Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернувся до суду із вимогами про встановлення між ним та відповідачем порядку користування житловим будинком [ADDRESS], в якому 21/50 частині належить йому на підставі договору дарування від 21 травня 2004 року, а інша - відповідачеві. В судовому засідання позивач та його представник вимоги свого позову підтримали в повному обсязі, запропонувавши варіант користування нерухомістю, за яким він користується кімнатою № « 1-6», площею 10 кв.м., а відповідач наступними приміщеннями - № « 1-1», коридор, площею 5,7 кв.м., № « 1-2», ванну, площею 5,3 кв.м., № « 1-3», котельну, площею 3 кв.м., № « 1-4», кімнату, площею 7,2 кв.м., № « 1-5», коридор, площею, 6 кв.м., № « 1-7», кухня, площею 11,2 кв.м., з зобов'язанням останньої не чинити йому перешкоди в користуванні визначеним йому житловим приміщенням. Представники відповідача за первісним позовом вимоги заяви не визнали, вважаючи, що предметом поділу є не визначені позивачем приміщення частині житла, а цілий будинок, з загальною площею 140,8 кв.м., у зв'язку з чим, вони звернулися до суду з зустрічним позовом про виділ частині житла в натурі в особисту приватну власність позивача за зустрічним позовом. Вимоги зустрічного позову позивач та його представник не визнали, посилаючись на неможливість поділу спірного майна за висновком відповідної судової будівельно-технічної експертизи, що проводилась по іншій цивільній справі № 2-430/12 за позовом позивача з вимогами до відповідача, аналогічними зустрічному позову по зазначеній цивільній справі. Крім того, представник позивача наполягав на помилковості стверджень представників відповідача щодо предмету поділу нерухомості - житлового будинку, оскільки інша частина житлового будинку, що не може бути розглянута для поділу, не прийнята до експлуатації та на неї не має відповідного правовстановлюючого документу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає до задоволення, а в задоволені зустрічного позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У відповідності до положень ст.ст.355 і 356 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до положень ч.ч.1,2,3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожний співвласник має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з положеннями ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Як вбачається з положень ч.1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. З огляду договору дарування частині житлового будинку від 21 травня 2004 року, посвідченого Васильківською районною державною нотаріальною конторою, № 2-3335, свідоцтв про право на спадщину за законом від 19 липня 2006 року, посвідченого Калинівською державною нотаріальною, за реєстровими № 1579, № 1582 та № 1585, сторони є власниками, відповідно, 21/50 та 29/50 частині, саме квартири [ADDRESS], загальною площею лише 48,4 кв.м., житловою 17,2 кв.м. У відповідності до висновку № 9964/12-42 судової будівельно-технічної експертизи від 27 грудня 2012 року, що була проведена по цивільній справі № 2-430/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про виділ в натурі частині житлового будинку, поділ квартири [ADDRESS] неможливий, через відсутність умов для дотримання вимог будівельних норм. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право на встановлення порядку користування спадковим майном, а тому, його вимоги підлягають до задоволення. Суд, ухвалюючи відповідне рішення, що запропонований ним варіант визначення порядку користування спірною нерухомістю буде відповідати інтересам обох сторін по зазначеній цивільній справі. При цьому, необхідно зазначити, що доказів наявності прав власності відповідача за первісним позовом, або позивача та іншої сторони у справі, саме на житловий будинок загальною площею 140,8 кв.м., крім матеріалів інвентаризації нерухомості, судові не надано, а тому, підстав для задоволення зустрічного позову, з урахуванням зібраних у справі належних та допустимих доказів, суд не вбачає. На підставі наведеного та

Outcome: approved