Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що відповідач є співвласником квартири [ADDRESS] . У вказаному будинку створено ОСББ «Воздвиженська ратуша». Позивач посилається на положення Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст. 322 ЦК України, ст. 151 ЖК УРСР та зазначає, що відповідач має заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, одноразового платежу на ремонт будинку та щомісячних внесків до резервного фонду. 23.11.2017 року позачерговими загальними зборами ОСББ прийнято рішення про визначення розміру внеску на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 10 грн. за 1 кв.м., та про визначення розміру внеску до резервного фонду ОСББ в розмірі 3,50 грн. за 1 кв.м. Позивач зазначає, що площа квартири відповідача становить 78,3 кв.м., отже розмір місячного внеску відповідача становить 1057,05 грн. Відповідач вказаних оплат не здійснює з грудня 2017 року по листопад 2018 року включно, у зв`язку із чим у відповідача виник борг з вказаних внесків за зазначений період у сумі 12684, 60 грн. 12.04.2018 року позачерговими загальними зборами ОСББ прийнято рішення про затвердження одноразового внеску, зокрема, для власника квартири № 2 в розмірі 25834 грн. 06.06.2018 року позачерговими загальними зборами ОСББ вирішено затвердити кінцеву дату сплати особистих внесків до 15.06.2018 року. Вказаного внеску власник квартири № 2 не сплатив, тому позивач просить стягнути розмір зазначеного внеску. Позивач зазначає, що правовідносини, що склались між позивачем та відповідачем є зобов`язанням, у якому серед інших прав та обов`язків сторін на боржника покладено обов`язок з оплати встановлених загальними зборами об`єднання платежів, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплати зазначених коштів. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Посилаючись на наведене обґрунтування позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми (12684, 60 грн.) за період з 21.01.2018 по 21.12.2018 року, що становить 240, 47 грн. і 175, 58 грн. Розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання здійснений позивачем за період з 21.01.2018 року по 21.12.2018 року на підставі положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», ст. 343 ГК України становить 2058, 05 грн. щодо боржника. Розрахунок 3% річних по одноразовому внеску (25 834 грн.) за період з 16.06.2018 року по 21.12.2018 року становить 401,31 грн. Розрахунок інфляційних втрат по одноразовому внеску здійснений позивачем становить 490,85 грн. та пені за прострочення виконання зобов`язання - 4737, 88 грн. Позивач вказує, що добросовісно виконує свої зобов`язання (в повному обсязі надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території, забезпечує ремонт будинку), а відповідач приймає дані послуги, користується ними та не бере до уваги попередження, вимоги позивача щодо порушень норм чинного законодавства, не сплачує внесків та платежів, що прийняті загальними зборами, не виконує своїх зобов`язань з оплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, внески до резервного фонду та одноразовий платіж на ремонт будинку. Як вбачається з роз`яснень, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Поняття «суд, встановлений законом», стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 р., заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24). Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України). Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. … Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35). Європейський суд з прав людини вказує на те, що «п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 р., заява № 63566/00, § 23). Відповідно до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Частиною даної статті передбачено, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін. Відповідно до до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив обставини, що викладені нижче. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як з`ясував суд, 26.09.2017 зареєстровано організацію позивача - ОСББ «Воздвиженська ратуша». При цьому, відповідач - [PERSON] є власником кв. № 2 та є одним із співвласників утвореного ОСББ «Воздвиженська ратуша». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - «ОСББ») - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання та своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Утриманням будинків і прибудинкових територій є господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством України. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Як вбачається з матеріалів справи, згідно ч. 2.4. розділу 2 Статуту ОСББ «Воздвиженська ратуша», дане об`єднання має право встановлювати розміри платежів і внесків власників приміщень, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів. Вищим органом управління об`єднанням є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів об`єднання належить саме визначення розмірів внесків та платежів власників приміщень. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту об`єднання. Відповідно до положень Статуту Об`єднання, та чинного законодавства України 23.11.2017 року позачерговими загальними зборами ОСББ було прийнято рішення про визначення розміру внеску на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 10 грн. за 1 кв.м., та про визначення розміру внеску до резервного фонду ОСББ в розмірі 3,50 грн. за 1 кв.м. Дані внески Відповідачем мали сплачуватись щомісячно. Як з`ясовано судом, 12.04.2018 року позачерговими загальними зборами ОСББ прийнято рішення про затвердження одноразового внеску, зокрема, для власника квартири № 2 в розмірі 25834 грн. 06.06.2018 року позачерговими загальними зборами ОСББ вирішено затвердити кінцеву дату сплати особистих внесків до 15.06.2018 року. Відповідно до частини 1 розділу 3 Статуту ОСББ «Воздвиженська ратуша» рішення, прийняті загальними зборами, є обов`язковими для всіх власників приміщень. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: робити співвласникам попередження про порушення ними статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання; вимагати відшкодування збитків, заподіяних спільному майну об`єднання з вини власника або інших осіб, які користуються його власністю; вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів; виступати засновником (учасником) інших юридичних осіб. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] регулярно не виконує рішення Загальних зборів з сплати обов`язкових внесків та платежів, йому не одноразово надсилались вимоги про сплату заборгованості. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг. За приписом ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Так ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому. ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так судом з`ясовано, що згідно із розрахунками наданими позивачем, сума заборгованості складає 15 158, 70 грн. - основного боргу, інфляційних нарахувань за несвоєчасну оплату внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території та внесків до резервного фонду, 3 % річних та пені, а також основного боргу зі сплати одноразового платежу на ремонт буднику ОСББ «Воздвиженська ратуша», інфляційних нарахувань за несвоєчасну оплату одноразового внеску на ремонт будинку, 3 % річних та пені у сумі 31 464,04 грн. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем з оплати цих послуг. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, а тому позовні вимоги ОСББ «Воздвиженська ратуша» є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved