Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вищезазначеним позовом мотивуючи його тим, що 14.10.2013 року між ним та відповідачем по справі, в особі начальника відділення № 69 Солодєй Л.В. був укладений договір строкового банківського вкладу № 2630/69/135390, відповідно до умов якого банк приймає від вкладника кошти в сумі 83 200,00 грн. на строковий депозитний рахунок [NUMBER] зі сплатою 19,6% річних, строком на 212 днів, а саме по 14.05.2014 року. Відповідно до квитанції № 3553 від 14.10.2013 року банк залучив кошти на депозит. 04.11.2013 року ним було поповнено депозит та внесено кошти в сумі 7 300,00 грн. на рахунок, а всього сума вкладу разом з поповненням склала 90 500,00 грн. У зв»язку із закінченням дії вищезазначеного договору він звернувся в банк із заявою від 14.05.2014 року щодо повернення вкладу. Вклад йому повернуто не було та працівниками банку запропоновано укласти новий договір, внаслідок чого 29.05.2014 року між тими ж сторонами було укладено договір строкового банківського вкладу № 2630/69/186230, відповідно до умов якого банк прийняв від вкладника кошти в сумі 90 500,00 грн. на строковий депозитний рахунок [NUMBER] зі сплатою 19,7% річних строком на 31 день, а саме до 29.06.2014 року. Станом на день звернення в суд вклад йому повернуто не було, а тому посилаючись на вимоги діючого законодавства просить задовольнити позов, стягнути з банку на його користь вклад в сумі 90 500,00 грн. та відсотки за період з 29.05.2014 року по 29.07.2014 року в сумі 2 499,29 грн., судові витрати по справі покласти на відповідача. В судове засідання позивач та представник відповідача не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, при цьому позивачем надана заява про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, представник відповідача причини неявки суду не сповістив. Перевіривши письмові матеріали справи, проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14.10.2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Міський Комерційний Банк» - відповідачем по справі, в особі начальника відділення № 69 Солодєй Л.В. був укладений договір строкового банківського вкладу № 2630/69/135390, відповідно до умов якого банк приймає від вкладника кошти в сумі 83 200,00 грн. на строковий депозитний рахунок [NUMBER] зі сплатою 19,6% річних, строком на 212 днів, а саме по 14.05.2014 року. Відповідно до квитанції № 3553 від 14.10.2013 року банк залучив кошти на депозит. Умовами договору, а саме п. 1.4, передбачена можливість вкладнику збільшувати суму вкладу та відповідно до п. 4.3.2 банк на вимогу вкладника зобов»язаний повернути вклад та виплатити проценти на умовах та в строки, що встановлені договором. Позивачем повністю виконані взяті на себе зобов»язання відповідно до умов договору. За час дії договору [PERSON] 04.11.2013 року було поповнено депозит та внесено кошти в сумі 7 300,00 грн. на рахунок, а всього сума вкладу разом з поповненням склала 90 500,00 грн. У зв»язку із закінченням дії вищезазначеного договору позивач звернувся в банк із заявою від 14.05.2014 року щодо повернення вкладу. Вклад йому повернуто не було та працівниками банку запропоновано укласти новий договір, внаслідок чого 29.05.2014 року між тими ж сторонами було укладено договір строкового банківського вкладу № 2630/69/186230, відповідно до умов якого банк прийняв від вкладника кошти в сумі 90 500,00 грн. на строковий депозитний рахунок [NUMBER] зі сплатою 19,7% річних строком на 31 день, а саме до 29.06.2014 року. Судом встановлено, що між сторонами, а саме позивачем [PERSON] та відповідачем по справі ПАТ «Міський Комерційний Банк» існували договірні відносини, при цьому взаємні зобов'язання сторін були прямо визначені положеннями договорами банківського строкового вкладу № 2630/69/135390 та № 2630/69/186230, умовами яких передбачено обов»язок банку по закінченню терміну дії договору повернути вкладнику суму вкладу готівкою через касу банку або безготівково на рахунок вкладника за розпорядженням останнього згідно умов договору, але банком мови договору не виконано. За загальними умовами виконання зобов'язань, які передбачені ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом є недопустимою. Відповідно до ст.ст.1058, 1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Вказане кореспондується і п. 3.3 Постанови НБУ від 03.12.2003 року № 516 «Про затвердження положення про порядок здійснення банками України вкладних депозитних операцій з юридичними і фізичними особами», якою визначено, що банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком». Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, стягненню з відповідача підлягають і відсотки за період з 29.05.2014 року по 29.07.2014 року в сумі 2 499,29 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають судові витрати на користь держави. На підставі вищевикладеного і ст.ст.525, 526, 1058, 1060, 1061 ЦК України,

Outcome: approved