Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив визнати недійсним договір поруки № SR-К 00/090/2008/1 від 20 червня 2008 року, укладений між ним та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк». Позов обґрунтовує тим, що 20.06.2008 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № МL-К 00/090/2008, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 77 400 доларів США до 19.06.2023 року. В забезпечення виконання зобов»язань [PERSON] за вказаним договором між банком, ним та [PERSON] укладено іпотечний договір ВКМ № 103018, відповідно до умов якого предметом іпотеки є нерухоме майно, що знаходиться в [ADDRESS], тобто він є майновим поручителем [PERSON] На початку 2012 року йому стали надходити телефонні дзвінки з вимогами оплатити кредитний договір, пояснюючи це тим, що боржник [PERSON] не сплачує грошові кошти за користування кредитом і коли він звернувся в банк, в липні 2013 року, працівники банку показали йому договір поруки, який він нібито підписав ще у 2008 році і він дізнався, що є не лише майновим поручителем. Про існування договору поруки він дізнався лише в липні 2013 року, не міг його підписати і підписи в даному договорі не його. Щоб бути дійсно впевненим, що не підписував договір, звернувся до науково-дослідної лабораторії експертних досліджень ПП «Агенція 007» і висновком спеціаліста від 16.08.2013 року № 76 встановлено, що підписи в договорі поруки № SR-К 00/090/2008/1 від 20 червня 2008 року виконані не ним. Посилаючись на норми діючого законодавства, просить визнати недійсним даний договір. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просять задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала суду заперечення щодо висновку експерта та позову, просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 202 ЦПК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Судом встановлено, що між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № МL-К00/090/2008 від 20 червня 2008 року, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 77 400 доларів США до 19.06.2023 року. В забезпечення виконання зобов»язань [PERSON] за вказаним договором між банком, [PERSON] та [PERSON] укладено іпотечний договір ВКМ № 103018, відповідно до умов якого предметом іпотеки є нерухоме майно, що знаходиться в [ADDRESS], тобто [PERSON] є майновим поручителем [PERSON] Згідно з договором поруки № SR-К 00/090/2008/1 від 20 червня 2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON], а саме п. 1.1 договору, [PERSON] зобов»язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником - [PERSON], його боргових зобов»язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов»язань. Пункт 1.2 договору визначає, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов»язань як до боржника, так і до поручителя, чи обох одночасно. Судом встановлено, що в липні 2013 року позивач дізнався про наявність вищезазначеного договору, який підписано не ним, вказану обставину підтвердив висновком науково-дослідної лабораторії експертних досліджень ПП «Агенція 007» від 16.08.2013 року № 76, яким встановлено, що підписи в договорі поруки № SR-К 00/090/2008/1 від 20 червня 2008 року виконані не ним. Відповідно до вимог ч.1 ст. 215 ЦК України та згідно роз»яснень Пленуму Верховного Суду України п.7 постанови № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначених законом, та з застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою ст. 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Посилаючись на вказані норми закону позивач звернувся в суд із вищезазначеним позовом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… За клопотанням представника відповідача по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу. Згідно висновку № 1483 судово-почеркознавчої експертизи від 03.01.2014 року, проведеної Кіровоградським відділенням Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, предметом дослідження якої були оригінали договору поруки № SR-К 00/090/2008/1 від 20 червня 2008 року; додатковий договір № SR-К 00/090/2008/2/2 від 19 жовтня 2008 року до договору поруки № SR-К 00/090/2008/1 від 20 червня 2008 року; додатковий договір № SR-К 00/090/2008/2/1 від 16 квітня 2009 року до договору поруки № SR-К 00/090/2008/1 від 20 червня 2008 року; додатковий договір № 3 від 18 червня 2010 року до договору поруки № SR-К 00/090/2008/1 від 20 червня 2008 року, встановлено, що підписи у вказаних договорах виконані не [PERSON], а іншою особою. Експерт попереджений про кримінальну відповідальність по ст. ст. 384, 385 КК України. Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п.4 постанови № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вказаний правочин - договір поруки № SR-К 00/090/2008/1 від 20 червня 2008 року вчинено не позивачем, його позов доведений в судовому засіданні, а тому вищезазначений договір має бути визнаний недійсним (нікчемним). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по справі, що підтверджені квитанцією про сплату судового збору в сумі 114,71 грн. Кошти по сплаті витрат на проведення експертного дослідження в сумі 100 грн. стягненню з відповідача не підлягають, так як вказані витрати не відносяться до судових відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України. На підставі викладеного і ст.ст. 203, 215 ЦК України,

Outcome: approved