Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за фактично надані послуги з утримання та обслуговування будинку [ADDRESS] за період з 01.01.2013р. по 01.09.2014р. в розмірі 1448 грн. 39 коп. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням ВК ЛМР № 365 від 08.06.2007р. «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові», Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями житлово-комунальних послугу м. Львові. Квартира [ADDRESS], загальною площею 152,76 кв.м., належить на праві приватної власності відповідачу, а вказаний будинок перебуває на балансі ЛКП «Господар» згідно з рішення ВК ЛМР від 18.01.2013р. № 30. Позивач належним чином та у повному обсязі надав відповідачу послуги з утримання будинку [ADDRESS] та його прибудинкової території, що підтверджується укладеними договорами із спеціалізованими підприємствами, що надають послуги з дератизації та дезінфекції, освітлення місць загального користування, вивезення сміття, аварійними службами, та актами виконаних робіт. Разом з тим, не зважаючи на те, що власники квартир зобов'язані брати участь у витратах на утримання будинків і прибуткових територій, відповідач користується послугами по утриманню та обслуговуванню будинку, в якому він проживає, однак належним чином плати за вказані послуги не вносить, внаслідок чого за період з 01.01.2013р. по 01.09.2014р. утворилась заборгованість в розмірі 1448 грн. 39 коп., а тому просить таку стягнути з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення аналогічні вищенаведеним. Додатково пояснив, що у будинку [ADDRESS] було проведено поточний ремонт покрівлі, що підтверджується актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2013 року. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях (а.с.23-26) та додатку до заперечення (а.с.59-60). Пояснив, що надані йому послуги не є належної якості, вважає, що позивач взагалі не має права на їх стягнення, оскільки між сторонами не укладено письмового договору про надання таких. Зазначив, що йому надавався договір на ознайомлення, однак він такого не підписував, а його заява про укладення договору залишилась проігнорованою позивачем. Крім цього, вважає, що тариф за надані послуги, який використовує позивач при нарахуванні плати, є завищеним. В задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, оглянувши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України та п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», Постанови КМУ від 21 липня 2005 р. N 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить відповідачу на праві приватної власності та останній в такій зареєстрований (а.с.12), а будинок за вказаною адресою перебуває на балансі ЛКП «Господар» та ним обслуговується. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг відносяться послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Пунктом першим частини першої статті 20 вказаного Закону передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Судом встановлено, що міська рада є власником будинку [ADDRESS], а відповідач власником приватизованої квартири [ADDRESS]. Оскільки балансоутримувачем даного будинку і виконавцем послуг є ЛКП «Господар», яке несе витрати з утримання будинку і прибудинкової території, надає послуги його мешканцям, у тому числі і відповідачу, то останній повинен сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Отже, відсутність між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення відповідача від їх оплати. Враховуючи вищенаведене, оскільки за період з 01.01.2013р. по 01.09.2014р. за фактично надані послуги з утримання та обслуговування житлового будинку [ADDRESS] та прибудинкової території, утворилась заборгованість в розмірі 1448 грн. 39 коп. (а.с.13), така підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. При цьому, судом не беруться до уваги заперечення відповідача щодо неналежної якості наданих послуг, неправильності розрахунку заборгованості, наданого позивачем, оскільки [PERSON] всупереч вимогам ст.60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, жодних доказів на підтвердження неналежного надання позивачем вказаних послуг суду не надав, на підтвердження неправильності розрахунку заборгованості та необхідності здійснювати нарахування оплати за вказані послуги за іншими тарифами свого розрахунку заборгованості за вказані послуги суду не подав. При цьому, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем та документально підтверджені (а.с.1, 2) судові витрати по справі у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved