Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з позовом про те, що він перебував у шлюбі з [PERSON] з 07.09.2002 року, який було розірвано рішенням суду від 20.01.2016 року. Від шлюбу у них є неповнолітня дитини син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з відповідачем. При цьому, у 2006 році, у шлюбі, їх сім`я придбала житловий будинок по [ADDRESS] . Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя з відповідачем не досягнуто. На цей час, щоб уникнути справедливого розподілу майна та перешкодити йому у зверненні до суду, [PERSON] приховує від нього всі правовстановлюючі документи на вказаний будинок. Просить суд розділити майно, що є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, виділивши [PERSON] 1/2 частину житлової та нежитлової нерухомості (будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та виділивши [PERSON] 1/2 частину житлової та нежитлової нерухомості (будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В подальшому від представника позивача [PERSON] надійшла заява, у якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати, а саме розмір судового збору 620,08 грн., витрати на професійне правничу допомогу 20\~000,00 грн. В ході розгляду справи відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом про встановлення факту дарування коштів, посилаючись на те, що за час проживання з [PERSON] , ніякого майна, що підлягає поділу нажито не було. Перебуваючи у шлюбі з [PERSON] її мати [PERSON] подарувала їй кошти у розмірі 30\~000 грн. За ці кошти, 28 листопада 2006 року в присутності [PERSON] та в присутності державного нотаріуса Уманської міської державної нотаріальної контори Кравчук Т.І. було укладено договір купівлі-продажу, а саме: земельної ділянки площею 526 кв.м, вартістю 8\~190 грн., та частини будинку 27/50, вартістю 20\~078,28 грн. за адресою: [ADDRESS] . На підставі договору купівлі-продажу від 28 листопада 2006 року за № 2-4221 їй Уманським міським управлінням земельних ресурсів було видано державний акт на право власності на земельну ділянку за № 010777900864. Тому вважає, що вказана земельна ділянка та частина будинку, які [PERSON] вважає підлягають поділу, придбані за кошти, що на момент оформлення належать їй і були її особистою приватною власністю. Просить суд встановити факт дарування коштів [PERSON] у розмірі 30\~000 грн. особистою приватною власністю [PERSON] . Визнати особистою приватною власністю [PERSON] майно, а саме: земельну ділянку площею 526 кв.м, вартістю 8190,00 грн. та частини будинку 27/50 частин, вартістю 29078,28 грн. за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки № [NUMBER] та договором купівлі-продажу частини будинку № [NUMBER] . В подальшому від представника позивача по зустрічному позову [PERSON] адвоката Іванова А.А. надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій просить суд встановити факт дарування коштів [PERSON] у розмірі 30\~000 грн. особистою приватною власністю [PERSON] . Визнати особистою приватною власністю [PERSON] майно, а саме: земельну ділянку площею 526 кв.м, вартістю 8190,00 грн. та частини будинку 27/50 частин, вартістю 20078,28 грн. за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки № [NUMBER] та договором купівлі-продажу частини будинку № [NUMBER] . Позивач, він же відповідач по зустрічному позову [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, на адресу суду подали письмову заяву, у якій просять суд справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги первісного позову підтримують та просять суд його задоволити. Вимоги зустрічного позову не визнають та просять суд відмовити у його задоволенні. У відповіді на відзив на позовну заяву представником [PERSON] вказано, що [PERSON] стверджує, що за час проживання з позивачем його довірителем, ніякого майна, що підлягає поділу нажито не було, але разом з тим, у своєму відзиві визнає, що під час сумісного проживання у шлюбі подружжям було придбано будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] . Але [PERSON] також запевняє, що вищевказані будинок та земельну ділянку було придбано за кошти її матері та подаровано їй, при цьому не надаючи будь-яких підтверджуючих документів щодо купівлі вказаного майна за подаровані їй, її особисті кошти позивач, вона ж відповідач [PERSON] не надає. Відповідач, вона ж позивач по зустрічному позову [PERSON] та її представник адвокат Іванов А.А. в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно, про причини своєї неявки суд не повідомляли, тому відповідно до положень ч.11 ст. 128 ЦПК України\~вважається, що відповідач повідомлений належним чином про розгляд справи. Раніше на адресу суду направлено відзив на позовну заяву, у якому просять відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] посилаючись на те, що сторони перебували у шлюбі з 07.09.2002 року до 20.01.2016 року. За час спільного проживання ніякого майна, що підлягає поділу, сторонами нажито не було. У період їх шлюбних стосунків, мати [PERSON] [PERSON] подарувала їй грошові кошти у розмірі 30\~000,00 грн., за які було придбано земельну ділянку та частину будинку, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Вказане можуть підтвердити, як мати позивача, так і колишній власник майна [PERSON] . Частина 1 статті 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно статті 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає до часткового задоволення, а у задоволенні зустрічному позову слід відмовити. Судом достовірно встановлено про те, що згідно заочного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 січня 2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 07 вересня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Уманського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 416, було розірвано. Згідно копії договору купівлі-продажу, укладеного 28 листопада 2006 року, [PERSON] продав, а покупець [PERSON] купила, земельну ділянку площею 526 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії договору купівлі-продажу, укладеного 28 листопада 2006 року, [PERSON] продав, а покупець [PERSON] купила, 27/50 частин житлового будинку, розташованого на присадибній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вищевказані земельну ділянку та частину житлового будинку були зареєстровані належним чином, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12790959 сформованого 06.12.2006 року (а.с. 31) та копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ№ 133685 (а.с. 27). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.\~\~\~\~\~ У відповідності до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України\~в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша\~статті 60 СК України). Судом встановлено, що спірна земельна ділянка та частина житлового будинку, розташована на цій земельній ділянці, була придбана подружжям у період перебування у шлюбі, а тому є їх спільною сумісною власністю. За вказаних обставин, суд вважає, що\~частки сторін є рівними, підстави для відступу від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частини третьої статті 70 СК України\~відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України \~слід стягнути з відповідача судові витрати пропорційно до розміру позовних вимог та документально підтверджені, а саме у розмірі 551,20 грн. В іншій частині позовної вимоги щодо стягнення судових витрат відмовити. Оскільки позивачем по первісному позову [PERSON] не надано жодного підтвердження щодо сплати судових витрат у розмірі 620,08 грн. (квитанція про сплату судового збору у розмірі 551, 20 грн. (а.с. 1), яку судом стягнуто з відповідача по первісному позову на користь позивача по первісному позову) та витрат на професійну допомогу у розмірі 20\~000,00 грн. На думку суду, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту дарування коштів та визнання особистою приватною власністю придбаного у шлюбі майна за [PERSON] не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Позивач по зустрічному позову, вона ж відповідач по зустрічному позову [PERSON] у своєму позові посилається на те, що земельна ділянка та частина житлового будинку, розташована на цій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , була придбана за кошти, подаровані її матір`ю особисто їй, тому і право власності було оформлено саме на неї. При розгляді справи було встановлено, що зазначене майно було придбано у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, про що не заперечує і сама позивач по зустрічному позову [PERSON] . Іншого доказу, ніж свідчення матері останньої [PERSON] та колишнього власника майна [PERSON] суду надано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.\~\~\~\~\~\~ Відповідно до положень статей\~12, 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~\~\~\~\~\~ Аналізуючи зібрані у справі докази і надаючи їм оцінку, суд вважає, що позивачем по зустрічному позову не доведено, що майно, яке було придбано у шлюбі з [PERSON] , а саме земельна ділянка та житловий будинок, були придбані за особисті кошти [PERSON] і є її особистою приватною власністю, оскільки, у відповідності до вимог ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також, відповідно до положень ч. 3 ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України\~підстав для відшкодування судових витрат немає.

Outcome: approved