Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, який виклав у новій редакції 23.04.2018 року. В обґрунтування позову покликався на те, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт без номера від 24.10.2014 року (далі Генеральна угода), відповідно до умов якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3975,65 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач одержав кредитні кошти, але прийняті на себе за договором кредиту зобов'язання щодо своєчасного його погашення не виконував, у звязку з чим допустив виникнення заборгованості, яка станом на 21.02.2018 року становить 11485,81 грн. та складається з: 3975,66 грн. заборгованості за кредитом; 1343,98 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 5742,76 грн. пені; 423,41 грн. - штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди. Просить стягнути з відповідача загальну суму боргу за кредитним договором в розмірі 11485,81 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,0 грн. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 23.04.2018 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання нею відзиву на позовну заяву. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 65) відповідач [PERSON] отримав вищевказану ухвалу суду 05.05.2018 року, однак, станом на 29.05.2018 року, відзиву на позовну заяву суду не надав, а тому у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У зв'язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 24.10.2014 року, з метою створення благополучних умов для виконання позичальником зобовязань за кредитним договором № SAMАВ00000001760928 від 18.03.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (позивач) та [PERSON] (відповідач) укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 24.10.2014 року, відповідно до умов якої позивачем надано [PERSON] строковий кредит на споживчі цілі у сумі 3975,66 грн. на строк 12 місяців (з 24.10.2014 року по 31.10.2015 року) шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,833 % в місяць (або 10 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 5, 52) у вказані в Заяві, Умовах і правилах строки (а.с. 5-30). Відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 349,77 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків та інших витрат згідно з Умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.10.2015 року. Своїм підписом відповідач підтвердив свою згоду на те, кредитний договір між сторонами складається із Генеральної угоди разом із запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами (а.с. 6 зворот). Згідно п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг позичальник надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банка, та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити чи анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти [PERSON] 24.10.2014 року на його рахунку встановлено кредитний ліміт 3975,66 грн. з кінцевим строком дії кредитної карти 04/18 (а.с. 55). При укладанні угоди сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п. 2.8 Генеральної угоди при порушенні зобовязань по сплаті кредиту позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожен день прострочки. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил, у випадку виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобовязання, передбачені п.п. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил, клієнт сплачує банку пеню, яка нараховується так: ПЕНЯ = базова процентна ставка за договором / 30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів за кредитом. Також відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди у разі порушення позичальником термінів погашення заборгованості вказаних в цій Генеральній угоді, Умовах і правилах, більше ніж на 31 день, по зобовязаннях, термін яких не настав, сторони погодили, що строк повернення кредитку рахується 32-ий день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 423,41 грн. Відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 21.02.2018 року допустив виникнення заборгованості по кредиту в сумі 11485,81 грн., з яких: 3975,66 грн. заборгованість за кредитом; 1343,98 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 5742,76 грн. пеня; 423,41 грн. - штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди (а.с. 54). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за Генеральною угодою без номера від 24.10.2014 року, та те, що відповідач не подав суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,0 грн. (платіжне доручення № PROM3ВЕQJ0 від 23.02.2018 року, а.с. 1). На підставі викладеного, відповідно 261, 526, 549, 611, 612, 631, 634, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved