Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивач- Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , передачі дитини органам опіки та піклування в особі Служби у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради для подальшого влаштування, закріплення житла за малолітнім [PERSON] за адресою [ADDRESS] . В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що дитина знаходиться з 11.10.2017 на обліку служби у справах дітей по Новобаварському району, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах. З липня 2015 р. по жовтень 2017 р. малолітній [PERSON] знаходився на обліку Служби у справах дітей Київського району.У жовтні 2017 р., надійшло повідомлення від інспектора ювенальної поліції про знаходження дитини, яка залишена без нагляду батьків.При виїзді на місце з`ясовано, що матері малолітнього [PERSON] дома не було, сусіди повідомили, що відповідач схильна до вживання спиртних напоїв, постійно залишає дитину одну, проживає в антисанітарних умовах, їжу готує на кострі, будинок без зручностей, електропостачання відключено за борги. Враховуючи небезпечність ситуації, дитина була доставлена до КЗ «Харківська міська дитяча клінічна лікарня № 24». Після проведення роботи з відповідачем остання попереджена про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини. У жовтні 2017 р. [PERSON] звернулась до Харківського міського голови із заявою про влаштування малолітнього сина до будинку дитини на повне державне утримання терміном на 6 місяців. За весь час перебування дитини у закладі, [PERSON] відвідала дитину двічі, у грудні 2017 р. та червні 2018 р., продовжує нехтувати своїми батьківськими обов`язками. На даний час місце знаходження матері дитини невідомо, за місцем реєстрації вона не проживає, її мобільний телефон перебуває у старшого сина, який не повідомляє про неї нічого та не передає залишену для відповідача інформацію. В судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістила, відзиву на позов не подала. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного. [PERSON] є матір`ю малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 19 лютого 2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Відомості про батька дитини записані згідно з вимогами ч.1 ст. 135 СК України ( а.с. 7-8). Згідно довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні осіб [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] з сином [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Співвласник будинку [PERSON] померла [INFO] ( а.с. 20). За інформацією Служби у справах дітей по Київському району від 20.11.2017 р. №03-26/1554/17, малолітній [PERSON] , 2013 року народження перебував на обліку з 03.07.2015, який мешкав з матір`ю [PERSON] в кв. [ADDRESS] . У служби були зауваження до матері в зв`язку з тим, що вона іноді залишала дитину саму вдома, не влаштувала сина до дитячого садка, не виконувала рекомендації фахівців Центру соціальних служб щодо санітарно-гігієнічного стану житла. До Служби 26.05.2015 надійшло повідомлення від начальника СКМСД Київського РВ ХМУ ГУМВСУ про те, що 26.05.2015 р., біля 01.00 год. , виявлена дитина [PERSON] без одягу та супроводу дорослих, яка була доставлено до Харківської міської лікарні № 24. Мати малолітнього була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 23» 30.10.2017 повідомила, що [PERSON] , за даними ЖЕД № 13, звільнилась з роботи та переїхала з сином за адресою : [ADDRESS] (а.с. 44). Як випливає з листа Центра соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Новобаварського району м.Харкова, [PERSON] з червня 2017 проживає у половині приватного будинку, який складається з чотирьох кімнат. В помешканні відсутні світло ( відключено 7 років тому), газ , водопостачання ( не підведено до будинку), їжу мати готує на кострі. Помешкання знаходиться в захаращеному стані, речі звалено купами, антисанітарний стан та зловонний запах, постільна білизна відсутня. Власником будинку була бабуся [PERSON] , яка залишила заповіт, але відповідач право власності не оформила. Старший син навчається в Харківському автотранспортному технікумі, стипендію не отримує. Від сусідів отримано інформацію, що відповідач систематично залишає маленького сина одного та уходить вживати спиртні напої з подругою. Робота з родиною проводиться за «Карткою обліку роботи з сім`єю», надається соціальний супровід, проводиться комплекс заходів ( а.с. 17). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] -провідний спеціаліст Центру соціальних служб підтвердила, що На підставі акту органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про відкинуту чи знайдену дитину від 10.10.2017 р. , яким зафіксовано факт виявлення дитини по [ADDRESS] , малолітній [PERSON] був доставлений до Комунального закладу охорони здоров`я «Харківська міська дитяча клінічна лікарня № 24» ( а.с. 11). Постановою Жовтневого районного суду м.Харкова від 18.10.2017 р. [PERSON] притягнуто за адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КупАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. Згідно пояснень [PERSON] , вона залишила дитину на старшого сина , а сама о 15.30 год. пішла до подруги, повернувшись у нетверезому стані о 20.30 год. [PERSON] дома не було і тільки о 23 год. вона виявила, що відсутня дома маленька дитина [PERSON] ( а.с. 18,19). Відповідачка [PERSON] звернулась 12.10.2017 р. до Харківської міської ради із заявою про влаштування малолітньої дитини [PERSON] , 2013 р. народження в дитячій державний заклад строком на шість місяців через тяжке матеріальне становище сім`ї ( а.с. 12) . Відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 25.10.2017 № 683 малолітній [PERSON] , [INFO] влаштований на повне державне забезпечення терміном на шість місяців до комунального закладу охорони здоров`я «Обласний будинок дитини №3», де перебуває по теперішній час ( а.с. 13). Згідно з інформацією адміністрації зазначеного обласного будинку дитини від 06.07.2018 № 170, від 15.02.2019 № 42, від 01.04.2019 № 152, від 21.08.2019 № 948, мати малолітнього вихованця [PERSON] відвідувала дитину 03.12.2017 , 10.06.2018 та 16.08.2018. Спілкування були короткочасні. Двічі дитину відвідував брат [PERSON] . Мати дитини станом здоров`я малолітнього [PERSON] не цікавиться, до закладу не дзвонила , не листувала, не виявляла батьківської турботи та піклування, бажання забрати сина додому. На теперішній час дитина за матір`ю не сумує, не згадує та не питає про неї (а.с. 16,43,48,75). Суду надані акти оцінки потреб сім`ї від 03.05.2018, 26.06.2019, 23.07.2019, акти обстеження умов проживання [PERSON] від 22.03.2019 р., 28.10.2019 р., з яких вбачається, що на момент відвідування комісією ССД по Новобаварському району Харківської міської ради відповідачки її дома не було, ворота до внутрішнього двору замкнуті. Під час телефонної розмови [PERSON] повідомила, що в будинку не проживає, на запрошення прибути до служби у справах дітей щодо подальшого перебування малолітньої дитини у дитячому закладі відповіла, що у неї немає вільного часу. Будинок ззовні не придатний до проживання, вікна вибиті, на подвіррі розкидано багато сміття, вхідні двері до будинку відсутні. Зі слів сусідів, мати дитини [PERSON] вони вже давно не бачили ( а.с. 51, 68-74). Зазначені обставини підтвердила допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] -провідний спеціаліст Центру соціальних служб , яка пояснила, що відповідачці сприяли в оформленні державної соціальної допомоги, записували її на прийом, вона отримувала консультацій щодо спадкових прав, у постановці в чергу для влаштування дитини до дошкільного навчальному закладу, у відновленні електропостачання, а також надавались практичні рекомендації щодо форм та методів виховання дитини. При відвідуванні родини 24.10.2017 р. з метою контролю змін санітарного стану в помешканні було прибрано, речі складені, присутня постільна білизна на ліжках, але в подальшому відповідач стала уникати спілкування зі спеціалістами Центру, не пускала до будинку, по мобільному телефону відповідав її старший син та нічого не повідомляв про матір. На теперішній час [PERSON] в будинку не проживає. Відповідно до «Порядку проведення органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини» питання щодо позбавлення батьківських прав відповідача розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. [PERSON] неодноразово запрошувалась на засідання комісії, але не з`явилась ( а.с. 49-50). За висновком Департаменту служб у справах дітей від 10.10.2018 № 657, виходячи з інтересів дитини, Департамент вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з вимогами ч.2 ст. 150, ч.ч. 3,4 ст. 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За приписами статті 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З наданих суду доказів встановлено, що мати малолітнього [PERSON] - [PERSON] ухилялась від виконання своїх обов`язків, не піклувалась про фізичний і духовний розвиток дитини, самоусунулась від виховання та утримання сина, не спілкувалась з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, з часу влаштування його до будинку дитини у жовтні 2017 р. бачилася з сином тричі, не проявляє ніякого інтересу до життя, розвитку сина, а тому позовні вимоги Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради є доведеними, обгрунтованими і підлягають задоволенню. За вимогами ч.5 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Згідно п. 2 ч.1 ст. 248 Сімейного Кодексу України дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. На підставі викладеного і

Outcome: approved