Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивач в серпні 2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що відповідачка є власником квартири [ADDRESS] . Позивач ОСББ «Автозаводська 29А» є організацією, яка надає житлово-комунальні послуги мешканцям даного будинку. Відповідачка, отримуючи житлово-комунальні послуги, не сплачує позивачу їх вартості, заборгувавши з 01.05.2017 року по 30.06.2019 року, 46271грн. 89 коп., які просить стягнути у судовому порядку разом з 4379грн. 15 коп. інфляційних втрат, 1544 грн. 09 коп. 3% - річних, 1921,00 грн. судового збору, та витрати на правничу допомогу в розмірі 5219,51грн. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи були повідомлена належним чином (а. с.158, 162 том3), з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у їх відсутність до суду не звертались. Відповідно до положень ст.280 ЦПК України судом визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Позивач ОСББ «Автозаводська 29А»( а.с.140, том 3). Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСББ «Автозаводська 29А» внесене в Державний реєстр як юридична особа 12.01.2017 року (а.с.29 том 1). Балансоутримувачем будинку м. Київ, вул.. Автозаводська 29-а є ОСББ «Автозаводська 29А», що підтверджується протоколом №1 зборів співвласників багатоквартирного будинку від 11.02.2017року та актом- передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 26.04.2017року. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Статтями 20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається з розрахунку за період з 01.05.2017 року по 30.06.2019 року відповідачка не сплачувала за житлово-комунальні послуги, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 46274 грн. 89 коп., 4379 грн. 15 коп. інфляційних втрат, 1544 грн. 09 коп. 3% - річних. Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, п. п. 4, 17, 29 Правил наданню населенню послуг з газопостачання споживачі зобов`язані своєчасно оплачувати надані їм житлово-комунальні послуги (опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення та газопостачання) та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно загальної площі квартири, згідно Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529, а з 01.06.2011 року згідно Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869. Статтею 151 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 14 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року плата за використовування теплової та електричної енергії, газу та водопостачання і каналізацію та інші послуги власниками квартир, наймачами, орендарями вноситься за затвердженими в установленому порядку тарифами. У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поскільки відповідачка отримує житлово-комунальні послуги, проте не сплачує позивачу їх вартості, в результаті чого за період з 01.05.2017 року по 30.06.2019 року за відповідачкою утворилась заборгованість, тому суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] 46271 грн. 89 коп. по внесках на утримання будинку, прибудинкової території та опаленню, 4379грн. 15 коп. інфляційних втрат, 1544 грн. 09 коп. 3% - річних на користь позивача. Згідно ст. 133 ЦПК України поскільки суд задовольнив позов, тому з відповідачки необхідно стягнути 1921 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. Крім того, суд приходить до висновку, про відмову в стягненні з Відповідача судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на оплату правничої допомоги. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. На підставі вищевикладеного, як вбачається з позовної заяви розмір судових витрат, понесених Позивачем у зв`язку з розглядом справи, зокрема витрат на правничу допомогу, становить 5219,51грн. однак жодних підтверджуючих документів на дану суму Позивачем не було надано. На підставі викладеного , ст. ст. 11, 15, 16, 526 ЦК України , ст. 150, 156 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст.ст. 12, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263- 265, 267, 268, 280-283 ЦПК України, суд ,-

Outcome: partial