Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивач в серпні 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований між ним та відповідачем [PERSON] відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 3472, свідоцтво [NUMBER]. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 12 листопада 2010 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб [PERSON] відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що зроблено актовий запис № 3472, від даного шлюбу мають спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю, позивач вказує, що, спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, довіри та різних поглядів на сімейне життя та шлюб, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, між ними втрачені фізичні та духовні зв'язки, на час подання позову останні два місяці проживають окремо, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, шлюб носить лише формальний характер, а тому подальше збереження шлюбу не можливе та суперечитиме, як інтересам кожного, так і інтересам спільних дітей, а тому на підставі ст.ст. 104, 105, 109, 110, 112 СК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився направив до суду свого представника з належно оформленими повноваженнями, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечувала, вказувала, що з квітня 2017 року вона з [PERSON] проживають окремо, по відношенню до спільних дітей відповідач проявляє себе гарним батьком, однак у нього є інша родина, а тому не заперечувала щодо розірвання шлюбу, крім того виявила бажання залишити прізвище «[PERSON]». Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 2010 року, про що є актовий запис № 3472 (а.с. 4 - копія свідоцтва про шлюб). Як вбачається з свідоцтва про народження, сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6 - копія свідоцтва про народження). Також, судом сторонам надавався строк на примирення, однак примирення в родині позивача та відповідача не досягнуто. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивача та відповідача втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд, заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фактично з квітня 2017 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, спільного бюджету не мають, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved