Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між сторонами укладено договір 15 серпня 2008 року, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит в розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, стверджує, що відповідач належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 31 травня 2016 року становить 55 655,69 грн. та включає в себе: 14 137,44 грн. заборгованості за кредитом, 38 291,79 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 100 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також 500 грн. фіксованої частини штрафу та 2 626,46 грн. процентної складової штрафу. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позову в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 серпня 2016 року постановлено проводити заочний розгляд справи. З урахуванням ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 15 серпня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON], як клієнтом, укладено договір шляхом заповнення заяви, на підставі якої відповідачеві надано кредит в розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік з кінцевим терміном повернення, який відповідає строку дії картки [NUMBER], дата відкриття рахунку 29 липня 2008 року; порядок погашення заборгованості - щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості (а.с.7 на звороті). Згідно з вказаною заявою, відповідач ознайомилась та згідна з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому виді; підтверджує факт отримання нею інформації про умови кредитування. Заявник згідна з тим, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. При порушенні заявником строків платежів за будь-якими грошовими зобов'язаннями, передбаченими цим договором, більш ніж на 120 днів, заявник повинен оплатити штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Згідно з п.5.3. Умов і правил надання банківських послуг (а.с.8-13) банк має право проводити зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Пунктом 6.5. Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що коієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.8.6. Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за будь-якими грошовими зобов'язаннями, передбаченими цим договором, більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний оплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. У відповідності до ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Встановлено, що позивач зобов'язання за договором виконав повністю. У свою чергу відповідач своїх зобов'язань за договором належним чином не виконує, не здійснює погашення кредиту, не сплачує проценти за його користування. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за договором від 15 серпня 2008 року (а.с.4-6), за яким станом на 31 травня 2016 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка включає в себе: 14 137,44 грн. заборгованості за кредитом, 38 291,79 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 100 грн. заборгованості за комісією, а також 500 грн. фіксованої частини штрафу та 2 626,46 грн. процентної складової штрафу. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до п.9.12. Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Згідно з п.5.2. Умов і правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому чи у визначеній банком частині у випадку невиконання держателем та/або довіреною особою держателя своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за цим договором. Таким чином, кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання основного зобов'язання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені щомісячні платежі. Саме до цього зводиться висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13. Щодо вимоги про стягнення нарахованого штрафу суд враховує те, що згідно з ст.2 Закону України від 2 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» м.Артемівськ віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. З копії паспорта громадянина України, виданого на ім'я [PERSON], представленого нею при укладенні договору 15 серпня 2008 року (а.с.14-15), вбачається, що з 28 березня 1995 року та станом на 15 серпня 2008 року вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Згідно з листом Бахмутської міської ради Донецької області від 5 липня 2016 року №1085 (а.с.24), інформація про реєстрацію місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], - відсутня. Повідомлення суду повертаються за закінченням терміну зберігання. Відтак суд вважає підставним нарахування штрафу, оскільки факт реєстрації та постійного проживання відповідача з 14 квітня 2014 року у місті Артемівську Донецької області не підтвердився. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, оскільки відповідач належним чином не виконала зобов'язання за договором від 15 серпня 2008 року, укладеним з позивачем, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість перед позивачем, що стверджується представленими суду письмовими доказами. Крім того, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати - сплачений судовий збір та витрати, пов'язані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача.

Outcome: approved