Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом у якому просить стягнути із [PERSON] в порядку регресу кошти в сумі 10 000,00 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.09.2017 року між ПрАТ «АТ «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/1708167 зі строком дії до 27.09.2018 року, згідно якого забезпеченим транспортним засобом є «Ніссан» д.н.з. [NUMBER] . 12 липня 2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача, під час якої відбулося зіткнення автомобіля «Ніссан» д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «Опель» д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 24.09.2018 року дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] . На підставі страхового акту № 712-12487-ЦВ від 08.10.2018 року та розрахунку суми страхового відшкодування від 08.10.2018 року власнику транспортного засобу «Опель» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] було виплачено страхове відшкодування у розмірі 10 000,00 грн. Позивач вказує, що про дорожньо-транспортну пригоду відповідач ПрАТ «АТ «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» письмово не повідомив, чим порушив пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що є підставою для стягнення з відповідача виплаченого потерпілій особі страхового відшкодування. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.08.2019 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 18-20). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами були отримані відповідачем 04.09.2019 року, позивачем ухвала суду отримана 02.10.2019 року, про що свідчать зворотні поштові повідомлення неявні в матеріалах справи. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 24.09.2018 року, 12.07.2018 року о 15 год. 50 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Ніссан» д.н.з. [NUMBER] , рухалася по вул. В.Гетьмана, 48-а в м. Києві, не дотрималася безпечної дистанції та здійснила зіткнення з автомобілем «Опель» д.н.з. [NUMBER] , чим порушила п. 13.1 ПДР України, що призвело до пошкодження автомобілів (а.с. 6-7). Даною постановою суду відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як убачається із полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/1708167, станом на 12.07.2018 року цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Ніссан», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована [PERSON] у ПрАТ «АСК «ОМЕГА» (а.с. 5). Відповідно до умов договору, розмір страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну становить 100 000,00 грн., франшиза становить 0,00 грн. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно розрахунку страхового відшкодування від 08.10.2018 року та страхового акту № 712-12487-ЦВ від 08.10.2018 року складених ПрАТ «АСК «ОМЕГА», розмір страхового відшкодування власнику автомобіля «Опель», д.н.з. [NUMBER] , становить 10 000,00 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Позивач на обґрунтування позову посилається на положення підпункту 33.1.4 п. 33.1 ст. 33; підпункту «ґ» пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вказуючи, що відповідач не звертався до позивача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Так, відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції на дату виникнення спірних правовідносин, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Наведеними правовими нормами встановлено обов`язок учасників дорожньо-транспортної пригоди вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, Моторне транспортне страхове бюро України про настання дорожньо-транспортної пригоди Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необгрунтованим виплатам. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15, від 30 березня 2016 року № 6-186цс16 та постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року справа № 759/19724/15-ц, від 16 травня 2018 року справа № 369/5335/15-ц, від 16 січня 2019 року справа № 208/7291/13-ц, від 13 лютого 2019 року справа № 686/21485/17, від 20 лютого 2019 року справа № 465/36/17. Згідно встановлених судом обставин, що підтверджуються наданими позивачем доказами на підтвердження заявлених ним вимог, ПрАТ «АСК «ОМЕГА» було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду потерпілою особою, що дозволило страховику переконатися у тому, що подія є страховим випадком, здійснити перевірку обставин ДТП та визначити розмір заподіяної потерпілій особі шкоди, факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами, відповідач, як особа винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнута до адміністративної відповідальності, що не свідчить про здійснення позивачем необгрунтованих виплат, а відтак заподіяної страховику шкоди. Крім цього суд вказує на те, що факт настання страхового випадку ніким, в тому числі позивачем не оспорюється. Позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Отже, сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Суду не доведено будь якими належними та допустимими доказами обставин того, що неповідомлення відповідачем позивача про настання страхового випадку призвело до необґрунтованих виплат потерпілій особі, що можна було б вважати заподіяною позивачу шкодою. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також позивачем суду не надано будь яких доказів на підтвердження перерахування ПрАТ «АСК «ОМЕГА» грошових коштів у розмірі 10 000,00 грн. власнику пошкодженого автомобіля «Опель», д.н.з. [NUMBER] . Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed