Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач в особі Товариства з додатковою відповідальністю «Альфа Грант» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів у порядку регресу в сумі 4\~646,60 гривень, вказавши, що 16.10.2014 року Відповідач перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем [NUMBER], на перехресті пр. Металургів та вул. Верхньої в м. Запоріжжі здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON]А, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Згідно з постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2014 року та від 03.11.2014 року Відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність Відповідача застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом № АС/6901073. Згідно звіту № 9596 від 21.12.2014 року з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу ВАЗ 210994, д/н [NUMBER], вартість збитку завданого у результаті пошкодження при ДТП, складає 6 775,92 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», останнім було здійснено виплату страхового відшкодування власнику транспортного засобу ВАЗ 210994, д/н [NUMBER], у розмірі 4 646,60 грн. Відповідно до п. п. «а» п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, з огляду на вищенаведене до ТДВ СК «Альфа-Гарант» у порядку регресу перейшло право вимоги до Відповідача, на суму 4 646,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте у позові просить суд розглянути справу за відсутності представника позивача, вказуючи на те, що позивач підтримує заявлені вимоги у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення у випадку неявки відповідача. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2\~ст.158 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся згідно ч.9\~ст.74 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявляв, заперечень проти позову не надавав. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. Згідно\~із положенням\~статті 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомлені сторони без поважних причин, з урахуванням\~поважності або неповажності явки сторін до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне.\~Отже, згідно із вимогами\~ЦПК України\~суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, тому на підставі ст.169,\~224 ЦПК\~України, за письмової згоди представника позивача, суд\~\~\~\~ухвалює заочне рішення. У відповідності до вимог ч.2\~ст.197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, зясувавши позицію сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи\~\~докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень\~статті 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 11 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи зі змісту та розуміння цієї норми Закону, слід розуміти, що при тому існувало порушення цього права. По встановленим ЦПК України нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними\~\~є докази,\~\~які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність\~\~конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Якщо інший розмір не встановлений законом. Також, відповідно до п. п. «а» п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У судовому засіданні знайшло підтвердження того факту, що 16.10.2014 року Відповідач [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем [NUMBER], на перехресті пр. Металургів та вул. Верхньої в м. Запоріжжі здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON]А, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Згідно з постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2014 року та від 03.11.2014 року Відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність Відповідача застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом № АС/6901073. Згідно звіту № 9596 від 21.12.2014 року з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу ВАЗ 210994, д/н [NUMBER], вартість збитку завданого у результаті пошкодження при ДТП, складає 6 775,92 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», останнім було здійснено виплату страхового відшкодування власнику транспортного засобу ВАЗ 210994, д/н [NUMBER], у розмірі 4 646,60 грн. Отже, з огляду на вищенаведене до ТДВ СК «Альфа-Гарант» у порядку регресу перейшло право вимоги до Відповідача, на суму 4 646,60 грн. Приймаючи до уваги положення наведених вище розяснень та співвідношуючи їх з встановленими в судовому засіданні фактами, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» грошові кошти, в розмірі - 4 646,60 грн. в порядку регресу. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача підлягає стягненню судовій збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved