Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач зазначив, що 24.06.2016 року він влаштувався на роботу до ПАТ «Рефма» на посаду охоронця відділу охорони і економічної безпеки, звідки був звільнений 09.08.2016 року, згідно ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням. Відповідні дані підтверджуються копіями наказів, яка знаходиться в матеріалах справи. В день звільнення 09.08.2016 року, йому не була виплачена заробітна плата, яка складає згідно довідки ПАТ «Рефма» від 30.11.2016 року про заборгованість по заробітній платі в нарахованому вигляді складає 2607,22 грн. Позивач вказує, що зазначена вище сума заборгованості по заробітній платі йому по цей час так і не повернута, у звязку з чим він був змушений звернутись до суду з даним позовом. [PERSON] просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки заробітної плати в сумі 11640,96 грн. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає повному обсязі, просить вказати в резолютивній частині рішення про зобов'язання відповідача нарахувати, утримати та перерахувати до відповідних бюджетів суми податків за зборів у розмірах, передбачених законодавством, оскільки на час розгляду справи позивач вже не має трудових відносин з підприємством, тому підприємство у разі самостійного та\\або примусового його виконання повинно буде виконати вимоги Податкового кодексу України\~у частині нарахування, утримання та сплати визначених законом сум податків на користь державного бюджету. Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Згідно копії наказу про прийом на роботу №19 від 23.06.2016, позивач 24.06.2016 прийнятий на роботу на посаду охоронця відділу охорони і економічної безпеки; згідно копії наказу №39 від 09.08.2016 звільнений за власним бажанням відповідно ст.38 КЗпП України /а.с.9,10/. В матеріалах справи мається довідка про заборгованість по заробітній платі від 30.11.2016., згідно якої заборгованість по заробітній платі [PERSON] становить 2607,22 грн. /а.с.11/ Сам факт затримки та несвоєчасної виплати заробітної плати позивачу представником відповідача не оспорюється. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ст.38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Визначаючи суми, які належать до виплати позивачу суд виходить с наступного: Позивачем надано розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку з 09.08.2016 по 01.03.2017 виходячи з середньоденної заробітної плати позивача 80,84 грн., за кількість робочих днів 144, тобто 80,84 грн.*144 = 11640,96 грн. Ця сума визнається представником відповідача та підтверджується розрахунками, а тому підлягає задоволенню. У відповідності до\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, при цьому відсутність грошових коштів не звільняє відповідача від відповідальності. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14, яка відповідно дост. 360-7 ЦПК України\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. При стягненні сум за затримку розрахунку вимоги ст.34 Закону України „Про оплату праці стягнення компенсаційних сум не застосовуються, оскільки в ній чітко визначена сфера її застосування, згідно якої компенсація визначається з сум нарахованої заробітної плати, тобто з фактично заробленої працівником у конкретному місяці. п.20 Постановою Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці №13 від 24 грудня 1999р. встановлено, що середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку на підставі ст.117 КЗпП України стягується по день винесення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в тому його вини. Сама по собі відсутність грошей у роботодавця не виключає його відповідальність. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені по день винесення рішення 03.04.2017 у розмірі 80,84*165=13338,6 грн., однак, \~згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, позов слід задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача суму середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 11640,96 грн., а також стягнути судові витрати по справі на користь держави у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved