Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Позивач в особі свого представника звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що рішенням Сумського районного суду від 01.11.2017 року за нею визнано право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , за давністю володіння, на підставі якого були внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Висновком земельно-технічного дослідження від 06.05.2019 року встановлено, що вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,3733 га, яка належить відповідачу. Посилаючись на ці обставини, позивач просила визнати за нею право власності на дану земельну ділянку. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, від нього надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з відпусткою. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява, в якій він просив справу слухати у його відсутність, до суду надав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, в якій висловив позицію про відмову у задоволенні позову. З`ясувавши правові позиції сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що відповідно до довідки Великочернеччинської сільської ради Сумського району № 357/02-31 від 18.04.2012 року [PERSON] користується земельною ділянкою на території Великочернеччинської сільської ради біля села Велика Чернеччина площею 0,25 га з 1997 року. Земельна ділянка була надана [PERSON] згідно зборів уповноважених членів колективного сільськогосподарського підприємства «Великочернеччинське», на якій розташований бригадний будинок, який придбаний [PERSON] згідно накладної № 239 від 15 січня 2000 року (арк.с.12). З технічного паспорту вбачається, що житловий будинок А-1 за адресою: [ADDRESS] складається з житлового будинку, 1967 року побудови загальною площею 50,9 кв. м., фундаменту пл. 9,89 кв. м., фундаменту пл. 76,51 кв. м., кухні пл. 25,2 кв. м, житлової кімнати 25,7 кв.м (арк.с.14-13). Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 01 листопада 2017 року заяву [PERSON] , заінтересована особа - Державний реєстратор «Центр надання адміністративних послуг» Сумської РДА про встановлення факту належності житлового будинку на праві власності задоволено, встановлено факт належності [PERSON] на праві власності житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (арк.с.13). На підставі даного рішення 08 лютого 2018 року були внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належність [PERSON] житлового будинку (арк.с.20). Висновком земельно-технічного дослідження № 9 від 06 травня 2019 року встановлено, що будівля, розташована за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на території земельної ділянки кадастровий номер (5924782200:02:002:0509) площею 0,3733га (3733м2), цільове призначення - для введення особистого селянського господарства, яка належить на праві власності [PERSON] (арк.с.23-27). Право власності відповідача на земельну ділянку виникло на підставі виданого 28.09.2007 року державного акту на землю серія [NUMBER]. Згідно даного державного акту відповідачу належать на праві власності земельні ділянки: 1)кадастровий номер 5924782200:02:002:0509 площею 0,3733 га (3733 м.кв.); 2)кадастровий номер 5924782200:02:002:0508 площею 1,2694 га (12694 м.кв.) (арк.с.9,10). В свою чергу державний акт був виданий у відповідності до розпорядження Сумської районної державної адміністрації № 764 від 10.09.2007 року. Згідно Витягу з розпорядження голови Сумської РДА від 10 вересня 2007 року № 764 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано у власність відповідача земельні ділянки загальною площею 1,6427 га (0,3733 га + 1,2694 га) (арк.с.11). На момент прийняття розпорядження технічна документація не містила інформації про наявність на переданих у власність відповідача земельних ділянках будинку. Як вбачається з повідомлення Міськрайонного управління Держгеокадастру у м. Сумах та Сумському районі, земельні ділянки з кадастровими номерами 5924782200:02:002:0508 та 5924782200:02:002:0509 були зареєстровані від 28.09.2007 року за громадянином [PERSON] на підставі технічної документації із землеустрою, розробленою ТОВ Гео-Бізнес у 2007 році та видано державні акти. Внесення відомостей про земельні ділянки та реєстрація речового права (державних актів) здійснювалась Центрами Державного земельного кадастру та їх відділами реєстрації правовстановлюючих документів. Відомості про вищезгадані земельні ділянки було перенесено з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру у відповідності до порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою №1051 від 17.10.2012 року (арк.с.22). Згідно звіту ТОВ «Консалтинг-Експерт» від 06 червня 2019 року про грошову оцінку земельної ділянки загальною площею 0,3733 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , її вартість становить 55 995 грн. (арк.с.33-40). Відповідач [PERSON] , не погоджуючись з рішенням Сумського районного суду від 01.11.2017 року у справі № 587/2741/17, звернувся до Сумського апеляційного суду із апеляційною скаргою про скасування даного рішення. Постановою Сумського апеляційного суду від 31.07.2019 року рішення Сумського районного суду Сумської області від 01.11.2017 року у справі № 587/2741/17, яким було визнано право власності [PERSON] на незавершений будівництвом будинок за адресою [ADDRESS] , скасоване, а заява [PERSON] залишена без розгляду. Крім того, вказаною постановою встановлені обставини, які не підлягають повторному доведенню у цій справі, а саме що відповідач [PERSON] є власником земельних ділянок за будинок за адресою [ADDRESS] . Його право власності на ці земельні ділянки, на які безпідставно претендує позивач [PERSON] , зареєстроване як у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, так і в Державному земельному кадастрі. Згідно ст. 140 Земельного кодексу України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Жодна із підстав, зазначених у ст. 140 ЗК України у позивача [PERSON] відсутня. Статтею 14 Конституції України та ст. 1 Земельного кодексу України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державною виключно відповідно до закону. Підстави набуття прав на землю визначені розділом ІV ЗК України. Зокрема, відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. У відповідності з ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. У разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян, провадиться безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян. Право на приватизацію земельної ділянки належить особам, у користуванні яких знаходиться ця земельна ділянка. Набуття права власності на землю, в тому числі і з підстав, передбачених статтею 118 Земельного кодексу України, включає певну сукупність юридичних дій, з якими закон пов`язує виникнення, зміну і припинення правовідносин. Заявляючи позов, [PERSON] . виходила з того, що проект землеустрою на спірну земельну ділянку, який надавався до Сумської районної державної адміністрації для затвердження, не є достовірним, оскільки в ньому не зазначалось про знаходження на цій земельній ділянці будівлі, яка ніколи не перебувала у власності відповідача. В той же час на момент прийняття діяла норма ст. 120 ЗК України, яка передбачала автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі чи споруди. Тому за умови зазначення в проекті землеустрою спірної земельної ділянки будинку позивача, відповідач не зміг би отримати право власності на земельну ділянку кадастровий номер 5924782200:02:002:0509 площею 0,3733 га. Разом з тим, судом встановлено, що за постановою Сумського апеляційного суду від 31 липня 2019 року апеляційна скарга [PERSON] на рішення Сумського районного суду Сумської області від 01 листопада 2017 року була задоволена, вказане рішення скасоване через порушення норм процесуального права, оскільки справу розглянуто за правилами окремого провадженні при виникненні спору, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження, із залишенням заяви про встановлення факту належності житлового будинку на праві власності без розгляду. Таким чином, оскільки право власності відповідача [PERSON] на земельну ділянку площею 0,3733 га виникло на підставі виданого Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER], розпорядження Сумської РДА № 764 від 10 вересня 2007 року, яким затверджено проект землеустрою [PERSON] , прийнято в межах компетенції органу виконавчої влади і у відповідності з законом; Державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 1,6427 га, розташовану на території Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області, отриманий [PERSON] у встановленому законом порядку і на законних підставах, суд, відмовляючи в задоволенні позову, виходить з того, що права [PERSON] не порушені і тому не підлягають судовому захисту. Таким чином, законних підстав для задоволення позову суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed