Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивачем 03.12.2015 року подано до суду відповідний позов. В обґрунтування позову зазначено, що між сторонами укладено кредитний договір №6/5/30/2007/840-К/280 від 11.12.2007 року. Відповідно до укладеного договору позивачем відповідачу надано кредит в розмірі 29600 доларів США із строком повернення до 10.12.2012 року. Одночасно із укладанням кредитного договору, було укладено договір поруки, згідно до якого позичальник та поручитель відповідають перед кредитором повністю, як разом так і від кожного окремо. У звязку із невиконанням прийнятих на себе зобовязань за Договором за Відповідачем станом на 05.11.2015 р. існує заборгованість у розмірі З 534 712, 94 грн., що складається із заборгованості: заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена 652 943, 74 грн.; заборгованість за відсотками, в тому числі прострочена 1 412 153, 75 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту 958 075, 03 грн.; штраф за порушення умов кредитного договору 511 540, 42 грн.. До теперішнього часу зобовязання Позичальника не виконані, а заборгованість за договором не погашена. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст.509, 1054, 1048-1050 ЦК України просили стягнути суму заборгованості. Також зазначено, що на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 113 від 05.06.2015 «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» введення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» у банку розпочалась процедура ліквідації, а також призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку. Просили стягнути солідарно з [PERSON] та Товариства з обмеженою відальністю «БМЗ Буд- Проект» суму заборгованості за Кредитним договором, а також пропорційно суму сплаченого судового збору у розмірі 53 020, 69 гривень. В ході судового розгляду провадження в частині вимог до юридичної особи ТОВ «БМЗ Буд-проект» було закрито, оскільки не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Позивач подані вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник проти позову заперечували та просили задовольнити його частково, не погоджувались із сумою боргу. В обґрунтування свої заперечень посилались на наступне. Укладеним договором було погоджено строк дії договору та строки виконання зобовязання щомісячними погашеннями платежів, у строк до 10.12.2012 року. Оскільки графік є складовою частиною договору то погашення кредитної заборгованості визначено місяцями, та строк виконання кожного щомісячного зобовязання спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідач перестав виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту і сплати процентів за користування кредитом з 11 червня 2008 p., у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом Позивач звернувся 20 листопада 2015 року, включивши до позовних вимог всю заборговану суму, вважали, що позивачем пропущено строк позовної давності оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Право Позивача на стягнення з Відповідача боргових забов'язань повинно обчислюватися з 11 грудня 2012 року. Таким чином сума, яка підлягає задоволенню за кредитним договором становить 667, 43 доларів США, що за курсом НБУ на момент подачі позову (22, 925534 грн. за 1 долар США) складає 15301, 19 гривень, враховуючи строк позовної давності в три роки. Також зазначали, що не згодні із проведеним позивачем розрахунком пені, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, ) застосовується позовна давність в один рік, що починається з наступного після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. А статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, тому включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону. З урахуванням позиції щодо часткового визнання позовних вимог, вважали, що підлягає стягненню судовий збір в сумі 1218, 00 гривень. Після закриття провадження у справі в частині вимог до ТОВ «БМЗ Буд-Проект» відповідачем було подано додаткові заперечення та зазначено, що позовні вимоги до нього з боку позивача підлягають частковому задоволенню та стягненню підлягає сума заборгованості по тілу кредиту та нарахованим і несплаченим висоткам у загальному розмірі 7650, 60 гривень, тобто половина від загальної суми заборгованості, з урахуванням солідарного зобовязання із ТОВ «БМЗ Буд-Проект» та судовий збір в сумі 1218, 00 гривень. Суд вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що між сторонами позивачем ПАТ «КБ Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір №6/5/30/2007/840-К/280 від 11.12.2007 року. Договір підписаний сторонами. Відповідно до п.1.1. укладеного договору позивачем відповідачу надано кредит в розмірі 29600 доларів США. П.1.3. договору визначено, що кредит надається строком до 10.12.2012 року включно із сплатою за користування відсотків з розрахунку 14,5% річних. Позивачу відповідно до заявки про видачу готівки було видано кредитні кошти в сумі 29600 доларів США, як то передбачено договором, тобто з боку позивача умови договору виконані. Пунктом 3.1.1. визначено порядок повернення кредиту та сплати відсотків відповідно до встановленого Графіку, що є невідємною частиною кредитного договору. Пунктом 3.1.2.2. визначено, що у разі прострочення виконання зобовязання позичальником сплачуються відсотки в розмірі 29% річних. Станом на 06.11.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем складає: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена) 28481,07 долар США, що еквівалентно 652\~943,74 гривні; заборгованість за відсотками (в тому числі прострочена) -61597,42 долара США, що еквівалентно 1412153,75 гривень; пеня за прострочення сплати кредиту 41790,74 доларів США, що еквівалентно 958075, 03 гривні; штраф за порушення умов кредитного договору 22313,13 доларів США, що еквівалентно 511540,42 гривень; а всього 154182,36 доларів США, що еквівалентно 3534712,94 гривень. Остання оплата по відсотках кредиту відбулась відповідачем 11.07.2008 року. В ході розгляду справи стороною відповідача не заявлялось будь-яких заперечень щодо проведеного розрахунку заборгованості позивачем, окрім вимог щодо застосування строку позовної давності. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Згідно зі\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в ст.\~ст. 252-255 ЦК України. Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. ч. 1, 5\~\~\~\~ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту відповідно до графіку, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності\~\~\~\~(ст. 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). Суд не погоджується із доводами сторони відповідача щодо пропуску строку позовної давності. П.11.2. Договору передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного виконання Позичальником своїх зобовязань за договором. Тобто, оскільки договір є діючим, заборгованість, що виникла не погашена, та в даному випадку термін повернення кредиту був встановлений договором до 10.12.2012 року включно, а позов поданий до суду 03.12.2015 року, то строк позовної давності не пропущений. Сума заборгованості, що виникла, підлягає стягненню з відповідача в розмірі тіла кредиту та відсотків за його користування в повному обсязі. П.8.1., 8.2. передбачено відповідальність позичальника за порушення строків повернення кредиту, відсотків у вигляді сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. П.8.3. передбачено відповідальність за порушення сплати відсотків у вигляді штрафу в розмірі 25% від суми заборгованості за відсотками. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки суд прийшов до висновку, що строк позовної давності не пропущений з відповідача підлягає стягненню пеня та штраф, розрахунок пені та штрафу позивачем наведений за період з 06.11.2014 року по 05.11.2015 року, тобто в межах річного строку. За змістом\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Статтею 548 ЦК України\~визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, частина 3\~ст. 551 ЦК України\~з урахуванням положень\~ст. 3 ЦК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4ст. 10 ЦПК України\~щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України 03.09.2014 року у справі № 6-100цс14 з підстав, передбачених ч.1\~ст.355 ЦПК України\~і яка, відповідно до\~ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки відповідно до\~\~ч. 3\~ст. 551 ЦК України, оскільки розмір неустойки значно перевищує заборгованість по тілу кредиту, до 652\~943 гривні 74 копійки, заборгованості за тілом кредиту. Також з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір. Відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо\~\~позов\~\~задоволено\~\~частково,\~\~судові\~\~витрати присуджуються\~\~позивачеві\~\~пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі якщо суд на підставі\~частини третьої\~статті 551 ЦК\~зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Outcome: partial