Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ФОП [PERSON], фірми « Т.М.М.»- Товариство з обмеженою відповідальністю про стягнення суми. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01 березня 2013 року між [PERSON] та Фізичною особою підприємцем [PERSON] укладено Договір поруки б/н. Згідно з п. 1.1 вищезазначеного договору, [PERSON] поручився перед [PERSON] за виконання обов'язків Фірмою «Т.М.М.»- ТОВ за зобов'язання, передбаченим п. 2.1 цього договору, що виникають із Договору про пайову участь у будівництві № АХ2/31-01-06 від 10 січня 2006 року. Адже, 10 січня 2006 року між Фірма «Т.М.М.»- ТОВ та позивачем був укладений договір про пайову участь у будівництві № АХ2/31-01-06. Згідно статті 2 предмет Договору Договору,позивач вносить пайовий внесок в будівництво житлового Будинку, а відповідач фірми « Т.М.М.»- Товариство з обмеженою відповідальністю передає у власність позивача приміщення: 2-кімнатну квартиру, загальною площею 85,80 кв.м, розташовану на ІХ-му поверсі 1-ї секції будинку [ADDRESS] Згідно п. 3.3. Договору плановий термін введення будинку в експлуатацію: червень 2009 року. Позивач взяті на себе зобов'язання виконав в повному обсязі, відповідачі ж свої зобов'язання не виконали, тому позивач звернувся до суду та просить стягнути суму. Позивач остаточно уточнив свої позовні вимоги та просить стягнути солідарно з відповідачів суму компенсації вартості житла у розмірі 73178,51 гривень; суму пені за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 75958,37 гривень;судові витрати (витрати на правову допомогу) у розмірі 6000,00 гривень; а також суму судового збору. В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог. Від [PERSON] надійшла заява де він просить розглядати справу за його відсутності та просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача фірми « Т.М.М.»- Товариство з обмеженою відповідальністю в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити в їх задоволенні, надав до суду письмові заперечення на позов. Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та Фізичною особою підприємцем [PERSON] укладено Договір поруки б/н. Згідно з п. 1.1 вищезазначеного договору, [PERSON] поручився перед [PERSON] за виконання обов'язків Фірмою «Т.М.М.»- ТОВ за зобов'язання, передбаченим п. 2.1 цього договору, що виникають із Договору про пайову участь у будівництві № АХ2/31-01-06 від 10 січня 2006 року. Адже, 10 січня 2006 року між Фірма «Т.М.М.»- ТОВ та позивачем був укладений договір про пайову участь у будівництві № АХ2/31-01-06. Згідно статті 2 предмет Договору Договору,позивач вносить пайовий внесок в будівництво житлового Будинку, а відповідач фірми « Т.М.М.»- Товариство з обмеженою відповідальністю передає у власність позивача приміщення: 2-кімнатну квартиру, загальною площею 85,80 кв.м, розташовану на ІХ-му поверсі 1-ї секції будинку [ADDRESS] Згідно п. 3.3. Договору плановий термін введення будинку в експлуатацію: червень 2009 року. Згідно п.4.1. Договору, розмір пайового внеску на момент укладання Договору складає 11000 доларів США, що на день укладання договору еквівалентно 560550(п'ятсот шістдесят исяч п'ятсот п'ятдесят) гривень, 00 копійок. Згідно п. 6.4. Договору, у разі порушення Підприємством своїх зобов'язань визначених .3.3. Договору більш ніж на 60 банківських днів, Підприємство сплачує пайовику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми фактично внесених пайовиком грошових коштів за кожен день прострочення, починаючи з 61-го дня. Позивач [PERSON] свої обов'язки щодо внесення пайового внеску виконав в повному обсязі, сплативши на належні рахунки фірми « Т.М.М.»- Товариства з обмеженою відповідальністю 15.04.2008 року - 222200,00 гривен, та 16.04.2008 року - 338350,00 гривен. Разом з тим, фірма « Т.М.М.»- Товариство з обмеженою відповідальністю умови договору про виконання зобов'язання про здачу будинку (п.3.3. Договору) у червні 2009 року не виконано. Квартира передана фірмою « Т.М.М.»- Товариство з обмеженою відповідальністю [PERSON].у відповідності до акту приймання-передачі квартири від 30.09.2013 року. У відповідності до акту приймання-передачі квартири від 30.09.2013 року, загальна площа переданої квартири становить ,81,3 кв.м., що на 4,5 кв.м. менше, аніж мало бути у відповідності до п. 2.2. Договору. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Умовою Договору, а саме п.2.2. передбачено передання у власність пайовика квартири загальною площею 85,8 кв. м. Така умова договору є істотною та не підлягає зміні в односторонньому порядку. Разом з тим, п.4.6 Договору зазначає, що Пайовик зобов'язується компенсувати додаткові витрати Підприємства, які можуть виникнути у процесі будівництва у наступних випадках: у разі збільшення площі приміщення після проведення обміру БТІ м. Харкова порівняно з площею, яка вказана п.2.2, згідно попереднього плану приміщення, доплата за надлишки площі проводиться за середньою ціною за 1 кв.м. Отже, договір передбачає виплату компенсації з боку пайовика у разі збільшення площі приміщення, тобто пов'язує розмір пайового внеску пайовика з вартістю 1 кв.м житла. Таким чином, у разі зменшення площі приміщення після проведення обміру БТІ м. Харкова порівняно з площею, яка вказана п.2.2, згідно попереднього плану приміщення, доплата за зменшення площі має також проводитись за середньою ціною за 1 кв.м житла. Оскільки вартість 85,8 кв. м. згідно Договору становить еквівалент 111000 (сто одинадцять тисяч) доларів США, вартість 1 кв.м. житла становить 1293 (одна тисяча двісті дев'яносто три) долари США 71 цент США. Вартість 4,5 кв.м., яка підлягає компенсації становить 5821 (п'ять тисяч вісімсот двадцять один) долар США, 68 центів США. При таких обставинах суд, вважає позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Проте позивач не довів правильності розрахунків пені за несвоєчасне виконання вимог договору. Тому суд вважає дані позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, як не мотивовані та не доведені. Суд вважає недоведеними і позовні вимоги, що до стягнення судових витрат. Суду надано, як доказ, копії документів, які не посвідчені, їх походження не відоме. При таких обставинах суд не може вважати копії документів належними доказами та відмовляє в задоволенні позовних вимог. Судовий збір необхідно стягнути у відповідності до ст.. 88 ЦПК України. На підставі ст..ст. 526, 546,549,611 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

Outcome: partial