Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В уточненій позовній заяві (а.с.106-107) позов мотивує тим, що 05.07.2005 між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №VOC0SE00000156, відповідно до умов якої останній отримав кредит в розмірі 1600 грн. на термін до 05.07.2006. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та у порядку, встановлені в договорі. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 12.08.2011 з відповідача в користь банку було стягнуто заборгованість за договором в розмірі 12\~640,31 грн. Після ухвалення рішення заборгованість відповідача становить 45\~914,09 грн., і складається з: 8\~723,03 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом за період з 06.04.2001 по 04.04.2018; 37\~191,06 пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором за період з 06.04.2001 по 04.04.2018. А тому просив, стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору. Представником відповідача було подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с.93-94), в якій сторона відповідача покликається на те, що останній платіж по кредиту був внесений відповідачем 11.07.2007, з того часу має відраховуватися строк позовної давності. На час звернення позивача з даним позовом до суду позовна давність сплила як до основної вимоги так і до додаткової. Просить застосувати до заявлених позовних вимог позовну давність. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав з викладених в уточненій позовній заяві підстав. Просив позов задовольнити. Вказував на те, що незалежно від ухваленого в 2011 році рішення, кредитні зобовязання відповідача не припинилися, і діють до повного погашення кредиту. Відомості щодо виконання рішення суду відсутні. Визнав той факт, що остання проплата по кредиту була здійснена відповідачем 11.07.2007. Разом з тим, вказував на те, що строк позовної давності був перерваний в звязку з укладенням договору поруки по цьому кредиту 15.08.2014 з [PERSON] на суму 1000 грн. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнала. Суду пояснила, що про укладення договору поруки з [PERSON] на суму 1000 грн. відповідач [PERSON] не знав, і саму [PERSON] він не знає. Вважає, що банк пропустивши строки звернення до виконання рішення суду за 2011 рік умисно уклав договір поруки для переривання строку позовної давності. Оскільки, останню проплату відповідач здійснив ще в 2007 році, вважає, що спливли строки позовної давності. А тому, просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 550, 556 ЦК України. Судом встановлено, що 05.07.2005 між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №VOC0SE00000156, відповідно до умов якої останній отримав кредит в розмірі 1600 грн. на термін до 05.07.2006 (а.с.7-8). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 12.08.2011 у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с.41) позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] в користь ПАТ КБ «Приватбанк заборгованість за кредитним договором №VOC0SE00000156 від 05.07.2005 в сумі 12\~640,31 грн. З мотивувальної частини рішення вбачається, що вказана заборгованість складається з заборгованості за кредитом 1240,99 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом 5308,73 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 6090,59 грн. Сторонами не надано суду відомостей щодо предявлення вказаного рішення до виконання. У даній справі позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за цим же договором 45\~914,09 грн., яка складається з: 8\~723,03 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом за період з 06.04.2001 по 04.04.2018; 37\~191,06 пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором за період з 06.04.2001 по 04.04.2018. Сума заборгованості визначена в розрахунку заборгованості (а.с.109). Разом з тим, з розрахунку заборгованості, доданого до первинно поданої позовної заяви (а.с.6 зворот) вбачається, що останній платіж за кредитом відповідач [PERSON] вніс 11.07.2007. Інших платежів на користь банку відповідач не здійснював. Матеріали справи свідчать про те, що за умовами договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредитних коштів частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені договором, відсотки та комісію, а також встановлена відповідальність за несвоєчасне виконання зобовязань. Згідно з положеннями ст.ст. 256, 257, 259 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин, початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст.261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Покликання представника позивача на переривання строку позовної давності в звязку з укладенням договору поруки по кредиту 15.08.2014 з [PERSON] на суму 1000 грн. не заслуговує на увагу. Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обовязку. Однак, сам боржник [PERSON] ніякої дії, яка б свідчила про визнання ним боргу не вчиняв. Договір поруки був укладений банком з [PERSON] 15.08.2014 без повідомлення боржника. А тому, укладення договору вказаного поруки не перериває позовну давність. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. З матеріалів справи вбачається, що рішення суду про стягнення з [PERSON] в користь банку заборгованості за кредитним договором №VOC0SE00000156 від 05.07.2005 в сумі 12\~640,31 грн. ухвалене 12.08.2011. Позовна заява датована 03.04.2015. Тобто, позивач звернувся до суду після спливу нового строку позовної давності. Оскільки позивач звернувся з позовом після спливу строку позовної давності, є підстави відповідно до ч. 3 ст.267 ЦК України про застосування судом позовної давності за заявою сторони у спорі.\~ Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно з ч.ч. 4, 5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Як слідує зі ст.266 ЦК України, зі спливом строку позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Оскільки позивачем у заявленому позові ставиться питання про стягнення заборгованості по нарахованих відсотках за користування кредитними коштами та пені, то суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі , в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed