Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за кредитом та пені посилаючись на те, що між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 27.11.2006 року було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11081815000, за яким позичальнику надано кредит в сумі 55 000,00 доларів США. Строк повернення кредитних коштів не пізніше 27.11.2027 року. 13.03.2015 року між Банком та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1, якою змінено процентну ставку за кредитним договором, та викладено у новій редакції графік погашення кредиту. Виконання зобов`язання було забезпечено шляхом укладення Договору поруки № 63117 від 27.11.2006 року з [PERSON] Банк взяті на себе зобов`язання виконав. Натомість, позичальник порушив взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого у позичальника утворилася заборгованість, яка станом на 22.11.2016 року становить 28 489,85 доларів США, з яких: заборгованості по кредиту - 26 878,87 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість з квітня 2016 року - 736,40 доларів США; заборгованість по відсотках - 1 610,98 доларів США. Крім того, просили стягнути пеню у розмірі 4 696,28 грн., де: 1 688,59 грн. за прострочення сплати кредиту, 3 007,69 грн. за прострочення сплати процентів. Позивач за зустрічним позовом звернувся до суду із позовною заявою про припинення поруки посилаючись на те, що відповідно до розрахунку заборгованості, поданої банком, позичальником не сплачуються чергові платежі з 25.03.2016 року, а відтак його порука припинилася 25.09.2016 року в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України. В судове засідання представник позивача за основним позовом не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні за основним позовом підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Зустрічний позов залишити без задоволення. Відповідачі за первісним позовом, та позивач за зустрічним позовом до суду не з`явились, про день, час та місце розгляду справи сповіщались згідно норм процесуального законодавства. У зустрічній позовній заяві міститься прохання щодо розгляду справи без присутності позивача та його представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов подано до Дніпровського районного суду м. Києва 25.11.2016 року. 28.11.2016 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 30.11.2016 року здійснено запити щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідачів. 09.12.2016 року надійшли відповіді щодо відомостей про реєстрацію місця проживання відповідачів. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 13.12.2016 року відкрито провадження у справі. В судовому засіданні 15.02.2017 року прийнято зустрічну позовну заяву. Ухвалою суду від 13.03.2017 року за клопотанням представника відповідачів за основним позовом провадження у справі зупинено у порядку ч. 4 ст. 201 ЦПК України. 06.08.2018 року провадження у справі відновлено. 15.11.2018 року задоволено клопотання представника відповідачів за основним позовом про призначення судово-економічної експертизи. 16.05.2019 року матеріали справи повернуто експертною установою без висновку експертизи. 21.05.2019 року відновлено провадження у справі. В суді встановлено, що між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] 27.11.2006 року було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11081815000, за яким позичальнику надано кредит у сумі 55 000,00 доларів США. Строк дії договору до 27.11.2027 року. Згідно вимог законодавства договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Процентна ставка - 10,8 % річних; у разі порушення умов договору процентна ставка збільшується. Кредит надано на придбання трикімнатної квартири [ADDRESS] . Виконання зобов`язання було забезпечено шляхом укладення Договору поруки № 63117 від 27.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , та передачею у заставу нерухомості, згідно договору іпотеки № 32050 від 27.11.2006 року. За умовами Договору поруки поручитель зобов`язався відповідати за невиконання [PERSON] у повному обсязі, в солідарному порядку. 13.03.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1, згідно якого визначено проценту ставку та підписано новий графік погашення кредиту. 13.03.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] підписано Додаткову угоду № 1 щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації (процентної ставки). У зв`язку з порушенням умов кредитного договору 11.10.2016 року на адресу [PERSON] та [PERSON] були направлені вимоги щодо погашення простроченної заборгованості. Дані вимоги були отримані [PERSON] та [PERSON] . Втім, вимога банку залишилась поза увагою відповідачів, заборгованість не погашена. З наданих документів установлено, що банк взяті на себе зобов`язання виконав. Позичальник порушив взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість. Як вбачається з виписки за кредитним договором остання дата сплати є лютий 2016 року. Станом на 22.11.2016 року заборгованість становить 28 489,85 доларів США, з яких: заборгованості по кредиту - 26 878,87 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість з квітня 2016 року - 736,40 доларів США; заборгованість по відсотках - 1 610,98 доларів США. Крім того, банк просить стягнути пеню у розмірі 4 696,28 грн., де: 1 688,59 грн. за прострочення сплати кредиту, 3 007,69 грн. за прострочення сплати процентів. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 553, 554 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель, відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до ст. 559 ЦК України (в редакція, яка діяла на момент звернення до суду) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (в редакції, яка діяла на момент подачі позову). З договору поруки слідує, що він діє з дати його підписання обома сторонами і діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором - до 27.11.2027 року. У зв`язку з чим зустрічний позов не підлягає задоволенню. Однак, при прийнятті рішення щодо стягнення суми боргу за тіло кредиту та відсотків суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу передбаченого договором строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору, після спливу визначеного договором строку кредитування нарахування відсотків є безпідставним. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу). Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та звернення до суду) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням. Подібна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12-ц (провадження № 14-145цс18). У разі реалізації кредитором свого права вимоги на дострокове повернення кредиту відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України шестимісячний строк звернення кредитора до суду з вимогами до поручителя повинен обраховуватись з моменту настання строку дострокового повернення кредиту. З матеріалів справи установлено, що з березня 2016 року позичальник перестав виконувати взяті на себе зобов`язання. У жовтні 2016 року на адреси позичальника та поручителя були направлені письмові вимоги щодо наявності простроченої заборгованості та необхідності їх погашення. Позов про дострокове стягнення боргу подано до суду 25.11.2016 року. Встановлено, що 25.03.2016 року позичальник не здійснив належний платіж, допустивши виникнення боргу. Враховуючи, що повернення коштів передбачено щомісячними платежами, строк слід відраховувати з 25.03.2016 року. Вимога про погашення простроченої заборгованості направлена відповідачам у жовтні 2016 року, та позов із вимогою про дострокове стягнення боргу подано до суду 25.11.2016 року. Дані обставини свідчать про те, що порука є діючою, проте, позивач пропустив строк до поручителя в один місяць. Таким чином, солідарному стягненню з позичальника та поручителя підлягає сума боргу за тілом кредиту та відсотками за вирахування суми за вересень місяць, яку слід покласти на позичальника (по тілу кредиту - 92,05 доларів США та за відсотками - 117,26 доларів США), всього 209,31 доларів США. Таким чином, з [PERSON] та [PERSON] слід стягнути солідарно заборгованість за тілом кредиту - 26 786,82 доларів США, за відсотками - 1 493,72 доларів США, всього - 28 280,54 доларів США. Відповідно до ст.ст. 256, 257, 264 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Згідно п. 1 ч. 2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як вбачається з розрахунків пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами, пеня розрахована за період з 26.04.2016 року по 22.11.2016 року, тобто в межах визначеного Законом строку, та підлягає стягненню з відповідачів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права та обов`язки. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх мг або заперечень. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку доказам, які містяться у справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 11 089,10 грн., дані кошти підлягають стягненню з відповідачів з урахуванням стягнутих сум. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial