Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач Дніпровський державний аграрно-економічний університет звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між Дніпропетровським державним аграрно-економічним університетом (нова назва - Дніпровський державний аграрно-економічний університет) та [PERSON] було укладено договір № ХТСз-453 від 16.08.2010 року про підготовку фахівця за напрямом підготовки 6.051701 «Харчові технології та інженерія». Відповідно до наказу № 1494 від 27.08.2010 року відповідача було зараховано студентом 1 курсу університету. Відповідно до умов договору № ХТСз-453 на університет покладався обов`язок надавати освітню послугу на рівні державних стандартів освіти, що і виконувалося в повному обсязі, а відповідач, як замовник, був зобов`язаний своєчасно, до початку навчального семестру, вносити оплату за освітню послугу у розмірі 3 000 грн. щорічно, однак відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання, оскільки, за період проходження його навчання, було нараховано суму до сплати у розмірі 6 000 грн., а сплачено лише\~1 500 грн. Наказом № 1886 від 31.08.2012 року відповідача відраховано з числа студентів за невиконання вимог навчального плану за умов договору. Станом на 31.08.2012 року заборгованість по оплаті за навчання складає 4 500 грн. Оскільки по теперішній час відповідач не здійснив повної оплати нарахованої суми за навчання, позивач змушений звернутись до суду з цією позовною заявою за захистом своїх прав та законних інтересів, в якому просить стягнути з відповідача на користь Дніпровського державного аграрно-економічного університету заборгованість у загальному розмірі 22 027 грн. 72 коп., з яких: 4 500 грн. 00 коп. основна сума несплаченої заборгованості по оплаті за навчання; 11\~225 грн. 83 коп. - пеня за час прострочення зобов`язання; 1\~237 грн. 89 коп. - 3% річних за час прострочення оплати; 5\~064 грн. 00 коп. - інфляційні втрати, а також судові витрати. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача надав суду клопотання, у якому просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать конверти, що повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 45, 46), також відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська (а. с. 51), заперечень проти позову суду не представив, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 08 червня 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 16.08.2010 року між Дніпропетровським державним аграрно-економічним університетом (нова назва Дніпровський державний аграрно-економічний університет) та [PERSON] було укладено договір № ХТСз-453 про підготовку фахівця за напрямом підготовки 6.051701 «Харчові технології та інженерія» (а. с. 9). Відповідно до п. 1.1 зазначеного Договору, університет бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити підготовку фахівця за напрямом підготовки (спеціальністю) 6.051701 «Харчові технології та інженерія» з 01.09.2010 року по 30.06.2013 року, з зарахуванням (поновленням, переведенням) на 1 (перший) курс за заочною формою навчання. Згідно із п. 5.1 Договору вартість освітньої послуги 3000 грн. щорічно. Пунктом 5.2 Договору визначено, що розмір плати за весь строк надання освітньої послуги становить 9 000 грн. При цьому п. 5.3 цього Договору встановлено, що замовник здійснює оплату освітньої послуги при вступі (на момент укладання договору) за перший рік навчання на пізніше 14-ти календарних днів після рекомендації до зарахування. Подальша оплату проводить до 1-го вересня за один навчальний рік навчання або посеместрово на умовах, визначених виконавцем. Така оплата є пропорційною частиною від вартості освітньої послуги за весь строк навчання. Умови такого договору, у тому числі і умови оплати, були погоджені сторонами та в подальшому примірники таких договорів були скріплені підписами ректора університету та замовника. Відповідно до наказу № 1494 від 27.08.2010 року «Про зарахування на навчання» зараховано з 01.09.2010 року студентами першого курсу заочної форми навчання за напрямками підготовки згідно із додатками (додаток № 1 на місця державного замовлення, додаток № 2 на місця, які фінансуються за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб), яким [PERSON] було зараховано студентом 1 курсу за напрямом підготовки (спеціальністю) 6.051701 «Харчові технології та інженерія», заочної форми навчання на місце, яке фінансується за кошти фізичних та юридичних осіб (а. с. 10). Згідно із ч. 2 ст.\~11\~ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 2 ст.\~509\~ЦК України зобов`язання виникають з підстав встановлених\~статтею 11 цього ж кодексу. За змістом ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Частиною 1 статті 527 ЦК України\~ передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із\~ст. 903 ЦК України\~замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, в строки, та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 18 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про освіту» передбачено, що освітня послуга - комплекс визначених законодавством, освітньою програмою та/або договором дій суб`єкта освітньої діяльності, що мають визначену вартість та спрямовані на досягнення здобувачем освіти очікуваних результатів навчання. [PERSON] не в повному обсязі виконав свій обов`язок щодо сплати вартості наданих освітніх послуг за Договором, у зв`язку з чим, відповідно до довідки № 133 від 12.11.2020 року за ним утворилась заборгованість по оплаті за освітні послуги у загальному розмірі 4 500 грн. (а. с. 4-8). Наказом № 1886 від 31.08.2012 року відповідача відраховано з числа студентів за невиконання вимог навчального плану за умов договору (а. с. 11-12). З метою досудового врегулювання спору, університетом [PERSON] було надіслано Претензію № 46-11-642 від 05.05.2015 року про сплату заборгованості у розмірі 4 500 грн. (а. с. 13), яка була отримана відповідачем, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 14), і залишилась без реагування, також було надіслано Претензію № 46-11-411 від 01.04.2019 року про сплату заборгованості у розмірі 4 500 грн. (а. с. 16), і яка також була отримана відповідачем, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 16), і залишилась без реагування. Стаття 610\~ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 73 Закону України «Про вищу освіту»\~розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації, а також порядок оплати освітньої послуги (разово, щороку, щосеместрово, щомісяця) встановлюються у договорі (контракті), що укладається між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов`язання щодо її оплати. За змістом ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~ст. 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зі змісту ст. ст. 525, 526\~ЦК України вбачається, що зобов`язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Положеннями ст. 623 ЦК України\~визначено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Договору позивачем також нараховані пеня у розмірі 11\~225 грн. 83 грн., 3 % річних у розмірі 1 237 грн. 89 коп. та інфляційні втрати у розмірі 5\~064 грн. 00 коп., що підтверджується довідкою про розрахунок заборгованості по оплаті на завчання № 133 від 12.11.2020 року (а. с. 4-8), які підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено взяті на себе зобов`язання за договором № ХТСз-453 від 16.08.2010 року, у зв`язку з чим, наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за навчання, відтак позов є таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі та з відповідача на користь позивача слід стягнути суму основної заборгованості по оплаті за навчання у розмірі 4 500 грн., пеню за час прострочення зобов`язання у розмірі 11 225 грн. 83 коп., 3 % річних у розмірі 1 237 грн. 89 коп., інфляційні втрати у розмірі 5 064 грн., а всього 22 027 грн. 72 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2102 грн. 00 коп., який був сплачений позивачем при поданні позовної заяви до суду (а. с. 29).

Outcome: approved