Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення на його користь 199 584 грн. інфляційних нарахувань пов'язаних з несвоєчасним виконанням судового рішення та 20 415 грн. річних. Посилається на те, що рішенням Хустського районного суду від 17.06.2013 року з відповідача [PERSON] стягнуто на його користь 537 350 грн. суми боргу, 4000 грн. послуги по оплаті праці адвоката та 3220 грн. судового збору. В жовтні 2013 року видано виконавчий лист та подано позивачем до відділу ДВС Хустського РУЮ для виконання. Але відповідач ухиляється від виконання судового рішення, маючи можливість його виконувати, в тому числі за рахунок рухомого та нерухомого майна. Позивач має значні збитки від несвоєчасного виконання рішення суду, так як в наслідок інфляційних процесів знецінилася стягнена на його користь сума. Так у відповідності до повідомлення Держкомстату України за період з листопада 2013 року до 01.02.2015 року інфляційні нарахування на суму 544 570 грн. становлять 199 584 грн. Представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом вручення рекомендованого листа з повідомленням про виклик до суду на розгляд даної справи. Однак, причини неявки суду невідомі. В матеріалах справи міститься заперечення на позов в якому представник відповідача [PERSON] просить відмовити задоволені позову, посилаючись на те, що позивач самостійно створив перешкоди для виконання відповідачем своїх боргових забов'язань, оскільки за заявою позивача накладено арешт на все майно відповідача. На мирову угоду та розстрочення боргових забов'язань, позивач не погодився. З врахуванням наведеного, у відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, а також те, що представник позивача у поданій до суду заяві не заперечує проти розгляду справи без участі відповідача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, у відсутності [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Хустського районного суду від 17.06.2013 року з відповідача [PERSON] стягнуто на користь позивача [PERSON] 537 350 грн. суми боргу, 4000 грн. послуги по оплаті праці адвоката та 3220 грн. судового збору. В жовтні 2013 року видано виконавчий лист та подано позивачем до відділу ДВС Хустського РУЮ для виконання. Але відповідач ухиляється від виконання судового рішення. Позивач має значні збитки від несвоєчасного виконання рішення суду, так як в наслідок інфляційних процесів знецінилася стягнена на його користь сума. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. У відповідності ст. ст. 610, 612, 625 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] своїх зобов'язань за рішенням Хустського районного суду від 17.06.2013 року належно не виконував та не повернув позивачу встановлену суму грошей. У відповідності до повідомлення Держкомстату України за період з листопада 2013 року до 01.02.2015 року інфляційні нарахування на суму 544 570 грн. становлять 199 584 грн. Таким чином позовні вимоги позивача про відшкодування збитків завданих внаслідок несвоєчасного виконання боргових забов'язань є підставними і такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved