Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з дійсним позовом у квітні 2014 року, в якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду, оскільки під час роботи на вугільному підприємстві відповідача він отримав професійне захворювання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він майже 16 років працював на підземних роботах на різних посадах пов'язаних з виконаннях робіт у шахті. В результаті впливу шкідливих умов праці, спільною комісією у складі представників міської СЕС м. Макіївки та представників «Шахти Леніна» ДП «Макіїввугілля» було встановлено йому професійне захворювання, що підтверджується Актом розслідування хронічного професійного захворювання» по формі П 4 від 19.09.2013 року. Згідно з медичними документами йому в результаті професійного захворювання встановлено діагноз хронічне обструктивне захворювання легенів пилової етіології, друга стадія, помірний перебіг, легенева недостатність першого-другого ступеня. За результатами первинного обстеження МСЕК йому встановлено 25 відсотків стійкої втрати працездатності - безстроково. Відповідно до норм діючого законодавства він має право на відшкодування моральної шкоди. У зв'язку із отриманив професійним захворюванням він не може виконувати ніяку роботу у побуті пов'язану з фізичною силою, йому доводиться приймати сторонньому допомогу, що знижує його моральний стан. Він не може вести нормальне життя, втратив спілкування з людьми через постійне недомагання, почуває себе обмеженою людиною. Почуття власної безпорадності приносить йому фізичні і моральні страждання, принижує його гідність, тому моральні страждання він оцінює у розмірі 20000.00 грн., яку просить стягнути з відповідача. Позивач в судове засідання не з'явився, просив справу розглядати за його відсутність з участю його представника, через погане почуття здоров'я. Представник позивача ТОВ «Юридична компанія «Гарант-Правосуддя», в особі Буднікова О.С. в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і не заперечує проти постановлення рішення. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, за невідомих для суду причин, повідомлявся належним чином, про що свідчить отримане судом 12.06.2014 року повідомлення про відправлення рекомендованим листом судової повістки, яку представник отримав 10.06.2014 року і яке наявне в матеріалах справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Той факт, що позивач працював з 11.02.1974 року на підприємствах вугільної промисловості на підземних роботах в шахті з повним робочим днем ДП «Макіїввугілля» та 01.11.2012 року звільнений за п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров'я підтверджено записом у трудовій книжці. З наданої копії Акту від 19.09.2013 року про розслідування хронічного професійного захворювання вбачається, що [PERSON], тобто позивач працюючи за професіями гірничий майстер підземний з повним робочим днем у шахті, гірник очисного вибою 4 розряду, піддавався дії комплексу шкідливих виробничих факторів (пил) та встановлений діагноз: хронічне обструктивне захворювання легенів пилової етіології, друга стадія, помірний перебіг легенева недостатність першого-другого ступеня. З наданої довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 10 - ААА № 232723, позивачу встановлена втрата професійної працездатності 25 відсотків безстроково. Право на відшкодування заподіяної матеріальної і моральної шкоди у позивача виникло з моменту встановлення у нього професійного захворювання та встановлення відсотка втрати професійної працездатності, тобто з 30.10.2013 року, безстроково, та з цього ж часу у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди. Факт заподіяння шкоди здоров'ю позивача підтверджений висновком МСЕК, медичними документами. Судом встановлено, що в результаті отриманого професійного захворювання позивач визнає як фізичні, так і моральні страждання, які полягають в тому, що позивач знаходився на лікуванні, йому встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 25 відсотків безстроково. Його моральні страждання пов'язані з тим, що він не може у зв'язку з хворобою виконувати важку фізичну роботу, вимушений був звільнитися з роботи, постійно і тривалий час лікуватися. Отримане захворювання дає про себе знати кожен день, викликає у нього почуття безпорадності, так як він не може обходитись без ліків і він знаходиться у пригніченому стані через те, що можливість повного відновлення здоров'я у нього втрачене, у зв'язку з чим у нього постійно виникають негативні емоції і переживання. Його звичний спосіб життя порушений, він повинен додавати зусиль для організації життя та побуту. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про охорону праці», державна політика у галузі охорони праці базується на принципах, зокрема: пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; встановлення єдиних вимог з охорони праці для всіх підприємств та суб'єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності та видів діяльності. Згідно ст. 32 Гірничого Закону України власник (керівник) гірничого підприємства забезпечує проведення гірничих робіт та охорону правці відповідно до вимог законів України, інших нормативно-правових актів, а також правил безпеки, правил технічної експлуатації, єдиних правил безпеки при підривних роботах. Позивач отримав професійне захворювання під час роботи на підприємствах ДП «Макіїввугілля» , що покладає обов'язок відшкодувати йому моральну шкоду. Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органів моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Статтею 9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я здійснюється Фондом соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та профзахворювань України відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Однак, із Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» виключена ч.3 ст. 34 відповідно до положень Закону України від 23.02.2007 року № 717-V «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Оскільки Фонд соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та профзахворювань в Україні на час виникнення спірних правовідносин, у зв'язку із зміною спеціального закону, не відповідає за завдану моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодувати роботодавець, згідно з правилами ст. 237-1 КЗпП України. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.1995 року № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року № 5 - розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, психічних та інших) , яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалість можливість відновлення, тощо та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, характер і обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач, ступінь втрати ним професійної працездатності, неможливість відновлення стану здоров'я, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що сума у розмірі 7500.00 грн., стягнена з відповідача на користь позивача, у рахунок відшкодування моральної шкоди буде відповідати ступеню його моральних страждань. Також з відповідача підлягає до стягнення відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243.60 грн. на користь держави.

Outcome: partial