Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом про стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором, в сумі 12 380,14 грн. та судові витрати. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 26.11.2010 року між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та [PERSON] укладено кредитний договір про надання банківських послуг №б/н. Загальна сума заборгованості відповідача за Кредитним договором №б/н від 26.11.2010 року станом на 30.09.2020 року становить 12 380,14 грн. Відповідач не вживає жодних заходів, які свідчать про наміри виконувати зобов`язання передбачені Договором, ухилитися від виконання зобов`язань перед Банком. Просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 08.12.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати за участю учасників справи. 09.04.2021 року позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути із відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 10 830,14 грн.. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак до позовної заяви подав клопотання про заслухання справи у його відсутності, позов підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення суду. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов заперечили та пояснили, що позивач не надав письмового доказу, який підтверджував би виникнення кредитного зобов`язання між сторонами, оскільки заява-анкета від 26.11.2010 року не може вважатись законним документом, який встановлює зобов`язання сторін. У заяві-анкеті від 26.11.2010 року, в графі «кредитний ліміт» не обговорено та не визначена сума, яку банк надає відповідачу в користування. Крім цього, у даній заяві-анкеті від 26.11.2010 року відсутні будь-які домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та умови про її встановлення та відсутні будь-які домовленості сторін про відповідальності у вигляді неустойки(пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Роздруківка із сайту позивача, витяги з Умов, та посилання на них, не можуть бути належними доказами по справі, оскільки вони виражають волевиявлення і дії лише однієї сторони зобов`язання(банку), яка в односторонньому порядку вносить відповідні зміни в умови та правили споживача. Разом з тим, в односторонньому порядку та без будь-яких правових підстав змінив умов кредитування, збільшив кредитний ліміт до 7000 грн. Відповідач не має на меті ухилятись від сплати заборгованості за користування картковим рахунком і по мірі спроможності погашав борг. Таким чином вважають, що загальна сума заборгованості, яка зазначена в позові розрахована невірно, оскільки при погашенні основного боргу відповідачем, позивач його зараховував на погашення відсотків за користування кредитними коштами, що є неправомірним за відсутності існування кредитних зобов`язання та такі кошти повинні бути зараховані в рахунок погашення основного боргу, який виник перед позивачем. Оскільки відповідач погасив Банку суму коштів у розмірі 7100 гривень, а використав за користування картковим рахунок кошти у розмірі 6992,36 грн., відтак вважають, заборгованість перед позивачем є повністю є відсутня. У зв`язку з чим, просять у позві відмовити за безпідставністю позовних вимог. Заслухавши пояснення відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 26.11.2010 року відповідач [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг підписавши Анкету-Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», внаслідок чого укладено договір б/н. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частинами 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. \~ \~ \~ \~За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з\~ч.ч.1,2\~ст.1069\~ЦПК України\~якщо відповідно\~до договору\~банківського рахунка\~банк здійснює\~платежі з\~рахунка клієнта,\~незважаючи на\~відсутність на\~ньому грошових\~коштів (кредитування\~рахунка),\~банк вважається\~таким,\~що надав\~клієнтові кредит\~на відповідну\~суму від\~дня здійснення\~цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1\~і\~2 глави 71\~цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається із розрахунку заборгованості відповідача за Кредитним договором №б/н від 26.11.2010 року станом на 15.03.2021 року становить 10 830,14 грн., яка складається з 9\~395,30 грн. - заборгованість за тілом кредитом та 1 432,84 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~В силу приписів ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст.599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням проведеним належним чином. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі. У Анкету-Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 26.11.2010 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та витягом з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення та інші умови. Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з доданими банком до позовної заяви Витягом з Тарифів та Умовами та правилами надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ «ПРИВАТБАНК») ознайомився та погодився відповідач, підписуючи анкету-заяву від 04.07.2011 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), що саме зазначені документи містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів), комісії, і саме у тих розмірах, які застосовані банком у наданому ним розрахунку заборгованості. За відсутності підтверджень щодо конкретно запропонованих відповідачу Умов та правила банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), надані банком Витяг з Тарифів та Умови та правила надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ «ПРИВАТБАНК») не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З урахуванням зазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» має право виключно на повернення сум фактично отриманих коштів. Отже вимоги про стягнення прострочених відсотків та штрафів не можуть підлягати до задоволеня. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, Анкета-заява не містить відомостей про строк дії кредитного договору, відсутні процентна ставка, умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів). За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для стягнення на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») заборгованості за простроченими відсотками. у розмірі 1 432,84 грн. та вважає, що зараховані кошти на погашення заборгованості за відсотками та штрафами позивачем, які були здійсненні відповідачем підлягають до зарахування в рахунок погашення основного боргу, який виник перед позивачем. Згідно з\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. На підставі вищенаведеного та те, що відповідач повернув частково суму фактично отриманих коштів за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 26.11.2010 року, що підтверджується виписками по рахунку, квитанцією та розрахунками заборгованості(а.с.69-71,166-112), а тому суд приходить до висновку, що позов слід частково задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача кошти у сумі 2987,67 гривень, що складає тіло кредиту. Враховуючи положення ст.141 ЦПК України\~та п.39 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь АТ КБ ПРИВАТБАНК» судовий збір в сумі 579,87 гривень пропорційно частині задоволених вимог.

Outcome: partial