Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. На підставу своїх вимог спирається на те, що 26 травня 2017 року позивач позичив [PERSON] 20 000 грн. строком до 25 листопада 2017 року. За умовами договору [PERSON], мав повернути позивачу борг до вказаної дати. На підтвердження укладеного договору позики він надав позивачу розписку з зобов'язання повернути гроші в повній сумі до 25 листопада 2017 року. Розписка написана [PERSON] власноручно в присутності свідків [PERSON], [PERSON]. У встановлений договором строку [PERSON], борг позивачу не повернув. Він звертався до відповідача з усними вимогами про повернення боргу, однак останній борг йому не повернув. Зазначені позивачем обставини підтверджує доданою до заяви розпискою та свідками, у зв'язку з чим позивач вимушений звертатись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: дійсно встановлено, що 26 травня 2017 року позивач позичив відповідачу 20 000 грн. строком до 25 листопада 2017 року. Судом встановлено, що за умовами договору відповідач, мав повернути позивачу борг до вказаної дати. На підтвердження укладеного договору позики відповідач надав позивачу розписку з зобов'язанням повернути гроші в повній сумі до 25 листопада 2017 року (а.с.5). Також судом встановлено, що розписка написана відповідачем в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], що підтверджується підписами останніх в розписці (а.с.5). У встановлений договором строку [PERSON], борг позивачу не повернув. Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Ч. 1 ст. 1049 ЦК України зобов'язує позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 4 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частина 2 ст. 1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, тому оскільки відповідач на момент пред'явлення цього позову не виконав своє грошове зобов'язання в повному обсязі та не повернув всю грошову суму позики, з нього на користь позивача підлягає стягненню борг в розмірі 20000 грн., тому позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення. Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved