Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 1810,37 грн. за кредитним договором № 001-08011-250407 від 25.04.2007 року, посилаючись на те, що [PERSON], уклавши з Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк») кредитний договір та отримавши грошові кошти в розмірі 1630,00 грн. на придбання певного майна систематично порушував свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості на загальну суму 1810 грн. 37 коп., яку банк просить стягнути в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 22, 26). З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з позичальника заборгованості за вказаним договором. Статтею 1054 ЦК України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 25.04.2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк») та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 001-08011-250407, відповідно до якого банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 1630,00 грн. з кінцевим терміном повернення 24.04.2008 року. Умовами п. 2.3. договору передбачено обов'язок відповідача сплатити банку проценти за користування кредитом в розмірі 12% річних. Пунктом 3.1. договору передбачено обов'язок позичальника сплачувати платежі в строки, визначені цим договором (а.с.3, 4) Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач належно їх не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості боржника [PERSON]. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 10.03.2014 року проведено розрахунок заборгованості за договором № 001-08011-250407 від 25.04.2007 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача [PERSON] за кредитом в розмірі 1810 грн. 37 коп., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 1342 грн. 33 коп., заборгованість за відсотками - 66 грн. 44 коп., заборгованість за комісіями - 401 грн. 60 коп.(а.с. 9, 10). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 20, 526, 527, 530, 612, 1054 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved