Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачки про позбавлення її батьківських прав щодо неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] та сина [PERSON] . Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - орган опіки та піклування Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він проживав у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою з 2004 по грудень 2017 року. У такому фактичному шлюбі у них народилося двоє дітей: [INFO] - дочка [PERSON] , та [INFO] - син [PERSON] . Однак спільне життя не склалося, оскільки відповідачка вела аморальний спосіб життя та нехтувала своїми батьківськими обов`язками. У грудні 2017 року вони припинили спільне проживання, відповідачка покинула сім`ю і з того часу життям дітей не цікавиться та не спілкується, аліменти на їх утримання не сплачує, іншим чином про матеріальний добробут дітей не дбає. Оскільки відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, то просив позбавити її батьківських прав. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з викладених підстав та вказав, що відповідно до вимог ст.164 Сімейного Кодексу України є підстави для позбавлення відповідачки в судовому порядку батьківських прав щодо неповнолітніх дітей. Представник Богородчанської РДА підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки щодо її неповнолітніх дітей. Відповідачка в судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення позивача, представника Богородчанської РДА, свідків дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка є матір`ю неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , (а.с. 19-10), однак, вона не бере ніякої участі у їх вихованні, не займається їх розвитком, не підтримує матеріально. У грудні 2017 року покинула сім`ю і долею дітей не цікавиться, діти проживають з батьком, який опікується ними і займається їх вихованням. Аліменти, визначені судовим наказом Богородчанського районного суду від 29.08.2019 року відповідачка не сплачує, що підтверджується довідкою Богородчаського районного вудділу ДВС від 22.07.2020 року № 60198902 ( а.с.30). Згідно з висновком органу опіки та піклування Богородчанської райдержадміністрації від 22.07.2020 року №204/01-46/200 відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а позбавлення її батьківських прав буде відповідати інтересам дітей (а.с.31-33). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що відповідачка з 2017 року не проживає з дітьми, не підтримує їх та матеріально не допомагає, діти проживають з батьком. В судовому засіданні неповнолітні [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідачка покинула сім`ю і з ними не спілкується. Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Оскільки відповідно судового наказу Богородчанського районного суду від 29.08.2019 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, то в суду при розгляді справи про позбавлення батьківських прав відсутні підстави вирішувати питання про стягнення аліментів. Беручи до уваги сукупність досліджених та перевірених у справі доказів, суд вважає позов обґрунтованим, а тому його слід задовольнити повністю. На підставі наведеного, ст.ст.150, 164, 165 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved