Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 26.02.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER], відповідно до якого останній отримав кредит на суму 15\~024 грн. зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 0,01% річних. Однак, позичальник [PERSON] свої зобовязання по договору не виконав, не погашаючи заборгованість за кредитом, станом на 25.09.2015 року у нього утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі 20\~231,12 грн. 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу № 22812814/1-1, відповідно до умов якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № [NUMBER]. А тому просив, стягнути з відповідача суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 550, 556 ЦК України. Судом встановлено, що 26.02.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER], відповідно до якого останній отримав кредит на суму 15\~024 грн. зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 0,01% річних, на строк до 26.02.2017 року (а.с. 8-10). 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу № 22812814/1-1, відповідно до умов якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № [NUMBER] (а.с.15-18). Таким чином, права кредитора за кредитним договором № 22812814/1-1від 28.07.2008 р., що було укладено між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] належать ТзОВ «ОТП Факторинг». Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України установлено, що зобовязання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], порушуючи умови кредитного договору, свої зобовязання за договором належним чином не виконував в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним. Так, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за договором (а.с. 4) вбачається, що станом на 25.09.2015 року у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 20\~231,12 грн., яка складається з: залишку заборгованості за кредитом 15 024 грн., відсотків за користування кредитом 1,25 грн., комісії за РО - 5\~205,87 грн. Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми позики, є право позикодавця вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів належних йому. Відповідно до ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 20\~231,12 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачами понесених ним судових витрат.

Outcome: approved