Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 1 843 грн. 07 коп., мотивуючи тим, що позивач надає послуги відповідачу з 01.10.2011 року (з моменту прийняття будинку на баланс), який неналежно проводить оплату за надані послуги, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів наведених в позовній заяві та просив задовольнити позов повністю. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, наголосив що договір з ним не укладався та просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Клопотання про застосування строку позовної давності не заявляв. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання споживачем-відповідачем зобов'язання по оплаті наданих послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Позивач, після прийняття будинку [ADDRESS] на баланс, почав надавати послуги відповідно до структури та періодичності, строків їх надання, затвердженої рішенням Івано-Франківської міської ради від 15.09.2011 року зі змінами (а.с.7-16). Відповідач послуги, які надавав позивач не оплачував, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.22). В силу дії п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору або закону. Внаслідок неналежного виконання споживачем - відповідачем зобов'язання по оплаті наданих послуг виникла заборгованість відповідача перед позивачем в загальній сумі 1 843 грн. 07 коп. Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач доводів представника позивача належними та допустимими доказами не спростував. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 257, 261 ч.1, 267 ч.4, 509, 526, ч. 2 ст. 651 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved