Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до Барського районного суду Вінницької області з даним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що з 01.07.2019 працює на посаді інженера з безпеки руху ІІ категорії служби автотранспортного господарства Барського промислового майданчика Барського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» (далі - Барський ЛВУМГ). Згідно з наказом № 4-к/тм від 30.03.2020, протягом дії карантину на період з 31.03.2020 по 10.04.2020 працівникам Барського ЛВУМГ встановлено віддалений режим роботи із знаходженням за місцем проживання. Ні наказ, ні додаток до нього не містить вказівки на адресу проживання позивача, за якою мала виконуватися робота. Під час проведення заходів з контролю за дотриманням режиму роботи було виявлено, що позивач відсутній за місцем поживання, про що керівництву подано службову записку. Наказом № 3-К від 10.04.2020 позивачу оголошено догану за недотримання обов`язків щодо віддаленого режиму роботи. Позивач зазначив, що адреса, вказана у службовій записці ( [ADDRESS] ), не є ні місцем його проживання, ні реєстрації. Його місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , фактично, він з сім`єю проживає по [ADDRESS] . Вказав, що 08.04.2020 дійсно залишив фактичне місце проживання приблизно на 15 хв. у зв`язку з необхідністю придбати в аптеці ліки від нападу кашлю, про що зазначив у письмових поясненнях щодо факту його відсутності за місцем проживання. Підставами для скасування наказу про оголошення догани позивач вказав такі: наказ не містить посилання на конкретний пункт Правил внутрішнього трудового розпорядку, який, на думку роботодавця, був порушений; залишення на 15 хв. місця проживання за описаних ним обставин не є дисциплінарним проступком. Позивач посилався також на ст. 60 КЗпП України, яка регулює режим дистанційної (надомної роботи). Вказував, що відносини між ним та роботодавцем регулюються саме цими нормами, оскільки відповідачі не привели свої накази про встановлення особливого режиму роботи у відповідність до КЗпП України. У зв`язку з наведеним, позивач просив скасувати наказ № 3-к від 10.04.2020 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у виді догани, стягнути з ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на його користь 3500 грн витрат на правничу допомогу і 840,80 грн сплаченого судового збору. Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 06.07.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 06.08.2020 від ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не визнав позовні вимоги, вважає їх необґрунтованими. Відповідач вказує, що під час здійснення контролю за дотриманням особливого режиму роботи протягом дії карантину фахівець з безпеки та охорони об`єктів Барського ЛВУМГ [PERSON] о 15.10 год. на вул. Соборній у м. Бар помітив позивача, який пересувався на приватному транспортному засобі, а о 15.45 год. позивач був поміченій по вул. Каштановій. Інформація, зазначена у службовій записці [PERSON] , підтверджується і пояснювальною запискою водія Барського ЛВУМГ [PERSON] . Відтак, відповідач стверджує, що позивач був відсутній за місцем проживання щонайменше протягом 35 хв., а не 15 хв., як він стверджує. Наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача відповідач вважає таким, що містить всі необхідні реквізити і дані, включаючи і підстави його видання. Відповідач також зазначає, що підставою для оголошення догани стала наявність складу дисциплінарного проступку в діях позивача. Об`єктивна сторона проступку, за твердженням відповідача, полягає у відсутності на віддаленому режимі роботи зі знаходженням за місцем проживання, оскільки він був помічений на вулиці поза місцем проживання під час пересування приватним транспортом в робочий час. Таким чином, вважає оголошення позивачу догани законним і обґрунтованим. ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» у відзиві також вказує, що Барське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів є структурним підрозділом ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» і не є юридичною особою, тому не може бути відповідачем у справі. З огляду на викладене, у відзиві ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» просило суд відмовити позивачу у позові. У судовому засіданні представник позивача суду пояснила, що відповідно до змісту службової записки від 09.04.2020, позивач був відсутній за місцем проживання. Представник позивача звернула увагу суду на те, що у службовій записці вказано невірний номер будинку, якщо роботодавець використовував адресу, за якою зареєстровано місце проживання позивача, хоча фактично позивач вже тривалий час мешкає за іншою адресою. Представник позивача зазначила, що роботодавцем під час накладення дисциплінарного стягнення не було дано оцінку причині виходу позивача з дому. Крім того, представник позивача звернула увагу суду на те, що у зв`язку з пандемією, законодавцем було внесено зміни до редакції ст. 60 КЗпП України, що набули чинності 30.03.2020, та введено поняття дистанційної (надомної) роботи. Відповідно до положень вказаної статті, при дистанційній (надомній) роботі працівники розподіляють робочий час на свій розсуд, на них не поширюються правила внутрішнього трудового розпорядку, якщо інше не передбачено у трудовому договорі. Тому роботодавець повинен був привести свої нормативні акти у відповідність до чинного законодавства. Представник позивача наголосила, що у діях позивача [PERSON] відсутній склад дисциплінарного проступку, просила скасувати спірний наказ та стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати, що складаються з витрат на сплату судового збору та правничу допомогу. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов, просив його задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Додатково пояснив, що 08.04.2020, коли він знаходився вдома, у нього виникли проблеми зі здоров`ям, оскільки вдома тоді у відпустці знаходилася його вагітна дружина, та у зв`язку з пандемічною ситуацією, він вирішив негайно придбати в аптеці ліки. Під час поїздки за ліками, позивач бачив працівника служби безпеки Барського ЛВУМГ двічі: на вулиці Соборній та на вулиці Каштановій, з різницею у часі приблизно 15 хвилин. Додатково на запитання, позивач пояснив, що про необхідність виходу з дому він повідомив безпосереднього керівника - начальника служби автотранспортного господарства Пильцова, який дозволив позивачу вийти. У судовому засіданні представник відповідача Прилєпов О.А. не визнав позов [PERSON] з підстав, що викладені у відзиві. Наполягав, що оголошення догани відбулося з дотриманням усіх вимог трудового законодавства. Зазначив, що відповідно до нової редакції ст. 60 КЗпП України, дійсно передбачено, що під час дистанційної роботи на працівника не поширюються правила внутрішнього трудового розпорядку, однак, якщо інше не передбачено у трудовому договорі. Таким чином, представник відповідача вважає, що такі інші умови роботодавець передбачив у самому наказі, зазначивши про необхідність дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку. У судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] суду пояснив, що, у зв`язку з оголошенням у країні карантину, у Барському ЛВУМГ було вирішено вжити заходів щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби. Було видано два накази: один про переведення працівників у режим дистанційної роботи, а інший про встановлення особливого режиму роботи протягом дії карантину. Як пояснив начальник Барського ЛВУМГ, працівники, які за колом своїх посадових обов`язків могли їх виконувати дистанційно, були включені до першого наказу. Працівники, які за специфікою своїх обов`язків не могли їх виконувати вдома, були включені до другого наказу, тобто до наказу про встановлення особливого режиму роботи. Такі працівники, у тому числі і позивач, повинні були просто знаходитися вдома. Додатково на запитання третя особа - начальник Барського ЛВУМГ, суду пояснив, що вихід позивача з дому не приніс ні користі, ні шкоди, однак, доповнив, що була заподіяна шкода у вигляді порушення працівником правил внутрішнього трудового розпорядку. Пояснив, що під час прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, у безпосереднього керівника позивача не з`ясовували чи повідомляв позивач про необхідність виходу з дому, оскільки ця інформація не впливає на прийняття рішення щодо притягнення до відповідальності. Пояснив, що при прийнятті рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача ураховувалася причина його виходу з дому - відвідування аптеки, однак, як саме це вплинуло на прийняття рішення, суду не було повідомлено. Суд, заслухавши пояснення сторін, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов слід задовольнити, з огляду на таке. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас, у справах, що випливають з трудових відносин тягар доказування правомірності прийнятих рішень, вчинених дій покладається, як правило, на роботодавця (правова позиція Верховного Суду, висловлена у постанові від 13.11.2019 у справі № 207/1385/16-ц). Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку (постанова ВС від 18.09.2019 у справі № 344/8219/16-ц). Судом було встановлено такі фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами КЗпП України, що їм відповідають. Відповідно до копії наказу ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» про прийняття на роботу № 102-к від 26.06.2019 [PERSON] прийнято на роботу з 01.07.2019 на посаду інженера з безпеки руху ІІ категорії у структурний підрозділ - служба автотранспортного господарства, Барський промисловий майданчик, Барське ЛВУМГ. Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджується статус Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (повне найменування) як окремої юридичної особи (скорочене найменування - ТОВ «Оператор ГТС України»), і відсутність у Товариства відокремлених підрозділів юридичної особи. Згідно з даними копії посадової інструкції інженера з безпеки руху ІІ категорії служби автотранспортного господарства Барського промислового майданчику Барського ЛВУМГ ТОВ «Оператор ГТС України», затвердженої начальником Барського ЛВУМГ (копія, що долучена до матеріалів позовної заяви, не засвідчена, відсутня відмітка про ознайомлення [PERSON] . Однак у судовому засіданні було оглянуто належним чином оформлену копію), інженер з безпеки руху ІІ категорії підпорядковується начальнику служби автотранспортного господарства (п. 1.2.), призначається на посаду, переводиться на іншу посаду та звільняється з посади наказом начальника Управління за поданням начальника служби автотранспортного господарства (п. 1.3). У пункті 1.4. посадової інструкції вказано, що інженер з безпеки руху ІІ категорії у своїй діяльності керується, серед іншого, наказами, розпорядженнями, нормативними документами та локальними актами Товариства, Управління, правилами внутрішнього трудового розпорядку, а за п. 7.1.1 він несе персональну відповідальність за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку. Згідно з Положенням про Барське ЛВУМГ ТОВ «Оператор ГТС України», затвердженого генеральним директором ТОВ «Оператор ГТС України», копія якого наявна в матеріалах справи, Барське ЛВУМГ є структурним підрозділом Товариства і не є юридичною особою. Керівництво діяльністю ЛВУМГ здійснює начальник, який підзвітний і підконтрольний головному інженеру Товариства, накази та інші розпорядчі акти Товариства є обов`язковими для виконання начальником ЛВУМГ (п. 6.1., 6.2.). Відповідно до даних копії посадової інструкції начальника Барського ЛВУМГ ТОВ «Оператор ГТС України», затвердженої генеральним директором ТОВ «Оператор ГТС України» (із змінами та доповненнями) (п. 4.4., 4.6., 4.7.), начальник видає накази та розпорядження по ЛВУМГ, підписує документи, зокрема фінансові, що складаються під час діяльності ЛВУМГ, приймає на роботу (призначає/переводить на посаду) та звільняє з роботи (посади) працівників ЛВУМГ, застосовує до них заходи дисциплінарного стягнення та матеріального заохочення відповідно до внутрішніх документів Товариства, затверджує посадові та робочі інструкції працівників. На виконання наказу ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» № 229 від 25.03.2020, Барським ЛВУМГ за підписом в.о. начальника управління А.В. Гейна був прийнятий наказ № 4-к/тм від 30.03.2020 «Про встановлення особливого режиму роботи працівників Барського ЛВУМГ протягом дії карантину». Цим наказом, копія якого наявна в матеріалах справи, встановлено на період з 31.03.2020 по 10.04.2020 особливий режим роботи для працівників Барського ЛВУМГ, згідно з Додатком до наказу, а саме, віддалений режим роботи зі знаходженням за місцем проживання. Згідно з п. 3 цього наказу, працівники, зазначені у Додатку 1 до наказу, повинні самостійно забезпечити дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Оператор ГТС України» та щоденний облік робочого часу з щоденним наданням відповідної інформації безпосередньому керівнику (начальнику служби, дільниці, станції, керівнику групи). За п. 4 цього наказу начальники служб, дільниць, станцій, керівники повинні були забезпечити ведення обліку робочого часу працівника з урахуванням наданої ним інформації щодо щоденного ведення обліку робочого часу та обсягу виконаних працівником завдань, доручень та/або робіт. У додатку 1 до цього наказу зазначено прізвище [PERSON] , його посаду, назву структурного підрозділу, табельний номер, дату карантину. Наказ не встановлює порядку проведення заходів контролю за дотриманням працівниками режиму роботи зі знаходженням за місцем проживання, як і не встановлює конкретних осіб, які мали б здійснювати такі заходи контролю. Згідно з інформацією, зазначеною у копії довідки № 745 від 10.07.2018 про реєстрацію місця проживання особи, місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . За даними довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «БАШТА-БАР» про фактичне місце проживання № 26 від 29.05.2020, [PERSON] разом з дружиною [PERSON] з 23.09.2018 проживає у житловому приміщенні [ADDRESS] . Згідно з інформацією, зазначеною в довідці лікарсько-консультативної комісії поліклінічного відділення Барської центральної районної лікарні (протокол № 55 від 22.05.2020), [PERSON] перебуває в стані вагітності, строк - 17 тижнів. Відповідно до витягу з наказу № 22 від 31.03.2020 Комунального некомерційного підприємства «Барський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги», юрисконсульту [PERSON] надана щорічна відпустка з 01.04.2020 по 27.04.2020. Згідно з даними копії службової записки № 7204СЛ-20-26 від 09.04.2020, виконаної друкованим способом, підписаної фахівцем з безпеки та охорони об`єктів Барського ЛВУМГ [PERSON] , останній довів до відома начальника Барського ЛВУМГ те, що 08.04.2020 ним було проведено заходи щодо контролю за дотриманням режиму роботи зі знаходженням за місцем проживання працівниками Барського ЛВУМГ і перевірено 12 працівників за місцем проживання, серед яких і [PERSON] , інженер з безпеки руху. У службовій записці вказано адресу [PERSON] : [ADDRESS] . За інформацією, зазначеною у записці, під час перевірки вказаних осіб було виявлено порушення вимог наказу Барського ЛВУМГ № 4-к/тм від 30.03.2020, зокрема, [PERSON] , [PERSON] були відсутні за місцем проживання. Відповідачем до матеріалів справи долучено копію ще однієї службової записки фахівця з безпеки та охорони об`єктів [PERSON] від 10.04.2020, виконаної рукописним способом. За змістом службової записки від 10.04.2020, [PERSON] повідомив, що під час перевірки дотримання працівниками Барського ЛВУМГ вимог щодо особливого режиму роботи 08.04.2020 по вул. Соборній у м. Бар близько 15.10 год. він помітив [PERSON] , який пересувався на приватному транспортному засобі. Під час проведення подальшої перевірки, того ж дня близько 15.45 год. вже був на вул. Каштановій та повторно зафіксував факт пересування [PERSON] на приватному транспортному засобі. У цій службовій записці також зазначено: «в подальшому, факт порушення вимог наказу було викладено в службовій записці для прийняття мір у відповідності до чинного законодавства та внутрішніх нормативно-правових документів». Пояснювальною запискою водія служби автотранспортного господарства Барського ЛВУМГ [PERSON] підтверджуються обставини, викладені у службовій записці [PERSON] від 10.04.2020. На письмову вимогу начальника Барського ЛВУМГ Мандри В.В. від 10.04.2020 про надання письмових пояснень щодо фактів, викладених у службовій записці № 7204СЛ-20-26 від 09.04.2020, копія якої долучена до матеріалів справи, [PERSON] надав письмові пояснення. Згідно з даними копії пояснювальної записки, позивач повідомив, що за час, який він перебував на карантині, з 31.03.2020 по 09.04.2020, на віддаленому доступі, не було здійснено жодної перевірки за дотриманням режиму роботи, ні за місцем прописки, ні за місцем фактичного проживання. [PERSON] також зазначив, що 08.04.2020 близько 15.00 год. у нього вдома відбувся приступ алергії, оскільки приступ сам не пройшов і в нього не було таблеток, задля уникнення погіршення ситуації він поїхав в аптеку для придбання необхідних медичних препаратів. Вказав, що таке підтверджується чеком з аптеки. Це був єдиний вихід з дому і він був відсутній близько 15 хв. За даними, зазначеними в копії фіскального чека ІКС ФН 3000256624, чек передано 08.04.2020 о 15.54 год., серед придбаних ліків вказано таблетки «Цетрин», на необхідність придбання яких посилався позивач. Серед придбаних ліків у чеку зазначені ще 6 лікарських препаратів, шприци та вода для ін`єкцій. Наказом № 3-к від 10.04.2020 Барського ЛВУМГ, витяг та копія повного тексту якого міститься у матеріалах справи, [PERSON] та ще чотирьом працівникам Барського ЛВУМГ оголошені догани за недотримання обов`язків, визначених правилами внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» та на підставі п. 1 ст. 147 КЗпП України. У додатках копії повного тексту наказу міститься посилання на службові записки [PERSON] № ТОВСЛ-20-7358 від 03.04.2020 і № 7204СЛ-20-26 від 09.04.2020, та пояснюючі записки від усіх п`яти працівників, у тому числі [PERSON] . За інформацією, наведеною в копії листа ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» № ТОВВН-20-3010 від 13.05.2020 на ім`я [PERSON] за зверненням останнього проводилась комплаєнс-перевірка, за результатами якої не було встановлено порушень процедур з боку керівництва Барського ЛВУМГ щодо застосування до [PERSON] догани. Згідно з п. 1.3. Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», копія яких долучена до матеріалів справи, ці правила відповідно до Кодексу законів про працю України визначають трудовий розпорядок у Товаристві. За п.п а), б) п. 3.2. цих Правил до основних обов`язків працівника Товариства, серед іншого, входить дотримання трудової дисципліни, ефективне використання робочого часу, своєчасне виконання наказів і розпоряджень керівництва Товариства, завдань та обов`язків, передбачених його посадовою інструкцією. У розділі 5 «Робочий час і його використання. Час відпочинку» відсутні будь-які положення, які регулюють віддалений режим роботи працівників із знаходженням за місцем проживання. Копією адвокатського запиту від 02.06.2020 підтверджується звернення адвоката Костюк Г.М. до генерального директора ТОВ «Оператор ГТС України» з приводу надання належно засвідчених копій документів, а саме: Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Оператор ГТС України», документів, якими визначено статус Барського ЛВУМГ і його начальника. Листом № ТОВВИХ-20-6736 від 15.06.2020 генерального директора ТОВ «Оператор ГТС України» Макогона С.Л. підтверджується надання засвідчених копій запитуваних документів. Копією адвокатського запиту від 02.06.2020 підтверджується звернення адвоката Костюк Г.М. до начальника Барського ЛВУМГ з приводу надання належно засвідчених копій документів, а саме: наказів про прийняття на роботу, оголошення догани, встановлення особливого режиму роботи, Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Оператор ГТС України», документів, якими визначено статус Барського ЛВУМГ і його начальника. Листом № 7204ВИХ-20-163 від 10.06.2020 начальника Барського ЛВУМГ Мандри В.В. підтверджується надання засвідчених копій запитуваних документів. Згідно з даними квитанції до прибуткового касового ордера № 34 від 28.05.2020, [PERSON] сплатив адвокату Костюк Г.М. 3500 грн за підготовку та складання позову до суду на підставі Договору про правничу допомогу від 28.05.2020. Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана. Частиною 1 ст. 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Відповідно до статті 149 цього ж Кодексу до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок (постанова ВС від 18.09.2019 у справі № 344/8219/16-ц). Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності (постанова ВС від 22.07.2020 у справі № 554/9493/17). Відповідно до ч. 10, 11 ст. 60 КЗпП України, дистанційна (надомна) робота - це така форма організації праці, коли робота виконується працівником за місцем його проживання чи в іншому місці за його вибором, у тому числі за допомогою інформаційно-комунікаційних технологій, але поза приміщенням роботодавця. При дистанційній (надомній) роботі працівники розподіляють робочий час на свій розсуд, на них не поширюються правила внутрішнього трудового розпорядку, якщо інше не передбачено у трудовому договорі. При цьому загальна тривалість робочого часу не може перевищувати норм, передбачених статтями 50 і 51 цього Кодексу. Суд приймає пояснення представника позивача про те, що роботодавець мав би привести у відповідність до чинного законодавства свої нормативні документи. Однак, у судовому засіданні не було доведено, що наказ від 30.03.2020 № 4-к/тм «Про встановлення особливого режиму роботи працівників Барського ЛВУМГ протягом дії карантину» є дистанційною роботою у розумінні ст. 60 КЗпП України та на працівників не повинні поширюватися правила внутрішнього трудового розпорядку. Суд також приймає зауваження представника відповідача про те, що у самому тексті наказу міститься вимога про дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку, що кореспондується зі змістом ст. 60 КЗпП України, у якій передбачено можливість поширення правил внутрішнього трудового розпорядку на працівників, що працюють дистанційно. Як докази фактів винного вчинення [PERSON] дисциплінарного проступку відповідачем ТОВ «Оператор ГТС України» надані службові записки [PERSON] , пояснюючу записку водія [PERSON] , письмові пояснення [PERSON] . Оцінюючі названі докази суд зазначає таке. Зі змісту службової записки [PERSON] від 09.04.2020, на підставі якої був виданий оскаржуваний наказ про оголошення догани [PERSON] , випливає, що [PERSON] з метою контролю навідувався до працівників за місцем їх проживання, у тому числі й до [PERSON] . У службовій записці від 10.04.2020 (конкретного часу її складення в записці не зазначено), яка була складена у той день, коли [PERSON] надав свої письмові пояснення щодо ситуації, у яких визнав той факт, що виходив з дому до аптеки, вже іншим чином описано ситуацію виявлення порушення з боку [PERSON] . З цієї записки вбачається, що останнього помітили на вулиці Соборній під час пересування транспортним засобом, а не під час відвідування його за місцем проживання. Крім того, у записці від 10.04.2020 є посилання ще на якусь службову записку, яка була складена в подальшому для прийняття мір до порушника. Реквізитів цієї іншої записки не зазначено. У відзиві на позов представник ТОВ «Оператор ГТС України» описує ситуацію аналогічно змісту другої рукописної службової записки від 10.04.2020. Водночас, в оспорюваному наказі про оголошення догани, який мав би бути виданий після повного вивчення ситуації ймовірного дисциплінарного проступку, тобто після ознайомлення зі змістом обох службових записок і письмових пояснень [PERSON] , міститься посилання саме на першу надруковану службову записку від 09.04.2020. Вказані суперечності представник відповідача у судовому засіданні пояснити не зміг. Щодо написання [PERSON] двох службових записок з приводу одного факту порушення трудової дисципліни [PERSON] , представник відповідача пояснив тим, що друга службова записка була складена з метою уточнення обставин вчинення дисциплінарного проступку позивачем. З приводу порядку проведення заходів контролю за дотриманням особливого режиму робочого часу, представник ТОВ «Оператор ГТС України» та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, пояснили, що жодних спеціальних документів з цього приводу не приймалося. Жоден з наданих суду документів не встановлює правил здійснення заходів контролю за дотриманням особливого режиму робочого часу та відповідальних за проведення цих заходів осіб. Доказів того, що роботодавець уповноважив саме [PERSON] на відвідування працівників за місцем проживання або відстеження їх пересування вулицями міста в робочий час суду не надано. Водночас, з переліку додатків до оскаржуваного наказу (службових і пояснюючих записок) вбачається, що такі контрольні заходи здійснював [PERSON] щонайменше двічі - 03.04.2020 і 09.04.2020. Водночас, такі процедури, які можуть мати наслідком дисциплінарну відповідальність працівника, повинні бути чітко врегульовані локальними нормативними актами і належним чином доведені до відома усіх працівників. У самому наказі про встановлення особливого режиму роботи (п 3.1. наказу Барського ЛВУМГ № 4-к/тм від 30.03.2020) передбачено, що працівники самостійно забезпечують дотримання Правил внутрішнього трудового розпорядку та щоденний облік робочого часу. Оцінюючи обставини, що були встановлені під час розгляду справи, судом встановлено таке: 08.04.2020 позивач залишив місце проживання у робочий час, час його відсутності міг бути більшим, ніж 15 хвилин, однак не більшим, ніж 35 хвилин (інше не доведено). Причиною залишення місця проживання - було відвідування аптеки. Перед виходом позивач повідомив безпосереднього керівника. Таким чином, судом було встановлено, що позивач вчинив дію (залишення місця роботи), чим порушив правила внутрішнього трудового розпорядку, між дією та порушенням є причинний зв`язок. Однак, виходячи зі змісту правової позиції Верховного Суду (постанова ВС від 22.07.2020 у справі № 554/9493/17), у діях [PERSON] відсутня вина, оскільки суд вважає причину виходу поважною, відтак, у діях [PERSON] відсутній склад дисциплінарного проступку. Крім того, суд бере до уваги те, що: адреса, вказана у службовій записці ( [ADDRESS] ) і наказі про встановлення особливого режиму роботи, не є ні місцем проживання позивача, ні реєстрації; у наказі про накладення дисциплінарного стягнення відсутнє посилання на конкретний пункт Правил внутрішнього трудового розпорядку; наявні дві службові записки щодо вчинення [PERSON] одного проступку, зміст яких не доповнює одна одну, а суперечить, що ставить під сумнів їх достовірність; у самому наказі про встановлення особливого режиму роботи (п 3.1. наказу Барського ЛВУМГ № 4-к/тм від 30.03.2020) передбачено, що працівники самостійно забезпечують дотримання Правил внутрішнього трудового розпорядку та щоденний облік робочого часу, з щоденним наданням інформації безпосередньому керівнику, що, зі слів позивача, було зроблено, однак не перевірялося роботодавцем під час накладення дисциплінарного стягнення. Таким чином, судом встановлено, що у діях [PERSON] відсутній склад дисциплінарного проступку, крім того, роботодавцем під час накладення стягнення не дотримано вимог ст. 149 КЗпП, зокрема, при обранні виду стягнення не враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, розмір заподіяної шкоди, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, тому позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» слід задовольнити. Вирішуючи, чи підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] до Барського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», суд виходить з такого. Згідно з нормами ст. 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. За ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідно до встановлених обставин справи Барське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» не має статусу юридичної особи чи відокремленого підрозділу юридичної особи, а є лише структурним підрозділом юридичної особи - ТОВ «Оператор газотранспортної системи України». Таким чином, Барське ЛВУМГ не має цивільної процесуальної правоздатності і не може бути відповідачем у справі, тому у позові до Барського ЛВУМГ слід відмовити. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження здійснення судових витрат позивачем надано: квитанцію про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн, квитанцію про оплату правничої допомоги за підготовку та складання позову до суду у розмірі 3500 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, суд дійшов висновку, що з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на користь [PERSON] слід стягнути понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved