Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач - заступник прокурора Березанського району Миколаївської області 15.09.2014 року звернувся до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Березанської районної державної адміністрації та [PERSON] про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та зобов'язання повернути земельну ділянку, у якому, з урахуванням уточнень, наведених у Заяві позивача про зменшення позовних вимог від 17.11.2014 року (а.с.53-54), зазначив, що Розпорядженням Березанської районної державної адміністрації №587 від 30.10.2002 року затверджено технічну документацію зі складання державних актів на право власності на землю громадян України (111 осіб) та надано їм у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Березанської селищної ради Березанського району Миколаївської області, в тому числі [PERSON], якому вказаним документом надано у власність земельну ділянку площею 10,77 га. Кадастровий номер земельної ділянки 4820955000:02:000:0007. На підставі зазначеного розпорядження [PERSON] 24.04.2003 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК №058840, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №99. Однак, вважає, вказане розпорядження районної державної адміністрації в частині надання земельної ділянки [PERSON] частково суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки відповідно до акту обстеження №5 від 05.09.2014 року, проведеного за участю наукового співробітника Державної інспекції по охороні пам'яток культури в Миколаївській області, завідувача сектору державного земельного кадастру відділу Держземагенства у Березанському районі, землевпорядника Березанської селищної ради, на земельній ділянці кадастровий номер 4820955000:02:000:0007 знаходиться пам'ятка культурної спадщини - курган №8, взятий на облік розпорядженням голови Миколаївської облдержадміністрації №507-р від 12.07.2000 року, охоронний №132. Стан кургану незадовільний, розорюється, на момент обстеження засіяний соняшником. Наявність кургану на зазначеній земельній ділянці також підтверджено листом Державної інспекції по охороні пам'яток культури в Миколаївській області від 01.09.2014 року. Посилаючись на наведені обставини та норми ст.ст.393, 1212 ЦК України, ст.ст. 53, 84, 122 Земельного кодексу України, ст.ст. 2, 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини», ч.3 ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», вважає Розпорядження Березанської районної державної адміністрації №587 від 30.10.2002 року частково недійсним, і просить суд: - визнати незаконним та скасувати розпорядження Березанської районної державної адміністрації №587 від 30.10.2002 року в частині затвердження технічної документації зі складання державних актів на право власності щодо відведення [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,1087 га в межах території Березанської селищної ради Березанського району Миколаївської області, на якій розміщений курган №8, взятий на облік розпорядженням голови Миколаївської облдержадміністрації №507-р від 12.07.2000 року, охоронний №132; - визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК №058840, виданий 24.04.2003 року [PERSON], в частині встановлення права власності на земельну ділянку площею 0,1087 га в межах території Березанської селищної ради Березанського району Миколаївської області, на якій розміщений курган №8, взятий на облік розпорядженням голови Миколаївської облдержадміністрації №507-р від 12.07.2000 року, охоронний №132; - повернути у власність держави земельну ділянку площею 0,1087 га вартістю 1879,45 грн. в межах території Березанської селищної ради Березанського району Миколаївської області, на якій розміщений курган №8, взятий на облік розпорядженням голови Миколаївської облдержадміністрації №507-р від 12.07.2000 року, охоронний №132. В судовому засіданні прокурор позов підтримав і на його задоволенні в заявленому розмірі наполягає. Відповідач [PERSON] позовні вимоги, у обсязі, викладеному у Заяві позивача про зменшення позовних вимог від 17.11.2014 року (а.с.53-54), в судовому засіданні 28.11.2014 року визнав повністю і проти їх задоволення не заперечує. В підтвердження своєї позиції щодо спору надав суду письмову заяву від 28.11.2014 року (а.с.70), у якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, наслідки визнання позовних вимог йому зрозумілі. Попросив суд подальший розгляд справи провести без його участі. Представник відповідача Березанської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився. Подав до суду письмову заяву від 04.12.2014 рок вих. №546/13/01-3/32/14 (а.с.75), з якої вбачається, що позовні вимоги, у обсязі викладеному у Заяві позивача про зменшення позовних вимог від 17.11.2014 року (а.с.53-54), відповідач визнає повністю, і наслідки визнання позовних вимог йому зрозумілі. Просить суд подальший розгляд справи провести без участі представника Березанської районної державної адміністрації. Ознайомившись з матеріалами справи та з'ясувавши думку позивача стосовно доцільності судового розгляду справи у повному обсязі, зокрема дослідження наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до положень ч.4. ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з матеріалів позову, позивач обґрунтовує свої вимоги посиланням на незаконність дій відповідача Березанської районної державної адміністрації при видачі Розпорядження Березанської районної державної адміністрації №587 від 30.10.2002 року, в частині надання [PERSON] земельної ділянки, на якій фактично знаходиться пам'ятка культурної спадщини - курган №8, взятий на облік розпорядженням голови Миколаївської облдержадміністрації №507-р від 12.07.2000 року, охоронний №132, що суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема вимогам ст.ст. 2, 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини». Відповідачі позов визнають. Дані, які б суперечили обставинам, наявністю яких обґрунтовано позовні вимоги, а також дані, які б викликали у суду сумніви у добровільності позиції відповідачів, у суду відсутні. Також не має у суду відомостей щодо можливості порушення прав, свободи чи інтересів інших осіб, внаслідок визнання позову відповідачами. Таким чином, враховуючи, що відповідачі не заперечують наявність правовідносин та обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги та визнають позов, за відсутності підстав вважати, що визнання позову відповідачами порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до в висновку, що позов слід задовольнити у відповідності з положеннями ч.4 ст.174 ЦПК України, оскільки для цього є законні підстави. Відповідно до викладеного, на підставі ст.ст.393, 1212 ЦК України, ст.ст. 53, 84, 122 Земельного кодексу України, ст.ст. 2, 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини», ч.3 ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»,

Outcome: approved