Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач, Державна іпотечна установа, звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Державної іпотечної установи заборгованість за договором про іпотечний кредит в сумі: 297 344, 24 гривень в тому числі, по основній сумі боргу - 276 781, 60 гривень, прострочені відсотки за користування кредитом - 17 792,38 гривень, пеня за прострочення сплати кредитних коштів - 1 863, 92 гривень, інфляційні втрати - 906,34 гривень; стягнути з відповідача на користь Державної іпотечної установи судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07 листопада 2014 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит № 123394-44.3-14, за умовами якого банк надав відповідачу у кредит грошові кошти в сумі 280 000,00 гривень, строком повернення не пізніше 07 листопада 2043 року включно зі сплатою 16,8 % річних. 02 грудня 2014 року між Державною іпотечною установою та банком був укладений договір відступлення права вимоги № 292, згідно з яким банк передав позивачу всі права вимоги за договором про іпотечний кредит та іпотечними договором. Відповідач не сплатив суму заборгованості за договором про іпотечний кредит. Станом на 27 липня 2015 року за порушення умов договору про іпотечний кредит нарахована заборгованість за кредитом на загальну суму 297 344, 24 гривень, а саме: по основній сумі боргу - 276 781,60 гривень, прострочені відсотки за користування кредитом - 17 792,38 гривень, пеня за прострочення сплати кредитних коштів - 1 863,92 гривень, інфляційні втрати - 906,34 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглядати у її відсутність, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 Цивільного процесуального кодексу України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи\-ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, та за згодою представника позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 07 листопада 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 123394-44.3-14-2, відповідно до умов якого кредитор зобов'язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 280 000,00 гривень, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором, у тому числі сплатити фіксовану плату за надання кредиту у розмірі 3,0 % від суми виданого кредиту в день надання кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом та можливі штрафні санкції в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором у наступному розмірі: 16,8 % річних - розмір процентної ставки за користування кредитом, що встановлюється кредитором з дня підписання договору та діє до настання одного з випадків, передбачених п.п. 1.1.2. цього договору, з настанням якого процентна ставка встановлюється у розмірі, визначеному п.п. 1.1.2.; 21,5 % річних - розмір процентної ставки за користування кредитом, що встановлюється з дня отримання кредитором від Державної іпотечної установи документів, що свідчать про відмову від набуття права вимоги за цим договором або з дня зворотного відступлення прав вимоги за цим договором Державною іпотечною установою кредитору. Датою видачі кредиту є «07» листопада 2014 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок переданням ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України). За загальним правилом, закріпленим в частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 02 грудня 2014 року між Державною іпотечною установою та Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» було укладено договір відступлення права вимоги № 292, відповідно до умов якого банк Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» передає, а Державна іпотечна установа приймає всі права вимоги за договором про іпотечний кредит між банком і [PERSON] № 123394-44.3-14-2 від 07 листопада 2014 року (а.с.21-24). Згідно п. 1.2. Розділу 1 договору про іпотечний кредит, позичальник зобов'язується повернути кредитору відповідно до умов цього договору кредит не пізніше «07» листопада 2043 року. Кредит надається на: поліпшення житлових умов. Відповідно до п. 1.3. Розділу 1 договору про іпотечний кредит, кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 2.4. Розділу 2 договору, позичальник зобов'язується до 10 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього договору, здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі не менше 804,60 гривень 60 копійок та сплачувати проценти, нараховані кредитором на залишок заборгованості за кредитом, відповідно до Графіку погашення кредиту шляхом внесення готівки до каси кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок № [NUMBER], відкритий кредитором. Останній платіж позичальник зобов'язується здійснити не пізніше «07» листопада 2043 року. Заборгованість за кредитором зменшується у день, передбачений Графіком. Відповідно до п.п. 5.3.1., 5.3.2. п. 5.3. Розділу 5 договору, позичальник зобов'язаний: належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим договором, в тому числі використати кредит на цілі, визначені в п. 1.2. цього договору; повернути кредит в сумі, вказаній у п. 1.1. цього договору, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом. У випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за цим договором - сплатити штрафні санкції та інші платежі, у строки та на умовах, що визначені цим договором. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1.припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2.зміна умов зобов'язання; 3.сплата неустойки; 4.відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно п.п. 6.1., 6.2. Розділу 6 договору про іпотечний кредит, за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за цим договором, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених чинним законодавством України та цим договором. За порушення взятих на себе зобов'язань з повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом та/або сплати платежів, позичальник зобов'язується сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Відповідно до вимог ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 6.4. Розділу 6 договору про іпотечний кредит, у випадку порушення позичальником строків повного погашення (повернення) кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за договором, встановлених п. 2.4. договору, позичальник зобов'язаний сплатити суму заборгованості за договором з урахуванням встановленого індексу інфляції а також 30 процентів річних від простроченої суми, за весь час прострочення. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується довідкою про стан заборгованості за договором про іпотечний кредит № 123394-44.3-14-2 від 07 листопада 2014 року, станом на 27 липня 2015 року відповідач має заборгованість за договором про іпотечний кредит № 123394-44.3-14-2 від 07 листопада 2014 року у розмірі 297 344, 24 гривень, а саме: по основній сумі боргу - 276 781,60 гривень, прострочені відсотки за користування кредитом - 17 792,38 гривень (в т.ч. несплачені відсотки за графіком у розмірі 15 494,45 гривень, за платіжний період з 10 липня 2015 року по 27 липня 2015 року: 273 563,20 гривень * 16,8 %/360 * 18 = 2 297,93 гривень), пеня за прострочення сплати кредитних коштів - 1 863,92 гривень (де сума пені за період з 14 квітня 2015 року по 12 травня 2015 року у розмірі 219,82 гривень; за період з 13 травня 2015 року по 10 червня 2015 року у розмірі 442,54 гривень, за період з 11 червня 2015 року по 12 липня 2015 року розмірі 740,16 гривень, за період з 13 липня 2015 року по 27 липня 2015 року у розмірі 461,40 гривень), інфляційні втрати - 906,34 гривень. Як роз'яснено в п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Відповідно до п.п. 5.2.4. п. 5.2. Розділу 5 договору про іпотечний кредит, кредитор має право: вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в частині або в цілому, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку істотного порушення (невиконання або неналежного виконання) позичальником будь-яких зобов'язань за цим договором або за іпотечним договором, в тому числі, але не виключно, у випадку: прострочення сплати чергового платежу за кредитом та процентів за користування кредитом впродовж трьох місяців. Таким чином, з боку відповідача має місце порушення умов договору про іпотечний кредит № 123394-44.3-14-2 від 07 листопада 2014 року, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 297 344 гривень 24 копійки. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості підлягає судовому захисту в порядку визначеному пунктом 5 частини 2 статті 16 ЦК України, а відповідно позов Державної іпотечної установи до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, пені та інфляційних втрат підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує відповідачу до сплати на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 973 гривні 44 копійки, які сплачено позивачем за подання даного позову до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved