Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом в якому просив зобов»язати банк виплатити залишок його коштів в сумі 350 доларів США та відшкодувати моральну шкоду в сумі 5 000 грн. Позов мотивує тим, що між ним та ПАТ «Дельта Банк» Кіровоградське відділення 1 було укладено договір про відкриття поточного рахунку в доларах США, умовами якого передбачався вільний доступ до нього. Починаючи з 22.09.2014 року банком порушувались умови договору в частині вільного зняття його власних коштів з поточного рахунку. На неодноразові звернення до працівників банку та на гарячу лінію стосовно зняття коштів його законні вимоги не задоволені. За час спілкування з банком зміг отримати кошти в загальній сумі 300 доларів США, замість замовлених 500 доларів США. Обмеження щодо видачі коштів начальник відділення Козинський А. пояснив відсутністю коштів у банку та запевнив, що ним приймаються всі заходи щодо виконання договірних зобов»язань. У письмовій відповіді від 02.10.2014 року не надав обґрунтованих пояснень щодо причин обмеження видачі коштів, лише зазначив, що банк має право обмежувати видачу валюти по сумам більшим ніж 15 000 грн. на добу з посиланням на постанову НБУ № 540 від 29.08.2014 року. Незважаючи на те, що на офіційному сайті НБУ розміщувалась інформація щодо задоволення комерційних банків у купівлі доларів США, його заявка виконана не була. Крім того. Він був свідком видачі грошових коштів доларів США іншим фізичним особам через касу банку, тоді як банк мав заборгованість перед ним. У відділенні банку майже завжди на запити посадових осіб стосовно наявності в касі валюти замість дзвінка до каси відбувається консультація з керівником банку щодо видачі коштів. З огляду на викладене вбачає службову недбалість керівника банку, що призводить до порушення його прав, обумовлених договором та моральних страждань, так як він зазначав цілі використання власних коштів - службове відрядження та те, що напередодні він придбавав долари США та поклав їх на поточний рахунок в банку ніяк не виплинуло на вирішення його вимог. Бездіяльність банку примусила його позичати кошти та від хвилювань щодо зриву службового відрядження погіршився стан самопочуття, а тому, посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просив задовольнити позов. В судове засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не сповістив. Перевіривши письмові матеріали справи, проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04.08.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем по справі ПАТ «Дельта Банк», в особі Погребняка Андрія Євгеновича, що діяв на підставі довіреності № б/н від 03.03.2013 року, був укладений договір № 012-10532-040814 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів. Відповідно до п. 1.2 договору банк відповідно до наданого клієнтом пакету документів, а також згідно з вимогами банку та чинного законодавства України, відкрив клієнту поточний рахунок № [NUMBER] у доларах США, оформлює за ініціативою клієнта та надає в його користування електронний платіжний засіб платіжної системи Visa International та/або MasterCard, а також ПІН код до карти. Згідно виписки по операціям по картковому рахунку з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року баланс на кінець період склав 452,72 долари США. Судом встановлено, що між сторонами, а саме позивачем [PERSON] та відповідачем по справі ПАТ «Дельта Банк» існували договірні відносини, при цьому взаємні зобов'язання сторін були прямо визначені положеннями договору № 012-10532-040814, п. 2.2 якого передбачає обов»язок банку видавати готівку з поточного рахунку з використанням платіжної картки. За загальними умовами виконання зобов'язань, які передбачені ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом є недопустимою. Відповідно до ст.ст.1058, 1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Частиною 1 статті 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається… Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивачу ПАТ «Дельта Банк» частково повертались кошти. Вказана обставина підтверджується як його поясненнями, зазначеними в позовній заяві так і копією аналогічного позову до банку, з яким він звернувся в суд 08.12.2014 року і вказав суму неповернутого вкладу 255 доларів США. Неодноразові вимоги суду щодо надання залишку коштів на рахунку [PERSON] залишені банком без реагування. Оскільки кредит був фактично наданий в доларах США, позовна вимога про стягнення заборгованості в доларах США є правомірною. Статтею 51 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що судове рішення про стягнення суми в іноземній валюті підлягає виконанню на території України таким же чином, як і про стягнення в гривнях. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє часткове підтвердження в суді та підлягають задоволенню в частині повернення суми вкладу в розмірі 255 доларів США. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Суд приходить до висновку, що в даному випадку позивачем не доведено факту наявності такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати, а тому суд стягує з банку судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного і ст.ст.525, 526, 1058, 1060, 1074 ЦК України,

Outcome: partial