Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, покликаючись на те, що 14.01.2013 р. року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0021308640113. Згідно даного договору банк відкрив відповідачеві картковий рахунок встановивши ліміт кредитної лінії в розмірі 8246,30грн. Оскільки, позичальник [PERSON] свої зобов'язання по договору не виконав, станом на 2.06.2014 року у нього утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі - 10696,30 грн. А тому просив, стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, згідно позовної заяви просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З кредитного договору № 0021308640113 вбачається, що такий був укладений між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] шляхом відкриття карткового ранку із встановленим лімітом кредитної лінії в розмірі 8246,30 грн. Судом встановлено, що відповідач порушуючи умови договору свої зобов'язання належним чином не виконував, в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним. Так, з дослідженого судом розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 2.06.2014 року у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість за кредитом в розмірі - 1750 грн., яка складається з тіла кредиту - 6496,30 грн., простроченого тіла кредиту - 1680 грн.; заборгованості за комісіями - 2450 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Виходячи з вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів. З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що відповідачем було не дотримано умов укладеного договору, тобто зобов'язання не були виконані належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства, тому позов підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, такі складаються з судового збору в розмірі 243,60 грн., тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved