Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання майна спільною сумісною власністю, у якому просив визнати земельну ділянку в с. Угринів, Тисменицького району, вул. Комбінатівська,45, кадастровим номером 2625886801121940020, площею 0,0900га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд і домоволодіння по вул. Комбінатівська,45 в с. Угринів, Тисменицького району, обєктами права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], визнавши їх частки у праві спільної сумісної власності рівним. Відповідач за первісним позовом [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю, в якій просила земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, площею 0,0900 га, кадастровим номером 2625886801121940020, що знаходиться по вул. Комбінатівська,45 в селі Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області (територія урочища «Боднарчик») та розташоване на ній домоволодіння з господарськими спорудами за № 45 по вулиці Комбінатівська (масив Боднарчик) в селі Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області визнати особистою приватною власністю [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]). Ухвалою суду від 22 лютого 2019 року зустрічний позов обєднано в одне провадження з первісним. Свої вимоги за первісним позовом [PERSON] обґрунтував тим, що між ним та [PERSON] 05.10.1985 року зареєстровано шлюб, про що Бюро ЗАГС смт. Бурштин зроблено актовий запис № 91. Під час проживання у шлюбі та в подальшому після розірвання шлюбу за час спільного проживання, ними, як подружжям, було придбано земельну ділянку по вул. Комбінатівська 45 в с. Угринів, Тисменицького району Івано-Франківської обл. (кадастровий номер 2625886801121940020, площею 0,0900 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд), на якій за спільні кошти побудовано житловий будинок з господарськими спорудами. Після розірвання шлюбу позивач відмовляється добровільно провести поділ вище зазначеного майна. Вимоги за зустрічним позовом [PERSON] обґрунтувала тим, що 05 травня 1997 року рішенням Івано-Франківського міського суду шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 05.10.1985 року в смт. Бурштин Галицького району, розірвано. Після набрання судовим рішенням законної сили подружжя фактично припинило шлюбні відносини та стали проживати окремо. Про фактичне припинення шлюбних відносин між нею та відповідачем за зустрічним позовом свідчить той факт, що з серпня 1997 року [PERSON] проживав окремо від сімї. Про те, що подружжя не проживало разом та фактично припинило шлюбні відносити також можуть підтвердити свідки. Крім того, зазначила, що за час їхнього окремого проживання нею особисто 13 грудня 2004 р була придбана земельна ділянка в селі Угринів для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд, на якій позивач за зустрічним позовом побудувала житловий будинок з господарськими спорудами. Відповідач за зустрічним позовом участі в будівництві даного житлового будинку не брав, жодних коштів на його будівництво не надавав. Просить в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задоволити в повному обсязі. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги за первісним позовом підтримав і просив їх задоволити, зустрічний позов не визнав і просив відмовити у його задоволенні. Представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, підтримала вимоги за зустрічним позовом і просила їх задоволити, первісний позов не визнала і просила відмовити у його задоволенні. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності та показання свідків, прийшов до висновку про відмову в задоволенні первісного позову та задоволенні зустрічного позову в повному обсязі, виходячи з наступних обставин справи. Так, судом встановлено, що 05 жовтня 1985 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, в смт. Бурштин, про що в Бюро ЗАГС зроблено актовий запис № 91. 05 травня 1997 року рішенням Івано-Франківського міського суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу з серпня 1997 року позивач за первісним позовом проживав окремо від сімї, за адресами реєстрації: вул. [PERSON], вул. Пасічна, вул. Молодіжна в м. Івано-Франківську, натомість [PERSON] разом з дітьми проживала та була зареєстрована за адресою [INFO] «а» квартира 41. Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 13 грудня 2004 року нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 3547, [PERSON] придбала у власність земельну ділянку площею 900 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, що розташована на території «урочище Боднарчик» с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області. На даній земельній ділянці позивачка за зустрічним позовом побудувала житловий будинок з господарськими будівлями, будівництво якого завершено у 2008 році, що підтверджується довідкою виконавчого комітету [PERSON] сільської ради № 252 від 24.02.2012 р. \~ \~ \~ \~30 травня 2012 року [PERSON] [PERSON] сільською радою видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно на підставі якого зареєстровано право власності на домоволодіння за № 45 по вул. Комбінатівська (масив Боднарчик) в с. Угринів, Тисменицького району Івано-Франківської області. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON], подав до суду заяву, в якій пояснив суду, що після розлучення у 1997 році його батьки проживали окремо, зокрема, батько проживав в різний період на різних квартирах, а вони (діти) проживали разом з матірю по вул. Федьковича,114 а квартира № 41 в м. Івано-Франківську. Спільного господарства після розлучення батьки не вели. Земельна ділянка в селі Угринів, на якій побудовано житловий будинок з господарськими будівлями придбана матірю за власні кошти. Батько не приймав жодної участі в будівництві будинку та не надавав будь-яких коштів. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON], подала до суду заяву, в якій підтвердила факт фактичного припинення шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] після їх розлучення. Повідомила суду, що кошти на будівництво будинку позивач за зустрічним позовом позичала у 2005 році у неї, а також брала кредит в банку. [PERSON] на будівництво будинку та на придбання землі коштів не надавав. \~ \~ \~ \~ Відповідно до\~ст. 60 Сімейного Кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловіку та дружині на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляду за дітьми, хвороби тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. \~\~\~\~\~\~\~ \~При цьому, главою VII\~Сімейного Кодексу України\~закріплено правовий режим права особистої приватної власності дружини та чоловіка. Відповідно до вимог ч.6 ст. 57 Сімейного кодексу України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин. \~ \~ \~ \~Згідно з розясненнями, що містяться в пп. 23, 30\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст.\~60,\~69 СК України, ч. 3\~ст. 368 ЦК України), відповідно до чч. 2, 3\~ст.\~325\~ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6\~ст. 57 СК України\~може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що позивач за первісним позовом [PERSON] не надав суду переконливих доказів того, що спірне майно, зокрема, земельна ділянка по вул. Комбінатівська,45, в с. Угринів, Тисменицького району, кадастровий номер 2625886801121940020, площею 0,0900 га із збудованими на ній житловим будинком та господарськими будівлями була придбана під час фактичних шлюбних відносин та за спільні кошти подружжя. Таким чином, спірне майно - земельна ділянка по вул. Комбінатівська, 45, в с. Угринів, Тисменицького району, кадастровий номер 2625886801121940020, площею 0,0900 га із збудованими на ній житловим будинком та господарськими будівлями, набуте [PERSON] під час окремого проживання із\~\~[PERSON] у звязку з фактичним припиненням між ними шлюбних відносин, тому це майно є особистою приватною власністю [PERSON]. З огляду на викладене суд приходить до висновку про відмову у первісному позові та про задоволення зустрічного позову в повному обсязі. З урахуванням вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача за зустрічним позовом слід стягнути у користь позивача за зустрічним позовом 3270,41 грн. судових витрат за сплату судового збору по задоволеній позовній вимозі. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 10-13, 89, 258-259, 263-264, 354-355 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved