Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 25105,90 грн. Свої вимоги банк мотивував тим, що 31.01.2012 р. ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], уклали кредитний договір б/н, згідно з яким відповідачу було надано кредит в розмірі 15000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном, що відповідає строку дії картки. Станом на 31.07.2015 р. відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 25105,90 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 17423,57 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 5810,62 грн., заборгованість за пенею та комісією 200,00 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1171,71 грн. Таким чином, ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про місце, час та дату розгляду справи, про що свідчать розписки, причини неявки до суду не відомі, а тому суд вважає, що слід вирішити справу на підставі наявних в справі доказів, постановивши заочне рішення. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, взявши до уваги заяву представника позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 31.01.2012 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, згідно з яким відповідач отримав кредитні кошти в сумі 15000,00 грн. на споживчі цілі на умовах, визначених в договорі, з остаточним терміном повернення кредиту, сплати відсотків та комісійних, що відповідає строку дії картки. За користування кредитними коштами договором встановлено відсоткову ставку в розмірі 30,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6-8). Виходячи із змісту ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, сторонами по справі були узгоджені всі істотні умови, необхідні для договорів даного виду, зміст умов кредитного договору є чітким та зрозумілим для сторін, договір підписаний позивачем та відповідачем. Відповідач умови договору не виконав,\~\~станом на 31.07.2015 р. відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 25105,90 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 17423,57 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 5810,62 грн., заборгованість за пенею та комісією 200,00 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1171,71 грн. (а.с.4-5). Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Відповідно до п. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобов'язання. Враховуючи, що норма, яка встановлює таке положення, не є диспозитивною, тобто сторони не в змозі змінити її положення та встановити у договорі штраф у вигляді твердої суми або в кратному відношенні до суми зобов'язання суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення фіксованої частини штрафу\~ в сумі 500 грн.\~не підлягає задоволенню. Таким чином, сума загальної заборгованості становить 24605,90 грн. (17423,57 грн. + 5810,62 грн. + 200,00 грн. + 1171,71 грн.). Аналізуючи наведені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню. Правовідносини, які склалися між сторонами регулюються ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Враховуючи те, що позивач сплатив судовий збір, його, згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача, пропорційно до задоволених вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved