Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Позивач в січні 2021 року звернувся до суду з вказаним позовом до Запорізького районного суду Запорізької області, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 5000,00 гривень, моральну шкоду 3000,00 гривень, витрати на правничу допомогу в сумі 7000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01 вересня 2020 року між ним та Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Старий Олександрівськ» було укладено договір підряду № 2. З вересня 2020 року по жовтень 2020 року він за замловлденням відповідача виконував вигрузку та складування цегли, проте, відповідач в порушення умов договору не здійснив оплату за виконану роботу, чим також заподіяв йому моральну шкоду. Ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області Мінгазова Р.В. від 18 січня 2021 року справу передано на розгляд до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукової О.Є. від 21 серпня 2021 року провадження у справі відкрите. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши письмові докази , приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 01 вересня 2020 року між [PERSON] та Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Старий Олександрівськ» було укладено договір підряду № 2 . За умовами зазначеного договору підрядник зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу ( п.1.1 договору). Згідно п.4.2 договору підряду оплата замовником за роботу здійснюється у безготівковій формі, у національній валюті України, на рахунок підрядника протягом 5 календарних днів з дня підписання Акту прийому виконаних робіт обома сторонами за умови відсутності зауважень. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 30.09.2020 року та 31.10.2020 року сторони підписали Акти виконаних робіт за договором підряду № 2 відповідно до замовлень 2/09, 2/10 на загальну суму 5000,00 гривень. Суду не надано доказів сплати відповідачем боргу за виконані підрядником роботи. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Враховуючи вищенаведене , суд приходить до висновку, що з Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Старий Олександрівськ» на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 5000,00 гривень, а отже в цій частині позов слід задовольнити. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків. Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України. Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадовоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону про захист прав споживачів). Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону про захист прав споживачів чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. З аналізу зазначених правових норм слід дійти висновку про те, що ні чинним законодавством ні договором, укладеним [PERSON] та Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Старий Олександрівськ»не передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з неоплатою вартості виконаних робіт за договором підряду № 2 від 01 вересня 2020 року , а відтак в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити. За нормами п.1 частини третьої ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову (зі змісту частини другої ст.141 ЦПК України). Разом із тим, відповідно до частини восьмої ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу , так саме ним не зроблено відповідних заяв про намір подати вищезазначені докази , а отже, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 гривень задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 567,50 гривень.

Outcome: partial