Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, третя особа: міська державна нотаріальна контора № 1 про зняття арешту, в якому просить зняти арешт з квартири [ADDRESS], накладений на підставі постанови 253/6 від 11.01.2001 року Державною виконавчою службою Ленінського району. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на початку вересня 2018 року позивачці стало відомо, що на квартиру [ADDRESS] було накладено арешт. Арешт на належну їй квартиру було накладено на підставі постанови 253/6 від 11.01.2001 року Державною виконавчою службою Ленінського району, та оголошено заборону на її відчуження. При зверненні до Державної виконавчої служби Ленінського району (зараз Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький) отримано відповідь, що на даний час підстави для винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.01.2001 року встановити не можливо. 02.10.2008 року Міською державною нотаріальною конторою № 1 м. Кропивницького було внесено запис до Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна за № 8011742. Квартира, на яку було накладено арешт належить позивачці на підставі договору обміну квартир, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу 18 травня 1999 року, реєстраційний АВА № 218940 та зареєстрованого в БТІ м. Кіровограда реєстраційний № 1017. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що на даний час відсутні будь які законні підстави для перебування належного їй майна під арештом та забороною його відчуження. На даний час, арешт майна позивача порушує її конституційні права на володіння та розпорядження майном належним їй на праві власності, що змушує звернутися з позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена, причини неявки суду не сповістила, надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду лист, в якому просив провести розгляд справи без участі представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору обміну від 18.05.1999 року посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] та [PERSON] набули у власність квартиру за адресою [ADDRESS] (м. Кіровограді). згідно даних в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта міститься інформація про наявність обтяження, а саме: запис № 8011742, дата та час реєстрації: 02.10.2008 р. о 14:17:43; реєстратор: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1, підстава виникнення обтяження постанова 253/6 від 11.01.2001 року, обєкт обтяження квартира за адресою: [ADDRESS], власник [PERSON] Згідно відповіді Подільського відділу державної виконавчої служби від 25.09.2018 року за вих. № 29430/13-20-28/з перевіркою даних автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що виконавчі документи за якими боржником є [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають. Відповідно до п. 9 9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом № 2274/5 від 25.12.2008 року Міністерством юстиції України, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання , становить 3 (три) роки, окрім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. На даний час підстави винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.01.2001 року встановити не можливо. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» У разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребовувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що накладеним арештом на все майно, що належить позивачу [PERSON] порушуються права позивача як власника, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved