Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Українська, 124, с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що йому та його сестрі [PERSON] на праві власності, по 1/2 частині кожному, належало домоволодіння за адресою: вул. Українська, 124, с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області. 26.05.2008 року [PERSON] померла. Після її смерті позивач прийняв спадщину за законом, оскільки проживав разом з нею на час відкриття спадщини, вів з нею спільне господарство, проводив похорон. Відсутність документу, який би посвідчував право власності на вказане домоволодіння, перешкоджає позивачу оформити право власності на спадкове майно. У звязку з вищевказаним, позивач просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими за адресою: Івано-Франківська область, Тлумацький район, с. Гарасимів, вул. Українська, 124, в тому числі на належну йому 1/2 частину домоволодіння та на 1/2 частини цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просив позов задовольнити та справу розглядати без його участі. Представник відповідача Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову та просив справу розглядати у його відсутність. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги № 5 Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за [PERSON], яка була головою двору, та [PERSON] (позивач) значилось господарство, розташоване по вул. Українська, 124, в с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 8). Згідно копії технічного паспорту від 11.01.2017 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: вул. Українська, 124, в с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області, побудовані у 1940 році (а.с. 4-6). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] та [PERSON] (позивач) в рівних частках, по 1/2 частці кожному, належало майно господарського двору, розташованого за адресою: вул. Д Українська, 124, с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] (позивач) його батьками є [PERSON] [PERSON] (а.с. 11). Також згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 01.02.2017 року батьками [PERSON] вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). 26.05.2008 року [PERSON] (сестра позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивач), як спадкоємець другої черги за законом, прийняв спадщину за законом після смерті сестри [PERSON], оскільки до дня смерті спадкодавця постійно проживав разом з нею, вів з нею спільне господарство, проводив похорон померлої та надалі продовжує проживати у спадковому будинку, що підтверджується довідкою Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 5 від 03.01.2017 року (а.с. 7). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 47/2017 від 10.02.2017 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] після смерті [PERSON] (сестра позивача), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем за законом після смерті сестри [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає (а.с. 24-44). Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, в т.ч. належну йому 1/2 частину домоволодіння та на 1/2 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON] Позивачу [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Українська, 124, в с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 86/02-31 від 10.02.2017 року (а.с. 10). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з гоподарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved