Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він, під час відбування покарання у місцях позбавлення волі та адвокат [PERSON] 28 грудня 2009 року уклали угоду про надання правової допомоги. Цей документ був підписаний сторонами в СІЗО м. Києва. Слідуючи виконання своєї частини угоди, позивач попросив адвоката [PERSON] передати обумовлений гонорар відповідачу [PERSON] в сумі еквівалентній 700 доларів США, в той період часу це становило 5 600 гривен. Оплата була проведена в повному обсязі, що підтверджує квитанція до прибуткового касового ордера від 15 березня 2010 року. Більше захисника, як стверджує позивач, він ніколи не бачив і допомоги від нього не в якому вигляді не отримував. Позивач відбував покарання в установах Державної кримінальної-виконавчої служби і пеоіод з 03 квітня 2008 року по 25 грудня 2015 року. Після звільнення позивач зателефонував відповідачам поцікавився, чому вони не здійснили і не надали правову допомогу. Адвокат [PERSON] послався на постанову про відмову в допуску захисників до участі в справі від 18 вересня 2008 року. Та вказав, що отримані кошти в сумі еквівалентній 700 доларів США він передав адвокату [PERSON] На разі адвокат [PERSON] не приймав участі в жодному судовому засіданні, не вчиняв жодної процесуальної дії у справі за звинуваченням позивача. В зв'язку з цим позивач просить стягнути солідарно з відповідачів суму сімсот доларів США. В судове засідання позивач з'явився, наполягав на задоволенні позовних вимог. Зазначив, що кошти були передані, проте він не може стверджувати, що всі кошти були передані адвокатом [PERSON] адвокату [PERSON], тому він просить стягнути суму солідарно з кожного. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явився, заперечував проти задоволення позовних вимог, повідомив, що ті кошти, що він отримав в повному обсязі передав адвокату [PERSON]Як приймав кошти в гривні та і передавав кошти в гривні. Статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та необхідності їх часткового задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до письмової угоди від 28 грудня 2009 року між [PERSON] та захисником [PERSON] в СІЗО м. Києва та Київської області Державного департаменту з питань виконання покарань, захисник [PERSON] бере на себе зобов'язання надання правової допомоги [PERSON] У вказаній угоді зазначено, що сума гонорару за угодою визначається за домовленістю сторін. На момент укладення вказаної угоди відповідно до постанови про відмову в допуску захисників до участі у справі від 18 вересня 2008 року слідчим по ОВС слідчого відділу прокуратури Харківської області Ковальова А.В., адвоката [PERSON] було відсторонено від участі в даній кримінальній справі в якості захисника [PERSON] Проте родичі [PERSON] продовжували спілкування з ним та саме йому передали кошти для оплати гонорару захисникові [PERSON], так як [PERSON] знаходився в м. Києві, та родичі не могли, знаходячись у місті Харкові передати йому вказану суму. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру від 15.03.2010 року адвокат [PERSON] вказані кошти отримав. Сума гонорару становила 5600 гривен. Суду не надано інших відомостей, тому суд вважає, що саме така суму була передана захисникові [PERSON], який у подальшому передав їх [PERSON] У подальшому, як стверджує позивач жодних дій на виконання угоди стороною відповідачів не було вчинено. Судом досліджено лист Хролівського виправного центру управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 140, де зазначено, що [PERSON] не відвідував [PERSON], коли останній відбував покарання в указаній установі, та жодної кореспонденції [PERSON] від нього не надходило. Сторона відповідачів не надала доказів, які б свідчили про незаконність угоди та неможливості повернути дану суму. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно положень ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково. На підставі ст.ст.526,625 ЦК України,

Outcome: partial