Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення вугілля, та зазначив, що він знаходився в трудових відношеннях з підприємством відповідачем з 09.03.1981 року по 29.04.2002 року, та з 11.11.2004 року по 15.08.2013 року, та є вуглеотримувачем. Однак відповідач вчасно не вивозить вугілля, посилаючись на відсутність побутового вугілля на підприємстві, у зв'язку із чим утворилася заборгованість по побутовому вугіллю за періоди: І та ІІ півріччя 2008 року, за І та ІІ півріччя 2009 року, за І півріччя та ІІ півріччя 2010 року, та ІІ півріччя 2011 року, всього 20650 кг. Також, позивач вважає, що йому була завдана моральна шкода, яку позивач оцінює в розмірі 3000 грн., тому що йому були спричинені моральні страждання діями відповідача, яки призвели до негативних наслідків морального характеру. Тому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по побутовому вугіллю в кількості 20650 кг, та моральну шкоду в розмірі 3000 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, та надав пояснення відповідно до наданого суду позову. Представник відповідача в судове засідання не з*явилась, надав суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю. Також, надала заперечення до позовної заяви, відповідно до якого визнала позов в частині стягнення побутового вугілля за період ІІ півріччя 2011 року в кількості 2950 кг. Суд, вислухавши позивача, свідка [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] знаходився в трудових відношеннях з підприємством відповідачем з 09.03.1981 року по 29.04.2002 року, та з 11.11.2004 року по 15.08.2013 року, що підтверджується трудовою книжкою, та є вуглеотримувачем. Відповідно до посвідчення № 197982 на теперішній час позивач є пенсіонером. Відповідно до довідки № 215, яка видана адміністрацією ш. Міусинська, від 23.12.2013 року, у позивача дійсно створилась заборгованість по отриманню побутового вугілля за періоди: з І півріччя 2008 року - 2950 грн., ІІ півріччя 2008 року - 2950 кг, за І півріччя 2009 року - 2950 кг, за ІІ півріччя 2009 року - 2950 кг, за І півріччя 2010 року - 2950 грн., за ІІ півріччя 2010 року - 2950 грн., за ІІ півріччя 2011 року - 2950 кг, всього 20650 кг. Останній раз вугілля вивозилось за ІІ півріччя 2013 року 31.08.2013 року. Довідкою № 69 від 03.04.2014 року, яка видана адміністрацією ш. Міусинська, на ім*я [PERSON], зазначено, що дійсно побутове вугілля останньому не вивезено в зазначеній вище кількості, а за період з 01.01.2008 року по 01.01.2013 року вугілля вивозилося в кількості 20650 кг: за І півріччя 2006 року - 21.10.2008 року, за ІІ півріччя 2006 року - 17.03.2009 року, за І півріччя 2007 року - 06.09.2010 року, за ІІ півріччя - 2007 року - 05.05.2011 року, за І півріччя 2011 року - 11.01.2012 року, за ІІ півріччя - 03.12.2012 року, за І півріччя 2012 року - 11.07.2012 року. Тобто, відповідач на протязі останніх років завозив позивачу побутове вугілля не регулярно. Зазначену кількість , заборгованого вугілля відповідач добровільно відмовляється завезти позивачу, посилаючись на пропуск строку позовної давності. Згідно ст. 43 Гірничого Закону України відповідач зобов'язаний забезпечувати позивача побутовим вугіллям у кількості, передбаченим законодавством. Відповідно до п. 12.10 Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об*єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року з доповненнями та змінами на 04.04.2012 року, працівники і пенсіонери вугільної промисловості мають право на безоплатне забезпечення вугіллям в кількості 5800 кг на рік. Відповідно до колдоговору на 2012-2014 р.р., затвердженого з однією сторони адміністрацією відокремленого підрозділу ш. Міусинська та з другої сторони професійною профспілкою шахти, заборгованість по вугіллю на побутові потреби не має строку давності (п. 8.6.). Свідок [PERSON], який є заступником директора шахта «Міусинська», в судовому засіданні підтвердив, що відповідно до колективного договору, затвердженого з однією сторони адміністрацією відокремленого підрозділу ш. Міусинська та з другої сторони професійною профспілкою шахти, заборгованість по вугіллю на побутові потреби не має строку давності, і буде вивозитися поступово згідно графіку. Крім того, позивач вважає, що своїми діями відповідач завдав йому моральну шкоду в розмірі 3000 грн., яка полягає в моральних стражданнях від дій відповідача, яки призвели до негативних наслідків морального характеру, а саме: хвилювання, у зв*язку з порушенням свого права та інтересів, сварки з родиною, відсутністю сну, зміні життєвих устоїв, порушено ставлення до людинолюбства і взаємоповаги, та це переконує позивача в доброчесності людських відносин. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику здійснюється у випадку, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При визначені розміру моральної шкоди, суд, як зазначає Пленум Верховного Суду України у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема в порушенні нормальних життєвих зв'язків і неможливості продовження активного громадського життя, фізичного болю, перенесеного в результаті заподіяних страждань і при настанні негативних наслідків. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5 «Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спору про відшкодування моральної(немайнової) шкоди з*ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв*язку між шкодою і противоправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з*ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи яким діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення при вирішенні спору. Суд, не знаходить підстав для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди, оскільки не встановлено, що відповідач своїми діями завдав таку шкоду позивачеві. Тому, суд, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по побутовому вугіллю відповідно до довідки в кількості 20650 кг, тому що відповідач порушив умови колективного договору між адміністрацією ВП ш. Міусинська та трудовим колективом. В іншій частині позову відмовити. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Outcome: partial