Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Позивач звернувся в Центральний районний суд м. Миколаєва з позовом до [PERSON] , про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі, в розмірі 25130 грн. 76 коп., та судових витрат у справі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що між Управлінням поліції охорони в Миколаївській області, Рівненським вищим професійним училищем Департаменту поліції охорони та [PERSON] був укладений договір від 16.03.2019 р. № 57, відповідно до умов якого навчальний заклад зобов`язався провести підготовку відповідача за програмою первинної професійної підготовки за професією «Охоронник» і кваліфікацією 3-го розряду, а Управління зобов`язалось перерахувати кошти за навчання відповідача в розмірі 25130,76 гривень. За умовами п.1.4 Договору відповідач має намір перебувати у трудових відносинах з позивачем не менше 3-х років з дня завершення навчання. 13.03.2017 р. відповідач був призначений поліцейським взводу № 2 роти охорони об`єктів та публічної безпеки № 1 батальйону управління поліції охорони в Миколаївській області. 10.10.2019 р. відповідач звільнений за власним бажанням. За такого,відповідач не виконав взяте на себе відповідно до п.1.4 Договору зобов`язання відпрацювати три роки після закінчення навчання. Ухвалою від 23.12.2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 03.03.2020 року. Закрито підготовче провадження у справі ухвалою суду від 02.09.2020 року, з призначенням справи до судового розгляду на 06.10.2020 року. Сторони до судового засідання не з`явились. Представник позивача просив про розгляд справи у його відсутність. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву. Судом постановлено про заочний розгляд справи, що відповідає приписам ст.ст.280-283 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи встановлено, що між Управлінням Державної служби охорони при ГУ МВС України в Миколаївській області, та Рівненським вищим професійним училищем Департаменту Державної служби охорони при МВС України був укладений договір № 57 від 16.03.2019 р., відповідно до умов якого навчальний заклад зобов`язався у разі зарахування на навчання [PERSON] з 16.03.2017 року по 20.07.2017 року, забезпечити грошове утримання в розмірі посадового окладу, установленого для міліціонерів підрозділів Державної служби охорони, забезпечити кандидата речовим майном, забезпечити якісну теоретичну та практичну підготовку згідно програми. Згідно з п.1.5 Договору Управління зобов`язалось перерахувати навчальному закладу кошти на підготовку відповідача за фактом його зарахування в розмірі 25130,76 гривень, а після закінчення навчання зарахувати його на посаду. Відповідач в свою чергу згідно з п.1,4 Договору зобов`язався прибути до навчального закладу, оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченої кваліфікаційною характеристикою за спеціальністю «Охоронник», прибути після закінчення навчального закладу на службу до підрозділу УДСО при ГУ МВС України в Миколаївській області та відпрацювати мінімум 3 роки з моменту призначення на посаду. Відповідно до п.4.6 Договору у разі неприбуття за призначенням або відмови стати до виконання службових обов`язків відповідно до укладеного договору, відрахування з навчання або звільнення з органів внутрішніх справ, подання рапорту про переміщення для подальшого проходження служби за межами підрозділів УДСО при УМВС України в Миколаївській області до закінчення визначеного договором строку компенсувати витрати , що здійснив позивач на його навчання та інших видів витрат, понесених у зв`язку з розірванням даного договору. Судом встановлено, що позивач поніс витрати, пов`язані з навчанням відповідача в розмірі 25130,76 гривень, що підтверджується даними бухгалтерського обліку. Крім того, судом встановлено, що відповідач був призначений поліцейським взводу №2 роти охорони об`єктів та публічної безпеки №1 батальйону Управління поліції охорони в Миколаївській області на підставі наказу № 24 о\\с від 12.03.2019 р., а відповідно до наказу № 108 о\\с від 10.10.2019 р. був звільнений за власним бажанням згідно п.7 ч.1 ст.77 ЗУ « Про Національну поліцію». Позивачем на адресу відповідача була надіслана письмова претензія. На час розгляду справи з боку відповідача суду не надано доказів виконання ним свого обов`язку щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на оплату навчання. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться й одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи встановлені судом обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність заявлених позивачем вимог, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved