Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. Позивач та його представник в засідання для розгляду заяви з'явилися, позов підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставині викладені в уточненій позовній заяві. Представник відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» у судове засідання не з'явився, через канцелярію надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача (а.с. 70). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 125). Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши інші докази окремо та в їх сукупності з іншими доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування позовних вимог зазначав про те, що 17 лютого 2014 року о 03 годині 20 хвилин другий відповідач [PERSON], керуючи автомобілем Фольксваген Пасат держномер [NUMBER], на перехресті вулиці Роганської з вулицею С. Грицевця в місті Харкові у стані алкогольного сп'яніння, не обрав безпечну швидкість, не обрав безпечний боковий інтервал, та вчинив зіткнення із стоячим автомобілем КІА держномер [NUMBER]. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим були спричинені позивачу матеріальні збитки. Вартість відновлювальних робіт становить 60129,00 грн. Постановою судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 5 березня 2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність водія автотранспортного засобу Фольксваген Пасат держномер [NUMBER] [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО». Позивачем, як власником автомобіля КІА держномер [NUMBER], 17 лютого 2014 року було подано до ПрАТ «СК «ВУСО» заяву на виплату страхового відшкодування, спричиненого пошкодженням належного позивачу автомобіля. Проте, ПрАТ «СК «ВУСО» відмовився виплачувати страхове відшкодування. Позивач вважає такі дії незаконними та зазначає, що несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика про настання страхового випадку саме по собі може бути підставою для відмови від страхового відшкодування лише в тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. Позивач вважає, що в даному випадку строк, що пройшов з часу повідомлення про ДТП жодним чином не позбавив страхову компанію можливості провести відповідну перевірку та визначити чи є подія страховим випадком, оскільки позивач особисто повідомляв ПрАТ «СК «ВУСО» по настання страхового випадку в день настання пригоди. Окрім того, 18 лютого 2014 року ПрАТ «СК «ВУСО» направило свого представника на місцезнаходження належного позивачу та пошкодженого у результаті ДТП майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. 18 лютого 2014 року представником (оцінювачем/спеціалістом) ПрАТ «СК «ВУСО» Федоренко Д.А. було проведено огляд пошкодженого автомобіля КІА держномер [NUMBER], про що було складено відповідний Протокол огляду ТЗ від 18 лютого 2014 року. Крім того, сам факт настання страхового випадку відповідачем не заперечувався. А отже, зважаючи на те, що страховик відшкодовує заподіяну у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоду життю, здоров'ю та майну третьої особи відповідно до ліміту відповідальності, який згідно полісу АС 8857712 становить 50000,00 грн., а вартість відновлювальних робіт становить 60129,00грн., стягненню саме з ПрАТ «СК «ВУСО» підлягає сума у межах ліміту відповідальності страховика, тобто у розмірі 50000,00 грн., а різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням слід стягнути з [PERSON]. Крім того, на думку позивача, підлягає стягненню з ПрАТ «СК «ВУСО» пеня у розмірі 6243,83 грн.. Представник відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» у судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення (а.с. 50-52, 64-67), у яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовував тим, що, на думку відповідача, в позові слід відмовити через несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика про настання страхового випадку. Також відповідач заперечував щодо ціни позову, проте доказів в обґрунтування іншого не надав, правом, передбаченим ст.143 ЦПК України, на заявлення клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи не скористався. Другий відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення (а.с. 108-111), у яких просив у задоволенні позову відмовити, що обґрунтовував з підстав, наведених у запереченнях. На думку відповідача, вина застрахованої за полісом особи визнана судом, отже ДТП, що сталася 17.02.2014 року відповідно до ст. 6 Закону «Про страхування» є страховим випадком, внаслідок якого у відповідача ПАТ «СК»ВУКО» настає обов'язок здійснити виплату страхового відшкодування. Також, на думку відповідача, висновок незалежного оцінювача, право на здійснення оціночної діяльності яким, згідно матеріалів справи, засвідчена належним чином (а.с. 43), викликає у відповідача сумніви, проте відповідач питання про призначення судової експертизи у справі не ставить, інших доказів на підтвердження розміру заподіяної шкоди не наводить. Судом встановлено, що 17 лютого 2014 року о 03 годині 20 хвилин на перехресті вулиці Роганської з вулицею С. Грицевця в місті Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля Фольксваген Пасат [NUMBER], керованим [PERSON], та належного позивачу автомобіля КІА [NUMBER] (а.с. 9), який руху не здійснював. Постановою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 5 березня 2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 8). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль позивача. Згідно з 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно до висновку експертизи вартість відновлювальних робіт становить 68105,84 грн. (а.с. 20-43), проте позивач ставить питання про відшкодування фактичних витрат, понесених ним під час ремонту автомобілю, у розмірі 60129,00 грн., які підтверджені документально (а.с. 17-19), що не суперечить обставинам справи. У відповідності до п.п. 3 п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страхове відшкодування не може перевищувати розміру реальних збитків. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність водія автотранспортного засобу Фольксваген Пасат держномер [NUMBER] [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО». Позивачем, як власником автомобіля КІА держномер [NUMBER], 17 лютого 2014 року було подано до ПрАТ «СК «ВУСО» заяву на виплату страхового відшкодування, спричиненого пошкодженням належного позивачу автомобіля (а.с. 68). Окрім того, 18 лютого 2014 року ПрАТ «СК «ВУСО» направило свого представника на місцезнаходження належного позивачу та пошкодженого у результаті ДТП майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. 18 лютого 2014 року представником (оцінювачем/спеціалістом) ПрАТ «СК «ВУСО» Федоренко Д.А. було проведено огляд пошкодженого автомобіля КІА держномер [NUMBER], про що було складено відповідний Протокол огляду ТЗ від 18 лютого 2014 року (а.с. 16). Проте, ПрАТ «СК «ВУСО» відмовився виплачувати страхове відшкодування позивачу, через несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку. (а.с. 14). Таку, позицією відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» суд не може визнати обґрунтованою та законною з огляду на наступне. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язана в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній в договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про страхування», страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. Сторонами не заперечується, що 17.02.2014 року позивач звернувся до страхової компанії із заявою-повідомленням про страховий випадок, також той факт, що представник відповідача здійснив огляд транспортного засобу належного позивачу 18.02.2014 року, що підтверджено документально. 21.05.2014 року ПрАТ «СК «ВУСО» було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування з вище зазначених підстав. У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування» та п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК України підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування, крім іншого, є несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. У п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. Як вбачається з аналізу зазначених правових норм, у разі виникнення страхового випадку, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку. Позивачем, 17 лютого 2014 року було подано до ПрАТ «СК «ВУСО» заяву на виплату страхового відшкодування, спричиненого пошкодженням належного позивачу автомобіля, та 18 лютого 2014 року представником (оцінювачем/спеціалістом) ПрАТ «СК «ВУСО» Федоренко Д.А. було проведено огляд пошкодженого автомобіля КІА держномер [NUMBER], про що було складено відповідний Протокол огляду ТЗ від 18 лютого 2014 року. Таким чином, суд вважає, що страховик не мав перешкод, щоб переконатися в тому, що подія, яка сталась 17.02.2014 року із застрахованим транспортним засобом, є страховим випадком. Крім того, під час розгляду справи, відповідачами не заперечувалося, що вказана подія є страховим випадком та всупереч вимог ст. 60 ЦПК України не доведено, що відсутність у страховика заяви-повідомлення страхувальника про це могло вплинути на його обов'язок виплатити страхове відшкодування. Враховуючи те, що відповідачем не заперечується, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 17.02.2014 року є страховим випадком, а тому несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку не може бути підставою для відмови від страхового відшкодування. Також, суд не погоджується з твердженнями відповідачів щодо невірно зазначеного розміру матеріальних збитків позивача. За умови, коли матеріали справи містять докази на підтвердження законності вимог позивача, відповідачі згідно ст. 10, 27, 60 ЦПК України доказів не надали. Зазначеними правами щодо подання доказів відповідачі не скористалися, як і не скористалися правом, передбаченим ст.143 ЦПК України, на заявлення клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи Зважаючи на те, що страховик відшкодовує заподіяну у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоду життю, здоров'ю та майну третьої особи відповідно до ліміту відповідальності, який згідно полісу АС 8857712 становить 50000,00 грн., а вартість відновлювальних робіт становить 60129,00 грн., стягненню з ПрАТ «СК «ВУСО» підлягає сума у межах ліміту відповідальності страховика, тобто у розмірі 50000,00 грн., а різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням згідно ст. 1194 ЦК України слід стягнути з [PERSON]. Крім того, згідно п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає стягненню з ПрАТ «СК «ВУСО» пеня за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 6243,83 грн. за період з 19.05.2014 року по 30.11.2014 року. Разом з тим, у силу ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved