Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач за основним позовом у справі звернувся до суду із позовом до відповідача посилаючись на те, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05.05.2006 року, по 2015рік, що від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO] Позивач зазначав, що за домовленістю із відповідачем, він оформив відпустку по догляду за дитиною та з 03 січня 2013 року перебуває у відпустці та доглядає доньку. Позивач зазначав, що відповідачка протягом тривалого часу ухиляється від сплати аліментів на утримання доньки, матеріальної допомоги на харчування та одяг не надає, хоча вони проживають разом за однією адресою, а тому він та донька потребують матеріальної допомоги. Зазначав, що відповідачка працює на двох роботах має заробіток приблизно 5000 грн, а тому може утримувати доньку. У судовому засіданні позивач підтвердили суду обставини викладені у позовній заяві та просив суд позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач та представник відповідача проти позову заперечували, подали зустрічний позов (а.с.16-20) до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, посилаючись на те, що в жовтні 2014 року звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу із відповідачем, у січня 2015 року звернулася до суду із позовом про збільшення розміру позовних вимог та просила суд визначити місце проживання дитини та стягнути аліменти на дитину. Ухвалою суду від 14.01.2015 року у задоволенні зави про збільшення розміру позовних вимог відмовлено. Зазначала, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.01.2015 року позов задоволено та шлюб між нею та відповідачем розірвано. Позивач зазначає, що останнім часом життя з відповідачем стало нестерпним, проживали у квартирі, яка їм належить на праві спільної сумісної власності, що відповідач почав влаштовувати сварки та перебував у поганому настрої. Позивач зазначала, що після народження їх доньки [PERSON], яка передчасно народилася та мала проблеми зі здоров»ям та постійний догляд з її боку у відповідача почалися складнощі на роботі та через загрозу його звільнення з роботи відповідач оформив відпустку по догляду за дитиною . Позивач зазначала,що відповідач категорично не погоджувався реєструвати їх дитину у їх квартирі. Позивач зазначала, що після подачі нею позову про розірвання шлюбу відповідач став себе агресивно поводити, застосовував до позивача фізичну силу, у зв»язку із чим відкликалися працівники міліції . Позивач зазначала, що перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною, відповідач дитиною не опікувався, а займався виключно своїми справами. Позивачзазанчала, що ісоя важких пологів та народження доньки на 29 тижні вагітності післянарожєення їх донька потребує посиленого лікарського обліку, материнської уваги,любові та ласки, уникнення від стресів та скандалів, які влаштовує відповідач, а тому просила суд зустрічний позов задовольнити визначити місце проживання [PERSON], [INFO], разом із нею та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку) але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач за зустрічним позовом та його представник свої вимоги підтримали, просили зустрічний позов задовольнити у задоволенні основного позову відмовити. Третя особа за зустрічним позовом Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації просили ухвалити рішення на користь дитини, ( а.с.131), просили розглядати справу за відсутності, підтримали висновок від 06.05.2015 року. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Судом встановлено, що шлюб між сторонами у справі було розірвано за рішенням суду у 2014 році. Судом встановлено, що від шлюбу сторони у справі мають малолітню доньку [PERSON],[INFO] що підтверджено Свідоцтвом про її народження ( а.с.4). Судом встановлено, що сторони у справі зареєстровані за адресою [ADDRESS] та за цією ж адресою проживали разом із донькою [PERSON] . Згідно висновку Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 06.05.2015 року ( а.с.131) рекомендовано визначити місце проживання малолітньої [PERSON] разом із матір»ю [PERSON]. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.2 ст.1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991р), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зі змісту ст. 150 СК України вбачається, що одним із основних батьківських обов»язків є обов»язок по належному вихованню дитини, прищеплення їй моральних цінностей, духовності, культури своєї нації. Саме батьки повинні навчити дитину формувати систему пріоритетів та ні в якому разі не дати їй спотворити існуюче світосприйняття. Батьки повинні виховувати особистість, яка б із повагою ставилася б до прав та свобод інших людей, любила б свою сім»ю та родину. Принципом Конвенції існує принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини. Відповідно до ст.142 СК України діти мають рівні права та обов»язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами та особисте виховання дитини, а потім згідно ч.2 цієї статті батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, а також згідно ч. 3 цієї статті батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які не суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов»язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 160 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов»язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають права вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Як встановлено судом, позивач за основним позовом не просив суд визначити місце проживання доньки [PERSON] разом із ним. З урахуванням вимог зустрічного позову та висновку 06.05.2015 року, яким рекомендовано визначити місце проживання дитини [PERSON],[INFO] разом із матір»ю, з відповідача також необхідно стягнути аліменти на утримання доньки. Зважаючи на те, що відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, зважаючи на те, що згідно ч.ч.1,2ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов»язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, суд дійшов висновку що у задоволенні основного позову необхідно відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача за зустрічним позовом необхідно стягнути судовий збір у розмірі 234,60 гн. На підставі наведеного,

Outcome: approved