Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №б/н від 30.10.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 5326,75 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку які викладені на банківському сайті складає між ним і банком кредитний договір. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. Внаслідок порушення взятих на себе зобов'язань за кредитним договором у відповідача станом на 30.09.2014 року виникла заборгованість, загальна сума якої становить 13049,13 грн. Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку заборгованість за кредитом не погасив, просить позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву у якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився у зв'язку з чим ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати норми Цивільного кодексу України про кредитний договір. Згідно з вимогами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Зокрема, ст.1050 ЦК України визначає, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Також, виходячи з вимог статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки відповідно до статті 611 ЦК України, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом встановлено, що між сторонами на підставі заяви відповідача від 30.10.2007 року було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5326,75 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Внаслідок порушення взятих на себе зобов'язань за кредитним договором у відповідача станом на 30.09.2014 року виникла заборгованість, загальна сума якої становить 13049,13 грн., з яких: 4712,03 грн. - заборгованість за кредитом, 5768,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1471,20 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 597,58 грн. - штраф (процентна складова). На даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена. Виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved