Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за угодою про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття базової вищої освіти, посилаючись на те, що відповідно до наказу відповідачка була зарахована на навчання, а між сторонами по справі була укладена Угода № К-282с від 29.12.2008 року, на підставі якої позивач надав відповідачці цільовий пільговий державний кредит для здобуття у навчальному закладі базової вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Спеціаліст (магістр)» за спеціальністю «Фінанси», та денною формою навчання, а відповідачка зобов'язалась повернути протягом 3 років всю суму наданого кредиту рівними частками щорічно (тобто по 1/3 частині кожний рік) та три відсотки річних за користування кредитом. На адресу відповідачки надсилались листи з роз'ясненнями та з вимогою погасити виниклу заборгованість, однак до цього часу борг не погашений. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь 5 055 грн. 36 коп. заборгованості з повернення державного кредиту, з яких: основний борг - 2 897 грн. 50 коп., відсотки - 541 грн. 04 коп., пеня - 1 616 грн. 82 коп. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, суду подала письмові заперечення на позов, в яких вказала, що позивач пропонуючи укласти оспорюваний договір свідомо ввів її в оману, оскільки умова щодо строку його дії на три роки не відповідає вимогам п. 22 Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 916 від 16.06.2003 року, в якому вказано, що сума кредиту повертається із сплатою 3 відсотків річних протягом 15 років починаючи з дванадцятого місяця після закінчення навчання у вищому навчальному закладі до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів з виплатою щороку однієї п'ятнадцятої частини загальної суми одержаного кредиту та відсотків за користування ним. А також суперечить типовій угоді про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, затвердженій Наказом Міністерства освіти та науки України № 508 від 31.07.2003 року. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 29.12.2008 року між Івано-Франківським національним технічним університетом нафти і газу та [PERSON] була укладена Угода № К-282с про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття базової вищої освіти (а.с.5), на підставі якої навчальний заклад надав одержувачу (відповідачці по справі) цільовий пільговий державний кредит для здобуття у навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Спеціаліст (магістр)» за спеціальністю «Фінанси» та денною формою навчання, а одержувач зобов'язалась повернути протягом 3 років використаний на навчання кредит у сумі 4 897 грн. 50 коп. на 2008-2009 навчальні роки та на весь термін навчання, а також три відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з 12 місяця, а у випадку відрахування - починаючи з третього місяця, про що свідчить розділ 3 даної угоди. Згідно із змістом п.3.4 вказаної угоди одержувач зобов'язаний здійснити платежі до 30 листопада кожного року, Пунктом 4.2 угоди передбачено право навчального закладу стягнути в судовому порядку кредит та відсотки за користування відсотками з одержувача. За змістом п. 7.2 вказаної угоди за ухилення від повернення кредиту чи відсотків за його користування одержувач кредиту сплачує навчальному закладу пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України. Відповідно до п. 7.1 угоди № К-282 від 29.12.2008 року за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цією угодою сторони несуть відповідальність згідно із законодавством У зв'язку з тим, що позичальником не було дотримано умов угоди № К-282 від 29.12.2008 року до неї, позивачем з метою врегулювання питання погашення заборгованості направлялися листи, зокрема № 665 від 04.12.2013 року з роз'ясненнями та вимогою погасити виниклу заборгованість (а.с. 6). На момент подання позову до суду ці вимоги не виконані і відповідні суми позивачу не сплачені. Відповідно до довідки про стан розрахунку за пільговий кредиту на здобуття освіти [PERSON] вих. № 67-32-27/6 від 24.10.2014 року, наданого позивачем загальна сума заборгованості по кредиту становить 3 698 грн. 20 коп., в тому числі: основний борг - 1 197 грн. 50 коп., відсотки - 578 грн. 10 коп., пеня - 1 922 грн. 60 коп. (а.с. 25) Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. На підставі ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до п.4 Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №916 від 16.06.2003 року, розмір кредиту визначається щороку до 1 квітня вищим навчальним закладом державної форми власності виходячи з вартості навчання (за винятком стипендії) відповідно до форми навчання і затверджується центральним органом виконавчої влади, у підпорядкуванні якого перебуває вищий навчальний заклад. Згідно із ч.6 ст.64 Закону України «Про вищу освіту» розмір плати за весь строк навчання або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється вищим навчальним закладом у грошовій одиниці України - гривні, з урахуванням офіційно визначеного рівня інфляції за попередній календарний рік. Розмір плати за весь строк навчання або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється у договорі, що укладається між вищим навчальним закладом та особою, яка навчатиметься, або юридичною особою, що оплачуватиме навчання або надання додаткових освітніх послуг і не може змінюватися протягом усього строку навчання. На підставі ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Згідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що уклавши угоду про отримання цільового пільгового державного кредиту для здобуття у навчальному закладі базової вищої освіти, продовжуючи навчання та отримавши спеціальність, відповідачка фактично перебувала з позивачем у договірних відносинах, правові наслідки яких не оспорювала і, не виконавши свої зобов'язання, повинна нести відповідальність відповідно до загальних та спеціальних норм зобов'язального права, а також інших актів цивільного законодавства, у тому числі Закону України «Про вищу освіту», Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 916 від 16.06.2003 року. Згідно ч. 1 ст. 630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Разом з тим доводи відповідачки про безпідставність позову через відступлення сторонами оспорюваного договору від умов типової угоди про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, яка затверджена Наказом Міністерства освіти та науки України № 508 від 31.07.2003 року, в частині визначення строку дії договору на три роки, суд вважає надуманими з наступних мотивів. За приписами ст. ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Так, сторони спірного кредитного договору на добровільних засадах визначили усі його умови, які прописані чітко і зрозуміло. Із заявами про продовження строку дії угоди № К-282 від 29.12.2008 року на довший термін позивачка до навчального закладу не зверталась, натомість сплачувала кредитні кошти, що свідчить про прийняття умов угоди. А визначення строку дії договору на три роки суд не вважає відступленням від визначеного законом типового договору, а способом конкретизації його умов. Таким чином, оскільки відповідачка не виконала умов угоди про отримання цільового пільгового державного кредиту для здобуття у навчальному закладі базової вищої освіти, укладеної між нею та позивачем, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з неї витрат пов'язаних з її навчанням обґрунтованими. Однак, згідно довідки наданої суду позивачем загальна сума заборгованості по угоді складає 3 698 грн. 20 коп. (а.с. 25), тоді як Івано-Франківський національний технічний університет нафти і газу наполягає на стягненні боргу в сумі 5 055 грн. 36 коп., а тому позов підлягає до часткового задоволення, а з відповідачки слід стягнути 3 698 грн. 20 коп. заборгованості за угодою про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття базової вищої освіти № К-282с від 29 грудня 2008 року. Відповідно до ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, оскільки дане судове рішення ухвалюється на користь Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial