Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON]. про відшкодування шкоди. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 16.06.2014р. відповідач керуючи автомобілем марки «Фольксаген», р.н.з. [NUMBER] на автодорозі Т0302 здійснив дорожньо-транспортну пригоду (ДТП) із автомобілем марки «Опель» д.р.н. [NUMBER], котрим керував [PERSON] В результаті чого автомобіль останнього отримав механічні пошкодження. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] на дату вчинення ДТП не була застрахована, тому МТСБУ здійснило регламентну виплату та перерахувала [PERSON] страхове відшкодування в сумі 34850,75 грн. Просить стягнути із [PERSON] в порядку регресу на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 34850,75 грн. майнової шкоди, а також витрати на правову допомогу та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить проводити розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суд про причину неявки, не подавав клопотань про відкладення розгляду справи, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач у поданій заяві не заперечив проти такого порядку вирішення справи. Враховуючи те, що в судове засіданні сторони не з'явились, тому згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.06.2014 р. о 23 год. 30 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Фольксваген Гольф», н.з. [NUMBER] на автодорозі Т0302, не вибравши безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожньої обстановки, не впоравшись з керуванням здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, в результаті чого здійснив зіткнення із автомобілем марки «Опель Віваро» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], котрий рухався в зустрічному напрямку, внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Дані обставини підтверджуються постановою Володимир-Волинського міського суду від 10.07.2014р., яка набрала законної сили, тому згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Із звіту про визначеності вартості матеріального збитку, що проводилось ТзОВ «ЕКСАС» 04.07.2014 року вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Опель Віваро» р.н. [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП, становить 41820,90 грн. Водночас, судом встановлено, що на момент здійснення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, тому потерпіла сторона 04.07.2017 року звернулася із заявою до МТСБУ зметою отримання відшкодування. Страховим полісом №АІ/1423459 від 13.05.2014р. стверджується, що [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди мав чинний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності влаників наземних транспортних засобів з терміном дії до 16.05.2015 року, що передбачав страхову виплату на одну особу у розмірі 50 000 грн. та франшизу у розмірі 510 грн. Платіжним дорученням від 26.08.2014р. підтверджується, що МТСБУ здійснило страхове відшкодування [PERSON] на загальну суму 34850,75грн. Із дослідженої судом претензії від 26.08.2014 р. встановлено, що страхове бюро зверталось до [PERSON] із вимогою відшкодувати в порядку регресу 36183,95 грн. страхового відшкодування. Проте, дана вимога відповідачем не виконана. Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім, шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам ст..1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує в установленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП. Відповідно до п.п.38.2.1, 38.2, ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст.13 Закону. Враховуючи те, що на підставі заяви [PERSON] про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, МТСБУ виплатило [PERSON] відшкодування у розмірі 34850,75 грн., тому до МТСБУ перейшло право вимоги до відповідача відшкодувати виплачену суму відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, відповідач на судовий розгляд справи не подав жодних належних та допустимих доказів, які б спростували доводи позивача і підтверджували повернення ним суми відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 34850,75 грн., а тому з огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є доведеними, законними і підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем 2000 грн. витрат на правову допомогу та 1600 грн. судового збору, котрі документально підтвердженні, підлягають до задоволення.

Outcome: approved