Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 29.11.2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № СМ-SME 101/233/2007 від 29.11.2007р., згідно якого [PERSON] було надано кредит в розмірі 450000 доларів США. У забезпечення виконання кредитного договору 29.11.2007 року між позивачем і [PERSON] було укладено договір іпотеки № РМ-SME 101/233/2007, згідно з яким було передано в іпотеку нежитлове приміщення площею 803,9 кв.м. в будівлі гуртожитку літ. А-2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі ст. 73 ЗУ «Про нотаріат» нотаріусом було накладено заборону відчуження зазначеного предмету іпотеки, але позичальником зобов'язання по поверненню банку суми отриманого кредиту не виконувалося належним чином, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду та 08.02.11р. Ворошиловським районним судом м. Донецька було винесено рішення щодо стягнення загальної суми боргу з [PERSON] і 11.11.10р. Апеляційним судом Донецької області було прийнято рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить іпотекодавцю [PERSON] 16.03.12р. позивачу стало відомо, що у єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна відсутні відповідні запити, але позивач згоди щодо відчуження предмету іпотеки не надавав. Згідно відповідей КП БТІ позивачу стало відомо, що 07.09.10р. на підставі договору дарування право власності за предметом іпотеки перейшло від [PERSON] до [PERSON] та 15.09.10р. на підставі договору купівлі-продажу предмет іпотеки відчужено від [PERSON] на користь [PERSON] Згідно рішення Київського районного суду м. Донецька від 05.11.12р., ухвали Апеляційного суду Донецької області від 10.01.13р. та рішення Апеляційного суду Донецької області від 06.08.13р. договір дарування від 07.09.10р. укладений між [PERSON] та [PERSON] визнано недійсним, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутись до суду та просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором звернути стягнення на спірний іпотеки, який належить [PERSON], шляхом реалізації з публічних торгів органами державної виконавчої служби з початковою ціною реалізації, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавств України на користь ПАТ «ОТП Банк» та стягнути з відповідача в відшкодування судових витрат в розмірі 3441,00 грн. Рішенням Київського районного суду міста Донецька від 04 грудня 2013 року у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог представник відповідача посилається на те, що порушені норми матеріального права, судом неповно досліджені всі обставини справи, а саме судом не звернуто уваги про те що договір іпотеки нерухомого майна є чинним, [PERSON] є власником майна, яке знаходиться в іпотеці, заборгованість за кредитним договором не погашена, а тому є законні підстави для звернення стягнення на майно, яке знаходиться в іпотеці. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги підтримала, апеляційну скаргу просила задовольнити, рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явилися, повідомлені про дату та час розгляду справи відповідно до вимог статті 76 ЦПК України. Судова колегія, заслухавши доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.11.2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № СМ-SME 101/233/2007 від 29.11.2007р., згідно якого [PERSON] було надано кредит в розмірі 450000 доларів США. У забезпечення виконання кредитного договору 29.11.2007 року між позивачем і [PERSON] було укладено договір іпотеки № РМ-SME 101/233/2007, згідно з яким було передано в іпотеку нежитлове приміщення площею 803,9 кв.м. в будівлі гуртожитку літ. А-2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 13-19). На підставі ст. 73 ЗУ «Про нотаріат» нотаріусом було накладено заборону відчуження зазначеного предмету іпотеки (а.с.19). Проте позичальник, скориставшись тим, що запис про іпотеку, в порушення вимог закону, було вилучено, подарував майно, яке знаходилося в іпотеці [PERSON] 07.09.10р., яка 15.09.10р. на підставі договору купівлі-продажу предмет іпотеки відчужила [PERSON] Запис об іпотеці у подальшому була поновлена. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції посилався на те, що є рішення Апеляційного суду Донецької області від 11.11.10р. (а.с. 42-46), яке набрало законної сили та яким вирішено питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], і тому у задоволенні позову належить відмовити у повному обсязі. Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим. Згідно статті 23 Закону України «Про іпотеку»: у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. У разі видачі заставної перехід права власності на предмет іпотеки не допускається до повного задоволення вимоги за заставною, крім переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування чи правонаступництва. Отже, до [PERSON] перейшли обов'язки іпотекодавця за договором іпотеки № РМ-SME 101/233/2007, згідно з яким було передано в іпотеку нежитлове приміщення площею 803,9 кв.м. в будівлі гуртожитку літ. А-2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Рішення Апеляційного суду Донецької області від 11.11.10р. про звернення стягнення на предмет іпотеки не було виконано, а тому є законні підстави, передбачені ст. 23 Закону України «Про іпотеку» для звернення стягнення на майно, яке на даний час знаходиться у власності відповідача. За таких підстав, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції як помилкове і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № СМ-SME 101/233/2007 від 29.11.2007р. в сумі 516138.5 доларів США, яка складається з: 444230.76 доларів США заборгованості за кредитом та 71907.74 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом, на предмет іпотеки нежитлове приміщення площею 803,9 кв.м в будівлі гуртожитку літ. А-2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом реалізації з публічних торгів органами державної виконавчої служби за початковою ціною реалізації, визначеною суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на рахунок 29090002901600. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, у вигляді судового збору в сумі 3441 грн.

Outcome: approved