Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 84 206,13 грн. за договором позики грошових коштів від 15.10.2013 року, стягнення судових витрат в розмірі 843,00 грн., мотивуючи тим, що згідно договору позики грошових коштів від 15.10.2013 року відповідачка отримала в позивача грошові кошти в розмірі 39 965,00 грн., що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день укладення договору становило 5 000,00 дол. США з кінцевим терміном повернення 01.11.2014 року включно. Однак, відповідач у визначений в договорі термін кошти так і не повернула, а тому просив стягнути суму заборгованості згідно договору - 39 965,00 грн., 50% річних від простроченої суми, згідно п. 7 договору 24 978,00 грн., індекс інфляції- 19 263,13 грн., а всього 84 206,13 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не зперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася повторно, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 17, 24, 29-31, 43-45). Беручи до уваги пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики грошових коштів, внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за вказаним договором. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 15.10.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, який посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №1052. Відповідно до вказаного договору позики грошових коштів відповідачка отримала у позивача грошові кошти в розмірі 39 965,00 грн., що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день укладення договору становило 5 000,00 дол. США до 01.11.2014 року включно (а.с. 47). Проте відповідач по даний час свої зобовязання згідно договору позики грошових коштів не виконала. Зазначена обставина нічим не спростована. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до вимог п. 7 договору позики грошових коштів, якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму позики, він зобовязаний відповідно до ст. 625 ЦК України сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 50 (пятдесят) процентів річних від простроченої суми. Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України). Позивачем проведено розрахунок заборгованості [PERSON] за договором позики грошових коштів від 15.10.2013 року станом на 01.02.2016 року, відповідно до якого за відповідачкою наявна заборгованість в розмірі 84 206 грн. 13 коп., з яких: 39 965,00 грн. - сума позики; 24 978,00 грн. - 50% річних; 19 263,13 грн. індекс інфляції. Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики(розпискою) та доводи представника позивача суду не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за договором позики грошових коштів є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 533, 612, 625, 1046, 1048-1050 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved