Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №585 від 26.12.2012 року в розмірі 20 836 грн. 33 коп. та судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Причину неявки суду не повідомили. З урахуванням положення ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд вважав належним повідомлення відповідачів про розгляд справи. З урахуванням думки позивача про можливість розгляду справи у відсутності відповідачів та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору забезпеченого порукою, внаслідок чого кредитна спілка позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 26 грудня 2012 року між кредитною спілкою «Станіславська» та [PERSON] укладено кредитний договір №585 (а.с.3-4), за яким кредитна спілка надала, а позичальник отримала кредитні кошти в розмірі 15 000 грн. та зобов'язалась повернути кредит до 26.12.2014 року. Умовами п. 2.1. Кредитного договору (а.с.3) встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами, який становить 40% річних. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, позичальник систематично їх порушувала, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №585 від 26.12.2012 року (а.с.14). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Позивачем станом на 19.11.2013 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №585 від 26.12.2012 року (а.с.14), відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості позичальника [PERSON] за кредитними зобов'язаннями в розмірі 20 836 грн. 33 коп., а саме: 15 000 грн. - заборгованість по кредиту і 5 836 грн. 16 коп. - відсотки за користування кредитом. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачами не представлено суду. В забезпечення належного виконання зобов'язання по кредитному договору №585 від 26.12.2012 року, між кредитною спілкою та відповідачами [PERSON] та [PERSON] 26.12.2012 року укладено договори поруки (а.с.6,9) відповідно до яких в п. 1.1. поручителі зобов'язались перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за несвоєчасне виконання боржником [PERSON] зобов'язань за наведеним кредитним договором. У зв'язку з чим, поручителі за вимогою кредитної спілки повинні нести солідарну з позичальником відповідальність. Позивачем надсилались вимоги відповідачам про сплату заборгованості, однак такі вимоги залишились не виконаними (а.с.12,13). Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення з поручителів заборгованості за кредитним договором. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527 ч. 1, 530, 546 ч. 1, 548 ч. 1, 611, 612, 1050 ч. 2, 1054 ч. 1, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч. 1 ЦПК України,

Outcome: approved