Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить усунути йому перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , уродженку м. Житомира та [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Житомира, такими, що втратили право користування кв. [ADDRESS] . При цьому посилався на те, що він є власником жилого будинку та земельної ділянки за вказаною адресою, а відповідач [PERSON] є його колишньою дружиною. Відповідач [PERSON] є сином його колишньої дружини. [PERSON] після розлучення виїхала з будинку, але невдовзі повернулася і всупереч його волі залишилась проживати в квартирі позивача, де зареєстрована по сьогоднішній день, періодично виїжджаючи за межі м. Житомира та України та перестала бути членом родини позивача. Крім того, перестав бути членом родини позивача і син колишньої дружини [PERSON] , який в 2008 році покинув місце реєстрації і з даного часу за вказаною вище адресою не проживає. Така поведінка відповідачів спричиняє позивачу, як власнику певні незручності та порушує права як власника. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 13.01.2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 22.01.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 06.04.2021 року дозволено свідку [PERSON] брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позов не надали. Позивач та його представник підтримали позов та просили його задовольнити, а представник відповідача заперечував щодо задоволення позову. Допитана в судовому засіданні 25.03.2021 року в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивач є її колишнім чоловіком, який після розлучення у 2012 році почав виганяти її з житла. Вона займає одну житлову кімнату в будинку позивача та користується допоміжними приміщеннями. Проживає в цьому будинку вона постійно з 2001 року. З 2019 року періодично виїздила за кордон на роботу, в останнє на два з половиною чи три місяці, а її син [PERSON] з 2008-2009 року проживає в іншому місці. Гроші за комунальні послуги в розмірі 500 грн. на місяцю вона залишала позивачу і іншого житла на праві власності не має. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні 25.03.2021 року пояснив, що позивач є його сусідом. Дурнов [PERSON] не живе у будинку позивача років шість або сім, а [PERSON] зрідку зустрічає і на позаминулому тижні бачив її на зупинці громадського транспорту. В судовому засіданні 25.03.2021 року свідок [PERSON] пояснив, що позивач є його сусідом, в будинку якого проживає [PERSON] та його дочка [PERSON] . Більше року там [PERSON] не бачив. Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції 21.04.2021 року свідок [PERSON] пояснила, що вони з чоловіком [PERSON] з січня до травня 2015 року проживали у будинку по [ADDRESS] , в якому їм відвели кімнату на першому поверсі. В мансарді проживав позивач та його брат. [PERSON] проживала з дочкою [PERSON] на другому поверсі. 20 квітня коли у позивача був день народження, [PERSON] прийшла з роботи, не привіталась, витягнула сковорідку, вдарила нею об плиту, почала різати капусту. На наступний день вона казала, якщо він приведе другу жінку буде два трупа. [PERSON] користувалась всіма благами та не платила за комунальні платежі. Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування частини жилого будинку від 04.09.2000 року, [PERSON] є власником 36/100 частин жилого будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 236 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку за вказаною адресою. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15.10.2021 року розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований міським відділом РАГСу Житомирського обласного управління юстиції від 08.02.2001 року, актовий запис №139. Неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , залишено на подальше проживання при матері. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12.05.2014 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 24.03.2015 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12.05.2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання автомобіля спільним сумісним майном та стягнення на користь [PERSON] компенсації вартості Ѕ його частини скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні даних позовних вимог з інших підстав. В решті рішення залишено без змін. Відповідно до довідки ПП «Управляюча компанія «Житлове експлуатаційне підприємство №1» від 22.10.2020 року, за адресою: кв. [ADDRESS] зареєстрований: [PERSON] ; колишня дружина [PERSON] ; дочка [PERSON] ; дружини син [PERSON] ; брата син [PERSON] та брат [PERSON] . Між позивачем та комунальним службами міста укладені відповідні угоди про надання комунальних послуг. Позивач неодноразово звертався до органів поліції з приводу неправомірних дій його колишньої дружини [PERSON] , яка відмовилася добровільно виїхати з його помешкання. З копії закордонного паспорта [PERSON] вбачається, що вона періодично виїздила на роботу до Республіки Польща у 2019 та 2020 роках, однак кожного разу на період не більше одного року. Відповідач [PERSON] не має житла на праві власності. Відповідно до\~ст. 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі ст.9 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 64 ЖК України\~до членів\~\~сім`ї наймача належать дружина наймача,\~\~їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони\~\~постійно\~\~проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Сам факт припинення сімейних відносин із власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім`ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього приміщення. Як зазначено в п.п. 33, 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно ч. 1 та 2 ст.405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] , яка є колишнім членом сім`ї позивача та вселилася в жиле приміщення, що належить позивачу на праві власності зі згоди власника, має право користуватися ним. Крім того, позивач згідно правовстановлюючих документів не є власником квартири [ADDRESS] . Оскільки позивачем не надано суду жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів відсутності відповідача [PERSON] у вищезазначеному жилому приміщенні без поважних причин понад один рік, позовні вимоги до неї є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Позовних вимог про виселення [PERSON] із займаного жилого приміщення, позивачем не заявлено. Разом з тим, з огляду на те, що син колишньої дружини позивача [PERSON] більше одного року не проживає в житлі позивача, що підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , є підстави для визнання його таким, що втратив право користування житлом.

Outcome: partial