Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] та просив стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті за житлово-комунальних послуг в розмірі 20428,50 грн., а також судовий збір в розмірі 2270,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та є споживачем житлово-комунальних послуг за вказаною адресою, які постачає позивач ЖБК «Держплановець-2». Відповідач своїх зобов`язань по оплаті за надані житлово-комунальні послуги виконує неналежним чином, в зв`язку з чим в період із червня 2018 року по червень 2021 року утворилася заборгованість в розмірі 20428,50 грн. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем у споживача утворилася заборгованість по оплаті послуг, а тому позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача зазначену суму заборгованості в примусовому порядку, а також судові витрати. 16 липня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Машкевич К.В. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 вересня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження від 15 вересня 2021 року, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. На адресу суду повернувся конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви, який направлявся відповідачу (а.с. 84). Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] відтак є споживачем житлово-комунальних послуг за вказаною адресою, які постачає позивач ЖБК «Держплановець-2». Із наданого стороною позивача розрахунку заборгованості було встановлено, що в зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань по оплаті за житлово-комунальні послуги у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за період з червня 2018 року по червень 2021 року включно, в розмірі 20428,50 грн., з яких: 11405,66 грн. - сума основного боргу, 1602,36 грн. - сума інфляційних втрат, 7420,48 грн. - три відсотки річних. Стороною відповідача зазначений розрахунок боргу не спростовано, як і не надано доказів належного виконання зобов`язань по сплаті коштів за житлово-комунальні послуги. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов`язаний вчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до «Правил користування приміщенням житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 року, Наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року № 55, згідно з ст. ст. 151, 162 ЖК УРСР та п. п. 5,10 ст. 20 Закону № 1875 боржник зобов`язаний вчасно оплачувати житлово-комунальні послуги, натомість нею порушуються зазначені положення нормативно-правові актів.. Відповідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться й одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом строк. Частиною 3 статті 549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Суд вважає, що в ході розгляду справи стороною позивача надані достатні докази того, що ЖБК «Держплановець-2» є житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує будинок [ADDRESS] , у період часу, який досліджується судом, та був виконавцем житлово-комунальних послуг, які надавались власникам квартир зазначеного будинку у зазначений період, в тому числі і відповідачу. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого представником позивача, відповідач належним чином зобов`язання по оплаті за житлово-комунальні послуги не виконує, в зв`язку із чим за період червня 2018 року по червень 2021 року включно, в розмірі 20428,50 грн., з яких: 11405,66 грн. - сума основного боргу, 1602,36 грн. - сума інфляційних втрат, 7420,48 грн. - три відсотки річних. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позову щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань по сплаті за житлово-комунальні послуги, в зв`язку з чим виник борг, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, стороною відповідача не спростовані, а відтак суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Що стосується вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов до наступного. Як вбачається із матеріалів позову, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копію договору №01/09-20 про надання правничої допомоги від 01 вересня 2020 року укладеного між адвокатом Вербицьким Ярославом Володимировичем та Житлово-будівельним кооперативом «Держплановець-2», додаткова угода №4 до договору №01/09-20 про надання правничої допомоги від 01 вересня 2020 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт прийому-передачі наданих послуг до додаткової угоди№4 від 08 вересня 2020 року до договору №01/09-20 про надання правничої допомоги від 01 вересня 2020 року, платіжне доруження №184 від 11 вересня 2020 року ну суму 3000 грн. та платіжне доручення №414 від 09 липня 2021 року на суму 2000 грн. Як вбачається із матеріалів справи, позивач довів належними доказами, що поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн., у зв`язку із чим дана сума витрат підлягає стягненню з відповідача. В порядку ст.ст. 133, 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2270,00 грн., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду, а також витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн., оскільки, ці витрати були підтверджені стороною позивача належними та достатніми доказами. На підставі викладеного та

Outcome: approved