Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, просив стягнути з відповідача на його користь 14 445, 69 грн. страхового відшкодування та 2 205, 13 грн. пені. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 21 серпня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль [NUMBER]. ДТП сталася з вини [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія». Позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату їй страхового відшкодування, проте у визначений законодавством строк страхового відшкодування не отримав, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися з позовом до суду. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її та позивача відсутності. Представник відповідача ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» у судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала проти стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 2 205, 13 грн., пояснила, що страхове відшкодування позивачу вже виплачено. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 21 серпня 2014 року о 19 годині 00 хвилин в м. Маріуполь по пр. Металургів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] Зазначені обставини підтверджуються даними постанови Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 11 вересня 2014 року (а.с. 11), якою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 18 листопада 2014 року [PERSON] звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування до АТ «УОСК», в якій зазначив, що після отримання страхового відшкодування претензій до АТ «УОСК» мати не буде (а.с. 30). 26 лютого 2015 року АТ «УОСК» повідомило [PERSON] про прийняте рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 6 038, 97 грн. (а.с. 31), однак страхового відшкодування не виплатило. З письмових заперечень на позов представника відповідача вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в АТ «УОСК» згідно полісу №АС/6704337 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. а.с. 32, 48-51). З даних висновку №383/9-15 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, від 07 вересня 2015 року, наданого позивачем, видно, що розмір матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля [NUMBER], становить 14 445,69 грн. (а.с.а.с.12-27). Разом з тим, як вбачається з даних звіту №914/14 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу від 05 грудня 2014 року вартість заподіяної матеріальної шкоди на рівні відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 8 104, 36 грн. (а.с.а.с.54-70). Приблизно такий же розмір матеріальної шкоди - 8864, 58 грн. визначений Звітом №378 від 28 жовтня 2014 року (а.с.а.с. 71-78). Згідно з даними страхового акту №16335 від 24 лютого 2015 року дорожньо-транспортна пригода, яка відбулася 21 серпня 2014 року, визнана страховим випадком, розмір страхового відшкодування потерпілому [PERSON] становить 6 038, 97 грн. (а.с. 52). З пояснень представника позивача (а.с. а.с. 83-85) вбачається, що звіт №383/9-15 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, був складений станом на дату огляду автомобіля 01 вересня 2015 року, виходячи з курсу валюти, що діяв на той час. Разом з тим, згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 988 ЦК України визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Згідно ч.1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до вимог зазначеної статті страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно зі ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Також у своїх поясненнях (а.с.а.с. 83-85) представник позивача зазначала, що 01 лютого 2016 року позивачу було перераховано страхове відшкодування. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 14 445, 69 грн., виходячи з курсу валюти на час огляду транспортного засобу, безпідставними, а тому такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь пеню у розмірі 2 205,13 грн. У своїх поясненнях представник позивача зазначала, що з 16 лютого 2015 року по 01 лютого 2016 року розмір пені становить 3 056, 86 грн. та просила долучити до справи розрахунок суми пені. Разом з тим, у поясненнях представника позивача не зазначено, що він просить стягнути саме цю суму пені з відповідача, заяви про збільшення розміру позовних вимог позивачем або його представником не подавалося. Статтею 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору. Відповідно до ст. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Представник відповідача у судовому засіданні визнала позовну вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 2 205,13 грн. Враховуючи викладене, підлягають задоволенню вимоги позивача, у межах заявлених ним вимог, про стягнення з відповідача на його користь пені за безпідставне прострочення відповідачем виплати йому страхового відшкодування у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 2 205,13 грн. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір у розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial