Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що відповідач зареєстрований у квартирі [ADDRESS] та є споживачем комунальних послуг з централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання, водовідведення. Стверджує, що не зважаючи на надання позивачем відповідних житлово-комунальних послуг в період з 1 лютого 2013 року по 1 лютого 2016 року, відповідач не здійснював їх оплату в повному обсязі, в результаті чого виникла відповідна заборгованість. Просить суд стягнути з відповідача 3 122,90 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги, 1 782,51 грн. індексу інфляції, 143,18 грн. трьох процентів річних та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.36). Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2016 року постановлено проводити заочний розгляд справи. З урахуванням ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.29), за якою у публічного акціонерного товариства «Центренерго», що надає послуги з централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання, водовідведення, відкритий особовий рахунок [NUMBER]. У відповідності до розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 1 лютого 2013 року по 1 лютого 2016 року по особовому рахунку [NUMBER] існує заборгованість в розмірі 3 122,90 грн. (а.с.7). Розрахунок здійснено на основі тарифів, погоджених рішенням виконавчого комітету Світлодарської міської ради від 31 січня 2011 року №14, від 5 березня 2009 року №V/48-2 (а.с.13, 15), постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 17 жовтня 2014 року №146, від 31 березня 2015 року №1171 (а.с.16). Згідно з п.5 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Таким чином, споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 30 жовтня 2013 року по справі №6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі №3-184гс14. У відповідності до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, згідно зі ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за період з 1 лютого 2013 року по 1 лютого 2016 року. Сума заборгованості за цей період складає 3 122,90 грн. Інфляційні витрати становлять 1 782, 51 грн., які розраховують як різниця добутку суми заборгованості та проценту інфляції за період з 1 лютого 2013 року по 1 лютого 2016 року і суми заборгованості. Три проценти річних розраховуються за формулою 3% х сума заборгованості х кількість прострочених днів за період 1 лютого 2013 року по 1 лютого 2016 року та дорівнюють 143,18 грн. Вказане відображено у представленому представником позивача розрахунку заборгованості, який міститься у позовній заяві. Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач не здійснив оплату за житлово-комунальні послуги, надані позивачем, за період з 1 лютого 2013 року по 1 лютого 2016 року, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved