Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до Червоненської селищної ради Андрушівського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування своїх вимог зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON] , який постійно проживав в с. Забара Андрушівського району Житомирської області. Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на земельні ділянки: площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] ; площею 0,22 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS] ; площею 0,08 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS] , які були передані спадкодавцю у приватну власність на підставі рішення Забарської сільської Ради народних депутатів від 11 червня 1993 року. [PERSON] склав заповіт, яким заповів усе своє майно позивачу. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Інших спадкоємців немає. Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , однак не може оформити свої спадкові права в повному обсязі, оскільки на вищевказані земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, які не були виготовлені ще за життя власника (спадкодавця). Просив визнати за ним право власності на земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, як на спадщину за заповітом після смерті батька. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, направив на адресу суду заяву про рогляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача, Червоненської селищної ради Андрушівського району Житомирської області, в підготовче судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій хзазначив, що позовні вимоги визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який постійно проживав в с. Забара Андрушівського району Житомирської області (а.с.4,5). Спадкодавець за життя склав заповіт, яким заповів усе своє майно позивачу (а.с. 35). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у тому числі на земельні ділянки: площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] ; площею 0,22 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS] ; площею 0,08 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS] , які були передані спадкодавцю у приватну власність на підставі рішення Забарської сільської Ради народних депутатів від 11 червня 1993 року (а.с. 6,7,8,9). Позивач, син спадкодавця, є спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину, подавши в шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини (а.с. 15,16,33,34,35). Крім того, [PERSON] часткового реалізував свої спадкові права та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 11, 12, 13-14, 33,34). Інших спадкоємців немає (а.с. 5, 33,34). У зв`язку з тим, що за життя [PERSON] не виготовив правовстановлюючі документи на земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, позивач позбавлений можливості в повному обсязі реалізувати свої спадкові права після смерті батька (а.с. 17). Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328, 380, 1225, 1233, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст.81, 120, 125 ЗК України. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 п. п. «б» п. «г» ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; прийняття спадщини. Згідно ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавець був власником спадкового майна. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачем право власності на земельні ділянки: площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] ; площею 0,22 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS] ; площею 0,08 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS] , як на спадщину за заповітом після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] . Враховуючи клопотання позивача суд не стягує з відповідача на його користь судові витрати.

Outcome: approved