Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом про зняття арешту з майна, мотивуючи тим, що 26.06.2015 р. головним державним виконавцем відділу ВДВС Снятинського районного управління юстиції Бодаковським І.М. було винесене постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у виконавчому провадженні №44616056. Згідно вказаного виконавчого провадження позивач являється боржником. У вищезазначеній постанові п.2 зазначено: «Припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення». 12.06.2019 р. позивач подав до Снятинського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області заяву про зняття арешту з майна, однак позивачу було відмовлено та роз`яснено останньому, що це компетенція суду, а тому позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом. Позивач подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити, справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача подав до суду заяву в якій просив справу слухати за його відсутності, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Суд, аналізуючи обставини встановлені під час розгляду справи та дослідивши зібрані докази, приходить до висновку, що позов підставний на підлягає до задоволення. Судом встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Снятинського районного управління юстиції виконавчий лист №914/2143/2012 виданий 22.08.2014 р. Снятинським районним судом про стягнення з [PERSON] 53 350 грн. боргу за договором позики та 553, 50 грн. судового збору на користь [PERSON] повернуто стягувачу. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.03.2017 р., слідує, що згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження накладено арешт на все нерухоме майно, що належить та буде належати в майбутньому [PERSON] відомості про об`єкт нерухомого майна: трьохкімнатна квартира, за адресою [ADDRESS] . З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.06.2019 р., слідує, що згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження накладено арешт на все нерухоме майно, що належить та буде належати в майбутньому [PERSON] об`єкт нерухомого майна [ADDRESS] . Відомості про знайдені адреси та сформовані документи: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved