Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, вказавши в ньому, що 03 травня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики №1. Згідно умов вказаного договору позики, позикодавець (в момент підписання цього договору) надав позичальнику готівкою грошову позику в сумі 217 305,00 грн., а останній зобов'язався повернути позику у визначений цим договором строк. Позика надавалася позичальнику в термін до 31 серпня 2016 року. Пунктом 5 Договору позики встановлено, що позика мала бути повернута позикодавцеві шляхом готівкового розрахунку трьома траншами: до 30 червня 2016 року позичальник зобов'язується повернути позикодавцю перший транш у сумі 50 000,00 грн.; до 31 липня 2016 року позичальник зобов'язується повернути позикодавцю другий транш у сумі 50 000,00 грн.; до 31 серпня 2016 року позичальник зобов'язується повернути позикодавцю третій транш у сумі 117 305,00 грн.. На підтвердження укладення вказаного вище договору позики та його умов, відповідачем було представлено позивачеві власноручно написану розписку про одержання ним грошових коштів в розмірі 217 305,00 грн., а також встановлено кінцевий термін їх повернення - в строки, визначені договором позики. Проте, відповідач в порушення норм матеріального права, та прийнятих по договору зобов'язань, у строки обумовлені договором позики позивачеві позику (жоден із визначених договором позики траншів) не повернув. У зв'язку з чим, на момент звернення до суду з указаним позовом, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, розмір якої складає 217 305,00 грн.. Зважаючи на те, що відповідач ігнорує вимоги позивача стосовно повернення боргу, останній змушений звертатися до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Просить, суд, стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за Договором позики №1 від 03.05.2016 р. в розмірі 217 305,00 грн. та стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 2 173,06 грн.. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявку суд не повідомив, був належним чином повідомлений про день час та місце розгляду справи. На підставі ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.\~ Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.\~ Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 61 ЦПК України Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.546 ЦК України виконання зобов*язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Норма ст.549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов*язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов*язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов*язання за кожен день прострочення виконання. Згідно цих вимог закону судом встановлено, що 03 травня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики №1. Згідно умов вказаного договору позики, позикодавець (в момент підписання цього договору) надав позичальнику готівкою грошову позику в сумі 217 305,00 грн., а останній зобов'язався повернути позику у визначений цим договором строк. Позика надавалася позичальнику в термін до 31 серпня 2016 року. Пунктом 5 Договору позики встановлено, що позика мала бути повернута позикодавцеві шляхом готівкового розрахунку трьома траншами: до 30 червня 2016 року позичальник зобов'язується повернути позикодавцю перший транш у сумі 50 000,00 грн.; до 31 липня 2016 року позичальник зобов'язується повернути позикодавцю другий транш у сумі 50 000,00 грн.; до 31 серпня 2016 року позичальник зобов'язується повернути позикодавцю третій транш у сумі 117 305,00 грн.. На підтвердження укладення вказаного вище договору позики та його умов, відповідачем було представлено позивачеві власноручно написану розписку про одержання ним грошових коштів в розмірі 217 305,00 грн., а також встановлено кінцевий термін їх повернення - в строки, визначені договором позики. Проте, відповідач в порушення норм матеріального права, та прийнятих по договору зобов'язань, у строки обумовлені договором позики позивачеві позику (жоден із визначених договором позики траншів) не повернув. У зв'язку з чим, на момент звернення до суду з указаним позовом, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, розмір якої складає 217 305,00 грн.. Зважаючи на те, що відповідач ігнорує вимоги позивача стосовно повернення боргу, останній змушений звертатися до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що відповідач не виконав вимог закону та не дотримався умов договору, тому суд вважає, що позов слід задовольнити, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за договором та понесені судові витрати.

Outcome: approved