Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивачем подано до суду позов до [PERSON], третя особа відділ у Компаніївському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання договору оренди землі продовженим та стягнення судового збору. В позовній заяві позивач зазначив, що між СФГ «Берегиня» та відповідачем, 22 березня 2007 року був укладений договір оренди землі. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 22 листопада 2011 року до вищевказаного договору були внесені зміни, які були зареєстровані у відділі Держкомзему у Компаніївському районі. На початку лютого 2017 року відповідач, перебуваючи на особистому прийомі громадян головою СФГ «Берегиня», повідомив керівнику, що термін договору оренди землі закінчується 22 березня 2017 року, що не відповідає дійсним обставинам справи а також волевиявленню сторін договору - Орендаря та Орендодавця, адже при укладанні змін та доповнень до договору оренди землі від 22 березня 2007 року у листопаді 2011 року волевиявлення сторін було направлене на продовження терміну дії договору терміном на десять років. Даний факт підтверджується підписанням додатку до договору а також тим, що відповідач отримав кошти наперед до юридичного закінчення терміну дії договору до 22 березня 2021 року. Представник позивача в судове засідання не з»явився, але надав до суду заяву від 16.03.2017 про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, але надав до суду заяву від 16.03.2017 року про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи відділу у Компаніївському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в судове засідання не з»явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення за № 511957 від 10.03.2017 року. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про перенесення розгляду справи не надавав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідно їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідачу по справі на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії 11-КР № 026265 від 28.03.2002 року належить земельна ділянка площею 5,44 га, розташована на території Першотравенської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. 22 березня 2007 року був укладений договір оренди землі між селянським (фермерським) господарством «Берегиня» (далі СФГ) та [PERSON], який зареєстрований у Компаніївському відділі ДП «Кіровоградська регіональна філія Центра державного земельного кадастру при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22 березня 2007 року за № 111. Договір укладено на п»ять років. (а.с. 10-12). Договір оренди землі відповідно до ст.ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі», набрав чинності після його державної реєстрації в Компаніївському районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 22.03.2007 року. 22 листопада 2011 року до вищевказаного договору були внесені зміни, які були зареєстровані у відділі Держкомзему у Компаніївському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22.11.2011 року за № 352288434000548. Додатком до вищевказаного договору оренди землі передбачено, що договір укладено на 10 (десять) років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 180 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3 (три) % від грошової оцінки земельної ділянки та становить 1880,0 грн. Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки на момент змін та доповнень до договору становить 62660,18 грн. Інші умови договору залишаються без змін. (а.с. 9). Згідно видаткових касових ордерів від 30.11.2016 року та від 18.01.2017 року [PERSON] виплачена орендна плата за землю за 2017 рік в розмірі 7 000.00 грн. (а.с. 19, 20). Статтею 1, ч.1 ст. 2, ст.3, ч.4 ст.4, ч.1, абз.2 ч.2 ст.5, ч.ч.1,2 ст.6 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Орендарями земельних ділянок можуть бути: громадяни і юридичні особи України, іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи, міжнародні об'єднання та організації, а також іноземні держави. Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Статтею 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Частиною 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Обєктом оренди є земельна ділянка. Згідно із частиною 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов»язків. За змістом частини 2 статті 792 ЦК України, майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Закон України «Про оренду землі» є спеціальним законом переважно перед іншими законодавчими актами, що регулюють земельні правовідносини в Україні, а отже цей Закон підлягає пріоритетному застосуванню до спірних правовідносин, що склались між сторонами. Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України: «зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться». Частиною другою статті 651 Цивільного кодексу України визначено, що: «договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частина друга статті 158 Земельного кодексу України встановлює, що: «виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб». Згідно ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600 грн.

Outcome: approved