Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач заявив позов до відповідача про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на те, що 23.09.2013 Управління Державної служби охорони при ГУМВС України у місті Києві, [PERSON] та Вінницьке вище професійне училище Департаменту Державної служби охорони при МВС України уклали договір №738 на навчання за кошти підрозділу Державної служби охорони з кандидатом на службу в органи внутрішніх справ України, Вищим професійним училищем Департаменту ДСО при МВС України та підрозділом Державної служби охорони. Управління Державної служби охорони при ГУМВС України у місті Києві прийняв на себе зобов'язання перерахувати Навчальному закладу кошти за підготовку відповідача за професією охоронник для служби в УДСО при ГУМВС України в м. Києві, а відповідач - оволодіти всіма видами професійної діяльності та прибути після закінчення навчального закладу на службу до підрозділу УДСО при ГУМВС України в м. Києві 14 січня 2014 року і відпрацювати мінімум три роки. 05.01.2016 всупереч вимогам договору поліцейський Оболонського районного відділу Управління поліції охорони в м. Києві [PERSON] був звільнений зі служби за власним бажанням. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість по договору №738 від 23.09.2013 у сумі 5486 гривень 69 копійок, судові витрати у сумі 1378 гривень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ст.74 ЦПК України - судовою повісткою, направленою рекомендованим повідомленням за адресою зареєстрованого місця його проживання, про причини неявки суд не повідомив, заперечень суду не надав. Належним чином повідомлений відповідач не прибув у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив. Судом встановлено відсутність поважних причин неявки в судове засідання належно повідомленого відповідача, ухвалено про розгляд справи без його участі. Представником позивача дано письмову згоду на проведення заочного розгляду справи - заява від 09.12.2016 вх.№7271. Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів - із копії договору №738 від 23.09.2013 встановлено, що 23.09.2013 між Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України у місті Києві, Вінницьким вищим професійним училищем Департаменту Державної служби охорони при МВС України та [PERSON] укладено договір на навчання за кошти підрозділу Державної служби охорони з кандидатом на службу в органи внутрішніх справ України, Вищим професійним училищем Департаменту ДСО при МВС України та підрозділом Державної служби охорони. За умовами цього договору [PERSON] зобов'язаний прибути до навчального закладу в термін, визначений направленням на навчання, оволодіти всіма видами професійної діяльності, прибути після закінчення навчального закладу на службу до підрозділу УДСО при ГУ МВС України в м. Києві 14.01.2014 і відпрацювати не менше трьох років. Навчальний заклад зобов'язаний у разі зарахування [PERSON] на навчання виплачувати йому грошове утримання в розмірі посадового окладу, забезпечити на весь період навчання речовим майном, забезпечити якісну теоретичну та практичну підготовку, надавати випускну необхідну методичну допомогу, видати свідоцтво про закінчення курсу початкової підготовки та свідоцтво про проходження початкової підготовки і присвоєння робітничої кваліфікації, повернути підрозділу сплачені ним кошти за навчання за час знаходження [PERSON] поза межами навчального закладу. Із копії довідки №8 про відшкодування вартості початкової підготовки [PERSON] встановлено, що [PERSON] працював в УДСО при ГУ МВС України (Оболонський) з 14.01.2014 по 06.11.2015, працював в УПО в м. Києві (Оболонський) з 07.11.2015 по 05.01.2016, всього відпрацьовано 23 місяці 22 дні, навчався у Вінницькому вищому професійному училищі з 19.09.2013 по 31.01.2014, всього виплачено УДСО при ГУ МВС України в м. Києві за навчання 13418 гривень 81 копійка, невідпрацьований час 12 місяців 8 днів, всього до сплати 5486 гривень 69 копійок. Із копії рапорту від 15.11.215 встановлено, що [PERSON] подав рапорт на звільнення за власним бажанням. Із копії витягу з наказу №1 о/с від 05.01.2016 встановлено, що [PERSON] звільнено з органів МВС за власним бажанням. Судом також встановлено, що п.2.4 Договору відповідач [PERSON] зобов'язався у разі неприбуття за призначенням або відмови стати до роботи відповідно до умов укладеного договору, відрахуванні з навчання за негативними мотивами, звільнення з органів чи переводі до інших підрозділів за межі УДСО міста Києва до закінчення визначеного договором строку в установленому порядку компенсувати всі витрати, що здійснив Підрозділ у зв'язку з виплатою грошового утримання за час навчання, проведення навчання та утримання Кандидата в навчальному закладі. Дослідивши усі докази, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов'язався надати та надав грошові кошти на навчання відповідачу, а відповідач [PERSON] зобов'язався пройти навчання за програмою первинної професійної підготовки кандидатів в ОВС, прибути після закінчення навчального закладу на службу до підрозділу УДСО при ГУМВС України в м. Києві 14.01.2014 і відпрацювати не менше трьох років. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч.1ст.538 ЦК України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно положень ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, відшкодування збитків. За правилами ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вважає порушеним право позивача невиконанням відповідачем своїх зобов'язань, що виникли внаслідок укладеного договору. Оцінюючи усі докази, що є у справі, у їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по вказаному договору на загальну суму 5486 гривень 69 копійок. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у розмірі встановленому п.п.1 п.1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» у сумі 1378 гривень. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст. 526, 538, 610, 611, 614 ЦК України.

Outcome: approved