Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 23 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» (найменування змінено на публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра») та [PERSON] був укладений договір «Автопакет» № 858882/МБ, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 140 214,00 доларів США. Виконання зобов'язань за даним договором забезпечувалось порукою [PERSON] відповідно до п. 3.2. вказаного договору. 29 грудня 2010 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено угоду № 1 до договору «Автопакет» № 858882/МЮ від 23 липня 2008 року, якою текст кредитного договору був викладений в іншій редакції. Станом на 09 січня 2014 року заборгованість позичальника перед банком складає 39 636,08 дол. США, що за курсом НБУ становить 295 772,31 грн. У зв'язку з зазначеним, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути солідарно на свою користь з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором «Автопакет» № 858882/МБ, а також покласти на відповідача судові витрати, понесені ним по даній цивільній справі ( а. с. 6). Представник позивача на електронну пошту суду надіслала сканкопію заяви про розгляд даної цивільної справи за її відсутності, в заяві вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, про заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 34). Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили, тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідачів та в матеріалах справи достатньо доказів для ухвалення по справі заочного рішення, суд на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача за правилами постановлення заочного рішення. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти. Між ВАТ КБ «Надра», найменування якого було змінено на ПАТ КБ «Надра», та [PERSON] 23 липня 2008 року був укладений договір «Автопакет» № 858882/МБ, за умовами якого позивач надав, а [PERSON] отримав у кредит грошові кошти у сумі 140 214,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,4 % річних та кінцевим терміном повернення кредиту - до 20 липня 2015 року. Даний договір є змішаним, а саме: виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором забезпечується порукою [PERSON], що передбачено пунктом 3.2 цього договору (а. с. 7-9). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором «Автопакет» № 858882/МБ від 23 липня 2008 року, копію якого було додано позивачем до позовної заяви, станом на 09 січня 2014 року за даним договором наявна кредитна заборгованість, залишок якої становить 295 772,31. Проте позивач в даному розрахунку не зазначає грошової одиниці вказаної суми заборгованості (а. с. 15-16). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладених між сторонами договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Оцінюючі всі докази досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду справи в їх сукупності, та приймаючи до уваги, що позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за договором «Автопакет» № 858882/МБ від 23 липня 2008 року в доларах США, при цьому стверджуючи в тексті позовної заяви, що кредитні кошти за даним договором були надані позичальнику в доларах США, до матеріалів позовної заяви додає лише копію договору «Автопакет» № 858882/МБ від 23 липня 2008 року, грошовою одиницею кредиту за яким є гривня, суд приходить до висновку щодо недоведеності, необґрунтованості та безпідставності позовних вимог ПАТ КБ «Надра», у зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи результат вирішення справи, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд не вбачає підстав для відшкодування позивачу витрат по сплаті судового збору, понесених позивачем при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed