Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що перебував у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач постійно проживає в м. Чернівці дитину покинула на піклування моєї сестри [PERSON], а 19.02.2009 року відповідачка оформила нотаріально посвідчену заяву про передачу на виховання та утримання їхньої спільної дитини. Однак позивач сам з лютого 2009 року по серпень 2001 року займався вихованням та утримання сина. У серпні 2011 року відповідачка забрала сина до себе в м. Чернівці, позивач регулярно надавав матеріальну допомогу на утримання сина, а на літні канікули забирав останнього до себе. Син позивача неодноразово наголошував, що не хоче повертатися до позивачки, однак причин не називав. 21.12.2011 року відповідачка знов узяла шлюб та [INFO] року народила сина [PERSON]. 06.06.2013 року позивач забрав сина [PERSON] до себе на літні канікули, після чого дитини категорично заявила, що більш не повернеться до відповідачки, пояснивши, що новий чоловік матері часто застосовував до нього фізичну силу, зневажав та принижував його. Після повернення від відповідачки дитини з 15.07.2013 року по 22.07.2013 року знаходилася у хірургічному відділенні дитячої міської лікарні з видалення занедбаної пупкової грижі. 22.07.2013 року відповідачка приїхала за сином до лікарні, щоб забрати його до м. Чернівці, однак дитина від неї збігла та сховався у медперсоналу лікарні та попросив у них допомоги до приїзду позивача. [PERSON] вважає, що дитині краще буде проживати з ним та для цього в нього є всі необхідні умови, а саме: у дитини є кімната в будинку житловою площею 72,2 кв.м., має постійний доход, йому допомагає сестра [PERSON], він може забезпечити умови для всебічного розвитку дитини та в даний час син мешкає з ним. Посилаючись на викладене, просить визначити місце проживання дитини з ним. У зв'язку з тим, що відповідачка ніколи коштів на утримання неповнолітньої дитини не надавала, він просить суд стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини усіх видів прибутку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення ним повноліття. Позивач за зустрічним позовом просить суд негайно відібрати та передати їй сина [PERSON] у відповідача, який його безпідставно утримує та свої вимоги мотивує тим, що у березні 2009 року вона змушена була поїхати на заробітки за кордон, звідки висилала гроші, ніколи не перешкоджала спілкуванню сина з батьком, тому син кожного літа їздив до відповідача на канікули, однак літом 2013 року відповідач безпідставно не повернув дитину. [PERSON] вважає, що дитині краще буде проживати з нею так як у сина є постійне місце проживання у квартирі, яка належить позивачу на праві приватної власності та вона може забезпечити всі необхідні умови для всебічного розвитку дитини. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю, зустрічний позов не визнає. Відповідач [PERSON], в жодне судове засідання не прибула, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, раніш надавала суду заяву де прохала розглянути справу без її участі та участі її представника, додавши, що з первісним позовом не згодна просить його відхилити за безпідставністю, а зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення особи, яка не з'явилася до суду. Враховуючи заяву позивача, те що відповідач належним чином сповіщений про розгляд стосовно нього цивільної справи, суд дану справу розглядає у порядку заочного провадження. Представник третьої особи - служби у справах дітей виконкому Чернівецької міської ради до судового засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконкому Горлівської міської ради після здійснення усіх необхідних перевірок їхньою службою, вважав за можливе дитину залишити на вихованні батькові, так як мати жодного разу на їх виклики до служби не з'явилася, додавши, що просить суд врахувати власну думку дитини, яка досягла віку та рівня розвитку, коли може її висловити, тому спеціалістами служби у справах дітей міської ради було здійснено бесіду з [PERSON], під час якої останній висловив бажання залишитися в подальшому проживати разом з батьком [PERSON] та до теперішнього часу категорично не бажає проживати разом з матір'ю, зустрічний позов не підтримує. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого: В судовому засіданні встановлено, що сторони з 16.04.2004 року перебували у шлюбі, який від 17.01.2007 року розірвано /а.с.4-6/. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва /а.с.7/, який знаходиться на утриманні [PERSON] Згідно зі ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом, мають позитивні характеристики, належні матеріально-побутові умови для забезпечення потреб дитини. З наданих школами, яки розміщена в м. Горлівці та м. Чернівці, довідок судом встановлено, що як батько, так і мати приймали участь у вихованні дитини, допомагали батьківському комітету. При цьому суд враховує, що за вимогами принципу №6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, в якій вказано, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Однак не може не прийняти до уваги, що відповідно до заяви [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованому в реєстрі за №318, відповідачка [PERSON] 19.02.2009 року передала на виховання та утримання свою дитину - малолітнього сина [PERSON], [INFO], [PERSON] (сестрі позивача [PERSON].) у зв'язку з тим, що працює та мешкає на території Російської Федерації, свого житла не має. (а.с.10) Відповідач [PERSON] не надала доказів безвідповідального ставлення батька до дитини. Позивач працює в ТОВ «ШСУ-1», є пенсіонером та інвалідом ІІ робочої групи, має регулярний дохід (заробітну платню та пенсію), та приймає активну участь у вихованні дитини, допомагала адаптуватися до нових умов навчання, що підтверджено Довідкою ГЗОШ І-ІІІ ст. №17 від 09.12.2013р. Згідно висновку служби у справах дітей міської ради від 09.07.2013р. спеціалістами служби було перевірено умови проживання сім'ї. З'ясовано, що [PERSON], [INFO], перебуває на утриманні батька, проживає з ним в одному чотирикімнатному, приватному будинку, де мешкають також бабуся і тітка, стосунки в сім'ї доброзичливі, дитина забезпечена всім необхідним, дитина здорова, доглянута, створені необхідні умови для проживання, виховання, розвитку, відпочинку та навчання. (а.с.16) Позивач є спадкоємцем житла за законом за місцем проживання. Житло, в якому проживає відповідач, є його власністю, відповідно до договору купівлі продажу від 29.07.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №3525, однак згідно із заявою складеною 19.09.2009 року [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстровану в реєстрі за №318, [PERSON] вказано що вона свого житла не має. Також відповідно до довідки ПП «Ремжитлосервіс» за №4039 від 12.09.2013 року [PERSON] на теперішній час зареєстрована не за адресою мешкання, а за іншою адресою. Тому у суду є наявні підстави поставити під сумнів можливість матері забезпечити постійне місце проживання дитини в м. Чернівці. Повторний переїзд до м. Чернівці може негативно вплинути на емоційний стан дитини, позбавити її батьківського піклування, що в даному випадку є неприпустимим. Суд приймає до уваги те, що відповідачка [PERSON] доказів того, що має постійний регулярний щомісячний дохід суду не надала. Вивчивши висновок органу опіки і піклування, який вважає, що дитину слід залишити з батьком, на предмет обгрунтованості й повноти згідно ст.19 СК України та ст.212 ЦПК України, суд, вислухавши пояснення представника служби у справах дітей міської ради Лозового К.А., не знайшов підстав для того, щоб вважати неправильним цей висновок, який міститься у матеріалах справи. Більше того, у наступному висновку про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з батьком від 09.04.2014р. №01-1169 зазначено, що [PERSON] створив усі необхідні умови для дитини і належним чином піклується про неї та більш того врахована власна думка дитини, яка досягла віку та рівня розвитку, коли може її висловити, тому спеціалістами служби у справах дітей міської ради було здійснено бесіду з [PERSON], під час якої останній висловив бажання залишитися в подальшому проживати разом з батьком [PERSON] та до теперішнього часу категорично не бажає проживати разом з матір'ю. Зазначені висновки відповідають обставинам даної справи. Адже встановлено, що дитина особисто прихильніша до батька, з яким на даний час проживає, ніж до матері. Враховуючи вік хлопчика, якому виповнилося всього дев'ять років і який більш п'яти років проживає з батьком, його примусова передача [PERSON] буде пов'язана з психологічним стресом. А це може нашкодити дитині. Тому залишення дитини з батьком у вже звичній та спокійній для неї обстановці та оточенні є більш прийнятним. Сама [PERSON] в жодне судове засідання не з'явилася, не з'являлася також на виклики органу опіки та піклування виконкому Горлівської міської ради, що підтвердив в судовому засіданні їхній представник. Суд погоджується з доводами [PERSON] та її представника, що матеріально-побутові умови, які [PERSON] створив на достатньому рівні, не є вирішальним фактором для вирішення вказаної спору. Однак суд також дійшов до переконання, що [PERSON] має зрілі життєві погляди і проявляє серйозне ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків. У зв'язку з цим перебування сина з ним у більшій мірі сприятиме його вихованню, забезпеченню його розумового, фізичного та духовного розвитку. Саме дана обставина має вирішальне значення для вирішення вказаного спору. Адже, як зазначалося вище, інтереси дитини повинні мати переважне значення перед особистими інтересами чи амбіціями її батьків. При цьому суд погоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої інтереси дитини мають привеліювати перед особистими інтересами її батьків. Зазначене, безумовно, не виключає участі матері у вихованні та утриманні сина. Тому, дослідивши усі матеріали, суд, вважає, що необхідно визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] Отже, вимоги первісного позову відносно визначення проживання дитини з батьком слід задовольнити, відтак зустрічний позов задоволенню не підлягає. З наданих відповідачкою документів та пояснень свідків зафіксованих її представником судом встановлено, що позивач чинить перешкоди у спілкуванні матері з сином, однак визначення режиму спілкування з дитиною виходить за межі предмету позову по даній справі, [PERSON] має змогу захистити свої права щодо спілкування з дитиною шляхом подачі окремого позову. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Одним із способів виконання батьками обов'язку по утриманню дитини є стягнення аліментів за рішенням суду. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Тобто [PERSON] має можливість сплачувати аліменти. Одночасно, обов'язок з утримання дитини покладається також на батька, який не надав відомостей про необхідність понесення надмірних витрат на утримання сина. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення ним повноліття. Позивачкою при подачі позову не сплачено судовий збір, так як останній звільнений від сплати судового збору тому що є інвалідом ІІ робочої групи, однак судом вирішено одну майнову та одну немайнову вимоги: стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. Отже, слід було сплатити 487,20 грн. Оскільки, позов задоволено повністю, то відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути 487,20 грн. судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved