Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить визначити спосіб його участі у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , встановивши графік зустрічей з дитиною та форми спілкування: 1) кожний вівторок тижня з 7:00 год. до 21:00 год. без присутності матері з можливістю відводити і забирати дитину з дитячого садка, школи; 2) кожну п`ятницю тижня з 7:00 год до 10:00 год суботи без присутності матері з можливістю відводити та забирати дитину із дитячого садка, школи, з можливістю ночівлі у батька; 3) кожну неділю тижня з 10:00 год до 19:00 год без присутності матері; 4) святкування Дня народження дитини - увесь день у присутності матері; 5) додатково 2 рази кожного року не більш як по 10 днів підряд відпочивати разом з батьком за межами України без присутності матері у період, вільний від навчання; 6) додатково 5 разів кожного року не більше як по 5 днів підряд відпочивати разом з батьком в межах території України без присутності матері у період, вільний від навчання; а також зобов`язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у реалізації батьківських прав та обов`язків, визначених у п.1 позовної заяви. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що перебував у шлюбі з [PERSON] , від якого мають доньку [PERSON] . Рішенням суду шлюб між ними розірвано та стягнуто з нього аліменти на утримання дитини. Свої батьківські обов`язки виконує належним чином та добросовісно. Надає додаткові кошти на дитину, купує одяг, іграшки тощо. Однак, позбавлений можливості повноцінно реалізовувати свої права в частині виховання дитини, оскільки відповідач чинить у цьому перешкоди: перешкоджає вільно спілкуватися з дитиною, проводити з нею час, дозвілля, відпочинок, прогулянки; не дозволяє забирати дитину. Спілкуватися з донькою може лише обмежений час, визначений відповідачем, і лише у присутності або відповідача, або її матері. В його користуванні є автомобіль, житло, в якому є всі необхідні для життя дитини умови, окрема кімната, обладнана необхідними меблями, сучасною побутовою технікою, житлово-побутові умови сприятливі для проживання малолітньої дитини. Він має постійне місце роботи, стабільний самостійний дохід та графік роботи, який дозволяє проводити час з дитиною, допомагати в навчанні, гуляти та іншим чином піклуватися про дочку. Ухвалою від 14 серпня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви У встановлений судом строк недоліки позовної заяви усунені. Ухвалою від 23 вересня 2020 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі. Одночасно суд залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, службу у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради. Ухвалою від 12 січня 2021 року суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що допомагає фінансово в утриманні доньки і хоче брати участь у її вихованні шляхом особистого спілкування без присутності матері у визначені години і дні, а не лише тоді, коли це дозволить відповідач. Донька позитивно реагує на його присутність, впізнає його. Останній тиждень на прохання відповідача заводив і забирав дитину з дитячого садка, гуляв з нею. Усвідомлює, що донька ще маленька, а тому не буде наполягати, щоб вона ночувала у нього, поки дитина не звикне. Представник позивача додатково пояснив, що між сторонами як колишнім подружжям є особистий конфлікт і відповідач намагається через це маніпулювати дитиною, не дозволяючи бачитися з нею без її присутності. Однак, під час таких зустрічей дитина відчуває напруження між батьками. Позивач хоче надати доньці батьківську турботу та спілкуватися з нею особисто. Просять позов задовольнити. Відповідач позов визнала частково та пояснила, що ніяких конфліктів чи перешкод позивачу не створює, а лише дбає про доньку, яка ще маленька і не може висловити свою думку. Не заперечує, щоб позивач заводив і забирав доньку з садочка, гуляв з нею, але без ночівлі в його помешканні, оскільки дитині треба проводити гігієнічні процедури, які батько робити не може. Також заперечує щодо довготривалих зустрічей по 5-10 днів підряд, оскільки позивач залишив сім`ю, коли доньці було лише півтора року і потрібен час, щоб вона підросла та звикла до нього. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. У подані 4 лютого 2021 року заяві просить розгляд справи проводити без участі представника органу опіки та піклування. Висновок органу опіки та піклування підтримує та просить прийняти рішення в інтересах дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 6 лютого 2019 року у справі № 569/17941/18. Сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторне) серії [NUMBER] від 6 вересня 2018 року. Після розірвання шлюбу донька сторін залишилася проживати з матір`ю (відповідачем). Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 квітня 2019 року у справі № 569/3640/19 з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання доньки в розмірі 1/3 частки доходу щомісячно. Заборгованості зі сплати аліментів позивач не має, що підтвердила в судовому засіданні відповідач. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у любі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно зі ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За положеннями ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.1 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 753/15487/18. В підготовчому засіданні відповідач визнала, що обмежує позивача у спілкуванні з донькою без її присутності, самостійно визначає час та дату побачень позивача з дитиною, що свідчить про вчинення відповідачем перешкод позивачу у спілкування з донькою. Відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що позивач веде аморальний спосіб життя, порушує вимоги законодавства у будь-які сфері, ухиляється від утримання дитини, негативно впливає на її розвиток та виховання, є небезпечним для неї. Доводи відповідача ґрунтуються на її небажанні зустрічей доньки з новою жінкою позивача, хоча доказів проживання останньої з позивачем не надано. Вказані обставини свідчать про необхідність усунення перешкод батьку дитини у спілкуванні з донькою шляхом зобов`язання відповідача не чинити перешкоди позивачеві у спілкуванні з дитиною. Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участь одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно з висновком органу опіки та піклування № 08-1437 від 29 грудня 2020 року Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітету Рівненської міської ради прийняла рішення щодо усунення перешкод батьку [PERSON] щодо участі у вихованні та вільному спілкування з дитиною [PERSON] , а саме: щовівторка з 7:00 год до 19:00 год. Відводити дитину в заклад дошкільної освіти та забирати за попереднім погодженням з матір`ю дитини; щонеділі з 10:00 год. до 13:00 год.; у день народження доньки у присутності матері дитини. Суд вважає, що надання батьку можливості лише щовівторка відводити і забирати дитину з закладу дошкільної освіти та спілкуватися з донькою три години в неділю не призведе до відновлення належних батьківських стосунків та налагодження сталого емоційного контакту з донькою, оскільки визначеного часу очевидно замало для повноцінного спілкування. Відповідно до ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи, що між сторонами склалися неприязні стосунки, визначення зустрічей батька з дитиною за постійної присутності матері не забезпечить дитині нормального психологічного стану під час таких зустрічей, оскільки остання може стати свідком конфліктів між батьками, що матиме негативний вплив на її психоемоційний стан. Доказів того, що спілкування позивача з донькою перешкоджає її нормальному розвиткові, відповідач в порушення вимог ст.12, 81 ЦПК України, суду не надала. Вік доньки сторін (4 роки), на думку суду, дозволяє їй спілкуватися з батьком окремо від матері певний проміжок часу, що не може завдати дитині істотної шкоди. В судовому засіданні відповідач підтвердила, що позивач на її прохання відвозив доньку в дитячий садок та забирав, що свідчить про позитивне сприйняття дитиною присутності батька та можливість його спілкування з донькою без присутності відповідача. Разом з тим, суд враховує заперечення відповідача щодо передчасності надання позивачу права залишати дитину на ночівлю в його помешканні з огляду на її вік та стать. Суд звертає увагу на те, що відповідно до акту оцінки потреб сім`ї [PERSON] , вказаного у висновку органу опіки та піклування, позивач проживає в однокімнатній квартирі, в які для дитини облаштоване лише місце для гри. Беручи до уваги вік дитини, думку матері дитини, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою, враховуючи висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, відсутність доказів негативного впливу спілкування позивача з донькою на її розвиток, суд вважає необхідним визначити способи участі позивача у вихованні доньки шляхом встановлення побачень з донькою кожного вівторка та кожної п`ятниці тижня з 7 години до 21 години без присутності матері, кожної неділі місяця з 17 години до 20 години без присутності матері та святкування дня народження дитини увесь день у присутності матері. Вказані способи участі позивача у вихованні доньки відповідають інтересам малолітньої дитини, дозволять налагодити психологічний контакт дитини з батьком, не порушать звичних для неї умов життя та будуть сприяти повноцінному вихованню та розвитку дитини. В той же час, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо його участі у вихованні дочки шляхом можливості спільного відпочинку в межах та за межами території України протягом 5-10 днів підряд, оскільки за відсутності спілкування дитини з батьком протягом значного часу тривала розлука з матір`ю може стати психотравмуючим фактором та негативно вплинути на емоційний стан дитини. За зростання прихильності дитини до батька, встановлення стійкого психологічного контакту між ними сторони не позбавлені можливості в добровільному порядку визначати додаткові дні побачень чи інші способи участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, в тому числі і спільний відпочинок доньки з батьком як в межах, так і за межами України. \~ \~За \~таких \~обставин \~суд \~дійшов \~висновку \~про \~часткове \~задоволення \~позову. \~\~\~\~ \~ \~ На підставі наведеного та

Outcome: partial