Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], яка діє також в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON], служби у справах дітей Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зазначивши, що [PERSON], є колишньою дружиною позивача, будучи з позивачем у шлюбі проживала з ним разом, у будинку, який належить позивачу на праві власності. Від шлюбу з гр.. [PERSON] є донька [PERSON], 04.05.2000р.н., яка також проживала разом з батьками у даному будинку у с.Панка, Сторожинецького району вул..Незалежності №9, Чернівецької області. 28.01.2005року між [PERSON] та позивачем шлюб було розірвано і колишня дружина разом з дочкою перейшли проживати в інший будинок, але з реєстрації не знялись і їх місце проживання зареєстровано в будинку позивача до цього часу. 18.04.2010року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON], яка стала носити прізвище [PERSON]. Від першого шлюбу у відповідачки [PERSON] був син відповідач [PERSON], 19.12.1997р.н., які проживали з позивачем разом і їх місце проживання було зареєстровано у будинку позивача, у с.Панка, Сторожинецького району вул..Незалежності №9, Чернівецької області. В 2015році сім»я розпалась і відповідачі [PERSON] і [PERSON] Микола перейшли проживати до своїх батьків у с.Панка, де проживають по даний час. Позивач має право на отримання субсидій, але у звязку з тим, що місце проживання відповідачів зареєстровано у його будинку, він не може скористатися своїм правом, а тому звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав. Добровільно змінити реєстрацію свого проживання відповідачі не бажають. Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить винести рішення, яким визнати відповідачів [PERSON] Сільвестрівну27.06.1974р.н.,та її неповнолітню доньку [PERSON], 04.05.2000р.н., [PERSON], 20.09.1973р.н., та [PERSON] Євгена-Миколу, 19.12.1997р.н. особами, такими, що втратили право користування жилим приміщенням у жилому будинку, який знаходиться у с.Панка, вул.Незалежності,9, Сторожинецького району, Чернівецької області. Позивач, його представник в судове засідання не зявилися, представник позивача надав суду заяву у якій просить справу розглянути у їх відсутності. Відповідачі в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи належним чином були повідомлені. Представник третьої особи служби у справах дітей Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області у судове засідання не зявився, надав суду заяву у якій просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги не підтримує. Суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наданих документів, та ухвалити заочне рішення. В судовому засіданні судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, що знаходиться у с.Панка, вул.Незалежності,9, Сторожинецького району, Чернівецької області. [PERSON], є колишньою дружиною позивача, шлюб між ними розірвано у 2005р.. Будучи з позивачем у шлюбі [PERSON] народила доньку [PERSON], 04.05.2000р.н., яка проживала разом з батьками у будинку у с.Панка, Сторожинецького району вул..Незалежності №9, Чернівецької області. 18.04.2010року позивач зареєстрував шлюб вдруге з відповідачкою [PERSON], яка стала носити прізвище [PERSON]. Від першого шлюбу у відповідачки [PERSON] був син відповідач [PERSON], 19.12.1997р.н., які проживали з позивачем разом і їх місце проживання було зареєстровано у будинку позивача, у с.Панка, Сторожинецького району вул..Незалежності №9, Чернівецької області. В 2016році шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Відповідачі у добровільному порядку відмовляються знятися з реєстрації. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідачі деякий період у вищевказаному будинку фактично не проживають, а тому цей факт в силу вищевказаної норми закону є підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право на користування зазначеним будинком. Щодо визнання втратившим право на вищевказане житло неповнолітньої дочки [PERSON], 04.05.2000р.н., суд приходить до висновку, що у задоволенні вказаної позовної вимоги слід відмовити, оскільки будуть порушені права та інтереси неповнолітньої дитини. Окрім того як вбачається із витяга про державну реєстрацію прав серія СЕЕ №345222, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 09.04.2012р, [PERSON] є власником відповідно до рішення виконавчого комітету Панківської сільської ради від 21.03.2012р. житлового будинку у с.Панка, Сторожинецького району вул..Незалежності №9, Чернівецької області. Суду на виконання ухвали без руху позивачем не було надано доказів на підставі чого позивач став власником вказаного будинку, що дає підстави суду вважати, що вказаний будинок є спільною сумісною власністю як подружжя [PERSON] та [PERSON], так як шлюб між останніми було зареєстровано у 2010р., а розірвано у березні 2016р., вказана справа надійшла до суду 08.08.2016р.. Тому суд приходить до висновку, що вимога про визнання особи [PERSON] такою, що втратила право на користування вказаним будинком є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.39 постанови від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснив, що відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сімї права користування житлом. Згідно ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.\~ За статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» охорона дитинства система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Згідно до ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сімї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. У відповідності до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Крім того позивачем не надано суду доказів, що мати малолітньої доньки [PERSON], 04.05.2000р.н. [PERSON] має власне житло, суд приходить до висновку, що на даний час остання проживає разом із дитиною за іншою адресою, не може гарантувати дитині право користування даним житлом на умовах, які потребуватимуть відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» охорона дитинства система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав.\~Окрім того позивач є батьком неповнолітньої [PERSON], а батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей.\~ З наведених вище підстав суд дійшов висновку,\~\~що позов підлягає задоволенню частково.\~\~\~\~\~

Outcome: partial