Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач за первісним позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду із позовом» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 1358045,45 гривень, а також судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Глобалхім», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фаворит Індастрі», кредитного договору №27113V9 від 25.10.2013 року, ТОВ «Торговий дім «Глобалхім» отримало овердрафт з лімітом 470000,00 гривень з кінцевим терміном погашення не пізніше 24.10.2014 року зі сплатою процентів за користування кредитом із розрахунку 20,0 % річних та комісії у розмірі 0,1% від ліміту овердрафту у кожному календарному місяці. Додатковою угодою №27113V9-1 від 17.02.2014 року, укладеною між позивачем та ТОВ «Торговий дім «Глобалхім», до кредитного договору №27113V9 від 25.10.2013 року були внесені зміни, зокрема, сторони погодилися, що з дати набуття чинності додатковою угодою процентна ставка за користування овердрафтом встановлюється 22,0 % річних. Додатковою угодою №27113V9-2 від 20.03.2014 року, укладеною між позивачем та ТОВ «Торговий дім «Глобалхім», до кредитного договору №27113V9 від 25.10.2013 року були внесені зміни, зокрема, до п.2.1 та зазначено, що банк надав позичальнику овердрафт з лімітом 1100000,00 гривень. У якості забезпечення наданого кредиту за кредитним договором №27113V9 від 25.10.2013 року між позивачем, ТОВ «Торговий дім «Глобалхім» та [PERSON] був укладений договір поруки №27113Р36 від 25.10.2013 року, на підставі якого останній взяв на себе зобовязання відповідати за повне і своєчасне виконання ТОВ «Торговий дім «Глобалхім» та його правонаступниками зобовязань за кредитним договором №27113V9 від 25.10.2013 року перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору. Однак, ТОВ «Торговий дім «Глобалхім» порушив вимоги кредитного договору, а саме не виконав в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 01.04.2015 року відкрито провадження по справі. 07.05.2015 рокупредставником відповідача за первісним позовом до канцелярії суду було надано зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про припинення поруки, в якому позивач за зустрічним позовом просить суд припинити його поруку за договором поруки №27113Р36 від 25.10.2013 року, посилаючись на те, що він як поручитель не надавав згоди на прийняття збільшеного обсягу відповідальності позичальника за додатковою угодою №27113V9-1 від 17.02.2014 року, якою була збільшена процентна ставка за користування овердрафтом з 20,0 % річних до 22,0 % річних, у звязку з чим відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припинилась 17.02.2014 року. Крім того, згідно ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців у 2014 році ТОВ «Торговий дім «Глобалхім» перейменовано у ТОВ «Фаворит Індастрі», яке у 2014 році припинило свою діяльність. У звязку з викладеним, 12.01.2015 року порука [PERSON]за договором поруки №27113Р36 від 25.10.2013 року за договором поруки №27113Р36 від 25.10.2013 року припинилася одночасно з припиненням основного зобовязання. Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 07.05.2015 року зазначений зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом та об'єднано первісний та зустрічний позови в одне провадження. 02.06.2015 року до канцелярії суду надійшла заява представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом щодо залучення до справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фаворит Індастрі» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 04.06.2015 року залучено ТОВ «Фаворит Індастрі», яке є правонаступником ТОВ «Торговий дім «Глобалхім», як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, до участі у справі. Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом у судовому засіданні первісний позов підтримав повністю та просив суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому, проти задоволення зустрічного позову заперечував в повному обсязі. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом, будучи повідомленим судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився і не повідомив суд про причини неявки. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом у судовому засіданні проти первісного позову заперечував та просив суд відмовити у його задоволені, зустрічний позов підтримав повністю та просив суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ «Фаворит Індастрі», будучи повідомленим судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився і не повідомив суд про причини неявки. Суд, заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом, представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. \~ Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 25.10.2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (банк) та ТОВ «Торговий дім «Глобалхім» (позичальник) було укладено кредитний договір №27113V9, згідно умов якого банк надав позичальнику овердрафт з лімітом овердрафту 470000,00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом із розрахунку 20,0 % річних та комісії у розмірі 0,1% від ліміту овердрафту у кожному календарному місяці, а ТОВ «Торговий дім «Глобалхім», в свою чергу, зобовязалося прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі не пізніше 24.10.2014 року, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором (а.с.7-13). Відповідно до п.2.3.6 кредитного договору №27113V9 від 25.10.2013 року позичальник зобовязався погасити овердрафт у кінцевий термін погашення овердрафту, а також несплачені на таку дату проценти за користування овердрафту, а також несплачені на таку дату проценти за користування овердрафтом, комісії та інші платежі за договором. Згідно п.2.4.2 кредитного договору №27113V9 від 25.10.2013 року проценти нараховуються у валюті овердрафту на фактичну суму заборгованості за овердрафтом із розрахунку фактичної кількості днів користування овердрафтом на основі банківського року. На підставі п.2.4.3 кредитного договору №27113V9 від 25.10.2013 року нарахування процентів здійснюється банком щомісяця в останній робочий день місяця. Відповідно до п.3.1.1 кредитного договору №27113V9 від 25.10.2013 року комісія нараховується щомісячно в останній робочий день місяця у національній валюті. Згідно п.6.2 кредитного договору №27113V9 від 25.10.2013 року у разі невиконання або неналежного виконання своїх грошових зобовязань за договором позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ України, що діяла у період, за який сплачується пеня, на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів. Додатковою угодою №27113V9-1 від 17.02.2014 року до кредитного договору №27113V9 від 25.10.2013 року, укладеною між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (банк) та ТОВ «Торговий дім «Глобалхім», до кредитного договору №27113V9 від 25.10.2013 року були внесені зміни, зокрема, сторони погодилися, що з дати набуття чинності додатковою угодою процентна ставка за користування овердрафтом встановлюється 22,0 % річних (а.с.15 зворотна сторона). Додатковою угодою №27113V9-2 від 20.03.2014 року до кредитного договору №27113V9 від 25.10.2013 року, укладеною між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (банк) та ТОВ «Торговий дім «Глобалхім», до кредитного договору №27113V9 від 25.10.2013 року були внесені зміни, зокрема, до п.2.1 та зазначено, що банк надав позичальнику овердрафт з лімітом 1100000,00 гривень (а.с.16). У якості забезпечення наданого кредиту за кредитним договором №27113V9 від 25.10.2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (банк), ТОВ «Торговий дім «Глобалхім» (позичальник) та [PERSON] (поручитель) був укладений договір поруки №27113Р36 від 25.10.2013 року, на підставі якого поручитель взяв на себе зобовязання відповідати за повне і своєчасне виконання ТОВ «Торговий дім «Глобалхім» та його правонаступниками зобовязань за кредитним договором №27113V9 від 25.10.2013 року перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору (а.с.18-20). Згідно п.2.1.7 договору поруки №27113Р36 від 25.10.2013 року поручитель надав згоду на забезпечення цією порукою всіх зобовязань позичальника (його правонаступників) за кредитним договором, у тому числі із урахуванням всіх змін та доповнень до кредитного договору, що будуть укладені у майбутньому. Відповідно до п.2.1.8 договору поруки №27113Р36 від 25.10.2013 року укладанням цього договору поручитель надав кредитору та позичальнику свою згоду на внесення ними будь-яких змін та/або доповнень до кредитного договору, у тому числі щодо зміни змісту основного зобовязання, внаслідок чого може збільшитися обсяг відповідальності поручителя, без отримання додаткових згод поручителя на внесення таких змін та доповнень. Поручитель підтверджує, що після внесення кредитором та позичальником змін та/або доповнень до кредитного договору, порука, надана згідно з цим договором, залишатиметься чинною. Згідно до п.п.3.1, 3.3, 4.4.3 договору поруки №27113Р36 від 25.10.2013 року ТОВ «Торговий дім «Глобалхім», [PERSON] відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, комісії, штрафних санкцій та відшкодування збитків. На підставі додаткової угоди №27113Р36 від 20.03.2014 року до договору поруки №27113Р36 від 25.10.2013 року, укладеної між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (банк), ТОВ «Торговий дім «Глобалхім» (позичальник) та [PERSON] (поручитель) (а.с.21), встановлено, що поручитель дав свою згоду на поширення дії договору поруки на зміну умов кредитування за кредитним договором №27113V9 від 25.10.2013 року, які внесені додатковою угодою №27113V9-2 від 20.03.2014 року. Відповідно до п.4 додаткової угоди №27113Р36 від 20.03.2014 року до договору поруки №27113Р36 від 25.10.2013 року, поручитель підтвердив, що всі зміни умов кредитування за кредитним договором №27113V9 від 25.10.2013 року, що були раніше внесенні додатковими угодами до кредитного договору відбувалися за його згодою. Однак, ТОВ «Торговий дім «Глобалхім» вимоги кредитного договору належним чином не виконало, в обумовлені строки кредит та відповідну платню по ньому у повному обсязі не сплатило. Так, за наданою позивачем довідкою-розрахунком (а.с.28-33), заборгованість ТОВ «Торговий дім «Глобалхім» за кредитним договором №27113V9 від 25.10.2013 року станом на 25.12.2014 року складає 1358045,45 гривень, а саме: 1098486,91 гривень прострочена заборгованість за овердрафтом, 80561,40 гривень заборгованість по процентам за користування овердрафтом, 4400,00 гривень комісія за управління овердрафтом, 87939,98 гривень пеня за несвоєчасну сплату овердрафту, 4266,95 гривень пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування овердрафтом, 231,44 гривень пеня за несвоєчасну сплату комісії за управління овердрафтом, 9931,53 гривень сума трьох процентів річних від простроченої суми боргу за овердрафтом, 473,40 гривень сума трьох процентів річних від простроченої суми боргу за процентам за користування овердрафтом, 25,68 гривень сума трьох процентів річних від простроченої суми боргу за комісією за управління овердрафтом, 69501,93 гривень інфляційне збільшення суми основного боргу за овердрафтом, 2111,26 гривень інфляційне збільшення суми основного боргу за процентами за користування овердрафтом, 114,97 гривень інфляційне збільшення суми основного боргу за комісією за управління овердрафтом. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною першою статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст.543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. На підставі ст.544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обовязок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору позивач за первісним позовом надав ТОВ «Торговий дім «Глобалхім» кредит. Однак останнє порушило вимоги кредитного договору №27113V9 від 25.10.2013 року, а саме не виконало в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та процентів, комісії по ньому. Крім того, в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач за первісним позовом [PERSON] є поручителем перед позивачем за первісним позовом за виконання ТОВ «Торговий дім «Глобалхім» умов кредитного договору №27113V9 від 25.10.2013 року та солідарним боржником. У звязку з невиконанням позичальником ТОВ «Торговий дім «Глобалхім» вимог зазначеного кредитного договору у позивача за первісним позовом виникло право вимагати від відповідача за первісним позовом виконання зобовязань по кредитному договору, які останній ігнорує. У звязку з цим, є підстави для стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом суми основного боргу по несплаченому кредиту та відсотків, комісії по ньому, пені, трьох відсотків річних та інфляційного збільшення відповідно до приведеного позивачем за первісним позовом розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. Вирішуючи зустрічний позов [PERSON] до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про припинення поруки, суд виходить з наступного. Додатковою угодою №27113V9-1 від 17.02.2014 року до кредитного договору №27113V9 від 25.10.2013 року, укладеною між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (банк) та ТОВ «Торговий дім «Глобалхім», до кредитного договору №27113V9 від 25.10.2013 року були внесені зміни, зокрема, сторони погодилися, що з дати набуття чинності додатковою угодою процентна ставка за користування овердрафтом встановлюється 22,0 % річних (а.с.15 зворотна сторона). Статтею 559 ЦК України визначено підстави для припинення поруки. Зокрема, в силу ч.1 ст.559 ЦК України для припинення поруки необхідною є одночасна наявність таких чинників, як збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни зобовязання та відсутність згоди останнього на таке збільшення. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України (постанова від 5 червня 2013 року в справі №6-43цс13) згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності повинна бути очевидною й наданою у спосіб, передбачений договором поруки. Таким чином, порука припиняється лише тоді, коли поручитель не надав згоди на зміну основного зобов'язання. Відповідно, порука не припиняється, якщо на зміну умов основного зобов'язання поручитель надав свою згоду. Такою згодою може бути також попередня згода поручителя на зміну умов основного договору, в тому числі виражена в договорі поруки. Так, згідно п.2.1.7 договору поруки №27113Р36 від 25.10.2013 року поручитель надав згоду на забезпечення цією порукою всіх зобовязань позичальника (його правонаступників) за кредитним договором, у тому числі із урахуванням всіх змін та доповнень до кредитного договору, що будуть укладені у майбутньому. Відповідно до п.2.1.8 договору поруки №27113Р36 від 25.10.2013 року укладанням цього договору поручитель надав кредитору та позичальнику свою згоду на внесення ними будь-яких змін та/або доповнень до кредитного договору, у тому числі щодо зміни змісту основного зобовязання, внаслідок чого може збільшитися обсяг відповідальності поручителя, без отримання додаткових згод поручителя на внесення таких змін та доповнень. Поручитель підтверджує, що після внесення кредитором та позичальником змін та/або доповнень до кредитного договору, порука, надана згідно з цим договором, залишатиметься чинною. Зазначена умова договору поруки є результатом домовленості сторін, які вільні у визначенні зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. У п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що якщо в договорі поруки передбачена, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобовязанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобовязання. Таким чином, поручитель [PERSON] дав згоду на майбутнє, без окремого його повідомлення, на зміну основного зобов'язання та обсягу своєї відповідальності. Крім того, враховуючи вимоги до письмової форми правочину, встановлені ст. 207 ЦК України, допустимо, щоб згода поручителя була висловлена у будь-якій письмовій формі (листі, заяві, телеграмі). Головне вона має бути явно вираженою і відповідати дійсній волі поручителя. Положення додаткової угоди №27113V9-1 від 17.02.2014 року до кредитного договору №27113V9 від 25.10.2013 року були попередньо письмово погоджені особисто з [PERSON], про що свідчить його заява від 17.02.2014 року. Також, згідно п.4 додаткової угоди №27113Р36 від 20.03.2014 року до договору поруки №27113Р36 від 25.10.2013 року, [PERSON] підтвердив, що всі зміни умов кредитування за кредитним договором №27113V9 від 25.10.2013 року, що були раніше внесенні додатковими угодами до кредитного договору відбувалися за його згодою. Отже, підстави для припинення поруки у звязку зі збільшенням обсягу відповідальності поручителя відсутні. Крім того, відповідно до ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. На підставі ч.1 ст.609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема, за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Згідно змісту ст.ст.559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Термін «порука», застосований законодавцем у ч.1 ст.559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що порука припиняється у разі припинення основного зобов'язання, зокрема, у разі ліквідації юридичної особи боржника. Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» та ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням державних органів, прийнятим у випадках, передбачених законом. Відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи. Однак в позивачем за зустрічним позовом та його представником не було надано витягу з Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи стосовно ТОВ «Фаворит Індастрі», яке є правонаступником ТОВ «Торговий дім «Глобалхім». З протоколу №31/12-2014 Загальних зборів учасників ТОВ «Фаворит Індастрі» від 31.12.2014 року вбачається лише, що завершено процедуру реорганізації та припинення ТОВ «Фаворит Індастрі», повідомлено власника останнього про необхідність прийняття рішення про створення Приватного підприємства. Також, у передавальному акті, затвердженому зазначеним протоколом вказано, що внаслідок реорганізації шляхом перетворення ТОВ «Фаворит Індастрі» правонаступником всього комплексу майна, усіх прав та обовязків є Приватне підприємство «Фаворит Індастрі». При цьому реорганізація юридичної особи це одна з форм припинення її діяльності. Якщо розглядати відмінності між ліквідацією та реорганізацією, то слід розуміти, що ліквідація це припинення діяльності підприємства, його прав та обов'язків. При реорганізації не передбачається зникнення юридичної особи. Таким чином, під реорганізацією розуміють припинення юридичної особи з переходом всіх прав та обов'язків до правонаступника в порядку загального правонаступництва. Під правонаступником розуміють юридичну особу (юридичних осіб), до якої (яких) переходять усі права та обов'язки реорганізованої юридичної особи. Під ліквідацією ж розуміють такий спосіб припинення суб'єкта господарювання, при якому на майбутнє неможлива будь-яка діяльність та його існування і який пов'язаний з ліквідацією його справ і майна, відсутністю правонаступника. Крім того, відповідно до умов договору поруки №27113Р36 від 25.10.2013 року поручитель надав згоду на забезпечення цією порукою всіх зобовязань за кредитним договором не лише позичальника, а й його правонаступників. Отже, саме по собі прийняття рішення про реорганізацію юридичної особи позичальника не припиняє зобовязальних правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та відповідно не припиняє поруку. Таким чином, доводи представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом про те, що порука [PERSON] припинилась на підставі ч.1 ст.559 ЦК України є необґрунтованими. Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що первісний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а у задоволені зустрічного позову слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача за первісним позовом, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом. У звязку з тим, що у задоволенні зустрічного позову відмовлено у повному обсязі, відповідно до вимог ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд вбачає за необхідне не стягувати з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом понесені останнім витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved