Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання батьківства посилаючись на те, що з 2004 року по липень 2014 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали однією сім'єю, мали спільний бюджет. [INFO] у сторін народились діти [PERSON] та [PERSON]. У актового записі про народження дітей, відповідачем відомості про батька проведені відповідно ч.1 ст. 135 СК України. Позивач забрав відповідача з дітьми з пологового будинку, вони продовжили спільно проживати, він утримував як відповідача з дітьми так і її дочку від першого шлюбу. Діти знають, що позивач є їх батьком, відповідач ніколи не заперечувала даний факт. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що з часу народження дітей він завжди виконував свої батьківські обов'язки, піклувався про них, забезпечував матеріально, у літній період оздоровлював. Відповідач обіцяла звернутися разом з позивачем до органів РАЦС та внести відомості про нього як батька дітей, про те таких дій не зроблено. З часу окремого проживання сторін, позивач продовжує матеріально утримувати дітей, щонеділі передає відповідачу кошти у розмірі 500 грн., привозить продукти харчування, спілкується з синами. Просив позов задовольнити, визнати його батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] , внести відомості про нього як батька дитини до актового запису про народження дітей, змінити прізвище дітей з [PERSON] на [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, причина неявки невідома. Враховуючи клопотання позивача, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ст.ст. 224,225 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши докази по справі, приходить до висновку,що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] народилися [INFO]. Згідно актових записів про народження №№ 376,377 складених Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції , [PERSON] є матір'ю, батьком дітей зазначений [PERSON], підстава запису відомостей про батька: заяви матері № 40/05-25 від 14.05.2010 року та № 41/05-25 від 14.05.2010 року. Відповідно до ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно доч.1 ст. 135 цього Кодексу. Ч.2 цієї статті визначено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до цивільного процесуального кодексу України . Досліджена у судовому засідання належним чином завірена ксерокопія індивідуальна картка вагітної і породіллі № 380 на ім'я [PERSON] містить відомості , які надавались нею особисто медичним працівникам при її оформленні, а саме в графі «Прізвище і місце роботи чоловіка,телефон» вказано «[PERSON], 1982 року народження, водій ПП «[PERSON]», телефон [NUMBER]». Позивач у судовому засіданні підтвердив зазначені дані щодо місця своєї роботи та номеру мобільного зв'язку. На аркуші 10 (на звороті) індивідуальної картки має місце ксерокопія військового квитка позивача, яка могла бути надана лише відповідачем. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] суду пояснила, що позивач - це її син. Сторони з 2004 року проживали однією сім'єю, виховували дочку відповідача від першого шлюбу. У 2010 році у них народилися близнята [PERSON] та [PERSON]. Вони всі разом приїздили в гості, свідок гостила у них. У 2014 році відповідач їздила на роботу за кордон, то діти проживали з позивачем , а коли він був у відрядженні - з дітьми була мати відповідача. Позивач піклується про своїх синів, купує одяг та все необхідне, відповідачу дає гроші на утримання дітей. Відповідач ніколи в розмові не заперечувала, що це діти позивача. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є рідною сестрою позивача. Відповідача знає понад десять років, яка перебувала у фактичних шлюбних відносинах з позивачем, проживали разом, вели спільний бюджет. [INFO] у них народились діти [PERSON] та [PERSON]. Позивач забрав [PERSON] з дітьми із пологового будинку, ніколи не відмовлявся від своїх синів. Сторони проживали однією сім'єю, їздили відпочивати на море, бували у родичів у гостях. У кінці 2013 року відповідач поїхала на роботу за кордон, де була по лютий 2014 року. Весь цей час діти проживали з позивачем, який піклувався про них, забезпечував усім необхідним. Після конфлікту, з липня 2014 року сторони разом не проживають, відповідач не дозволяла позивачу спілкуватися з дітьми. Позивач їздив до дитсадочку, щоб побачитися з дітьми. Діти завжди називали та називають його батьком. На цей час, відповідач не заперечує проти спілкування позивача з синами. Відповідач ніколи не заперечувала батьківство позивачів стосовно дітей. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає позивача останні 5 років, бував у нього в гостях. Може охарактеризувати позивача, як турботливого батька, який постійно піклується про своїх синів, купує необхідні речі, одяг, забезпечує продуктами харчування, дарує подарунки. Відповідач ніколи не заперечувала, що позивач є батьком дітей. Діти називають позивача татом. Також у судовому засіданні досліджені фотосвітлини, на яких сфотографований позивач з дітьми [PERSON] та [PERSON], починаючи з народження дітей по теперішній час За клопотанням позивача, ухвалою суду від 25 грудня 2014 року по справі призначалась судово-генотипоскопічна експертиза на вирішення якої ставилось питання щодо батьківства [PERSON] стосовно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З метою проведення експертизи, неодноразово призначався відбір зразків крові, проте у зазначений час та місце, відповідач не забезпечила явку малолітніх дітей. Відповідно до ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. У разі ухилення відповідача від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи у справах про визнання батьківства, материнства суд має право постановити ухвалу про примусовий привід на проведення такої експертизи. Приймаючи до уваги, що до експертного закладу необхідно було забезпечити явку малолітніх осіб , судом не міг бути застосований примусовий привід. Враховуючи норми ст. 146 ЦПК України, надані позивачем докази, суд вважає за можливе визнати [PERSON] батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з внесенням до актового запису про їх народження змін, а саме у графі батько вказати [PERSON] та змінити прізвище дітей з «[PERSON]» на «[PERSON]».

Outcome: approved