Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою і просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VIL0G40000003860 від 05.03.2008 року, в розмірі 44456.01 Долар США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.03.2013 року складає 355203.54 грн. звернути стягнення на квартиру загальною площею 30.10 кв.м. житловою площею 15.90 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки. Просив виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані та проживають у вищезазначеній квартирі (предмет іпотеки), а також стягнути судові витрати. На обґрунтування позову повідомив, що відповідно до укладеного договору № VIL0G40000003860 від 05.03.2008 року [PERSON] 05.03.2008 року отримав кредит у розмірі 84000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.03.2028 року. Згідно додаткової угоди до укладеного договору № VIL0G40000003860 від 05.03.2008 року кредитний договір переведено з валюти гривня в валюту Долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 18083.41 Дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків ПАТ КБ «ПриватБанк», які мають вираз у залученні ПАТ КБ «ПриватБанк» вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 14.03.2013 року має заборгованість - 44456.01 Долар США, яка складається з наступного: 18019.83 Долар США - заборгованість за кредитом; 10334.31 Долар США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2195.24 Долар США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 11759.88 Долар США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 31.29 Долар США - штраф (фіксована частина); 2115.46 Долар США грн., - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач 05.03.2008 року уклали договір іпотеки № VIL0G40000003860 від 05.03.2008 (надалі - договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 30.10 кв.м., житловою площею 15.90 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 112000 грн. 00 коп. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час і місце проведення судового засідання, в судове засідання не з'явилися, будь-якого повідомлення про причини неявки не надали. Представник органу опіки і піклування Ладижинської міської ради у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не підтримав. За цих обставин, суд на підставі ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши докази, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.ст. 525-526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно положень ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №VIL0G40000003860 від 05.03.2008 року [PERSON] 05.03.2008 року отримав кредит у розмірі 84000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.03.2028 року. Згідно додаткової угоди до укладеного договору № VIL0G40000003860 від 05.03.2008 року кредитний договір переведено з валюти гривня в валюту Долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 18083.41 Долар США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Згідно наданого позивачем розрахунку суми боргу по кредитному договору № VIL0G40000003860 від 05.03.2008 року видно, що станом на 14.03.2013 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» становить 44456,01 Долар США, яка складається з наступного: 18019.83 Долар США - заборгованість за кредитом; 10334.31 Долар США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2195.24 Долар США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 11759.88 Долар США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 31.29 Долар США - штраф (фіксована частина); 2115.46 Долар США грн., - штраф (процентна складова). [PERSON] не оскаржує даний розрахунок та зазначену суму заборгованості за кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач 05.03.2008 року уклали договір іпотеки № VIL0G40000003860 від 05.03.2008 (надалі - договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 30.10 кв.м., житловою площею 15.90 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 112000 грн. 00 коп. Таким чином, згідно Договору іпотеки квартири від 05.03.2008 року звернення стягнення та реалізація предмету іпотеки здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства та умов цього Договору. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави; за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором бо законом; Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 591 ЦК України, реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом; порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Згідно ч. 2 ст. 592 ЦК України, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави у випадках встановлених договором. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання; якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору. Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації; одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей; виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно ст. 109 ЖК УРСР, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення; звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. При цьому, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було дотримано вимоги ст. ст. 35, 40 Закону України «Про іпотеку» щодо попередження про виселення, що підтверджується Повідомленням № 30.1.0.0/2-ЕТ9 від 01.02.2013 року та підтвердженням про вручення даного повідомлення. Вищезазначені факти підтверджується сукупністю доказів. З копії кредитного договору № VIL0G40000003860 від 05.03.2008 року видно, що [PERSON] уклав даний договір з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яким відповідно до п.1.1. Кредитор зобов'язується надати Позичальникові кошти в сумі 84000.00 (вісімдесят чотири тисячі гривень 00 коп.), а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит в сумі 84000.00 (вісімдесят чотири тисячі гривень 00 коп.), сплатити відсотки за користування Кредитом в розмірі 15,00 (п'ятнадцять)% річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором, а також сплатити винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми наданого кредиту у момент надання кредиту. Відповідно до п.1.3 Кредит надається строком погашення не пізніше 05.03.2028 р. на придбання у власність окремої квартири з метою постійного проживання за договором купівлі-продажу № 1-209 від 29.02.2008 р., розташованої за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.8.1 Додаткової угоди до кредитного договору № VIL0G40000003860 від 05.03.2008 року видно, що Банк зобовязується надати Позичальникові кредитні кошти, на придбання нерухомості, на строк з 07.08.2008 р. по 05.03.2028 р. включно, у виглядді строкового кредиту у розмірі 18083,41 доларів США. З розрахунку суми боргу по кредитному договору № VIL0G40000003860 від 05.03.2008 року видно, що станом на 14.03.2013 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» становить 44456,01 Долар США. З копії додаткової угоди до кредитного договору № VIL0G40000003860 від 05.03.2008 року видно, що [PERSON] уклав даний договір з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та взяв на себе обов'язок виконувати умови договору. З копії іпотечного договору договору № VIL0G40000003860 від 05.03.2008 року видно, що [PERSON] уклав даний договір з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та взяв на себе обов'язок виконувати умови договору. З копії Повідомлення № 30.1.0.0/2-ЕТ9 від 01.02.2013 видно, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надсилав [PERSON] вимогу про дострокове виконання умов кредитного договору. З копії повідомлення про отримання листа видно, що [PERSON] отримав дане повідомлення 10.03.2013 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Іпотекодержатель ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» набув правових підстав для реалізації свого права звернути стягнення на предмет іпотеки, а тому позов у цій частині та у частині виселення відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з житлового приміщення підлягає задоволенню. Разом з тим, згідно положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а тому винесення судом рішення про зняття з реєстрації місця проживання особи за наявності рішення про виселення не є необхідним, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Суд приймає ці докази до уваги, так як вони зібрані з дотриманням закону на не суперечать один одному. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої зобов'язання відповідно до умов кредитного договору № VIL0G40000003860 від 05.03.2008 року, який він уклав з позивачем, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 3554,70 грн. На підставі ст. ст. 6, 10, 60, 88, 197, 208, 212-215, 215, 224-226, ЦПК України,

Outcome: approved