Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з наведеним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що між ПрАТ «СК «Вусо» та ТОВ «СТС-3000» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 7766893-02-00-00 від 17.07.2019, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер [NUMBER] . 04 січня 2020 року внаслідок неправомірних дій [PERSON] було пошкоджено транспортний засіб «Toyota Land Cruiser Prado» реєстраційний номер [NUMBER] , який належить АТ КБ «Приват Банк». Згідно довідки про результати розгляду звернення [PERSON] , відповідач повідомив, що дійсно 04.01.2020 пошкодив транспортний засіб марки «Toyota Land Cruiser Prado», з метою помсти його родичу, так як вже багато років в них бувають конфлікти. Провадження с праві щодо [PERSON] за ст. 173 КУпАП закрито за відсутністю події і складу цього правопорушення. Проте, судом встановлений факт пошкодження [PERSON] автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado» реєстраційний номер [NUMBER] . Потерпілий [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Вусо» із заявою про виплату страхового відшкодування. Подія, що трапилась 04.01.2020 визнана страховою компанією страховим випадком. Вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 176 765 грн. 40 коп. Потерпілому виплачено страхове відшкодування в сумі 168 549 грн. 71 коп. Тому ПрАТ «СК «Вусо» отримало право регресної вимоги до відповідача. 17.11.2020 між ПрАТ «СК «Вусо» та ФОП [PERSON] укладено договір про відступлення прав вимоги, в тому числі вимоги про відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором № 7766893-02-00-00 від 17.07.2019. 30 вересня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в кому відповідач зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить у задоволенні позову відмовити, оскільки у позовній заяві не міститься жодного посилання на положення договору, які передбачають обов`язок страховика здійснити страхові виплати страхувальнику у випадку пошкодження його транспортного засобу третіми особами. До позовної заяви не додано належних та допустимих доказів здійснення оцінки автомобіля. Твердження позивача про встановлення судом факту пошкодження [PERSON] автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado» реєстраційний номер [NUMBER] не відповідає дійсності. 29 вересня 2021 року до суду електронною поштою надійшла відповідь на відзив в якій позивач на підтвердження своїх вимог посилається на ст. 993, 1166, 1191 ЦК України, Закон України «Про страхування» . В судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанції відповідач не заперечував факту пошкодження ним дзеркала автомобіля марки Toyota Land Cruiser Prado» реєстраційний номер [NUMBER] . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позові та просив позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав наведених у відзиві, просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 17 липня 2019 року між ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» і ТзОВ «СТС-3000» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) № 7766893-02-00-00. Предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом. Майном, що страхується є транспортний засіб автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado» реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.105). Як вбачається із копії рапорту дільничного від 04.01.2020,копії довідки за результатами розгляду звернення та копії протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.8-9) 04.01.2020 року автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado» реєстраційний номер [NUMBER] було пошкоджено громадянином [PERSON] та на нього було складено протокол АПР № 535844 від 13.01.2020 за правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП. Постановою судді Івано-Франківського міського суду від 04.03.2020, яка залишена без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 05.05.2020, провадження у справі щодо [PERSON] за ст. 173 КУпАП закрито за відсутністю події і складу цього правопорушення (а.с.10-14). Відповідно до страхового акту № 2000448-1 до договору страхування наземного транспорту вказана подія визнана страховим випадком та вартість матеріального збитку, становить 168 549 грн. 71 коп. (а.с.32). 17 та 18 лютого 2020 року вказана сума страхового відшкодування перерахована КБ «Приват Банк» (а.с.33). Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Стаття 27 Закону України «Про страхування» та стаття 993 ЦК України передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. У деліктному зобов`язанні право вимоги до винної особи у особи, що відшкодувала шкоду потерпілому, виникає у порядку статті 1191 ЦК України. У спірних (страхових) відносинах застосуванню підлягають норми статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України, які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому - суброгацію. Посилання позивача на норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є необґрунтованим та не доцільним, оскільки норми вказано Закону не регулюють відносини між сторонами в даній ситуації. Також необґрунтованим є посилання позивача на ст. 1187, 1194 ЦК України, оскільки відповідач не керував джерелом підвищеної небезпеки та шкоди не завдано внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Як на підставу виплати страхового відшкодування позивач посилається на умови договору Договір добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) № 7766893-02-00-00. Але із вказаного договору не можливо встановити чи підпадають обставини завдання шкоди під визначення страховий випадок. У п. 13 Договору зазначено, що невід`ємною частиною договору є додаток № 1 «Умови страхування», але такого додатку до позову не додано, про його огляд, як електронний доказ, позивач не клопотав перед судом. У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Позивачем на підтвердження розміру збитків надано копію страхового акту № 2000448-1, але, вказаний акт не може бути належним доказом підтвердження розміру збитків, які завдано. Належним доказом розміру завданих збитків може бути висновок експерта, звіт суб`єкта оціночної діяльності. Щодо вини відповідача у завданні шкоди, то судом встановлено наступне. Постановою судді Івано-Франківського міського суду від 04.03.2020, яка залишена без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 05.05.2020, провадження у справі щодо [PERSON] за ст. 173 КУпАП закрито за відсутністю події і складу цього правопорушення (а.с.10-14). У вказаних рішеннях судів не встановлено винних дій відповідача у завданні шкоди майну потерпілого [PERSON] . Так, в постановах зазначено тільки пояснення учасників конфлікту, жодних висновків щодо вини [PERSON] судами не зроблено. Також в постанові зазначено, що згідно пояснень [PERSON] він повертався додому та з власної необережності пошкодив транспортний засіб , що був припаркований біля будинку, внаслідок чого пошкодив дзеркало заднього виду. Про будь які інші пошкодження в матеріалах адміністративної справи не йдеться. Доказів завдання таких пошкоджень саме відповідачем суду не надано. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог та винних дій відповідача. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 15, 993, 1166 ЦК України,

Outcome: dismissed