Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з цивільним позовом до відповідача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних за порушення виконання умов кредитного договору у розмірі 410\~574,49 грн., також просить стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами було укладено кредитний договір. У звязку із невиконанням умов кредитного договору банк звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON]І,, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням місцевого суду 23.09.2011 року стягнуто кредитну заборгованість, яка виникла станом на 22.09.2011 року в розмірі 460 474, 21 грн. Станом на 10.01.2014 року заборгованість по тілу кредиту боржниками залишалася не погашена, тому 17.01.2014 року банк подав у місцевий суд позов до [PERSON] та [PERSON] про стягнення пені за порушення виконання умов кредитного договору. Рішенням апеляційного суду від 03.11.2014 року з відповідачів стягнуто солідарно пеню, що була нарахована на розмір наявної заборгованості за період з 22.09.2011 року до 10.01.2014 року в сумі 117\~769,23 грн. Позивач, як стягувач, вживав заходів з метою виконання зазначених рішень місцевого та апеляційного суду, однак станом на 13.05.2016 року заборгованість по тілу кредиту залишається не погашеною з незалежних від банку причин. Сума заборгованості складає 304\~963,47 грн. Натомість, боржники вживали дій на визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зупинення виконавчого провадження та перегляд заочного рішення, чим сприяли непогашенню боргу та нарахуванню неустойки. Таким чином, позичальнику за порушення зобовязань по своєчасному поверненню основної суми кредиту за період з 10.01.2014 року по 13.05.2016 року нараховано пеню в розмірі 111 988,69 грн., 255\~696,46 грн. інфляційних втрат та 42\~889,34 грн. 3 % річних. На підставі наведеного позов просить задовольнити. Представник позивача в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надав, в силу положень ст. 169 ЦПК України, а також беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 224 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 21.11.2007 року між сторонами укладено договір відновлюваної кредитної лінії №2203-1629, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 460\~000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15,5% річних з кінцевим терміном повернення кредиту 21.11.2017 року. У звязку з невиконанням умов кредитного договору 13.05.2011 року банк звернувся в Пустомитівський районний суд Львівської області з позовом де [PERSON], [PERSON], [PERSON]І, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.09.2011 року у справі №2-1176/11 встановлено, що заборгованість відповідача перед банком станом на 22.09.2011 року становить 460 474,21 грн. Із постанови про відкриття виконавчого провадження, яку долучено до матеріалів справи, вбачається, що на підставі зазначеного рішення суду видано виконавчий лист, згідно якого вказана сума заборгованості підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача. Станом на 10.01.2014 року заборгованість по тілу кредиту боржниками залишалася не погашена, тому банк додатково подав у Пустомитівський районний суд Львівської області позов до [PERSON] та [PERSON] про стягнення пені за порушення виконання умов кредитного договору. У зв'язку із тим, що рішення місцевого суду було оскаржено, рішенням апеляційного суду Львівської області від 03.11.2014 року з відповідачів солідарно стягнуто пеню за період з 22.09.2011 року до 10.01.2014 року в сумі 117\~769,23 грн. Позивач, як стягувач, вживав заходів з метою виконання зазначених рішень місцевого та апеляційного судів, що вбачається із долучених до матеіалів справи виконавчих документів, однак станом на 13.05.2016 року заборгованість по тілу кредиту, розмір якої складає 304\~963,47 грн. залишається не погашеною з незалежних від банку причин. Згідно п.5.2 кредитного договору, за порушення взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,043% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. При цьому, сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України до трьох років для всіх грошових зобовязань позичальника, в тому числі щодо пені (п.7.8. кредитного договору). Таким чином, позичальнику нараховано пеню за порушення зобовязань по своєчасному поверненню основної суми кредиту за період з 10.01.2014 року по 13.05.2016 року в розмірі 111 988,69 грн. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за кредитом з 21.11.2011 року по 13.05.2016 року становить 255\~696, 46 грн. та 42\~899,34 грн. 3% річних. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Наведена позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 року по справі №6-1206цс15, що відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Беручи до уваги те, що про стягнення основної суми боргу судом вже прийнято рішення, проте заборгованість відповідача перед позивачем не погашена, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені, інфляційних втрат та 3 % річних за невиконання кредитних зобовязань, що в сумі становить 410\~574,49 грн. та підтверджується відповідними розрахунками заборгованості, підставні, а тому підлягають до задоволення. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтверджені понесені останнім судові витрати, які складаються із судового збору.

Outcome: approved