Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 17.06.2015 року [PERSON] уклала з ПАТ «Кредобанк» Договір про встановлення ліміту кредитування № 1869064, відповідно до якого [PERSON] було встановлено ліміт кредитування в сумі 4423,00 грн., що підтверджується випискою руху коштів по рахунку від 28.09.2017 року. Кредитні кошти надавались відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. Відповідач зобов»язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені цим договором. Банк свої зобов»язання за договором виконав. Умови договору порушені позичальником [PERSON], зобов»язання не виконується, кредит не повертається, в результаті чого станом на 28.09.2017 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 5476,61 грн., яка складається з 4423,00 грн. неповернута сума кредиту; 541,82 грн. прострочені відсотки; 86,01 грн. прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 213,78 грн. нараховані відсотки та 212,00 грн. - пеня, з врахуванням наведеного банк змушений звернутися з даним позовом в суд. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.01.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з»явився, в матеріалах справи мається клопотання про розгляд справи у їх відсутності, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про місце та час проведення судового засідання був повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов'язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Поряд з цим, ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно правил\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з»явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище викладене, суд ухвалив завершити розгляд справи у відсутності відповідача, за наявними у матеріалах справи доказами. Оскільки сторони по справі в судове засідання не зявились то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд беручи до уваги клопотання позивача, дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17.06.2015 року [PERSON] уклала з ПАТ «Кредобанк» Договір про встановлення ліміту кредитування № 1869064, відповідно до якого [PERSON] було встановлено ліміт кредитування в сумі 4423,00 грн., що підтверджується випискою руху коштів по рахунку від 28.09.2017 року. Кредитні кошти надавались відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором у повному обсязі, надавши позичальнику кредит відповідно до його умов. Однак позичальником, в порушення своїх зобовязань, визначених кредитним договором не сплачено плату за користування кредитом (проценти) та заборгованість по кредиту в порядку та на умовах, встановлених кредитним договором. Так, за розрахунками позивача, станом на 28.09.2017 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 5476,61 грн., яка складається з 4423,00 грн. неповернута сума кредиту; 541,82 грн. прострочені відсотки; 86,01 грн. прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 213,78 грн. нараховані відсотки та 212,00 грн. пеня. Суми несплаченого кредиту, відсотків, пені підтверджуються відповідними розрахунками. Згідно з ст. 525, 546, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Кредитор крім того має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, тобто грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Вищевикладені норми цивільного законодавства, а також умови договору між сторонами, які відповідають їм, дають суду законні підстави для задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору. На підставі ст. 525, 526, 546, 610-612, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved