Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №508/391/04/1 від 15.06.2011р. у розмірі 63 247,39 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15.06.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та фізичною особою [PERSON] укладено кредитний договір №08/391/04/1 у відповідності до якого позичальнику надано в користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 45 373,52 грн., зі сплатою 13,9% річних, з кінцевим терміном повернення 14 грудня 2017 року. Відповідно до п. 1.2 договору кредиту, кредит надавався відповідачу поточні потреби. Однак, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору і станом на 15.12.2015 року загальний розмір заборгованості [PERSON] становить 63 247, 39 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 29\~618,77 грн.; сума заборгованості за відсотками\~15 458,44 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 7\~233,79 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 3\~388,65 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 5\~474,60 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 2\~073,14 грн., що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутності позивача, та згода на заочний розгляд справи.\~\~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1\~ст. 224 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 15.06.2011р. між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та фізичною особою [PERSON] укладено договір кредиту № 08/391/04/1 у відповідності до якого позичальнику надано в користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 45 373,52 грн. , зі сплатою 13,9% річних. Відповідно до п. 1.2 договору кредиту, кредит надавався відповідачу на поточні потреби. Позивач свої зобовязання за договором виконав та надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач в порушення умов договору протягом тривалого часу не здійснював погашення процентів за користування кредитом у встановлені терміни і станом на 15.12.2015 року загальний розмір заборгованості [PERSON] становить: сума заборгованості за кредитом 29\~618,77 грн.; сума заборгованості за відсотками 15\~458,44 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 7\~233,79 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 3\~388,65 грн. Відповідно до п. 4.1. договору кредиту у разі прострочення позичальником строків сплати відсотків, визначених п. 2.4, 2.7 кредитного договору, комісій передбачених умовами цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.1.1, 3.2.3 кредитного договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ , що діє у період прострочення несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до п. 4.2. договору кредиту у разі порушення позичальником вимог п.п. 3.3.2 -3.3.17 кредитного договору, позичальник зобовязаний сплатити кредиторові штраф у розмірі 0,5% від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами за кожний випадок. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Між сторонами існують правовідносини з отримання/надання грошового кредиту, про що ними укладено відповідний договір кредиту. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти\~\~(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.615 ЦК України - неприпустима одностороння відмова від зобовязання. Згідно\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами\~\~боржник зобовязаний\~\~сплачувати\~\~проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно із ст. ст.\~549-551,\~624,\~1054 ЦК України, за невиконання зобовязань, встановлених кредитним договором, відповідач несе відповідальність, а саме\~зобовязаний сплатити пеню у розмірі, визначеному кредитним договором. Факт несплати відповідачем грошових коштів за користування кредитом та погашення кредиту підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком суми заборгованості. При визначенні розміру заборгованості суд виходить з даного розрахунку. Відповідач не представив суду наявності у нього підстав для звільнення від сплати неустойки, тому сам факт прострочення ним грошових зобовязань за даним договором, вважається достатнім доказом того, що умови договору не виконані з вини позичальника. Тому в даному випадку є підстави як для стягнення з відповідача на користь позивача простроченого кредиту та відсотків за користування кредитом, так і для стягнення пені та штрафу за порушення термінів повернення кредитних коштів та умов договору. Щодо позовних вимог в частині нарахування інфляційних втрат на суму простроченого кредиту, суд зазначає наступне. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України\~зобов'язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 611 ЦК України\~встановлено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, враховуючи, що відповідач своїх грошових зобовязань по своєчасному поверненню кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконав, умови договору порушив, а тому позивач має право вимагати від боржника (відповідача) сплати ним на підстав ст.625 ЦК України інфляційних витрат за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання. З поданого розрахунку встановлено, що за період з 12.2014 р. по 11.2015 р. ПАТ «Укрсоцбанк» нарахував відповідачу інфляційні витрати за час прострочення виконання грошового зобовязання у розмірі 7\~547,74 грн., які складаються з інфляційних витрат за кредитом в розмірі - 5\~474,60 грн., інфляційних витрат за відсотками в розмірі 2\~073,14 грн. Розрахунок відповідач не оспорив, розрахунок проведений в межах компетенції, і у відповідності до вимог чинного законодавства, і, оскільки цей розрахунок не оспорюється відповідачем, то він судом приймається як достовірний. Відповідач не представив суду наявності у нього підстав для звільнення від сплати інфляційних витрат, тому сам факт прострочення виконання грошового зобовязання у визначений договором строк, вважається достатнім доказом того, що він свої грошові зобовязання перед позивачем протягом тривалого часу не виконує. Таким чином, позов в даній частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також стягненню з відповідача підлягають судові витрати - сплачений позивачем судовий збір 1218,00 грн. відповідно до ст..88 ЦПК України, оскільки позов задовольняється.

Outcome: approved