Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач, в остаточній редакції свого позову (т. 2 а.с. 28), просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZRZ0GK00004310 від 02.04.2008 року в сумі 28005,43 доларів США, звернути стягнення на будинок, загальною площею 62,60 м2, та земельну ділянку, які розташовані в с. Іванівка, СТ Соколовське «Полісся», буд. 218, Житомирського району, та є предметом іпотеки за договором іпотеки від 02.04.2008 року, шляхом їх продажу позивачем з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, а також стягнути з відповідачки на його користь судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка [PERSON] не виконує своїх зобовязань за вищевказаним кредитним договором, у звязку із чим у неї перед Банком утворилась згадана заборгованість. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з тих же підстав. Представник відповідачки позов не визнав, оскільки Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачена заборона на примусове стягнення нерухомого майна, яке вважається предметом іпотеки, який виступає як забезпечення зобовязань за споживчим кредитом, наданого кредитною установою в іноземній валюті. Крім того, на думку останнього, розрахунок заборгованості відповідачки за кредитом викликає сумніви, оскільки попередні розрахунки позивача, виконані з врахуванням відсоткової ставки за кредитом в розмірі 15,12%, містять менший розмір заборгованості, ніж той розрахунок, який виконано з врахуванням відсоткової ставки 12 %. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 квітня 2008 року між Банком та відповідачкою був укладений кредитний договір №ZRZ0GK00004310, у відповідності до якого остання отримала від позивача кредит у сумі 22620 доларів США, частину з яких в сумі 18200 доларів США на споживчі цілі, а саме для придбання нерухомості, строком до 01.04.2028 року, зі сплатою 12 % річних, які щомісячно повинна була сплачувати позивачеві за користування цим кредитом (т. 1 а.с. 10-12). Цього ж дня з метою забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки, згідно якого відповідачка [PERSON] передала в іпотеку Банку будинок №218, загальною площею 62,60 м2, та земельну ділянку, площею 438 м2, які розташовані садовому товаристві «Полісся» СТ «Соколовське» Іванівської сільської ради Житомирського району (т. 1 а.с. 13-14). Також судом встановлено, що відповідачка проживає в будинку, який є предметом вказаної іпотеки. Іншого нерухомого майна остання не має. Дані факти сторонами не оспорюються. У відповідності до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від\~03.06.2014 року\~№\~1304-VII протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4\~Закону України «Про заставу»\~та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5\~Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Отже, з огляду на викладене та в силу згаданого закону, суд вважає, що позовні вимоги Банку є безпідставними. Водночас, суд критично оцінює та не приймає до уваги наданий представником позивача кінцевий розрахунок заборгованості відповідачки за кредитом (т. 2 а.с. 29-33), оскільки розмір заборгованості [PERSON] по відсоткам, проведений з врахуванням відсоткової ставки 12 % є більшим, ніж розмір заборгованості, нарахований згідно відсоткової ставки 15,12 % за аналогічний період. Зокрема, згідно вказаного кінцевого розрахунку від 21 серпня 2015 року, заборгованість відповідачки по відсоткам (відсоткова ставка 12%) станом на 08 травня 2012 року становить 529,89 доларів США, хоча відповідно до наданого попередньо розрахунку від 11 травня 2012 року заборгованість [PERSON] по відсоткам (відсоткова ставка 15,12 %) станом на 08.05.2012 року становила 178,14 доларів США (т. 1 а.с. 8). Таким чином, суд дійшов висновку, що в задоволені даного позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed