Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] 11 грудня 2015 року звернувся до Обухівського районного суду Київської області, в якому просить визнати за ним право власності на ? частину садового будинку № 13, що знаходиться у Дачному кооперативі «Медик», в селищі Козин, Обухівського району Київської області та ? частину гаражного боксу № 384, що знаходиться у ГБК «Верстат 7», який розташований в м. Києві по вул. Дружківська,14, після смерті його батьків [PERSON] та [PERSON]. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначив, що 31.03.2009 року помер його батько [PERSON], заповіт після себе не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Між спадкоємцями є спір про право стосовно садового будинку № 13, розташованого в дачному кооперативі «Медик» в селищі Козин Обухівського району Київської області та гаражного боксу № 384 в ГБК «Верстат- 7» , що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Дружківська,14, оскільки вказане майно було набуте [PERSON] до реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] та є його спільною сумісною власністю із позивачем. 08.02.2016 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: Перша Київська Державна нотаріальна контора про визначення частки права власності на спадкове майно, в якій позивач за зустрічним позовом [PERSON] зазначила, що 20.04.1994 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. 31.03.2009 року помер її чоловік [PERSON] Позивач за зустрічним позовом просить визнати гаражний бокс № 384, що знаходиться у ГБК «Верстат-7» за адресою м. Київ, вул. Дружківська,14, та садовий будинок № 13, що знаходиться Дачному кооперативі «Медик» за адресою с. Козин Обухівського району Київської області, обєктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею право власності на 2/3 частини гаражного боксу № 384, що знаходиться у ГБК «Верстат-7» за адресою м. Київ, вул. Дружківська,14, та 2/3 частини садового будинку № 13, що знаходиться Дачному кооперативі «Медик» за адресою с. Козин, Обухівського району, Київської області, як спадкоємець першої черги на спадкове майно. Позивач по первісному позову в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову підтримав повністю, проти зустрічної позовної заяви заперечив, пояснив, що спір між спадкоємцями виник з приводу садового будинку та гаражного боксу, оскільки після смерті матері позивача, вони з батьком прийняли спадщину та вступили в управління та володіння спадковим майном, вказане нерухоме майно відносилось до спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та його дружини [PERSON]. Також позивач зазначив, що йому до останнього часу не було відомо, що право власності на садовий будинок та гараж було оформлено лише на батька. Позивач завжди вважав це майно спільною сумісною власністю сімї. В судовому засіданні представник позивача по первісному позову позовні вимоги підтримав повністю, проти задоволення зустрічного позову заперечив. Відповідач по первісному позову [PERSON] в судове засідання не зявилась подала до суду письмові заперечення проти первісного позову та зустрічний позов. Представник відповідача по первісному позову в судовому засіданні проти первісного позову заперечив, зустрічний позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити в повному обсязі на підставах викладених в зустрічній позовній заяві. Відповідач по первісному та зустрічному позову [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду письмове заперечення проти первісного позову, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Інших заяв чи клопотань до суду не подавав. Представник третьої особи по первісному та зустрічному позову в судове засідання не зявився, просив слухати справу за відсутності представника нотаріальної контори та прийняти рішення згідно з діючим законодавством. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є головою кооперативу «Медик», який знаходиться в смт. Козин, Обухівського району, Київської області, знала сімю [PERSON] з 1960 - 1970 років, батько позивача [PERSON] був членом кооперативу, в 1980 роках розпочалось будівництво їх садового будинку, на спільні кошти сімї. У будівництві приймала участь вся сімя. Підтвердила, що після смерті матері позивача в будинку продовжували жити батько та син (позивач). А після смерті батька за будинком доглядає позивач. Окрім батька членом кооперативу з цієї сімї більше ніхто не був. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] [PERSON], Дюкарєва [PERSON], [PERSON] пояснили, що садовий будинок № 13 в смт. Козин, Обухівського району Київської області було збудовано в період з 1980 1985 роки за рахунок праці членів сімї - [PERSON], його дружини [PERSON] та їх сина, позивача по первісному позову [PERSON], та те що після смерті [PERSON] позивач по первісному позову та його батько [PERSON] вступили в управління та володіння спадковим майном, продовжували проживати в будинку. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 02.02.1991 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії IV-БК № 350502. 20.04.1994 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії I-БК № 295191. 31.03.2009 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-БК № 137732. Відповідно до спадкової справи, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі садовий будинок № 13, розташований в дачному кооперативі «Медик», в селищі Козин, Обухівського району, Київської області; гаражний бокс № 384 в ГБК «Верстат-7», що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Дружківська,14; квартира [ADDRESS]; автомобіль марки ГАЗ 310290, державний номер [NUMBER]; вклад [PERSON] в банківській установі. Судом встановлено, що спадкодавець , за свого життя отримав свідоцтво про право власності на садовий будинок № 13, розташований в дачному кооперативі «Медик», в селищі Козин, Обухівського району, Київської області, зареєстроване Обухівським бюро технічної інвентаризації Київської області 21 жовтня 1997 року, яке видане на підставі розпорядження Обухівської районної Ради народних депутатів № 148 від 04.04.1989 року. Свідоцтво про право власності від 17.09.2009 року на гаражний бокс № 384 в ГБК «Верстат-7», що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Дружківська,14, отримане після смерті. Згідно з довідкою № 567 від 03.09.2008 року, виданої ГБК «Верстат 7», пайовий внесок за гаражний бокс № 384 по вул. Дружківській,14, м. Києва сплачено у 1977 році померлим [PERSON] у повному обсязі. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 998/2009 до майна померлого 31.03.2009 року [PERSON], 12.04.2012 року державним нотаріусом було винесено постанови про відмову у видачі свідоцтва про право власності, позивачу по зустрічній позовній заяві [PERSON], як пережившому подружжю, оскільки садовий будинок № 13, розташований в дачному кооперативі «Медик», в селищі Козин, Обухівського району, Київської області та гаражний бокс № 384 в ГБК «Верстат-7», що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Дружківська,14, було набуте в особисту приватну власність померлим [PERSON], до реєстрації шлюбу 20.04.1994 року. Правомірність дій нотаріуса, щодо відмови у видачі свідоцтва про право власності [PERSON] підтверджується рішенням Апеляційного суду міста Києва від 09.10.2013 року, яким апеляційна скарга [PERSON] задоволена частково, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2012 року (щодо зобовязання вчинити нотаріусом певні дії щодо спадкового майна) в справі скасовано та ухвалено нове рішення, наступного змісту: у задоволенні позову [PERSON] до Головного управління юстиції у м. Києві в особі Першої Київської державної нотаріальної контори про зобовязання вчинити дії відмовлено. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Суд, при вирішенні спору, приймає до уваги покази свідків, які підтвердили що садовий будинок № 13, розташований в дачному кооперативі «Медик», в селищі Козин, Обухівського району, Київської області було збудовано за рахунок праці членів сімї - [PERSON], його дружини [PERSON] та їх сина [PERSON]. Згідно із розясненнями Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 8 Постанови від 28.06.1991 року № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів», у справах про право на пай і на гараж судам належить виходити з того, що: а) член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом. Суд, зясувавши дійсні обставини справи і дослідивши письмові докази в їх сукупності, дійшов висновку, що садовий будинок № 13, розташований в дачному кооперативі «Медик», в селищі Козин, Обухівського району, Київської області та гаражний бокс № 384 в ГБК «Верстат-7», що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Дружківська,14, є особистою приватною власністю [PERSON], померлого 31.03.2009 року, що підтверджується відповідними документами на право власності. Під час судового розгляду зясувалось, що після смерті матері позивача по первісному позову [PERSON] спадкова справа не заводилась, а спадкове майно не приймалось у спадок. Спірне майно було в законний спосіб оформлене як приватна власність померлого [PERSON]. Тому спадкове майно після смерті [PERSON] має бути успадковане відповідно до статей 1258, 1261, 1267, 1269 ЦК України в загальному порядку. Що стосується заяви представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] про застосування строків позовної давності до позовних вимог первісного позу про визнання права власності на спадкове майно, то суд вважає, що таке застосування суперечить нормам Цивільного кодексу України. Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з заяви позивача по первісному позову [PERSON] до Першої Київської державної нотаріальної контори від 14.06.2013 року, наявної в матеріалах справи позивач по первісному позову [PERSON] повідомив про порушення його права на спадкове майно, а отже строк позовної давності не минув. Враховуючи всю сукупність досліджених в ході судового розгляду доказів та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню. Позивачі по первісному та зустрічному позовах понесли витрати при зверненні до суду, а тому дані витрати, відповідно до статті 88 ЦПК України повинні бути стягнути з відповідачів.

Outcome: partial