного суду м. Києва. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Audi д.н.з. [NUMBER] становить 44886,11 грн. Вказана подія була визнана страховим випадком, та виплачено ПрАТ «СК «ВУСО» страхове відшкодування на користь потерпілого. В свою чергу, відповідальність винуватця ДТП була забезпечена договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності. 20.12.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП « [PERSON] » укладено договір про відступлення права вимоги, у зв`язку із чим позивач набув право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді сплаченого страхового відшкодування за договором старування АМ/18348981 від 24.09.2017 року. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача 17350,00 грн. завданих збитків в порядку регресу та суму сплаченого судового збору в розмірі 908,00 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 8644,50 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11.05.2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що сторона позивача не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, про що свідчить заява, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, 03.12.2017 року о 14 год. 50 хв. у м. Києві по вул. Московська, 32/2 в напрямку бул. Л. Українки, відповідач [PERSON] керуючи транспортним засобом Citroen д.н.з. [NUMBER] не був уважним, перед перестроюванням не впевнився в безпечності маневру, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем Audi д.н.з. [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. п. 2.3б, 10.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 23.02.2018 року [PERSON] визнано винним та накладено стягнення у виді штрафу. Вказана постанова не оскаржувалася та набрала законної сили. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, 24.09.2017 між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АМ/184891, за яким страховик зобов`язується відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобілю Citroen д.н.з. [NUMBER] . Власник пошкодженого, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіля Audi д.н.з. [NUMBER] звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № АМ/184891 від 24.09.2017 року. Згідно Розрахунку - фактури № 0000042972 від 16.04.2018 року вбачається, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля Audi д.н.з. [NUMBER] складає - 44886,11 грн. З письмових матеріалів справи вбачається, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] , водієм автомобіля Audi д.н.з. [NUMBER] узгоджено суму страхового відшкодування - 34700 грн. (а.с. 30,32). Відповідно до страхового акту № 04790-24 від 29.05.2018 року ПрАТ «СК «ВУСО» визнало вказану подію страховим випадком та здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 34700,00 грн. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 27 Закону України «Про страхування» (із змінами і доповненнями) передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 38-1.1. ст.38-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригую чого коефіцієнта, ніж зазначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13. 2 ст. 13 цього Закону, то особа відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, зобов`язана компенсувати страховику 50% виплаченого страхового відшкодування. Таким чином, відшкодувавши шкоду заподіяної відповідачем в наслідок ДТП 03.12.2017 року підтверджується платіжним дорученням № 11788 від 25.05.2018 року на сумі 34700,00 грн., в зв`язку з чим, ПрАТ «СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме, 17350,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 20.12.2019 між ПрАТ «СК «ВУСО» та фізичною особою-підприємцем « [PERSON] укладено Договір №20/12/2019 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, зокрема, за Полісом № АМ/184891 від 24.09.2017 року. Таким чином до позивача перейшло право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у виді виплаченого страхового відшкодування. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 8644,00 грн., суд приходить до наступного висновку. На підтвердження понесених витрат, сторона позивача надала: платіжне доручення № 61 від 11.01.2021 року, договір про надання правової (правничої) допомоги від 10.12.2019 року, додаткова угода № 1 Акт приймання - передачі правової (правничої) допомоги до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 1 від 10.12.2019 року. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Разом з тим, у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила чи має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Верховним Судом у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. З акту приймання - передачі правової (правничої) допомоги до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 1 від 10.12.2019 року вбачається, що АО «Адвокатус» надав наступні послуги: Вивчення матеріалів страхової справи, формування правової позиції -1,5 год. = 1728,90 грн. Підготовка та відправка запитів до поліції та суду про отримання адмін. матеріалів по ДТП (довідка про ДТП, постанова про адмін. правопорушення) - 1 год.=1152,60 грн. Підготовка позовної заяви для подачі позову до Деснянського районного суду м. Києва - 3 год. = 3457,80 грн. Підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову до Деснянського районного суду м. Києва - 1 год.=768,40 грн. Підготовка заяв, клопотання до Деснянського районного суду м. Києва 0,5 год. =384,20 грн. Представництво інтересів позивача у суді 1 год.=1152,60 грн. Проте суд звертає увагу на те, що частина з наданих послуг не може бути віднесена до правничої допомоги. Так, згідно з п.4 ч.1 ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. У п. 9 ч.1 ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» установлено: представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 закону №5076-VI). Відповідно до ст.19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування в кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адмінвідповідальності під час розгляду справи про адмінправопорушення; надання правової допомоги свідку в кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адмінправопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача в кримінальному провадженні; представництво інтересів фіз- і юросіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших держорганах, перед фіз- та юрособами; представництво інтересів фіз- і юросіб, держави, органів держвлади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо іншого не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Разом з тим, Підготовка та відправка запитів до поліції та суду про отримання адмін.. матеріалів по ДТП (довідка про ДТП, постанова про адмін.. правопорушення), Підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову до Деснянського районного суду м. Києва не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги. Витрати на підготовку заяв, клопотання до Деснянського районного суду м. Києва 0,5 год. =384,20 грн. та представництво інтересів позивача у суді 1 год.=1152,60 грн., задоволенню не підлягає, оскільки з письмових матеріалів справи вбачається, що представник позивача був присутній в одному з двох судових засідань, тривалістю -3 хвилини, під час якого не було заявлено жодних клопотань та не було подано заяв. Крім того, суд звертає увагу на те, що положення розділу 4 Договору про надання правової (правничої) допомоги щодо вартості 1 години суперечить розрахунку, що міститься в акті приймання - передачі правової (правничої) допомоги до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 1 від 10.12.2019 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір - 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial