Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свій позов тим, що згідно кредитного договору № МБИ-3/12-07 від 04.12.2007 року відповідачу [PERSON] надано кредит в сумі 440 000,00 грн. з остаточним строком повернення до 03.12.2022 року, тобто між банком та відповідачем виникли цивільно-правові відносини. Позивачем в повному обсязі виконано свої договірні зобов»язання. В свою чергу, відповідач зобов»язався щомісячно, в термін, встановлений договором, здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах та сплачувати відсотки за користування кредитними ресурсами згідно Графіку зниження розміру заборгованості. У якості забезпечення повернення кредитних коштів виступила: порука відповідача [PERSON] згідно договору поруки № МБИ-3/12-07-П1 від 04 грудня 2007 року та порука відповідача [PERSON] згідно договору поруки № МБИ-3/12-07-П2 від 04 грудня 2007 року. Таким чином, між банком та відповідачами на підставі названих вище Договорів поруки, з кожним окремо, виникли цивільно-правові відносини, які регулюються статтею 553 ЦК України, відповідно до вимог якої, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Як вбачається з п.2.1 договорів поруки при невиконанні або неналежному виконанні боржником зобов'язань за кредитним договором, поручителі та боржник відповідатимуть перед кредитором солідарно, тобто кредитор має право вимагати виконання зобов'язань за кредитним договором як від боржника так і від поручителя повністю або в частині боргу. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж об'ємі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу; сплату щомісячних відсотків та підвищених відсотків, комісійної винагороди; сплату неустойки по основному боргу та процентам; відшкодуванню всіх збитків. Поручитель за договором залишається зобов'язаним поруч з боржником до повного виконання всіх зобов'язань за кредитним договором (п. 2.2 договорів поруки). Виконання зобов'язання Поручителем за договором поруки є безумовними (п.2.5 договорів поруки). Відповідно до п. 6.2 Договору поруки, договір набирає чинності після його підписання та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань за договором. Враховуючи порушення договірних зобов'язань щодо вчасності та повноти повернення кредитних ресурсів і сплати відсотків банк в 2011 році звернувся до суду з вимогами про стягнення з позичальника та поручителів заборгованості за Кредитним договором. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.02.2011 року по справі № 2-1064/11, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 31.05.2011 року, по справі № 22-1176, позов банка було задоволено та стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість в сумі 885 350,06 грн., а також судовий збір в розмірі по 566,60 грн. з кожного та за ІТЗ по 40,0 грн. з кожного. Зазначене судове рішення набрало законної сили. Через невиконання вище названого рішення суду банк в 2014 року звернувся до суду з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Ленінського райсуду міста Кіровограда від 25.06.2015 року по справі № 405/8435/14-ц, провадження № 2/405/1490/14, яке набрало законної сили та підтверджено рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 04.11.2015 року провадження № 22-ц/781/2254/15, а також ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.03.2016 року по справі № 6-35622св15 та ухвалою Верховного Суду України від 22.06.2016 року по справі № 6-1419ц16, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором № МБИ-3/12-07 від 04 грудня 2007 року в сумі 2 573 168,50 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: будинок номер [ADDRESS], що складається з житлового будинку, загальною площею 157,5 кв.м, житловою площею 80,2 кв.м, гаражу, вбиральні, льоху, водопроводу, огорожі, замощення, зливної ями, зливної ями, що належить на праві приватної власності [PERSON], шляхом визнання права власності на будинок номер [ADDRESS] за АТ «Банк «Фінанси та Кредит», за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб»єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. На підставі названого судового рішення АТ «Банк «Фінанси та Кредит» є власником житлового будинку за номером [ADDRESS]. Разом з цим, із врахуванням вартості вказаного будинку, взятого на баланс банком, заборгованість за кредитним договором № МБИ-3/12/07 від 04.12.2007 року не погашається та станом на 20.02.2017 року становить 2 882 543,16 грн., у тому числі: сума простроченої заборгованості по відсоткам - 255 719,04 грн.; сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії - 31 416,00 грн. та пеня (за останній рік) за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам, комісії - 2 595 408,12 грн. Посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та норми діючого законодавства просить суд задовольнити позов та стягнути з відповідачів солідарно на користь банку вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду заяву, в якій позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та уточненнях до неї, просив позов задовольнити та розглядати справу у його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлялись, причини неявки суду не сповістили, а тому суд прийняв рішення про розгляд справи у їх відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно з кредитним договором № МБИ-3/12-07 від 04 грудня 2007 року відповідачу [PERSON] надано кредит в сумі 440 000,0 (чотириста сорок тисяч) гривень (пункт 1.1.1 договору) з остаточним строком повернення до 03 грудня 2022 року (пункт 2.5 договору). Відповідач зобов»язався щомісячно, в термін, встановлений договором, здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах та сплачувати відсотки за користування кредитними ресурсами згідно Графіку зниження розміру заборгованості (пункти 2.6, 3.1, 3.4 договору). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. У якості забезпечення повернення кредитних коштів виступила: порука відповідача [PERSON] згідно договору поруки № МБИ-3/12-07-П1 від 04 грудня 2007 року та порука відповідача [PERSON] згідно договору поруки № МБИ-3/12-07-П2 від 04 грудня 2007 року. Таким чином, між банком та відповідачами на підставі названих вище Договорів поруки, з кожним окремо, виникли цивільно-правові відносини, які регулюються статтею 553 ЦК України, відповідно до вимог якої, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Як вбачається з п.2.1 договорів поруки при невиконанні або неналежному виконанні боржником зобов'язань за кредитним договором, поручителі та боржник відповідатимуть перед кредитором солідарно, тобто кредитор має право вимагати виконання зобов'язань за кредитним договором як від боржника так і від поручителя повністю або в частині боргу. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж об'ємі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу; сплату щомісячних відсотків та підвищених відсотків, комісійної винагороди; сплату неустойки по основному боргу та процентам; відшкодуванню всіх збитків. Поручитель за договором залишається зобов'язаним поруч з боржником до повного виконання всіх зобов'язань за кредитним договором (п. 2.2 договорів поруки). Виконання зобов'язання Поручителем за договором поруки є безумовними (п.2.5 договорів поруки). Відповідно до п. 6.2 Договору поруки, договір набирає чинності після його підписання та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань за договором. Враховуючи порушення договірних зобов'язань щодо вчасності та повноти повернення кредитних ресурсів і сплати відсотків банк в 2011 році звернувся до суду з вимогами про стягнення з позичальника та поручителів заборгованості за Кредитним договором. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.02.2011 року по справі № 2-1064/11, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 31.05.2011 року по справі № 22-1176, позов банку було задоволено та стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість в сумі 885 350,06 грн., а також судовий збір в розмірі по 566,60 грн. з кожного та за ІТЗ по 40,0 грн. з кожного. У мотивувальній частині судового рішення вказано про наявність заборгованості позичальника та поручителів перед банком у вищевказаному розмірі. Зазначене судове рішення набрало законної сили. Згідно вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, не підлягають доказуванню обставини, встановлені судовим рішенням щодо існування кредитних зобов'язань між позичальником та банком та зобов'язань фінансової поруки між поручителями та банком, порушення кредитних зобов'язань з боку позичальника і поручителів та існування заборгованості за кредитним договором, розмір якої встановлений судовим рішенням. Вирішивши спірні правовідносини в межах заявлених вимог і спірних періодів виплат, суд своїм рішенням Кредитний договір не розривав, а отже, договірні правовідносини між позивачем та відповідачами за Кредитним договором та Договорами поруки не припинились. Через невиконання вище названого рішення суду Банк в 2014 році звернувся до суду з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Ленінського райсуду міста Кіровограда від 25.06.2015 році по справі № 405/8435/14-ц, провадження № 2/405/1490/14, яке набрало законної сили та підтверджено рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 04.11.2015 року провадження № 22-ц/781/2254/15, а також ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.03.2016 року по справі № 6-35622св15 та ухвалою Верховного Суду України від 22.06.2016 року по справі № 6-1419ц16, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором № МБИ-3/12-07 від 04 грудня 2007 року в сумі 2 573 168,50 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: будинок номер [ADDRESS], що складається з житлового будинку, загальною площею 157,5 кв.м, житловою площею 80,2 кв.м, гаражу, вбиральні, льоху, водопроводу, огорожі, замощення, зливної ями, зливної ями, що належить на праві приватної власності [PERSON], шляхом визнання права власності на будинок номер [ADDRESS] за АТ «Банк «Фінанси та Кредит», за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб»єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Згідно вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, не підлягають доказуванню обставини, встановлені судовим рішенням щодо існування кредитних зобов'язань між Позичальником та Банком, порушення кредитних зобов'язань з боку позичальника та існування заборгованості за Кредитним договором, розмір якої встановлений судовим рішенням. Вирішивши спірні правовідносини в межах заявлених вимог і спірних періодів виплат, суд своїм рішенням Кредитний договір не розривав, а отже, договірні правовідносини між позивачем та відповідачами за Кредитним договором та Договорами поруки не припинились. На підставі вказаного судового рішення АТ «Банк «Фінанси та Кредит» є власником житлового будинку за номером [ADDRESS]. Разом з цим, із врахуванням вартості вказаного будинку, взятого на баланс банком, заборгованість за кредитним договором № МБИ-3/12/07 від 04.12.2007 року не погашається та станом на 20.02.2017 року становить 2 882 543,16 грн., у тому числі: сума простроченої заборгованості по відсоткам - 255 719,04 грн.; сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії - 31 416,00 грн. та пеня (за останній рік) за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам, комісії - 2 595 408,12 грн. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до вимог статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України). Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до пункту 7.1. Кредитного договору за прострочення повернення Кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення платежу. Вимогами статей 549, 550 ЦК України, передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно до вимог статей 546, 548 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Згідно вимог статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до вимог ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до вимог статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень пунктів 1.2., 1.3. Статуту Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», зареєстрованого державним реєстратором 30.09.2009 р., з метою приведення у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства», змінено найменування Банку на публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (протокол від 02.09.2009 р. за № 4). Отже, публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», є правонаступником щодо всіх прав та зобов'язань ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», Банку «Фінанси та Кредит», товариство з обмеженою відповідальністю. Відповідно, всі права та обов'язки за кредитним договором та договором поруки згідно вимог ст.ст. 512, 514 ЦК України, переходять до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги доведені в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі. Стягненню з відповідачів підлягають і судові витрати, понесені позивачем при розгляді даної справи та підтверджені в судовому засіданні наданою квитанцією про сплату судового збору в сумі 4 307,03 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved