Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даною позовною заявою до відповідача, свої вимоги мотивує тим, що 06 липня 2009 року померла її тітка [PERSON] Лук»янівна, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ №184218 та тітка [PERSON] Лук»янівна, які до дня смерті проживали та були зареєстровані в [INFO]. Вказує, що після смерті тіток відкрилась спадщина на належне їм майно, зокрема на земельну ділянку, що належала [PERSON] площею 1,0708га. та земельна ділянка, що належала [PERSON] площею 1,6177га., що розташовані на території [PERSON] сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала їм на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серії ЯА №339403 від 31.03.2005 року та серії ЯА №339402 від 31.03.2005 року. Зазначає, що звернувшись у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини їй було розяснено, що для видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкові земельні ділянки необхідно подати оригінали правовстановлюючих документів, зокрема Державні акти на право приватної власності на землю, однак такі у неї відсутні, а збереглись лише копії. Позивач в судове засідання не прибула, подала заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не прибув, подав заяву, у якій зазначає, що не заперечує щодо позову, розгляд справи просить проводити без його участі. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову представником відповідача, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі і не суперечить правам та інтересам інших осіб. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. В свою чергу, відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦПК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Із свідоцтва про смерть І-СГ №262670, встановлено що 13.09.2011р. померла [PERSON]Л, та 06.07.2009р. померла [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії 1-СГ№184218. Згідно державного акту на право приватної власності серії ЯА №339403 [PERSON] являється власником земельної ділянки - площею 1,6177га., що розташована на території [PERSON] сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до державного акту на право приватної власності серії ЯА №339402 [PERSON] являється власником земельної ділянки - площею 1,0708га., що розташована на території [PERSON] сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У відповідності до довідок виданих виконкомом [PERSON] сільської ради вбачається, що позивач на день смерті своїх тіток проживала разом з ними. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved