Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.08.2005 р. між сторонами було укладено кредитний договір № 40.29-10/244 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач надає відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти в сумі 36000 доларів США зі сплатою 13 % річних з кінцевим терміном погашення до 18.08.2020 р. Позивачем взяті на себе зобов'язання були виконані у повному обсязі, однак відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконує та систематично порушує умови договору, кошти не повернув, внаслідок чого у відповідача перед банком виникла заборгованість по сплаті основного боргу та процентів у розмірі 15136 дол. США 39 центів. Враховуючи те, що у добровільному порядку відповідач повернути заборгованість відмовляється, позивач звернувся з даним позовом до суду з метою стягнення заборгованості у примусовому порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та ухвалити по справі заочне рішення /а.с. 53/. Відповідач, в судове засідання не з'явився, про розгляд справи судом повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглянути справу у їх відсутність, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19.08.2005 р. між сторонами було укладено кредитний договір № 40.29-10/244 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач надає відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти в сумі 36000 доларів США зі сплатою 13 % річних з кінцевим терміном погашення 18.08.2020 р. /а.с. 4-8/. Відповідно до п. 4.2 договору, у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення /а.с. 7/. Відповідно до п. 4.3 договору, у разі порушення позичальником вимог договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредиторові кредит у розмірі 3 відсотки від суми кредиту за кожний випадок /а.с.7/. 16.04.2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитного договору, були внесені зміни до кредитного договору /а.с.9/ Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 24.04.2017 р. сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором складає: 15136, 39 дол. США, з яких: 13536,63 дол. США - заборгованість за кредитом; 1599,76 дол. США - заборгованість за відсотками /а.с. 39-42/. Згідно ст. 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за умовами кредитного договору, банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач порушив умови договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню в примусовому порядку. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved