Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач, в порядку,визначеному ст. 1173 ЦК України, звернувся до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій державним виконавцем та державною виконавчою службою під час виконання судового рішення. Просить суд визнати дії відділу державної виконавчої служби протиправними та стягнути з держави 17000,0 грн. матеріального еквіваленту відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просить суд позов задовольнити та пояснив, що ним отримувалися попередження і постанови від державного виконавця про примусове виконання судового рішення. Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що під час виконання судового рішення було порушене право власності на 2/3 частини майна, що належить позивачу; відбулося вселення осіб без наявності належного судового рішення та ухвали суду про примусове проникнення у приміщення житлового будинку, де мешкає позивач. Державні виконавці за допомогою працівників міліції, проти волі позивача проникли до будинку, що є порушенням Конституції України та права власності позивача, якого він був позбавлений в позасудовому порядку. Представник органу Державної казначейської служби до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Представник відділу державної виконавчої служби, державний виконавець Чабаненко А.А. у судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що на виконання до відділу надійшов виконавчий лист про вселення стягувачів та за цим виконавчим документом було відкрите виконавче провадження. Так як судове рішення не було виконане добровільно, було прийняте рішення про його примусове виконання повторно, в зв'язку з тим, що боржник продовжував перешкоджати користуватися частиною житлового будинку стягувачам, на підставі їх заяв було відновлено виконавче провадження та повторно було примусово виконане судове рішення. Для здійснення виконавчих дій при виконанні судового рішення про вселення законодавством не передбачено отримання дозволу в порядку, визначеному ст. 376 ЦПК України. Порядок такого доступу до житла визначений ст. 79 Закону України «Про виконавче провадження». За перешкоджання виконанню судового рішення на [PERSON] був накладений штраф. Представник відділу державної виконавчої служби, державний виконавець Єременко Д.В., який був також притягнутий за клопотанням представника позивача в якості співвідповідача, у судовому засіданні пояснив, що відповідно до ст. 79 Закону України «Про виконавче провадження» немає потреби в отриманні дозволу суду на проникнення у житло. Боржника було попереджено про час вчинення виконавчих дій, але іншим виконавцем. Так як виконавець, в провадженні якого знаходилося виконавче провадження, захворів, розпорядженням керівника відділення обов'язки тимчасово непрацездатного виконавця було покладено на нього, а так як вже був визначений час проведення виконавчих дій по примусовому виконанню судового рішення, він здійснив відповідні заходи щодо його виконання. В судовому засіданні були досліджені докази: - копія попередження державного виконавця на адресу [PERSON] від 25.04.2014 р. про примусове виконання судового рішення 06.05.2014 р.; - копія адміністративного позову про скасування попередження державного виконавця на адресу [PERSON] від 25.04.2014 р. про примусове виконання судового рішення 06.05.2014 р.; - копія ухвали Світловодського міськрайонного суду від 30.04.2014 р. про відмову у відкритті провадження за адміністративним позовом про скасування попередження державного виконавця на адресу [PERSON] від 25.04.2014 р. про примусове виконання судового рішення 06.05.2014 р.; - копія рішення Світловодського міськрайонного суду від 12.01.2009 р. про визнання права власності за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках; - ухвала апеляційного суду Кіровоградської області від 10.03.2009 р. про скасування рішення Світловодського міськрайонного суду від 12.01.2009 р. про визнання права власності за [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в рівних частках; - ухвала Світловодського міськрайонного суду від 21.03.2014 р., про відмову у задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення Світловодського міськрайонного суду від 20.12.2007 р.; - копія виконавчого листа, виданого Світловодським міськрайонним судом за рішенням у справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], про усунення перешкод у користуванні власністю, виділення частки майна, про вселення позивачів в домоволодіння [ADDRESS]; - копії постанов про відкриття виконавчих проваджень від 12.03.2014 р., про примусове виконання виконавчого листа, виданого Світловодським міськрайонним судом за рішенням у справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], про усунення перешкод у користуванні власністю, виділення частки майна, про вселення позивачів в домоволодіння [ADDRESS]; - копії попереджень стягувачів про час вчинення виконавчих дій по примусовому виконанню рішення Світловодського міськрайонного суду у справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, виділення частки майна, про вселення позивачів в домоволодіння [ADDRESS]; - копії попередження боржника про час вчинення виконавчих дій по примусовому виконанню рішення Світловодського міськрайонного суду у справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], про усунення перешкод у користуванні власністю, виділення частки майна, про вселення позивачів в домоволодіння [ADDRESS]; - копія повідомлення боржнику про повторне добровільне виконання ним рішення Світловодського міськрайонного суду у справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], про усунення перешкод у користуванні власністю, виділення частки майна, про вселення позивачів в домоволодіння [ADDRESS]; - копія постанови державного виконавця про залучення спеціаліста під час виконання судового рішення; - копії постанов від 04.06.2014 р. про відновлення виконавчого провадження за рішенням Світловодського міськрайонного суду у справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], про усунення перешкод у користуванні власністю, виділення частки майна, про вселення позивачів в домоволодіння [ADDRESS]; - копія акту державного виконавця від 07.05.2014 р. про не надання доступу до житла стягувачам; - копія акту державного виконавця від 19.06.2014 р. про вселення стягувачів; - копія рішення Світловодського міськрайонного суду від 13.06.2013 р. про поділ майна в натурі, зобов'язання не чинити перешкод в його користуванні та про вселення [PERSON] та [PERSON] в домоволодіння [ADDRESS]; - ухвала апеляційного суду Кіровоградської області від 22.01.2014 р., якою рішення Світловодського міськрайонного суду від 13.06.2013 р. про поділ майна в натурі, зобов'язання не чинити перешкод в його користуванні та про вселення [PERSON] та [PERSON] в домоволодіння [ADDRESS], було залишено без змін; - розпорядження № 50 - р від 05.05.2014 р. про покладення повноважень в зв'язку з тимчасовою непрацездатністю державного виконавця Чабаненко А.А. на державного виконавця Єременко Д.В. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні було встановлено, що державним виконавцем 19.06.2014 р. було здійснене повторне примусове виконання судового рішення по вселенню стягувачів [PERSON] та [PERSON] в домоволодіння [ADDRESS]. Безпідставним є ствердження представника позивача щодо обов'язкового отримання судового дозволу на примусове проникнення до житла чи іншого володіння, як - то передбачено ст. 376 ЦПК України в зв'язку з тим, що відповідно до згаданої процесуальної норми суд надає такий дозвіл лише при вирішенні питань з метою проникнення до боржника або іншої особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб). Відповідно до ст. 79 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення державний виконавець виконує його примусово. Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому. Таким чином, отримання дозволу на примусове проникнення до житла боржника з метою виконання судового рішення про вселення державному виконавцю або стягувачу не потребується, так як при цьому не здійснюється проникнення для забезпечення досягнення мети, визначеної ст. 376 ЦПК України, а забезпечується безперешкодний доступ стягувача, який на рівні з боржником має право на користування майном, до приміщення державним виконавцем. Державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. У разі, якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувача, на нього накладається штраф та застосовуються інші заходи, передбачені законом. При цьому вселення здійснюється у присутності понятих із залученням працівників органів внутрішніх справ. Про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження. У разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф. Статтями 55, 56 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Так, виходячи зі змісту ч. 2, ст. 23 ЦК України та Постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що державний виконавець діяв відповідно згідно ст. 19 Конституції України, ст. 14 ЦПК України та ст. 79 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі судового рішення, наявного виконавчого провадження, у спосіб та порядок, визначених Конституцією та законами України, а тому підстав для відшкодування шкоди з підстав, встановлених ст. 1173 ЦК України, немає. Таким чином, позовні вимоги є безпідставними та не ґрунтуються на законі, а тому у задоволенні позову повинно бути відмовлено, судові витрати повинні бути віднесені за рахунок держави.

Outcome: dismissed