Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Позивачем 19.07.2016 року подано до суду відповідний позов, в обґрунтування якого зазначено, що відповідачі у справі є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на обліку служби у справах дітей Індустріального району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради з серпня 2015 року, як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах, у зв'язку із тим, що його батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Батьки дитини перебувають у шлюбі, вихованням сина не займаються. Мати дитини за місцем своєї реєстрації постійно не проживає, змінює своє місце проживання, деякий час своє житло здавала стороннім людям. Батько дитини відбуває покарання у Харківській виправній колонії №43, в 1998 році був засуджений умовно, в 2010 році повторно скоїв злочин та до 2013 року перебував у розшуку. В цей час [PERSON] з дитиною проживала у своєї матері в м.Антрацит Луганської області. За відомостями служби у справах дітей Антрацитівської міської ради Луганської області малолітній [PERSON] знаходився у притулку для дітей «Аннушка» за заявою матері дитини. Протягом останніх двох років до вересня 2015 року дитина фактично проживала за адресою [ADDRESS], разом із дідусем по лінії батька, [PERSON] та тіткою [PERSON], саме вони займались утриманням та вихованням хлопчика. Дитина відвідувала КЗ «Дошкілький навчальний заклад (ясла-садок)» №232 комбінованого типу Харківської міської ради, адміністрація якого повідомила, що хлопець не проживає із батьками, що батько засуджений, а місце знаходження матері не відомо. Заходами служби у справах дітей Індустріального району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради 04.09.2015 року дитина була влаштована до КЗ соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей міста Харкова», де й знаходиться дотепер. Термін перебування дитини в центрі сплив, в квітні [PERSON] запевняла, що забере дитину з центру, але навідала дитину в центрі лише двічі, більше не з'являлась. З урахуванням цього, вважали, що батьки тривалий час не цікавляться здоров'ям дитини, її розвитком, це є підставою для позбавлення їх батьківських прав стосовно неповнолітнього сина. Всі факти ухилення батьків від виконання покладених на них батьківських обов'язків підтверджуються довідками закладів, де перебував [PERSON]. Також просили стягнути з відповідачів аліменти на користь Управління у розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/ щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з дня пред'явлення позову - з 19.07.2016 року. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити, позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дитини. Додатково пояснила, що дитина перебуває у них на обліку ще з 2013 року, коли хлопчик був залишений матір'ю у притулку для дітей «Аннушка» в м.Антрацит. Деякий час хлопчик проживав у дідуся та тітки по лінії батька. Після цього дитина була влаштована до КЗ соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей міста Харкова». Мати хлопчика декілька разів відвідувала його в закладі, з нею проводились бесіди, рекомендовано вжити заходів для влаштування свого життя, з метою забезпечення належного виховання та утримання дитини. Відповідач [PERSON] запевняла службу та працівників центру, що в її житті все змінилось, вона має намір забрати дитину, знайшла роботу, наводить порядок у належному їй житлі, але з травня місяця 2016 року до центру не приходила, до служби не зверталась, постійно змінює місце свого проживання, вживає алкогольні напої, разом з нею проживає ще старший брат [PERSON], що є повнолітнім, що також зловживає алкогольними напоями. Повідомила, що позбавлення батьківських прав є необхідним для забезпечення реалізації прав дитини, яка не має відповідного статусу, для вирішення питання про опіку. Також зазначала, що дитину постійно відвідує в центрі дідусь по лінії батька, який висловлює намір забрати дитину під свою опіку, але оскільки питання батьківських прав не вирішено це позбавляє можливості службу ставити на дослідження це питання. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та дату розгляду справи повідомлялись. Відповідач [PERSON] відбуває покарання в Харківській виправній колонії №43, судова повістка, ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками була направлена до відповідного виправного закладу, отримав особисто, будь-яких заперечень проти позову, клопотань про його участь в судовому засіданні в режимі відео конференції до суду не надходило. Відповідач [PERSON] судову повістку, копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками також отримала особисто, будь-яких заперечень, заяв до суду не надходило. Суд, з урахуванням думки представника позивача, виходячи з інтересів дитини, вважає за можливе провести розгляд справи заочно. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, думку дитини [PERSON], що був опитаний судом у присутності представника КЗ соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей міста Харкова», свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. У відповідності зі ст.151 СК України батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років. Підстави для позбавлення батьківських прав чітко передбачені нормами ст.164 СК України. У відповідності зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в родині є першочерговим завданням розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання й розвиток. У відповідності зі ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, що проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримку з ними регулярних особистих відносин і прямих контактів. У відповідності зі ст.8 Конвенції про права дитини спілкування з дітьми може залежати від віку, стану здоров'я дитини, поводження батьків і інших істотних обставин. У випадку перешкоди в такім спілкуванні батьки можуть звернутися в органи опіки й піклування або суд. Судом встановлено, що відповідачі у справі, є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис №1193 вчинений відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №2 Харківського міського управління юстиції від 10.12.2008 року /а.с.9/. Батьки дитини перебувають у шлюбі, що зареєстрований 06.06.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №382 /а.с.15/. Відповідач [PERSON] має реєстрацію в м.Харкові за адресою проспект Косіора, 156/24 кімната 132 /а.с.11/. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку [PERSON] постійно проживає за вказаною адресою, кімната надана їй на підставі рішення РІК від 29.01.1999 року /а.с.19/. З нею також в цьому приміщенні зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] має місце реєстрації в [ADDRESS] /а.с.13/. Згідно до довідки Харківської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області №43 03.03.2013 року засуджений Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ст.185 ч.3, 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі, початок строку відбуття покарання 25.03.2013 року /а.с.16/. 07.05.2013 року із служби у справах дітей Антрацитівської міської ради на адресу служби у справах дітей Орджонікідзевського району м.Харкова надійшов лист з проханням надання співпраці щодо розшуку родичів дитини [PERSON], який опинився в притулку «Аннушка», внаслідок того, що мати дитини не займалась його вихованням та утриманням, вела асоціальний спосіб життя /а.с.28/. В вересні 2014 році КЗ «Дошкільний навчальний заклад ясла-садок №232» звертався до служби у справах дітей Орджонікідзевського району з приводу того, що місце перебування матері дитини [PERSON] невідомо, дитина проживає разом із тіткою [PERSON], просили вжити відповідних заходів /а.с.27/. До служби у справах дітей в 2015 році звернувся дідусь дитини [PERSON] із заявою про вирішення питання про влаштування дитини до дитячого закладу, оскільки батько дитини відбуває покарання в колонії, а місце знаходження матері не відомо. Зазначені обставини встановлені актом обстеження умов проживання від 02.09.2015 року /а.с.18/. [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в службі у справах дітей Індустріального району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради як дитина, яка проживає в сім'ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків/ а.с.20-21/. Було затверджено індивідуальний план соціального захисту дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах, із змісту плану вбачається, що дитини перебувала під наглядом дідуся та тітки (по лінії батька), фактично проживала у дідуся, дитину було влаштовано у центр /а.с.22/. Відповідно до копії акту обстеження умов проживання від 19.02.2016 року за адресою [ADDRESS], було встановлено, що за даною адресою проживає дідусь [PERSON], зареєстрований батько дитини [PERSON], без реєстрації проживала [PERSON]. Неповнолітній [PERSON] з вересня 2015 року перебуває в КЗ соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей міста Харкова». Мати планує забрати дитину за місцем своєї реєстрації, після закінчення терміну перебування дитини в центрі /а.с.17/. Як вбачається з інформації КЗ соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей міста Харкова» від 05.05.2016 року №229 [PERSON] перебуває в Центрі з 02.09.2015 року, за це час мати відвідувала дитину лише двічі 21.03.2016 року та 16.04.2016 року. Під час відвідування справами дитини не цікавилась, з працівниками центру не спілкувалась, вважали недоцільним повернення дитини на виховання матері /а.с.23/. Як вбачається з інформації Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №88 ім.Зубарева від 25.12.2015 року №643/01-48 [PERSON] був зарахований до 1-Б класу 31.08.2015 року на підставі клопотання діда, мати хлопчика вела асоціальний спосіб життя, із дитиною не проживала. 07.09.2015 року дитина відрахована із школи і тимчасово зарахована до 1 класу ХЗОШ №130 (при реабілітаційному центрі). /а.с.24, 25, 26/. В судовому засіданні було допитано у якості свідка [PERSON], який пояснив, що він є дідусем хлопчика [PERSON]. Його син [PERSON] відбуває покарання у колонії, коли є нагода дзвонить, спілкується із сином. Його невістка деякий час жила у нього з хлопчиком, але потім зникла. Були випадки коли дитина дзвонила йому й просила забрати. Фактично протягом двох років хлопчиком опікується він та його донька, тітка хлопчика, [PERSON]. Висловив думку про намір забрати хлопчика, оформити опіку, але оскільки дитина не має відповідного статусу це не є можливим. Зазначав, що він провідує онука в центрі, приносить гостинці, зараз приїхав та привіз хлопчику гостинець, бо знав, що він буде на суді. Категорично вважав, що передавати дитину невістці не можливо, оскільки вона та її старший син вживають алкогольні напої, не дивляться за хлопцем. Його син відбуває покарання в колонії, надавати допомогу на утримання дитини, приймати участь у вихованні також не може. Зазначав, що позов підтримує. Відповідно до ст.7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захис Тобто, приймаючи відповідне рішення суд повинен враховувати інтереси усіх учасників сімейних відносин, діяти на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року проголошено, що діти мають право на особливе піклування і допомогу, а також що дитині мають бути надані необхідні захист і сприяння, з тим щоб вона могла повністю покласти на себе зобов'язання в рамках суспільства, визнано, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. В судовому засіданні у присутності представника КЗ соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей міста Харкова» Новікової А.Ю., було вислухано думку [PERSON], [INFO], який пояснив суду, що у нього є батько та мати. Знає, що батько відбуває покарання в колонії, мати дуже часто зникала. Він деякий час проживав із дідусем в [ADDRESS]. Маму не бачив вже давно, живе в центрі, дуже хоче жити з дідусем, з мамою жити не хоче, оскільки вона постійно його залишала самого. Брат та мама бували п'яні, один раз мама його вдарила. Батька провідували з дідусем в колонії. У дідуся йому добре, він його провідує в центрі, приносить гостинці. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку Виконавчого комітету Харківської міської ради від 04.07.2016 року №392 було визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та таким що відповідає інтересам дитини /а.с.6-8/ Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд дослідивши всі обставини у справі, погоджується із висновком органу опіки, оскільки він є обґрунтованим та прийнятий після ретельного дослідження всіх обставин справи. В ході розгляду справи було встановлено, що батьки дійсно не займаються вихованням та утриманням сина, самоусунулись від участі в його житті. Хлопчик перебуває у відповідному соціальному закладі, дідусь хлопчика внаслідок відсутності статусу дитини позбавлений можливості звернутись до служби з метою оформлення прав опіки. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідачів на утримання їх неповнолітнього сина, суд відповідно до ст. 181,182 СК України враховує, що кошти на утримання дитини присуджуються судом в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі; що при визначенні розміру аліментів враховуються стан здоров'я та матеріальне становище батьків та інші обставини, що мають істотне значення; що розмір аліментів за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заявлено вимоги про стягнення аліментів в розмірі не менше 1/4 частки від усіх доходів. Суд вважає, що вимоги позову в цій частині підлягають задоволенню. Судом враховується, що відповідачі інших утриманців не мають, а тому вважає необхідним стягнути з відповідачів на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини їх заробітку /доходу/ з кожного. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст.ст.79-82,88 ЦПК України, суд виходить із сукупності заявлених позовних вимог, розміру сплаченого судового збору позивачем при його поді, а тому з відповідачів підлягають стягненню судовий збір в розмірі 1378 гривень в рівних частках по 689 гривень з кожного.

Outcome: approved