Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач в червні 2020 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 26.10.2017 року на пр. Ватутіна, 16 в м.Києві, керуючи автомобілем марки «Чері» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] здійснено ДТП, у результаті якої застрахований їх страховою компанією автомобіль марки «Ніссан» д.н. [NUMBER] (договір страхування № 250515007.17 від 18.02.2017), що належить ТОВ «ОТП Лізинг», під керуванням водія [PERSON] отримав механічні ушкодження. Відповідно до довідки НПУ про ДТП № 3017303423886092 та постанови Дніпровського районного суду м.Києва від 01.12.2017 року, ДТП мала місце з вини відповідача [PERSON] ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування. За умовами договору страхування, страхова компанія відшкодовує фактичну вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, тому на підставі рахунку фактури № 171031191 від 31.10.2017 ТОВ «Кий Авто Холдинг», відповідно до страхового акту №1685002 від 02.05.2018 року було сплачено страхове відшкодування в розмірі 82037 грн. 86 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 5786 від 17.05.2018 року. Посилаючись на ст.ст. 993, 1166, 1187 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 12,22, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «СК «ІНГО» 82037 грн. 86 коп. страхового відшкодування та 2102 грн. судового збору. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 03.07.2020 року по справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін. Ухвалою від 09.02.2021 року за клопотанням представника відповідача призначена автотоварознавча експертиза та провадження по справі зупинено. 26.08.2021 року по справі відновлено провадження. Відповідно ч. 1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. В своїх письмових поясненнях, що надійшли до суду 05.11.2021 року представник відповідача посилається на те, що із позовної заяви та додатків до неї убачається, що позивач просить стягнути із відповідача на свою користь вартість відновлювального ремонту з врахуванням ПДВ (так, рахунок-фактура № 17103191 від 31.07.2017 та акт виконаних робіт № 18041855 від 02.05.2018 року містять ціни з врахуванням ПДВ, і позивач здійснив страхове відшкодування, зважаючи на ці ціни), при цьому страхове відшкодування було сплачено не на рахунок станції технічного обслуговування, що здійснювала відновлювальний ремонт ТЗ (ТОВ «КИЙ АВТО ХОЛДИНГ», а безпосередньо на рахунок вигодонабувача (ТОВ «ОТП Лізинг»). Відтак ТОВ «ОТП Лізинг» самостійно здійснював розрахунок із виконавцем робіт із відновлювального ремонту ТО ТОВ «КИЙ АВТО ХОЛДИНГ». При цьому доказів оплати відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу безпосередньо на рахунок виконавця робіт, що містяться в акті виконаних робіт позивачем суду не надано, а тому вважає, що відсутні підстави для відшкодування податку на додану вартість. Зазначає, що зобов`язання зі сплати ПДВ виникають лише внаслідок фактичного надання (отримання) робіт із проведення такого ремонту і понесених відповідних витрат на оплату розміру податку на додану вартість за умови, що виконавець такої послуги є платником ПДВ. У випадку проведення ремонту і непонесення витрат на сплату ПДВ, або непроведення фактичного ремонту транспортного засобу, або проведення його особою, яка не є платником ПДВ, відповідні податкові зобов`язання не виникають. Також посилався на те, що відповідно до п.8.4.11 Генеральної угоди № 250598470.14 страховик не відшкодовує втрату товарної вартості транспортного засобу. Згідно зі складеним результатами судової експертизи Висновком експерта № СЕ-19/111-21/20772 - АВ від 06.08.2021 вартість матеріального збитку, завданого власникові КТЗ «Нісан» д.н. [NUMBER] , який зазнав аварійних пошкоджень внаслідок ДТП, що сталося 26.10.2017 року, відповідно до переліку пошкоджень, визначених Актом огляду пошкодженого транспортного засобу від 26.10.2017, станом на 26.10.2017 без ПДВ становить 86085,59 грн., що у свою чергу складає собою суму ринкової вартості відновлювального ремонту ТЗ без ПДВ (68196,98 грн.) та розміру величини втрати товарної вартості (17 888,61 грн.). Таким чином вважає, що у суду є підстави лише для часткового задоволення вимог позивача, а саме стягнення відшкодування шкоди у розмірі вартості відновлювального ремонту транспортного засобу без врахування ПДВ, що складає 68 196,98 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримувала та просила позов задовольнити, з обставин викладених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував частково. Зазначав, що стягненню підлягає лише вартість відновлювального ремонту транспортного засобу без врахування ПДВ, що складає 68196,98 грн. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, 26.10.2017 о 8 год.50 хв. на пр-ті Ватутіна,16 в м.Києві [PERSON] керуючи ТЗ «Чері» д.н. [NUMBER] не дотрималась безпечної дистанції руху та скоїла зіткнення з ТЗ «Ніссан» д.н. [NUMBER] , що призвело до пошкодження ТЗ, завданням матеріальних збитків та порушення п.2.3 б, 13.1 ПДР. Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 01 грудня 2017 року [PERSON] визнано винною за ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, а тому факт завдання шкоди з вини [PERSON] не потребує окремого доказування. Як убачається з свідоцтва про шлюб відповідачем змінено прізвище з [PERSON] та [PERSON] . На момент ДТП у водія [PERSON] був відсутній поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів. ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування. Як убачається з матеріалів справи між страховиком ПрАТ «АСК» «ІНГО Україна», страхувальником ТОВ «ОТП Лізинг» та вигодонанувачем ТОВ «ОТП Лізинг» укладена генеральна угода № 250598470.14 добровільного страхування засобів наземного транспортного засобу, цивільної відповідальності водія та пасажирів від нещасних випадків та договір страхування № 250515007.17 добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків. За клопотанням сторони відповідача ухвалою від 09.02.2021 призначена судова автотоварознавча експертиза. Відповідно до висновку експерта від 06.08.2021 за результатами проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ «Ніссан», д. н. [NUMBER] , який зазнав аварійних пошкоджень внаслідок ДТП, що сталося 26.10.2017 року, відповідно до переліку пошкоджень, визначених актом огляду пошкодженого транспортного засобу від 26.10.2017 року, станом на 26.10.2017 без ПДВ становить 86085,59 грн. З вказаного висновку також убачається, що відповідно до складеної калькуляції, вартість відновлювального ремонту об`єкта дослідження складає 68196,98 грн. При складанні калькуляції враховувалися лише пошкодження, що відображені в акті огляду транспортного засобу від 26.10.2017 (а.с.51) та фотозображеннях, що містяться на СD-диску.(ас.146) Можлива наявність скритих та не зафіксованих дефектів, встановлення яких можливе шляхом діагностування та дефектування в умовах спеціалізованого СТО. Втрата товарної вартості автомобіля «Нісан» д.н. [NUMBER] , складає 17888,61 грн. Висновок експерта для суду не є обов`язковим та не має наперед встановленого значення. Суд оцінює його, як і інші докази, за своїм внутрішнім переконанням, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження у судовому засіданні, а також у зв`язку з іншими наявними у справі доказами у їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК). Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як убачається з наданих позивачем доказів, за умовами договору страхування, страхова компанія відшкодовувала фактичну вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, на підставі рахунку фактури № 171031191 від 31.10.2017 ТОВ «Кий Авто Холдинг», відповідно до страхового акту № 1685002 від 02.05.2018 року сплачено страхове відшкодування в розмірі 82037 грн. 86 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 5786 від 17.05.2018 року, актом виконаних робіт від 02.05.2018 року та платіжним дорученням № 21618 від 21.03.2018 року, як доказом фактичного надання (отримання) послуг із проведення такого ремонту як результат кінцевого надання (отримання) послуг із проведення такого ремонту , в якому зазначені суми з ПДВ. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Тобто, в зв`язку з одержанням Страхувальником від позивача страхового відшкодування за договором майнового страхування, право вимоги страхувальника до винної особи, перейшли до позивача. З огляду на викладене, суд доходить до висновку , що позов слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумів 2102 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved