Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свій позов тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 03.12.2015 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 14 205,54 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,99% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України відповідно до норм якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.04.2016 року. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ч.3 вказаної статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Посилаючись на викладене, зазначає, що спадкоємці [PERSON] мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з [INFO] по [INFO], спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується їх паспортами із зазначенням адреси реєстрації. 16.06.2020 року банком на адресу нотаріальної контори була направлена претензія кредитора та 06.07.2020 року отримана відповідь, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа заведена на підставі претензії банку. У зв`язку з тим, що відповідачі прийняли спадщину, не відмовились від неї, їм була направлена претензія, посилаючись на норми чинного законодавства, просить стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 9 979,89 грн. за кредитним договором б/н від 03.12.2015 року та судовий збір. Ухвалою суду від 20.11.2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 22.02.2021 року відповідачами [PERSON] та [PERSON] подано заяву про застосування строків позовної давності по кредитному договору. 29.03.2021 року позивачем подано заперечення на заяву про застосування строків позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений, в позовній заяві зазначена можливість розгляду справи у його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись, причини неявки суду не сповістили. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 03.12.2015 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 14 205,54 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,99% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України відповідно до норм якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом по державній реєстрації смертей по місту Кіровоград Кіровоградського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області 20.04.2016 року, актовий запис № 1084. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Як вбачається із спадкової справи № 312/2016 Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 2, спадкова справа після смерті [PERSON] заведена на підставі на підставі претензії кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк». За змістом ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняли спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Згідно з ч.1 ст. 1282 СК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертались, свідоцтва про право на спадщину не отримували, а тому враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed