Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

Позивач в особі свого представника - ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з майна квартири [ADDRESS] та заборони органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов»язані з обмеженням ПАТ КБ «Приватбанк» права іпотекодержателя щодо 1-кімнатної квартири, загальною площею 40,2 кв.м, житловою площею 19,3 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Харків, пр-т Косіора, буд. 154-А кВ.1.В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що на підставі виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду м. Харкова №2-373 від 14.05.2010 року, номер запису про обтяження № 10061472 від 22.07.2010 року державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області накладено арешт на нерухоме майно , належне на праві власності [PERSON], а саме: 1-кімнатну квартиру, загальною площею 40,2 кв.м, житловою площею 19,3 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Харків, пр-т Косіора, буд. 154-А кВ.1. Таким чином порушено право позивача на реалізацію належного йому як іпотеку держателю майна. Представник позивача до судового засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в разі неявки відповідача проти розгляду справи в порядку заочного судочинства не заперечував. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать зворотнє повідомлення про отримання рекомендованого листа суду із судовою повісткою, в судове засідання не з'явилася, причин неявки суду не повідомила, заперечень проти позову суду не надала, заяви про відкладання розгляду справи від нього до суду не надходило. Третя особа - Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, до судового засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесені рішення покладається на розсуд суду. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.05.2008 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником яким є ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № HAEEGK01270016 відповідно до умов якого позичальнику був наданий кредит у розмірі 43482,26 доларів США в обмін на зобов»язання щодо повернення суми кредиту та сплати передбачених Кредитним договором платежів. В забезпечення виконання відповідачем своїх зобов»язань за Кредитним договором , 23.05.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки № HAEEGK01270016. Згідно із п.33.3 Договору іпотеки, в забезпечення виконання відповідачем своїх зобов»язань за кредитним договором було передано в іпотеку нерухоме майно , а саме: 1-кімнатну квартиру, загальною площею 40,2 кв.м, житловою площею 19,3 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 23.05.2008 року приватним нотаріусом [PERSON] на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв»язку з посвідченням Договору іпотеки була накладена заборона відчуження предмету іпотеки , який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, на нерухоме майно, яке належить [PERSON] , накладено арешт державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, на підставі виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду м. Харкова №2-373 від 14.05.2010 року, номер запису про обтяження №10061472 від 22.07.2010 року. Відповідно до ч.5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов»язання і є дійсною до припинення основного зобов»язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч.6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов»язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги якиї на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до приписів ч.7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч.3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями , стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Із змісту договору іпотеки та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності , Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна вбачається, що державна реєстрація іпотеки була проведена раніше ніж накладено відповідні арешти. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. На підставі викладеного, суд вважає що позовні вимоги в частині звільнення вищезазначеної квартири з-під арешту слід задовольнити. Що стосується позовних вимог про зобов»язання органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов»язані з обмеженням права іпотеко держателя, то суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки дані обставини є припущенням і не свідчать про порушення на даний час прав позивача. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України і оскільки позовні вимоги не майнового характеру, то судовий збір по даній справі складає 1600 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial