Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до відповідача про стягнення боргу, яким просить стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 123 500,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01 жовтня 2012 року між ним та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого відповідач отримала від позивача кошти в сумі 123 500,00 грн. В обумовлений позивачем та відповідачем в розписці строк, остання борг не повернула чим порушила договірні зобов'язання. Вважаючи порушеними свої права та інтереси позивач звернувся з даним позовом до суду. Позивач до суду надав заяву, згідно з якою позов підтримав, просив задовольнити, здійснити розгляд справи без його участі та проти винесення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, проте була належним чином повідомлена про день час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. З урахуванням вищевикладених обставин, відповідно до ст.ст. 158, 169, 224-226 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних матеріалів та здійснити заочний розгляд справи Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до складеної між сторонами боргової розписки від 01 жовтня 2012 року відповідач отримала від позивача кошти в сумі 123 500,00 грн., які зобов'язалася повернути в строк до 31 грудня 2012 року. Виходячи з викладеного, між сторонами мають місце договірні правовідносини, що походять з договору позики, нормативне регулювання яких визначене параграфом 1 глави 71 Цивільного кодексу України, а саме відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно зі ст.525 ЦК України заборонено односторонню відмову від виконання зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір являється обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Договір позики, на який посилається позивач, як на доказ своїх вимог, підписаний позичальником [PERSON] та відповідає вимогам цивільного законодавства. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] борг в сумі 123 500,00 грн. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв`язку з чим, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1 235,00 грн.

Outcome: approved