Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною до відповідача про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 11.07.2008 року, актовий запис №7. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого спільних дітей не мають. Спільне життя не склалось, однією сім'єю не проживають, перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги. Позивач у судове засідання не прибула. Подала письмову заяву, в якій, зазначила, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі і просить шлюб розірвати, оскільки примирення з відповідачем неможливе, прізвище після розірвання шлюбу залишити - [PERSON], просила позов задовольнити, розглядати справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не прибув, подав письмову заяву в якій, зазначивши, що заявлені позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити, оскільки примирення неможливе, просить розглядати справу у його відсутність. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 липня 2008 року, дошлюбне прізвище позивача - [PERSON] (а.с.3). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Різниця в поглядах на права та обов'язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, про що свідчить той факт, що вони фактично не підтримують шлюбних відносин, втратили один до одного почуття любові та поваги і поновлювати їх наміру не мають. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При розгляді даної справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. В своїх письмових заявах, поданих до суду, позивач та відповідач зазначили, що примирення неможливе та наполягали на розірванні шлюбу. Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, а тому, підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved