Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], про відшкодування майнової шкоди. В позові вказував, що [PERSON] був прийнятий на посаду майстра з охорони природи Вижницького природоохоронного науково - дослідного відділення НПП «Вижницький» згідно наказу №28-к від 07.12.2006 р. З ним було укладено договір про повну матеріальну відповідальність № 104 від 07.12.2006р. В період з 14.05.2009р. по 03.07.2009р.(з перервою з 22.06.2009р. по 26.06.2009р.) контрольно - ревізійним відділом у Вижницькому районі КРУ в Чернівецькій області далі правонаступник - «Державна фінансова інспекція в Чернівецькій області») проведено ревізію фінансово - господарської діяльності НПП «Вижницький» за липень - грудень 2006р., 2007-2008рр. та завершений звітний період 2009р. Вказаною ревізією встановлено порушення. У червні 2009р., створено комісію в складі директора НПП «Вижницький» Іванчука В.М., головного природознавця Курки М.Я., провідного інженера з охорони природних екосистем Берника Д.М., заступника начальника Вижницького ПНДВ Різниченка А.І.,за участю начальника КРВ у Вижницькому районі Марковського Д.К., за присутності майстра з охорони природи Вижницького ПНДВ [PERSON], виявлено у кварталі 37 виділ 5 та кварталі виділи 3,10 обходу №8 самовільну рубку лісу в кількості 17 пнів хвойної породи. Даний відображено в акті перевірки від 18.06.2009р. Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 21.04.1998р. №521 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства у межах територій та об'єктів природно-заповід фонду України» проведено розрахунок заподіяної шкоди внаслідок самовільних рубок. Сума завданої шкоди складає 21657,50 грн. За результатами ревізії, КРВ у Вижницькому районі складено акт ревізії фінансово- господарської діяльності НПП «Вижницький» № 24-21-22/52 від 03.07.2009р., та вимогу усунення порушень №24-21-13/567 від 22.07.2009р., де в п.5 зазначено, що від НПП «Вижницький» вимагається забезпечити відшкодування шкоди в сумі 21 657,50 грн., завданої внаслідок незаконних рубок лісу. 02.07.2009р. за вих.№ 214/08 НПП «Вижницький» направлено до Чернівецької міжрайонної природоохоронної прокуратури матеріали по результатам перевірки господарської діяльності Вижницького ПНДВ. Дані матеріали прокуратурою скеровані за територіальністю підвідомчістю на Вижницьке РВ УМВС України в Чернівецькі області за яким в свою чергу порушено кримінальну справу № Г - 100019, по фактах назаконних рубок лісу. Чернівецьким окружним адміністративним судом 20.11.2009 р. відкрито провадження в адміністративні справі №2а-1858/09/2470, за позовом КРУ в Чернівецькі області до НПП «Вижницький» про виконання вимог щодо відшкодування шкоди завданої внаслідок самовільних рубок лісу в сумі 21 657,50 грн. Дане провадження у справі 11.03.2010 р. зупинено, до набрання рішення в кримінальній справі № Г - 100019. В ході проведеного розслідування по даній кримінальній справі, досудове слідство було зупинено на підставі ст. 206 п. 3 КПК України - у зв'язку з не встановленням осіб, які вчинили даний злочин. 10.04.2013р. Чернівецьким окружним адміністративним судом поновлено провадження в адміністративні справі №2а-1858/09/2470. Рішенням від 25.04.2013 адміністративний позов задоволено повністю та зобов'язано НПП «Вижницький» виконати п.5 вимоги КРВ у Вижницькому районі про усунення порушень №24-21-13/567 22.07.2009р., в частині забезпечення відшкодування шкоди завданої внаслідок самовільних рубок лісу в сумі 21 657,50 грн. Відповідно до п. «е» ч.2 ст.64 Закону України «Про природно - заповідний фонд України» від 16.06.1992р. № 2456-ХІІ відповідальність за порушення законодавства природно - заповідний фонду несуть особи, винні у порушенні вимог щодо використання територій та об'єктів природно - заповідного фонду. Оскільки, [PERSON], працюючи на посаді майстра з охорони природи Вижницького природоохоронного науково - дослідного відділення Національного природного парку «Вижницький», будучи службовою особою, яка володіє організаційно - розпорядчими та адміністративно - господарськими повноваженнями, всупереч інтересів служби та вимог чинного законодавства України, в період роботи з 2006р. по 2009 роки внаслідок своєї службової недбалості та бездіяльності, які виразились у неналежному виконанні своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, не забезпечив належну охорону лісів природно - заповідного фонду у ввіреному йому обході Вижницького природоохоронного науково - дослідного відділення Національного природного парку «Вижницький», що призвело до незаконної порубки невстановленими особами 17 дерев хвойних порід, чим заподіяв тяжкі наслідки охоронюваним за державним інтересам, на загальну суму 21 657,50 грн.. Просив стягнути з [PERSON] на користь Національного природнього парку «Вижницький» та перерахувати на вказаний рахунок ( Виженська сільська рад 04418216, УДКСУ у Вижницькому районі р/р 31424000106013 ГУДКСУ у Чернівецькій області, МФО 856135. Одержувач - місцевий бюджет Виженської сільської ради завдану з його вини шкоду внаслідок самовільних рубок лісу в сумі 21657,50 грн. та судові витрати. Представник НПП «Вижницький» Берник І.В. в судовому засіданні позов підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вказував, що в період виявлення порушень перебував на лікарняному. Суд, заслухавши, представника НПП «Вижницький», відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України, Кодексом законів про працю України. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] був прийнятий на посаду майстра з охорони природи Вижницького природоохоронного науково - дослідного відділення НПП «Вижницький» згідно наказу №28-к від 07.12.2006 р. З ним було укладено договір про повну матеріальну відповідальність № 104 від 07.12.2006р. В період з 14.05.2009р. по 03.07.2009р. контрольно - ревізійним відділом у Вижницькому районі КРУ в Чернівецькій області далі правонаступник - «Державна фінансова інспекція в Чернівецькій області») проведено ревізію фінансово - господарської діяльності НПП «Вижницький» за липень - грудень 2006р., 2007-2008рр. та завершений звітний період 2009 р. За результатами ревізії, КРВ у Вижницькому районі складено акт ревізії фінансово- господарської діяльності НПП «Вижницький» № 24-21-22/52 від 03.07.2009р., та вимогу усунення порушень №24-21-13/567 від 22.07.2009р., де в п.5 зазначено, що від НПП «Вижницький» вимагається забезпечити відшкодування шкоди в сумі 21 657,50 грн., завданої внаслідок незаконних рубок лісу. Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.04.2013р. в адміністративні справі №2а-1858/09/2470, позов КРУ в Чернівецькі області до НПП «Вижницький» про виконання вимог щодо відшкодування шкоди завданої внаслідок самовільних рубок лісу в сумі 21 657,50 грн., задоволено повністю та зобов'язано НПП «Вижницький» виконати п.5 вимоги КРВ у Вижницькому районі про усунення порушень №24-21-13/567 22.07.2009р., в частині забезпечення відшкодування шкоди завданої внаслідок самовільних рубок лісу в сумі 21 657,50 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч.1 ст. 130 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. Законодавець визначає, що матеріальну відповідальність може бути покладена на будь- якого працівника, який уклав трудовий договір з підприємством, установою, організацією. Правові норми інституту матеріальної відповідальності поширюються також на випадки заподіяння прямої дійсної шкоди працівниками громадянам (суб»єктам підприємницької діяльності та фізичним особам, які використовують найману працю), з якими працівники перебувають у трудових відносинах. Відповідно до ст.134 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема, між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до вимог ст.135-1 вказаного Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей,переданих йому для зберігання або для інших цілей; відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків. Відповідно до п. 8 Пленуму Верховного Суду України Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками»№ 14 від 29 грудня 1992 року справи про повну матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей, суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. За відсутності цих умов на працівника за заподіяну шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо за чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Відповідно до п. 10 Положення про матеріальну відповідальність робітників і службовців за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації, затвердженого Указом Президії Верховної Ради СРСР від 13 липня 1976 р. № 4204-IX робітники і службовці несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, в таких випадках: коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 11 цього Положення укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Згідно ст.130 КЗпП України, працівники несуть відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду. Відповідно до ст. 138 даного Кодексу, для накладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст.130 цього Кодексу. Посилання відповідача, на те, що він на час проведення ревізії хворів, суд оцінює критично, оскільки ревізія здійснювалась за період липень - грудень 2006р., 2007-2008рр. та завершений звітний період 2009 р., а згідно довідки виданої НПП Вижницький від 29.01.2014 року вказано,що в період роботи 2006-2009 року [PERSON] не перебував на лікарняному. Інші наявні в матеріалах справи відомості не спростовують висновків суду. Отже на підставі вищевикладеного, в сукупності з зібраними по справі матеріалами, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved