Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ «ВіЕйБі Банк» про стягнення грошових коштів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 31 січня 2014 року між ним та ПАТ «ВіЕйБі Банк» був укладений договір банківського вкладу № 735472/2014, згідно з яким позивач вніс вклад на депозитний рахунок у сумі 279 000 гривень 00 копійок строком дії 13 місяців з встановленими 25 % річних з першого по третій місяць дії вкладу, а починаючи з четвертого місяця - 10 відсотків річних. 28 квітня 2014 року позивач звернувся до банку із письмовою заявою про своє бажання не продовжувати дію договору банківського вкладу та 30 квітня 2014 року із вимогою про повернення вкладу та нарахованих на нього процентів. Однак, дотепер відповідач суму вкладу позивачу не повернув, що явилося причиною звернення останнього до суду з позовом про стягнення з відповідача суми вкладу з урахуванням 25 % річних, нарахованих у період з 31 січня 2014 року по 30 квітня 2014 року з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 307 057 гривень 46 копійок, та 10 % річних за фактичну кількість днів користування внеском за період з 01 травня 2014 року по 03 липня 2014 року в розмірі 5 186 гривень 92 копійки та 3 % річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 1 556 гривень 08 копійок, а також просив стягнути моральну шкоду в розмірі 30 000 гривень 00 копійок (а. с. 2 - 7). Позивач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 31). Представник відповідача в судове засідання не з'явився про день, час та місце слухання справи, повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд відповідно до ст. ст. 169, 224, 225 ЦПК України з урахуванням згоди позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи (а.с. а.с. 26, 30). Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Судом було встановлено, що 31 січня 2014 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] був укладений договір банківського вкладу № 735472/2014, згідно з умовами якого позивач вніс грошові кошти на вкладний рахунок у сумі 279 000 гривень 00 копійок, строком дії до 28 лютого 2015 року з встановленими 25 % річних з першого по третій місяць дії вкладу, а починаючи з четвертого місяця - 10 % річних. Відповідно до п. 1. 6. вказаного договору, умови дострокового повернення вкладу зазначені в правилах, окрім випадків звернення клієнта до банку в усній формі в перший день після закінчення кожного тримісячного періоду дії вкладу. В цих випадках повернення вкладу та нарахованих процентів здійснюється в перший день після закінчення кожного три місячного періоду дії вкладу (а.с. а.с. 8,9). [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, шляхом внесення грошових коштів (вкладу) на загальну суму 279 000 гривень 00 копійок на відповідний рахунок відповідача. 28 квітня 2014 року, позивач звернувся до ПАТ «ВіЕйБі Банк» із заявою не продовжувати дію договору банківського вкладу № 735472/2014 від 31 січня 2014 року. Крім того, [PERSON] двічі звертався до ПАТ «ВіЕйБі Банк» із заявами про повернення йому грошових коштів (вкладу) та нарахованих відсотків, однак останні відповіді не надали та депозит не повернули (а.с. а.с. 10, 11). У відповідності до виписки з вкладного (депозитного) рахунку по договору банківського вкладу № 735472/2014 від 31 січня 2014 року, сума грошових коштів (вкладу) [PERSON] складає 279 000 гривень 00 копійок, а процентний розрахунок за користування грошовими коштами, нарахований у період з 31 січня 2014 по 30 квітня 2014 року складає 16 816 гривень 44 копійок (а. с. 12). Зазначені правові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 03.12.2003 року № 516 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 29.12.2003 року за № 1256/8577, а також Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин. У відповідності зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 625 ЦК України встановлена відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Частиною другої цієї статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. За змістом зазначеної норми закону стягнення трьох річних не є штрафною санкцією, а є відповідальністю за порушення грошового зобов'язання. У відповідності до положень ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК, України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором, а ч. 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно до п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 03.12.2003 року № 516 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 29.12.2003 року за № 1256/8577, за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які вставлені договором. Пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, визначено, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. При цьому слід ураховувати, що проценти на неустойку не нараховуються (частина друга статті 550 ЦК). У відповідності до розрахунку зробленого судом, сума заборгованості, по відсоткам за користування грошовими коштами за період з 31 січня 2014 року по 30 квітня 2014 року складає 16 816 гривень 44 копійки, де: · (25 % (процентна ставка) х 279 000 (сума вкладу)) х (88 (кількість днів користування вкладом)) 100 % х 365 (календарні дні) Загальна сума заборгованості за користування грошовими коштами становить 295 816 гривень 44 копійки, яка складається з суми вкладу в розмірі 279 000 гривень 00 копійок та відсотків за період з 31 січня 2014 року по 30 квітня 2014 року в розмірі 16 816 гривень 44 копійки. Сума заборгованості в розмірі 295 816 гривень 44 копійки з урахування встановленого індексу інфляції за період з 01 травня 2014 року по 03 липня 2014 року складає 307 057 гривень 46 копійок, де: · 295 816 гривень 44 (сума боргу) х 1.038 (сукупний індекс інфляції за період з 01 травня 2014 року по 03 липня 2014 року) Крім того, зважаючи на те, що сума внеску з процентами за договором банківського вкладу № 735472/2014 від 31 січня 2014 року досі не були сплачені [PERSON], він має право вимагати від відповідача їх виплати, що відповідає умовам укладеного з ним договору. У відповідності до розрахунку зробленого судом, сума заборгованості, в межах заявленого позивачем строку, по відсоткам за фактичну кількість днів користування грошовими коштами складає 5 186 гривень 92 копійок, де: · (10 % (процентна ставка) х 295 816 гривень 44 копійки (сума заборгованості)) х (64 (кількість днів користування вкладом)) 100 % х 365 (календарні дні) При цьому, зважаючи на прострочення ПАТ «ВіЕйБі Банком» виконання грошового зобов'язання, до спірних правовідносин можливо застосування вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних, що у відповідності до розрахунку, зробленого судом, складає 1 556 гривень 08 копійок, де: · (295 816 гривень 44 копійок (сума заборгованості) * 64 (кількість днів прострочення) * 3% 365 (календарні дні) Таким чином, з урахуванням приведених норм закону та встановлених обставин справи, суд доходить висновку, що відповідач взяті на себе обов'язки не виконав, грошові кошти та відсотки за договором банківського вкладу позивачу не повернув, у зв'язку з чим позов необхідно частково задовольнити та стягнути з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь позивача заборгованість за укладеним договором банківського вкладу № 735472/2014 від 31 січня 2014 року суми вкладу з урахуванням 25 % річних, нарахованих у період з 31 січня 2014 року по 30 квітня 2014 року з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 307 057 гривень 46 копійок та 10 % річних за фактичну кількість днів користування внеском за період з 01 травня 2014 року по 03 липня 2014 року в розмірі 5 186 гривень 92 копійки й 3 % річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 1 556 гривень 08 копійок. Разом з цим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки дане не передбачене умовами договору банківського вкладу. Також, у порядку ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь держави судовий збір в сумі 3 138 гривні 00 копійок.

Outcome: partial