Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач Державний заклад «НПМРДЦ МОЗ України» звернувся до суду із позовом до відповідачів ДЗМІ ПП «Газета «Провінція» та [PERSON] та просить суд, з врахуванням уточнених позовних вимог: - визнати інформацію, поширену Державним закладом «НПМРДЦ МОЗ України» та [PERSON] в [NUMBER] від [INFO] ДЗМІ ПП «Газета «Провінція» у статті «[INFO]», Кабанцем В.В. на засіданні круглого столу, що відбувся 11.12.2013р. в приміщенні газети «Знамя индустрии» про те, що між «чорнобильцями» та РДЦ розгорілась війна; що палати денного стаціонару для «чорнобильців» використовуються не за призначенням, для розташування спортзалу, тільки не для самих «чорнобильців»; що «чорнобильців» допускають проходити обстеження в порядку загальної черги; що пам'ятник померлим ліквідаторам керівництво РДЦ відмовилось ставити на звичному для «чорнобильців» місці з «етичних» міркувань, оскільки такий список людей, що рано пішли в інший світ був би свідченням поганої роботи Центру; що приміщення розташоване за адресою м. Костянтинівка, бульвар Космонавтів, 10 є офісом міської організації «Союз Чорнобиль» та «Інваліди Чорнобилю»; що приміщення розташоване за адресою м. Костянтинівка, бульвар Космонавтів, 10 знаходиться на балансі позивача; що позивач наніс нищівний удар по мрії ліквідаторів організувати в приміщенні, розташованому за адресою м. Костянтинівка, бульвар Космонавтів, 10 музею аварії на ЧАЕС, недостовірною, такою, що не відповідає дійсності. - зобов'язати ДЗМІ ПП «Газета «Провінція» та [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, поширену ними [INFO] у статті «[INFO]», яка була опублікована в ДЗМІ ПП «Газети «Провінція», [NUMBER] у спосіб, найбільш близький до способу їх поширення, шляхом публікації в ДЗМІ ПП «Газета «Провінція» не пізніше п'ятнадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили, на тому ж місці шпальти, де містилось повідомлення яке спростовується, матеріалу наступного змісту російською мовою: «ОПРОВЕРЖЕНИЕ. Информация распространенная в [NUMBER] от [INFO] ПСМИ ЧП «Газета Провинция» в статье «[INFO]» - автор [PERSON] - о том, что между «чернобыльцами» и РДЦ разгорелась война; что палаты дневного стационара для «чернобыльцев» используются не по назначению, для размещения спортзала, только не для самих «чернобыльцев»; что «чернобыльцев» допускают проходить обследование в порядке общей очереди; что памятник умершим ликвидаторам руководство РДЦ отказалось ставить на привычном для «чернобыльцев» месте из «этических» соображений, поскольку такой список людей, рано ушедших в мир иной был бы свидетельством плохого работы Центра; что помещение, расположенное по адресу г. Константиновка, бульвар Космонавтов, 10, является офисом городских организаций «Союз Чернобыль» и «Инвалиды Чернобыля»; что помещение, расположенное по адресу г. Константиновка, бульвар Космонавтов, 10 находится на балансе ГУ «Научно -практический медицинский реабилитационно-диагностический центр Министерства здравоохранения Украины»; что ГУ «Научно - практический медицинский реабилитационно-диагностический центр Министерства здравоохранения Украины» нанес сокрушительный удар по мечте ликвидаторов организовать в помещении, расположенном по адресу г. Константиновка, бульвар Космонавтов, 10 музей аварии на ЧАЭС - является недостоверной, такой, что не соответствует действительности. На втором этаже здания дневного стационара ГУ «Научно - практический медицинский реабилитационно-диагностический центр Министерства здравоохранения Украины», расположенного по адресу г. Константиновка, ул. А.Невского, 14 размещено отделение терапии, радиационной медицины, которое занимается оказанием медицинской помощи лицам, пострадавшим в результате аварии на ЧАЭС и консультативно -диагностическое отделение с кабинетом для лиц, пострадавших вследствие аварии на ЧАЭС. В соответствии с Законом Украины «О статусе и социальной защите граждан, пострадавших вследствие Чернобыльской катастрофы» и согласно приказу ГУ « Научно -практический медицинский реабилитационно-диагностический центр Министерства здравоохранения Украины» от 04.01.2011 года № 17 лица, пострадавшие в результате Чернобыльской катастрофы: участники ликвидации последствий аварии на Чернобыльской АЭС - граждане, принимавшие непосредственное участие в ликвидации аварии и ее последствий; пострадавшие от Чернобыльской катастрофы - граждане, включая детей, подвергшиеся воздействию радиоактивного облучения вследствие Чернобыльской катастрофы - в первоочередном порядке принимаются врачами-специалистами и проходят диагностические обследования. Нежилое помещение по адресу г. Константиновка, бульвар Космонавтов, 10 является коммунальной собственностью территориальной громады г. Константиновка. Балансодержателем указанного помещения является Коммунальное предприятие «Служба единого заказчика Константиновского городского совета». В соответствии с п. 1.1 договора № 64 от 01.09.2011 года Управление коммунального хозяйства г. Константиновка (Арендодатель) на основании решения исполкома городского совета от 19.08.2009 года № 462 предоставил, а ГУ «Научно -практический медицинский реабилитационно-диагностический центр Министерства здравоохранения Украины» (Арендатор) принял в аренду нежилое помещение, расположенное по адресу г. Константиновка, бульвар Космонавтов, 10. Срок действия договора - до 01.09.2013 года. Письмом от 10.07.2013 года № 802 Управление коммунального хозяйства г. Константиновка сообщило РДЦ о том, что договор аренды перезаключаться на новый срок не будет, потому что помещение необходимо балансодержателю - КП «Служба единого заказчика Константиновского городского совета» для размещения его структурных подразделений. В помещении по адресу г. Константиновка, б-р Космонавтов, 10 периодически проводились собрания членов общественной организации «Союз Чернобыль», так как собственного помещения у данной организации нет. ГУ «Научно - практический медицинский реабилитационно-диагностический центр Министерства здравоохранения Украины» обращался с письмами от 05.11.2013 года № 356, от 12.11.2013 года № 370 (вручено лично под роспись председателю ОО «Союз Чернобыль» Кабанцу В.В.) к председателю ОО «Союз Чернобыль» об отсутствии законных оснований у ОО «Союз Чернобыль» находиться в указанном помещении и необходимости освободить данное помещение в связи с тем, что оно будет передаваться управлению коммунального хозяйства г. Константиновка. Данные письма оставлены ОО «Союз Чернобыль» без ответа и удовлетворения. Письмом от 06.11.2013 года № 1351 Управление коммунального хозяйства г. Константиновка просило РДЦ освободить нежилое помещение по б-ру Космонавтов, 10 и сдать по акту приема - передачи управлению коммунального хозяйства, в противном случае обратиться в Хозяйственный суд. 19.12.2013-20.12.2013 года РДЦ вывез имущество из помещения по адресу б-р Космонавтов, 10. 23.12.2013 года ГУ «НПМ РДЦ МЗ Украины» передал по акту приема -передачи объекта городской коммунальной собственности нежилое помещение общей площадью 76,50 м2 по адресу г. Константиновка, б-р Космонавтов, 10 Управлению коммунального хозяйства г. Константиновка. Кроме того, председатель Общественной организации «Союз Чернобыль» В.В. Кабанец, обращался к Константиновскому городскому голове с письмом от 29.07.2013 года № 33 с инициативой аренды имущества коммунальной собственности, расположенного по адресу г. Константиновка, бульвар Космонавтов, 10. Константиновским городским советом был предоставлен ответ от 12.08.2013 с указанием, что помещение, расположенное по адресу г. Константиновка, бульвар Космонавтов, 10 необходимо балансодержателю КП «Служба единого заказчика Константиновского городского совета» для размещения его структурных подразделений. Таким образом, председатель Общественной организации «Союз Чернобыль» Владимир Васильевич Кабанец, на дату проведения круглого стола в помещении газеты «Знамя индустрии» 11.12.2013 года был надлежащим образом уведомлен, что Управление коммунального хозяйства Константиновского городского совета не будет заключать договор аренды нежилого помещения площадью 76,50 м2, расположенного по адресу г. Константиновка, бульвар Космонавтов, 10 с Общественной организацией «Союз Чернобыль», а также был проинформирован, что истек срок действия договора аренды указанного помещения № 64 от 01.09.2011 года, заключенный между Управлением коммунального хозяйства Константиновского городского совета и ГУ «Научно -практический медицинский реабилитационно-диагностический центр Министерства здравоохранения Украины». Також просить стягнути з відповідачів солідарно витрати, повязані з оплатою судового збору, в сумі 487,20 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] у газеті «Провінція», [NUMBER] надрукована та розповсюджена стаття під назвою «[INFO]», автором якої є [PERSON]. Така інформація в статті поширена з посиланням на особу, яка є її джерелом, а саме на голову ГО «Союз Чорнобиль» В. Кабанець. Позивач вважає, що інформація в статті є недостовірною, викладеною перекручено. Зазначає, що інформація, яка була поширена відповідачами у статті газети «Провінція», на засіданні круглого столу 11.12.2013 року в приміщенні газети «Знамя индустрии» є недостовірною і негативною, її поширення ганьбить ділову репутацію позивача. Представник позивача Люта О.В., у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача ДЗМІ ПП «Газета «Провінція» - Розпутько М.В. та відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, відповідачі ДЗМІ ПП «Газета «Провінція» та [PERSON] надали суду письмові заперечення на позовну заяву, де вказали, що інформація, яку позивач просить визнати недійсною є висловлюваннями учасників заходу, зокрема Кабанця В.В., а тому, з посиланням на ст. 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» просять відмовити в позові повністю. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Друкований засіб масової інформації приватне підприємство «Газета «Провінція» зареєстрований як юридична особа 11.01.1994 року, видом діяльності якого є зокрема видання газет. [INFO] в друкованому засобі масової інформації приватного підприємства «Газета «Провінція» в [NUMBER] на сторінці 13 надруковано та розповсюджено статтю під назвою «[INFO]», автором якої є [PERSON]. В тексті статті з-поміж іншого зазначалось, що: «Між чорнобильцями та РДЦ розгорілась справжня війна» - назва статті; «… палати денного стаціонару для чорнобильців і інші приміщення (добудований новий корпус) використовуються не за призначенням. В новому корпусі (денний стаціонар для чорнобильців) в даний час приміщення використовуються під спортзал, бухгалтерію, типографію і т.п., тільки не для самих чорнобильців.»; «Нас (осіб, що постраждали від Чорнобильської катастрофи - ред.) допускають проходити обстеження, але в порядку загальної черги, а вона довга.»; «… пам'ятник померлим ліквідаторам керівництво РДЦ відмовилось на звичному чорнобильцям місці у пам'ятного знаку ставити по «етичним» міркуванням - такий список рано відійшовших в інший світ був би свідченням поганої роботи Центру.»; «… офіс чорнобильських громадських організацій, - приміщення, яке до цього часу на балансі РДЦ …»; «Але РДЦ наніс по всіх цих мріях свій «нищівний удар». Розглядаючи даний спір, суд вважає, що у позивача, як юридичної особи, існує суб'єктивне, особисте немайнове право на недоторканість його ділової репутації, яке може бути порушено шляхом поширення недостовірної інформації про цю особу, а отже є об'єктом судового захисту. Так, відповідно до ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 своєї Постанови від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Згідно із ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині, то юридична особа за приписом ч. 1 ст. 277 ЦК України має право на спростування поширеної про неї недостовірної інформації. Крім того, у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009р. зазначено, що фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Перевіряючи поширену інформацію у статті Газети «Провінція» в [NUMBER] під назвою «[INFO]», суд розмежовує оціночні судження відповідача від поширених ним фактичних даних, що є недостовірними й підлягають спростуванню. Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» (у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції) ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Як вказав Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №1 від 27.02.2009р.(п. 19), не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Аналізуючи інформацію, яка поширена у спірній статті газети «Провінція» ([NUMBER]), а також беручи до уваги зміст позовних вимог, на задоволенні яких наполягає позивач, суд вважає, що деяка інформація, яку просить позивач визнати недостовірною, має характер оціночних суджень. Зокрема, не може бути предметом судового захисту у даному спорі, такі висловлювання у спірний статті як: «Між чорнобильцями та РДЦ розгорілась справжня війна»; «… такий список рано відійшовших в інший світ був би свідченням поганої роботи Центру»; «Але РДЦ наніс по всіх цих мріях свій «нищівний удар»«. Ці висловлювання не містять фактичних даних, вони є вираженням суб'єктивної думки відповідача, критикою та оцінкою певних фактів, з огляду на характер використаних мовно-стилістичних засобів. У статті 30 Закону України «Про інформацію» зазначено, що якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Відтак, суд прийшов до висновку, що наведені вище висловлювання є оціночними судженнями автора, і не можуть бути предметом судового захисту, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у цій частині. Водночас, частина висловлювань, які наведені у спірній статті мають характер поширених фактичних даних, які суд перевірив на предмет їх відповідності дійсності. Так, у статті зазначається, що «… палати денного стаціонару для чорнобильців і інші приміщення (добудований новий корпус) використовуються не за призначенням. В новому корпусі (денний стаціонар для чорнобильців) в даний час приміщення використовуються під спортзал, бухгалтерію, типографію і т.п., тільки не для самих чорнобильців.». Із матеріалів справи вбачається, що позивач на підставі рішення виконкому міської ради від 17.09.2011 року прийняв в оренду нежитлове приміщення загальною площею 76,50 кв.м., по адресу м. Костянтинівка, бульвар Космонавтів, 10 для розміщення філіалу радіаційного відділу. Строк оренди до 01.09.2013 року. (п. 9.1. договору). 23.12.2013 року вказане приміщення було повернуто орендодавцю (Управлінню комунального господарства м. Костянтинівка) на підставі відповідного акту приймання-передачі. В даному акті зокрема зазначено, що приміщення знаходяться в задовільному санітарно-технічному стані. Довідкою №49 від 20.02.2014 року стверджується, що на другому поверсі будівлі денного стаціонару розташоване відділення терапії, радіаційної медицини та консультативно-діагностичне відділення з кабінетом для осіб, що постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, на першому поверсі будівлі денного стаціонару розташовані кабінети фізіотерапії, на третьому поверсі - конференц-зал з кабінетом телемедицини, науковий відділ, бухгалтерія та відділ кадрів. Отже, матеріалами справи спростовується факт використання приміщення за адресою м. Костянтинівка, вул. Ол. Невського, 14 не за призначенням, оскільки призначенням цього приміщення є розміщення підрозділів медичного закладу, призначених для надання медичної допомоги особам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, і зібрані по справі докази свідчать, що позивач використовував дане приміщення за призначенням. Тому, поширена відповідачами інформація про те, що згадані приміщення використовуються не за призначенням та не для самих чорнобильців є такою, що не відповідає дійсності (недостовірною). Недостовірною суд вважає також інформацію, яка поширена у спірній статті газети про те, що: «Нас (осіб, що постраждали від Чорнобильської катастрофи - ред.) допускають проходити обстеження, але в порядку загальної черги, а вона довга.». Оскільки як видно із виписки з наказу №17 від 04.01.2011 року «Про затвердження пільгового контингенту громадян, що обслуговуються в Реабілітаційно-діагностичному центрі», запис на прийом до лікаря-спеціаліста та діагностичні обстеження осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється в першочерговому порядку. Не відповідає дійсності інформація про те, що «… пам'ятник померлим ліквідаторам керівництво РДЦ відмовилось на звичному чорнобильцям місці у пам'ятного знаку ставити по «етичним» міркуванням … .», так, як відповідно із Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою цільове призначення земельної ділянки будівництво та обслуговування каплиці. Також, спростовується недостовірна інформація відповідачів про те, що «… офіс чорнобильських громадських організацій, - приміщення, яке до цього часу на балансі РДЦ…». Зокрема, як вказано у п. 2.6. договору оренди №64 від 01.09.2011 року об'єкт оренди відноситься до комунальної власності територіальної громади м. Костянтинівка і перебуває на балансі - КП «Служба єдиного замовника». В листі Управління комунального господарства Костянтинівської міської ради від 06.11.2013 року №1351 зазначається, що управління просить позивача пояснити на якій підставі стороння організація займає орендовані позивачем приміщення. Позивач своїм листом №356 від 05.11.2013 року звернувся до голови ГО «Союз Чорнобиль» із проханням звільнити приміщення за адресою бульвар Космонавтів, 10, оскільки це приміщення в суборенду не передавалось та законних підстав для використання цього приміщення немає. Також, лист подібного змісту від 12.11.2013 року №370 був вручений голові ГО «Союз Чорнобиль» під розписку. Отже, суд встановив, що чорнобильські організації, про які йдеться у спірній статті, не займають на законних підставах, жодного приміщення за адресою бульвар Космонавтів, 10. Також, судом встановлено, що не відповідає дійсності інформація про балансоутримувача цього приміщення. Одночасно з цим, судом встановлено, що юридичною адресою Громадської організації «Союз Чорнобиль» є: Донецька область, м. Костянтинівка, б-р Космонавтів, 10, що підтверджується довідкою Реєстраційної служби Костянтинівського міського управління юстиції від 05.02.2014 року №16/3.4-5-10. За цією адресою громадська організація зареєстрована з 2000 року, позивач не заперечував проти того, що саме за цією адресою до листопада 2013 року члени громадської організації проводили збори своїх членів, тому неможна визнати недостовірною інформацію про те, що «приміщення за адресою: м. Костянтинівка, б. Космонавтів, 10, є офісом міської організацій «Союз Чорнобиль». З огляду на наведене вище, позивач довів суду факт розповсюдження відповідачами у ДЗМІ «Газеті «Провінція» ([NUMBER]) недостовірної інформації про позивача, яка порушує його немайнове право на недоторканість ділової репутації. Відповідно суд прийшов до висновку про необхідність захисту такого порушеного права шляхом спростування такої недостовірної інформації. Вирішуючи питання оцінки доказів по справі, суд також враховує те, що згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, який не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог. Суд вважає за необхідне відзначити неспроможними посилання відповідачів на те, що інформація у статті газети, це висловлювання та виступ учасників круглого столу, зокрема голови ГО «Союз Чорнобиль». Відповідно до ст. 26 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» журналіст зобов'язаний подавати для публікації об'єктивну і достовірну інформацію. А у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року зазначено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. Відтак, позивач вірно визначив як співвідповідача особу, яка розповсюдила інформацію (газета «Провінція» та її автор [PERSON]). Не заслуговують на увагу й посилання відповідачів на те, що згідно із ст. 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редакція, журналіст не несе відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, якщо вони є дослівним відтворенням офіційних виступів посадових осіб державних органів, організацій і об'єднань громадян. Бо, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 22 Постанови №1 від 27.02.2009 року засоби масової інформації звільняються лише від обов'язку щодо відшкодування збитків та моральної шкоди. Оскільки спростування поширеної недостовірної інформації не є способом цивільно-правової відповідальності, бо не має компенсаційного та майнового характеру, то на засоби масової інформації може бути покладено обов'язок опублікувати спростування. Тому, позовні вимоги в частині визнати інформацію недостовірною та зобов'язання спростувати таку інформацію підлягають до задоволення частково, так як є підставними та обґрунтованими у відповідній частині. Щодо позовної вимоги про спростування недостовірної інформації, то суд відзначає наступне. Позивач у пункті 3 своїх уточнених позовних вимог просить суд зобов'язати відповідачів 1 та 2 спростувати на його думку недостовірну інформацію, надає зміст такого спростування. Суд вважає, що запропонована позивачем інформація є звичайним викладенням фактичних даних, які в повному обсязі підтверджуються документально, не містить оціночних суджень та особистих висновків, а тому може бути використана в якості спростування. Позивач просить надрукувати спростування російською мовою, оскільки газета, в якій була надрукована інформація, що підлягає спростуванням, є російськомовним виданням, тому така вимога заслуговує на увагу. Так, у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року вказано, що якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднене. Виходячи з наведеного роз'яснення, суд вважає за необхідне зобов'язати ДЗМІ ПП «Газета «Провінція» спростувати недостовірну інформацію про позивача шляхом публікації спростування, запропонованого змісту. В той же час слід зазначити, що зобов'язати відповідача [PERSON] виконати дії, пов'язані зі спростуванням недостовірної інформації, суд не може, оскільки він, як журналіст, особисто не має реальної можливості забезпечити розміщення будь-якої інформації у друкованому засобі інформації. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в сумі 243,60 грн., але не солідарно, як того вимагає позивач, а в рівних частках.

Outcome: partial