Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну (майнову) шкоду в розмірі 593 354 (п`ятсот дев`яносто три тисячі триста п`ятдесят чотири) гривні 90 коп. та моральну (немайнову) шкоду в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень 00 коп. Мотивуючи вимоги тим, що 06.10.2017р. в м. Києві на Дніпровській набережній за участю автомобіля «АУДІ А8Л», реєстраційний номер [NUMBER] , під та автомобіля «НІССАН», реєстраційний номер [NUMBER] , трапилася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 23.05.2018 року в межах кримінального провадження №12017100020010757 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами. 09.02.2018р. було складено Звіт № 20180115 про визначення вартості матеріального збитку, виконаний ТОВ «ЕКСПЕРТПЛЮС», згідно якого розмір матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП автомобілю «АУДІ А8Л», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 593 354 (п`ятсот дев`яносто три тисячі триста п`ятдесят чотири) гривні 90 коп. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 21.09.2018 року призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04 червня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява та просили їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди та моральної шкоди. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що вироком Дарницького районного суду м. Києва від 28.05.2018 року, який на момент розгляду даної справи набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, покладено на останнього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Зі змісту вказаного вироку суду убачається, що [PERSON] , [INFO] , близько 00 години 45 хвилин, з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, в порушення вимог пунктів 11.4, 31.4.5 Правил дорожнього руху, керуючи автомобілем «НІССАН», реєстраційний номер [NUMBER] , у якого виявлено невідповідності ходової частини, рухаючись проїзною частиною вул. Дніпровська Набережна, зі сторони Дарницького мосту, в напрямку вул. Здолбунівська в м. Києві, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, внаслідок чого на дорозі із двостороннім рухом, яка має три смуги для руху в одному напрямку, пересік горизонтальну розмітку 1.3 ПДР (подвійну суцільну лінію) та в подальшому виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, де в середній смузі руху допустив зіткнення з автомобілем «АУДІ А8Л», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Порушення Правил дорожнього руху водієм [PERSON] знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіянню пасажиру автомобіля «НІССАН», реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] , тяжкого тілесного ушкодження у вигляді відкритої травми правої стопи - уламкового перелому п`яткової кістки зі зміщенням уламків, вивиху стопи, перелому медіальної лодижки зі зміщенням уламків, рвано-забійної рани тильної поверхні гомілково-ступневого суглобу, общирної рвано-забійної рани тильної поверхні стопи з вистоянням уламків кісток середнього відділу стопи та відшаруванням і некрозом м`яких тканин відкритої травми лівої стопи - уламкового перелому п`яткової кістки зі зміщенням уламків, підголовчатого перелому 4 плюснової кістки стопи зі зміщенням уламків, обширної рвано-забійної рани по зовнішній поверхні гомілково-ступневого суглобу з відшаруванням та некрозом м`яких тканин. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. В силу ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Автомобіль відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України - є джерелом підвищеної небезпеки. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п.1 Розділу Х Правових позицій, висловлених Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України при перегляді цивільних справ у касаційному порядку і у зв`язку з винятковими обставинами у 2008 році, у спорах про відшкодування шкоди згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України, діє презумпція заподіювача шкоди. У зв`язку з цим не позивач повинен довести наявність вини відповідача, а відповідач повинен довести відсутність його вини у завданні шкоди. Тобто законодавець у деліктних зобов`язанням закріпив презумпцію вини заподіювача шкоди і доведення відсутності вини у спричиненні шкоди поклав на заподіювача шкоди. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодження речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2, ч.1 ст. 22 ЦК України). Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 березня 2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Ввідтак, суд вважає, що позивачем доведено належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема Звітом № 20180115 про визначення вартості матеріального збитку від 09.02.2018р., який виконаний ТОВ «ЕКСПЕРТПЛЮС», згідно якого розмір матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП автомобілю «АУДІ А8Л», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 593 354 (п`ятсот дев`яносто три тисячі триста п`ятдесят чотири) гривні 90 коп. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «НІССАН», реєстраційний номер [NUMBER] не була застрахована. Відповідно до положень ст.. 41.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Отже, Моторно (транспортним) страховим бюро України, позивачу було здійснено виплату у розмірі 100 000 грн 00коп. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] моральної шкоди, то суд вважає, що вони підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як пояснив у судовому засіданні позивач, в результаті ДТП він переніс фізичний біль та стражданнями, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я (п.1 ч.2 ст.23 ЦК), хвилюваннями, пережитими ним у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та емоційним стресом. Позивач у зазначеній вище ДТП отримав ушкодження: зв`язок середнього відділу правової стопи, больовий синдром, що підтверджується консультативним висновком від 06.10.2017р. Київської міської клінічної лікарні №12. З моменту травми, біль у нозі не припинявся та навіть періодично посилювався, що суттєво ускладнювало повноцінне життя та продовжує суттєво обмежувати рухливу діяльність Позивача як у побуті, так в і роботі, змушує звертатись до лікарів та проходити лікування і реабілітацію. Після ДТП [PERSON] відчуває страх перед поїздками вночі. У [PERSON] досі часто проявляються емоційні спалахи, виникає дратівливість, а тому внаслідок заподіяння шкоди здоров`ю страждаю не лише він, але і його діти та дружина. У стані [PERSON] проявляється тривога, страх та нездатність в повній мірі зосередитись на основних питання життя та роботи. Згідно із ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до пункту 3 частини 2, частин першої, 4 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно положень п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Суд знаходить доведеною обставину завдання позивачу моральної шкоди в результаті вчинення кримінального правопорушення [PERSON] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.10.2017р., оскільки дана подія призвела до душевних страждань, негативних змін у житті позивача. При визначенні розміру моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань [PERSON] , яких віе зазнала в результаті дорожньо-транспортної пригоди, характеру немайнових втрат враховуючи стан її здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Виходячи з засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості моральна шкода підлягає задоволенню, яку суд оцінює у 200 000,00 грн. що підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у сумі 493 354 (чотириста дев`яносто три тисячі триста п`ятдесят чотири) гривні 90 коп. та 200 000,00 грн. моральної шкоди. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у сумі 7 933 грн. 56 коп .

Outcome: partial