Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.02.2016 року в м. Луцьку на вул. Шевченка відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль [NUMBER], яким керував [PERSON] та забезпечений транспортний засіб «OPEL ASCONA», р.н. к2733ВН, яким керував [PERSON] і був застрахований у позивача згідно полісу № АЕ/6194123 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03.11.2015 року. Вина [PERSON] у скоєнні зазначеної ДТП встановлена постановою Луцького міськрайонного суду від 18.03.2016 року. Позивачем повністю відшкодовано потерпілій стороні шкоду, завдану внаслідок ДТП в сумі 15442,23 грн. 21.06.2016 року позивачем на адресу відповідача була направлена претензія про відшкодування шкоди, яка останнім не виконана. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 15442,23 грн. та судові витрати по справі. До початку судового засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнав, однак просив суд, відстрочити виконання рішення суду до 6 місяців у звязку з важким матеріальним становищем. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Судом встановлено, що 27.02.2016 року в м. Луцьку на вул. Шевченка відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль [NUMBER], яким керував [PERSON] та забезпечений транспортний засіб «OPEL ASCONA», р.н. к2733ВН, яким керував [PERSON] Внаслідок ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 10-11). Згідно полісу № АЕ/6194123 цивільно правова відповідальність власників наземних транспортних засобів застрахована відповідачем [PERSON] в ПрАТ «Просто-Страхування» (а.с. 6). Вина [PERSON] у скоєнні зазначеної ДТП встановлена постановою Луцького міськрайонного суду від 18.03.2016 року. Визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено на нього аднімінстративне стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік (а.с. 12-13). Зазначена обставина, згідно вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягає. В наслідок ДТП потерпілій стороні була заподіяна матеріальна шкода в розмірі 15442,23 грн., що підтверджується ремонтною калькуляцією № 112647 від 23.03.2016 року (а.с. 29-32), та була відшкодована позивачем потерпілій стороні. Згідно із п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо від керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, сума в розмірі 15442,23 грн. підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] в порядку регресу. Судом встановлено, що з метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено відповідачу вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу. Однак, відповідачем не було проведено ніяких дій щодо мирного врегулювання спору (а.с. 37-38). Таким чином, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути в користь ПрАТ «Просто-страхування» матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 15442,23 грн. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. В судом встановлено, що на утриманні відповідача [PERSON] знаходиться хвора дружина [PERSON], що підтверджується випискою № [NUMBER] «Луцька міська клінічна лікарня» та мати [PERSON], яка є інвалідом І групи і потребуває постійного стороннього догляду, останні потребують додаткових коштів на своє лікування. Крім того, на утриманні відповідача перебуває двоє неповнолітніх дітей. Коштів, які отримує [PERSON] працюючи не регулярно та отримуючи мінливий дохід, не вистачає на повноцінне забезпечення умов проживання сімї та сплату збитків за даним рішенням суду. А тому, враховуючи важкий матеріальний стан відповідача, суд приходить до висновку про можливість відстрочити виконання даного рішення строком та потребна шість місяців. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення. На підставі ст.ст. 15, 16, 22, 993, 1191 ЦК України,\~,

Outcome: approved