Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 12576,19 грн. Свої вимоги банк мотивував тим, що 30.06.2008 р. ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], уклали кредитний договір № VIXRRX07980183, згідно з яким відповідачу було надано кредит в розмірі 1718,31 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.06.2009 р. Станом на 06.03.2015 р. відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 12576,19 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 1159,33 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 128,36 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 510,29 грн., пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 9703,15 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 575,06 грн. Таким чином, ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та розгляд справи був належним чином повідомлений, так як викликався в суд через оголошення у пресі на підставі ч. 9 ст. 74 ЦПК України, а саме - через газети «Вінничина» та «Урядовий кур'єр», про що свідчать копії оголошень, додані до матеріалів справи, а тому суд вважає, що слід вирішити справу на підставі наявних в справі доказів, постановивши заочне рішення. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, взявши до уваги заяву представника позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 30.06.2008 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений кредитний договір № VIXRRX07980183, згідно з яким відповідач отримав кредитні кошти в сумі 1718,31 грн. на споживчі цілі на умовах, визначених в договорі, з остаточним терміном повернення кредиту, сплати відсотків та комісійних не пізніше 28.06.2009 р. За користування кредитними коштами договором встановлено відсоткову ставку в розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.9). Відповідно до Договору позичальник зобов'язався погашати кредит щомісячними платежами в період з «15» по «20» число кожного місяця рівними частинами в сумі 199,2 грн. (а.с.9). Виходячи із змісту ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, сторонами по справі були узгоджені всі істотні умови, необхідні для договорів даного виду, зміст умов кредитного договору є чітким та зрозумілим для сторін, договір підписаний позивачем та відповідачем. Відповідач умови договору не виконав, станом на 06.03.2015 р. відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 12576,19 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 1159,33 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 128,36 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 510,29 грн., пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 9703,15 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 575,06 грн. (а.с.6-7). ПАТ КБ «Приватбанк» зі свого боку виконав свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення договору, яке мало місце під час його дії. Згідно з договором, строк його дії встановлений з дня підписання його сторонами і до повного виконання зобов'язання позичальником. Станом на день розгляду справи судом зобов'язання позичальником не виконане. Вимоги про відшкодування збитків, зумовлених порушенням договору, про стягнення неустойки тощо можуть бути пред'явлені незалежно від закінчення строку дії договору протягом встановлених для цих вимог строків позовної давності (ст. ст. 257, 258 ЦК). Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заборгованість за кредитом в розмірі 1159,33 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 128,36 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 510,29 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн. підлягають стягненню з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк». Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В умовах ринкової економіки, а тим більш в період кризових явищ в економіці країни, роль договору значно підвищується. До загальних засад цивільного законодавства згідно зі ст. 3 ЦК України відносяться справедливість, добросовісність та розумність, а також свобода договору. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] вживались заходи з виконання грошового зобов'язання, та деяка частина боргу повернута, що підтверджує факт добросовісності та зацікавленості виконати свої зобов'язання за договором. Беручи до уваги дійсні обставини справи, виходячи з системного аналізу норм цивільного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, нарахування пені в розмірі, що значно перевищує суму основного боргу є не тільки порушенням Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», а також і загальних засад цивільного законодавства щодо принципу справедливості та розумності. Саме тому, суд, відповідно до ст. 258 ЦК України, вважає за необхідне зменшити суму заборгованості зі сплати пені по даному кредитному договору. Відповідно до наданого ПАТ КБ «Приватбанк» розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також враховуючи вищевикладене, сума пені, яка підлягає стягненню, становить 1000,00 грн. Відповідно до п. 5.3 кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Тому, з урахуванням вищеобчисленої пені, штраф (процентна складова) становить 139,90 грн. ((1159,33+128,36+510,29+1000,00)*5%). Таким чином, сума загальної заборгованості становить 3437,88 грн. (1159,33 грн. + 128,36 грн. + 510,29 грн. + 1000,00 грн. + 500,00 грн. + 139,90 грн.). Аналізуючи наведені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи те, що позивач сплатив судовий збір, його, згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача, пропорційно до задоволених вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial