Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про відшкодування понесених збитків та моральної шкоди Свій позов мотивує тим, що в ході виконавчого провадження № 27050251 по виконанню рішення Луцького міськрайонного суду про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрінбанк» заборгованості за кредитним договором, приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» в особі Луцької філії, на підставі договору про реалізацію майна, укладеного з першим відділом виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, було проведено реалізацію предмета іпотеки, а саме: лоту № 1 - земельної ділянки площею 0,0972 га та незавершеного будівництва житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі чого складено протокол № 09/444/11/1-1 про проведення прилюдних торгів від 20 січня 2012 року, відповідно до якого переможцем торгів визнано позивача. [PERSON] було здійснено внесення коштів на користь першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції в сумі 239915,82 грн., як оплата за лот № 1 згідно протоколу прилюдних торгів № 09/444/11/1-1 від 20 січня 2012 року. Також за внесення даної суми коштів останнім було сплачено комісію за банківські послуги в розмірі 359,87 грн. Згідно із розпорядженням державного виконавця № 1085/11 від 26 січня 2012 року сума коштів в розмірі 239915,82, що надійшла на депозитний рахунок першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції була розприділена наступним чином: 1) 215744,24 грн. на користь ПАТ «Укрінбанк», згідно виконавчого документа № 2-1423 від 20 грудня 2010 року. 2) 23971,58 грн. - виконавчий збір в держбюджет міста Луцька, згідно із постановою про стягнення виконавчого збору. 3) 200 грн. на користь Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, як витрати на проведення виконавчих дій, згідно із постановою про стягнення витрат на проведення виконавчих дій. 24 травня 2012 року рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області, яке було залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2012 року, зазначені прилюдні торги було визнано недійсними. Підставою для визнання торгів недійсними стало допущення ряду порушень під час проведення виконавчих дій та торгів, зокрема наявність рішення Луцького міськрайонного суду від 06 березня 2012 року, яким позов [PERSON] до першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про визнання неправомірними дій державного виконавця задоволено та визнано недійсним висновок від 12 вересня 2011 року про вартість земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,0972 га та розміщеного на ній незавершеного будівництва житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], проведений суб'єктом оціночної діяльності - підприємцем [PERSON]. Враховуючи вищенаведене, позивачу була завдана матеріальна шкода в розмірі 24531,45 грн. та моральна шкода в розмірі 10000,00 грн. Просить зобов'язати головне управління Державного казначейства України у Волинській області відшкодувати йому за рахунок державного бюджету матеріальну збитки в розмірі 24531,45 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., завдані діями (бездіяльністю) державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області. В ході судового розгляду позивачем було подано заяву про зміну позовних вимог, просив стягнути з державного бюджету України на його користь матеріальні збитки в сумі 24531,45 грн. та моральну шкоду в сумі 10000,00 грн., завдані діями (бездіяльністю) державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області та стягнути з державного бюджету України на його користь судові витрати, у вигляді судового збору за подання позовної заяви в розмірі 345,31 грн. Ухвалою від 06 листопада 2013 року в даній цивільній справі замінено відповідача головне управління державної казначейської служби України у Волинській області на державну казначейську службу України. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Начальник першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Харченко С.В. подав в суд письмову заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Щодо вирішення вимоги позивача про відшкодування матеріальних збитків в сумі 24531,45 грн. покладався на розсуд суду. У позовних вимогах про відшкодування моральної шкоди просив відмовити за безпідставністю та відсутністю належних доказів. Представник державної казначейської служби України Петрунів Т.С. в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити. Подала письмові заперечення проти позову. Прокурор Клок О.М. в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог. Просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що в ході виконавчого провадження № 27050251 по виконанню рішення Луцького міськрайонного суду про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрінбанк» заборгованості за кредитним договором, приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» в особі Луцької філії, на підставі договору про реалізацію майна, укладеного з першим відділом виконавчої служби Луцького міського управління юстиції (а.с. 3-4), було проведено реалізацію предмета іпотеки, а саме: лоту № 1 - земельної ділянки площею 0,0972 га та незавершеного будівництва житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі чого складено протокол № 09/444/11/1-1 про проведення прилюдних торгів від 20 січня 2012 року, відповідно до якого переможцем торгів визнано [PERSON] (а.с. 5). В матеріалах справи наявні копії квитанцій № ПН1246К та № 1246 від 25 січня 2012 року відповідно до яких [PERSON] сплатив 239915,82 грн. на рахунок першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції за лот № 1 земельна ділянка та незавершене будівництво житлового будинку згідно протоколу прилюдних торгів № 09/444/11/1-1 від 20 січня 2012 року (а.с. 5 зворот). Згідно із розпорядженням державного виконавця № 1085/11 від 26 січня 2012 року сума коштів в розмірі 239915,82, що надійшла на депозитний рахунок першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції була розприділена наступним чином: 1) 215744,24 грн. на користь ПАТ «Укрінбанк», згідно виконавчого документа № 2-1423 від 20 грудня 2010 року. 2) 23971,58 грн. - виконавчий збір в держбюджет міста Луцька, згідно із постановою про стягнення виконавчого збору. 3) 200 грн. на користь першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, як витрати на проведення виконавчих дій, згідно із постановою про стягнення витрат на проведення виконавчих дій (а.с. 6). 24 травня 2012 року рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2012 року, зазначені прилюдні торги було визнано недійсними (а.с. 7-12). Як вбачається з матеріалів справи, підставою для визнання торгів недійсними стало допущення ряду порушень під час проведення виконавчих дій та торгів, зокрема наявність рішення Луцького міськрайонного суду від 06 березня 2012 року, яким позов [PERSON] до першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про визнання неправомірними дій державного виконавця задоволено та визнано недійсним висновок від 12 вересня 2011 року про вартість земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,0972 га та розміщеного на ній незавершеного будівництва житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], проведений суб'єктом оціночної діяльності - підприємцем [PERSON] (а.с. 13-14). Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Тобто цивільно-правовим наслідком визнання недійсним укладеного на торгах договору є реституція - повернення сторін договору до первісного стану. Виходячи з аналізу нормативних актів, що визначають правову природу та процедуру реалізації майна на прилюдних торгах (ст.ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15 грудня 1999 року, Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5), реалізація майна полягає у примусовому продажу майна боржника, на яке звернено стягнення, в ході проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження. Відчуження майна з прилюдних торгів є правочином, який укладається між продавцем - відділом ДВС в особі спеціалізованої організації, що організовує та проводить прилюдні торги на підставі договору з відділом ДВС, та покупцем - переможцем аукціону. Як зазначено вище, за своїм правовим змістом проведення прилюдних торгів з наступним оформленням його результатів є по своїй правовій суті оформленням договірних відносин купівлі-продажу, тобто правочином, в якому продавцем виступає не власник виставленого на торги майна, а саме відповідний відділ виконавчої служби, що в межах закону здійснює свої повноваження по реалізації належного боржнику майна, тобто є стороною правочину. Відповідно до п. 3.1 Тимчасового положення орган державної виконавчої служби укладає із спеціалізованою організацією договір, яким доручає реалізацію майна спеціалізованій організації за визначену винагороду за надані послуги з реалізації арештованого майна, яка встановлюється у відсотковому відношенні до продажної ціни лота. Зважаючи на вищевикладене, вимога позивача про стягнення в його користь з державного бюджету України матеріальних збитків в сумі 24531, 45 грн., які складаються з 23971,58 грн. - сплаченого виконавчого збору в держбюджет міста Луцька, згідно із постановою про стягнення виконавчого збору, 200 грн. сплачених на користь першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, як витрати на проведення виконавчих дій, згідно із постановою про стягнення витрат на проведення виконавчих дій та 397,87 грн. комісійної винагороди банку за проведення платежу підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з абз. 2 п. 5 Постанови Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому доказуванню позивачем підлягають такі обставини: наявність моральної шкоди, протиправність діяння того хто спричинив цю шкоду, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, необхідно з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 цієї постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Позивач, як на підставу спричинення моральної шкоди посилається на обставини, що він та його сім'я були позбавлені та досі позбавлені можливості розпоряджатись власним майном та коштами, що призвело до незапланованих збитків і душевних страждань, а також завдало значної фінансової шкоди йому та його родині. Крім того зазначає, що оплачені ним кошти за придбане майно на прилюдних торгах не можливо було одразу, після визнання торгів недійсними, повернути та використати на придбання іншого аналогічного майна, або ж розмістити на депозит в банку для отримання додаткового доходу. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з державного бюджету України моральної шкоди підлягає до часткового задоволення, оскільки позивачем доведено факт заподіяння моральних та фізичних страждань спричинених відповідачем, наявность причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та наслідками, зазначеними [PERSON], А тому з державного бюджету України в користь позивача слід стягнути 5000, 00 грн. моральної шкоди. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача 345,01 грн. судового збору.

Outcome: partial