Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом, в якому зазначив, що наказом від 27.02.2019 року був прийнятий на роботу до ТОВ «Ардіс» на посаду вантажник-комплектувальник зі строком випробування 2 місяці. В подальшому наказом командувача десантно-штурмових військ Збройних Сил України від 04.03.2019 року № 21 прийнятий на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком на три роки із укладенням контракту. Позивач зауважує, що у зв`язку з прийняттям на військову службу намагався 15.04.2019 року подати документи з підтвердженням відповідних обставин. Посадові особи ТОВ «Ардіс» повідомили про те, що наказом від 12.02.2019 року позивача звільнено у зв`язку з не проходженням випробувального терміну. Посилаючись на невиконання відповідачем положень ч.2 ст. 28 КЗпП України, яка встановлює необхідність письмового повідомлення працівника про невідповідність його займаній посаді, порушення вимог ч.3 ст. 119 КЗпП України, згідно якої за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову, позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо звільнення з роботи, зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Ардіс» поновити на посаді вантажника-комплектувальника, зобов`язати товариство виплачувати середній заробіток за весь час проходження військової служби. Ухвалою суду від 14.05.2019 року по справі відкрите спрощене позовне провадження. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, де вказано на те, що під час дії трудового договору працівником [PERSON] допускалось порушення трудової дисципліни та невиконання обов`язків, внаслідок чого наказом від 12.04.2019 року позивача звільнено у зв`язку з не проходженням випробувального терміну (п.11 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Додатково зазначено, що при намаганні ознайомити позивача з винесеним наказом, вказана особа покинула територію підприємства. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з вищевикладених підстав. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом встановлено наступні обставини. \~ \~ \~ \~Наказом ТОВ «Ардіс» від 27.02.2019 року № АР 000000022-000000640 позивача [PERSON] прийнято на роботу вантажником-комплектувальником зі строком випробування 2 місяці, визначенням тривалості робочого тижня 40 годин. \~ \~ \~ \~Згідно наказу командувача десантно-штурмових військ Збройних Сил України від 04.03.2019 року № 21 [PERSON] прийнятий на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком на 3 роки. Командиром військової частини [NUMBER] 17.04.2019 року [PERSON] видано посвідчення офіцера. Наказом ТОВ «Ардіс» від 12.04.2019 року Т№ АР017-000000640 «Про припинення трудового договору (контракту)» позивача звільнено з роботи на підставі п.11 ч.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з встановленням невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято. Відповідно до ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 26 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю. Згідно зі ст.28 КЗпП України коли строк випробування закінчився, а працівник продовжує працювати, то він вважається таким, що витримав випробування, і наступне розірвання трудового договору допускається лише на загальних підставах. У разі встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі він має право протягом строку випробування звільнити такого працівника, письмово попередивши його про це за три дні. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення. За встановленими у судовому зсідання обставинами слідує, що на час прийняття наказу про звільнення двомісячний строк випробування не завершився, в роботодавцем в порушення вимог ст. 28 КЗпП України не здійснено письмове попередження працівника про звільнення внаслідок невідповідності займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі під час строку випробування. Зауваження відповідача про порушення умов трудової дисципліни, невиконання покладених на працівник обов`язків не мають правового значення з огляду на обов`язковість вимог ст. 28 КЗпП України. Суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача з прийняття наказу про припинення трудового договору та необхідність його скасування, поновлення позивача на роботі. Відповідно до ч.3 ст. 119 КЗпП України за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Указами Президента України від 17 березня 2014 року, 06.05.2014 року, 21.07.2014 року, 14.01.2015 року оголошено та проведено часткову мобілізацію. Останнім Указом від 14.01.2015 року вказано, що оголошення та проведення протягом 2015 року часткової мобілізації необхідне з метою підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань України на рівні, що гарантує адекватне реагування на загрози національній безпеці держави. Суд приходить до висновку про дію особливого періоду, що заснований на підставі вищевказаних Указах Президента України, та необхідність застосування положень ч.3 ст. 119 КЗПП України до виниклих правовідносин. Відповідно до ч.1 ст. 115 КЗПП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. З огляду на вищевказані обставини про дату звільнення позивача, викладені висновки суду про поновлення на роботі, суд стягує з відповідача середній заробіток на підприємстві за період з 13.04.2019 року по 15.08.2019 року включно. Нарахування та виплата заробітної плати в період з 16.08.2019 року відбувається на підставі рішення суду, яке в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню, обов`язку роботодавця нараховувати та виплачувати заробітну плату працівнику. Відповідно до п.2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Представник позивача в судовому засідання зазначив, що працівник отримував мінімальну заробітну плату. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про оплату праці» мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. Статтею 8\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2019\~рік» установлено\~у 2019\~році мінімальну\~заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4173 гривні. З врахуванням періоду фактично відпрацьованого часу позивачем з 28.02.2019 року по 12.04.2019 року, показників норми тривалості робочого часу у такий період, розміру мінімальної заробітної плати, середній заробіток позивача склав 205,44 грн. на день. Загальна сума середнього заробітку за час проходження військової служби у період з 13.04.2019 року по 15.08.2019 року становить 17\~462,40 грн. Обов`язок нарахування податків і зборів із суми середнього заробітку покладається на роботодавця під час виконання відповідного судового рішення. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.\~ Позивача звільнено від сплати судового збору згідно з п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір у визначеному законом України «Про судовий збір» розмірі згідно зі ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволених декількох вимог, а саме: немайнових вимог про скасування наказу «Про припинення трудового договору (контракту)», поновлення на роботі, та майнової вимоги про стягнення середнього заробітку. Вимога позивача про визнання дій товариства неправомірними не передбачено як самостійний \~ \~ \~ \~спосіб захисту порушених прав, а тому не підлягає до задоволення.

Outcome: partial