Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом. В позові посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] У вказаній квартирі після її придбання були зареєстровані позивач, відповідач, який є її колишнім чоловіком, та їх діти. З грудня 2006 року відповідач не мешкав у спірній квартирі, оскільки між сторонами шлюбні відносини були припинені. 19.02.2008 року шлюб між ними розірвано. З лютого 2008 року відповідач не спілкується з позивачем та їх дітьми, свого місцезнаходження не повідомив. Відповідач вже тривалий час не проживає у вищевказаній квартирі, його особистих речей в квартирі немає, квартирою, як житловою площею він не цікавиться, не приймає участі в її утриманні. Позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: квартира [ADDRESS] Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження. Відповідачеві було запропоновано надати відзив на позов, але від неї відзиву на позов не надано. Заяв чи клопотань від неї до суду не надходило. Відповідно до ч.5ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно дост.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно дост.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідност.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.10.2006 року. В спірній квартирі зареєстровані позивач, її син та відповідач [PERSON], що підтверджується Довідкою від 03.08.2018 року за вих. №592, виданої ТОВ ЖЕК «Тополь». 19.02.2008 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого Бабушкінським ВРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 19.02.2008 року, актовий запис №59. Відповідач у спірній квартирі з грудня 2006 року не проживає, особистих речей не має, квартирою, як житловою площею, не цікавиться, не приймає участі у її утриманні, комунальні послуги не сплачує, що підтверджується актом від 26.07.2018 року за вих. №16, виданого ЖБК №217. В Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом. В силу ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає доказаним факт не проживання відповідача [PERSON] у спірній квартирі більш ніж шість місяців без поважних причин, відповідач не цікавиться квартирою, як житлом, не приймає участі у сплаті комунальних послуг та утриманні квартири, тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] Відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved