Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивач звернувся в Орджонікідзевський міський суд з вищевказаним позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме комунальною квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 20.01.1988р. йому Виконкомом Орджонікідзевської міської ради народних депутатів видано ордер №1231 на право зайняття вказаної квартири. На даний час у даній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Однак відповідач [PERSON] близько 15 років не проживає за вказаною адресою, де саме відповідач перебуває, проживає або працює позивачу не відомо. Оскільки за вищезазначеною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але фактично нараховуються на зареєстрованих у жилому приміщенні осіб, чим об`єктивно порушуються права позивача. Крім того, даний факт також впливає на розрахунковий (перерахований) розмір субсидії, що надається особам, зареєстрованих у жилому приміщенні належним чином. Тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. В ході розгляду справи, позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Разом з тим, 05.08.2019р. надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, відзив не надала. Разом з тим, на адресу суду органом зв`язку повернуте рекомендоване повідомлення з відміткою «нет дома», з огляду на що відповідач, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку. Окрім цього, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача [PERSON] , з огляду на що відповідач, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. При винесенні рішення, покладається на розсуд суду. Відповідно до ст.280 ЦПК України , суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 20.01.1988р. [PERSON] Виконкомом Орджонікідзевської міської ради народних депутатів видано ордер №1231 на право зайняття квартири [ADDRESS] (а.с.9). Наведене підтверджується типовим договором найма житлового приміщення від 20.01.1988р., згідно якого [PERSON] отримав право зайняття квартири [ADDRESS] (а.с.11-12). Згідно довідки Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області №1200 від 24.05.1976 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Окрім цього, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає за адресою [ADDRESS] , тобто вона є сусідкою позивача та зазначила, що відповідача [PERSON] вона бачила тільки, коли позивач отримав квартиру, потім вона виїхала і більше не приїжджала Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає за адресою [ADDRESS] з 1988р. Стверджує, що відповідач в 90-х роках поїхала на заробітки і більше не поверталась. За адресою [ADDRESS] відповідач не проживає. Статтею 143 Конституції України встановлено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Статтями 47, 48 Конституції України закріплено право громадян на житло, як найважливішою ланкою соціально-економічного права. Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. На підставі ст. 177 ЖК України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування. Відповідно до ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України наймач, або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщення при умові, що вони не проживають в ньому без поважних причин більше шести місяців. Таким чином, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved