Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтовуванні позовних вимог позивач посилається на те, що 10 грудня 2012 р. між ним та відповідачем був укладений договір безпроцентної позики у простий письмовій формі. Згідно цього договору відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 50 000,00 гривень. Позивач також зазначає, що відповідач по справі - [PERSON] зобов'язався повернути позичені кошти не пізніше 10.12.2013 року, але свої збовязання не виконав. Добровільно виконувати зобовязання відмовляється. В судове засідання [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Клопотання про слухання справи за його відсутністю до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач 10 грудня 2012 року звернувся до позивача з проханням позичити йому гроші у сумі 50 000,00 гривень. Між відповідачем та позивачем був укладений договір безпроцентної позики у простий письмовій формі. Згідно цього договору відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 50 000,00 гривень що підтверджується актом прийому-передачі грошових коштів від 10.12.2012 р. підписану власноруч відповідачем [PERSON]. Відповідач зобовязався повернути позичені кошти не пізніше 10.12.2013 року. Однак в узгоджений сторонами строк відповідач не виконав свої обов'язки щодо виплати боргу. Відповідач в порушення п.5 договору свої обов'язки щодо повернення боргу не виконав, тому згідно ст. 509 Цивільного кодексу України кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку та вимагати стягнення суми боргу, оскільки в добровільному порядку досягти згоди з відповідачем не вдається. Відповідно до ст..625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається. Згідно до ст.ст.1046,1047 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Оскільки, позивач є інвалідом 2-оїгрупи та відповідно до Закону України» звільнений від сплати судового збору, суд вважає, що витрати, пов'язані з оплатою судового збору згідно з вимогами діючого законодавства повинні бути стягненні з відповідача на користь держави. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, підтвердженими наданими до матеріалів справи документами та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved