Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] та Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, в обґрунтування якого посилалась на те, що 13 лютого 2009 року в с. Іванівка Арбузинського району Миколаївської області помер її брат [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,66 га, розташована на території Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області та яка належала померлому братові на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-МК № 004241, виданого 14 березня 2002 року Іванівською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 1. В позовній заяві вказує, що заповіт щодо свого майна її брат [PERSON] не залишав, а тому до першої черги його спадкоємців за законом входили його мати [PERSON] та діти [PERSON] і [PERSON] Оскільки діти [PERSON] [PERSON] та [PERSON] не проживали з ним постійно на час відкриття спадщини, заяв до нотаріальної контори про її прийняття не подавали, то із спадкоємців [PERSON] лише його мати [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого сина, оскільки на день його смерті була зареєстрована і проживала разом з ним у будинку № 8 по вул. Верхня в с. Іванівка Арбузинського району Миколаївської області. Проте, за свого життя [PERSON] своїх спадкових прав щодо майна померлого сина не оформила, а 07 вересня 2014 року в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області померла. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить як успадкована нею після смерті чина земельна ділянка, так і її особиста земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,99 га, розташована на території Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, яка належала їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ІІІМК № 004240, виданого 06 червня 2002 року Іванівською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 18. Оскільки заповіт на випадок своєї смерті [PERSON] не залишила, то вона, являючись її дочкою, є спадкоємицею першої черги за законом. Окрім того, за правом представлення до першої черги спадкоємців [PERSON] за законом входять її онуки [PERSON] та [PERSON], оскільки її спадщина могла б належати їхньому батькові [PERSON] за законом, якби останній був живим на час відкриття спадщини після смерті своєї матері. Позивач [PERSON] вказує, що є такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], так як на день її смерті була зареєстрована і проживала разом з нею. В той час як онуки [PERSON] на час її смерті з нею не проживали, заяв про прийняття спадщини після її смерті не подавали, а тому права на спадщину за правом представлення не набули. Таким чином, позивач за первісним позовом [PERSON] успадкувала земельні ділянки, які належали її брату [PERSON] та матері [PERSON] і стали належати їй з часу відкриття спадщини. Проте, державним нотаріусом Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] 20 грудня 2016 року та 21 лютого 2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю оригіналів Державних актів на право приватної власності на землю, виданих на імя спадкодавців [PERSON] та [PERSON] Оскільки позивач має у своєму розпорядженні тільки засвідчені копії другого примірника Державних актів, а отримати їх дублікати не може в силу Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції постанови КМУ від 23 серпня 2016 року № 553), то в інший спосіб, аніж судовий, не може оформити свої спадкові права. Крім того, позивач за первісним позовом вказує, що 20 липня 2017 року відповідач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області, відповідно до якого успадкував належну [PERSON] земельну ділянку. Проте, вона вважає це свідоцтво недійсним, оскільки [PERSON] отримав його на підставі рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 травня 2017 року, проте права на спадщину не мав. Просить суд визнати повністю недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 20 липня 2017 року у спадковій справі № 103/17 за реєстром № 1021 Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області, за яким [PERSON] є спадкоємцем за законом майна [PERSON], померлого 13 лютого 2009 року, яке складається із земельної ділянки площею 6,6563 га з кадастровим номером 4820381000:11:000:0310, розташованої на території Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, що належить спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 004241, виданого 14 березня 2003 року Іванівською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 1, згідно з яким площа спадкової земельної ділянки становила 6,66 га; визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 07 вересня 2014 року в смт.Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області, право приватної власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, а саме: площею 6,6563 га з кадастровим номером 4820381000:11:000:0310, яка належала [PERSON], померлому 13 лютого 2009 року, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-МК № 004241, виданого 14 березня 2002 року Іванівською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області на підставі рішення 27 сесії 23 скликання Іванівської сільської ради від 03.12.2001 року та зареєстрованого Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1, а також площею 5,99 га, яка належала [PERSON], померлій 07 вересня 2014 року, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-МК № 004240, виданого 06 червня 2002 року Іванівською сільською радою Арбузинського району на підставі рішення 27 сесії 23 скликання Іванівської сільської ради від 03.12.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 18. В свою чергу відповідач за первісним позовом через свого представника подав зустрічний позов до [PERSON], [PERSON] та Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, мотивуючи його тим, що 13 лютого 2009 року помер батько позивача [PERSON], а 07 вересня 2014 року в смт. Фрунзівка Одеської області померла його баба [PERSON] мати його батька. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 5,99 га і знаходиться на території Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області та яка належала їй на підставі Державного акта на право власності на земельні ділянку серії ІІІ-МК № 004240. Так як за життя його баба [PERSON] заповіту щодо свого майна не склала, то позивач є її спадкоємцем першої черги за законом, однак реалізувати свої спадкові права не може, так як був позбавлених можливості подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк. В позовній заяві вказує, що підтримував родинні відносини із своєю бабою [PERSON] до 2007 року, коли вона проживала разом з його батьком в с. Іванівка Арбузинського району Миколаївської області. З 2007 року [PERSON] переїхала на постійне місце проживання до Одеської області, а 13 лютого 2009 року його батько помер. Сам позивач у 2010 році переїхав до м. Южноукраїнська. Та з цього часу його звязок з [PERSON] повністю перервався. Зазначає, що вчасно не подав заяву про прийняття спадщини після смерті своєї баби [PERSON] внаслідок умисного неповідомлення позивачем за первісним позовом [PERSON] про її смерть, яка бажала усунути позивача за зустрічним позовом від спадкування і стати єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] Окрім цього, аби усунути позивача за зустрічним позовом від спадкування після смерті його баби [PERSON], [PERSON] умисно не подала заяву до нотаріальної контори, аби нотаріус не закликала його для прийняття спадщини у встановлений законом строк. Просить суд визначити позивачу за зустрічним позовом [PERSON] додатковий строк в два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлої 07 вересня 2014 року. У порядку п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 265 ЦПК України, суд констатує, що учасниками справи були подані наступні клопотання, а судом, в свою чергу вчинено такі процесуальні дії. За клопотанням позивача за первісним позовом про витребування доказів, ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12 вересня 2017 року від Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області було витребувано спадкову справу, яка відкрилась після смерті [PERSON], а також витребувано від Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області спадкову справу, яка відкрилась після смерті [PERSON], та витребувано інформацію про нормативну грошову оцінку земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали [PERSON] та [PERSON], від Арбузинського районного відділу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області. За клопотанням позивача за первісним позовом про залучення співвідповідачів ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2017 року до участі у справі було залучено співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] 20 жовтня 2017 року позивач звернулась до суду з клопотанням про доповнення позовних вимог, а саме: доповнила раніше висунуті вимоги позовною вимогою про визнання повністю недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане Арбузинською державною нотаріальною конторою Миколаївської області у спадковій справі № 103/7 за № 1021, згідно якого [PERSON] є спадкоємцем за законом майна [PERSON], який помер 13 лютого 2009 року. Цим же клопотанням просила суд зупинити провадження у справі до розгляду Апеляційним судом Миколаївської області її апеляційної скарги на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 травня 2017 року у справі за заявою [PERSON] про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Проте, після визначення позивача та її представника з послідовністю вирішення заявлених ними клопотань, судом було задоволено клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості відповідачів [PERSON] та [PERSON], про що постановлено відповідну ухвалу від 20 жовтня 2017 року. Водночас, клопотання позивача про зупинення провадження у справі було залишено відкритим у звязку із залученням до участі у справі в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON], оскільки одночасне їх залучення та зупинення провадження у справі призведе до порушення їхніх прав, як учасників судового розгляду. У судовому засіданні 08 листопада 2017 року позивач подала позовну заяву в новій редакції та заяву про зупинення провадження у справі до розгляду апеляційний судом Миколаївської області її апеляційної скарги на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 травня 2017 року у справі за заявою [PERSON] про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В судовому засіданні суд приєднав до матеріалів провадження вказане клопотання, проте залишив відкритим клопотання про зупинення провадження у справі у звязку з необхідністю виконання вимог цивільного процесуального закону щодо повідомлення відповідачів про зміну позовних вимог та забезпечення їхніх прав, як учасників судового процесу. 12 грудня 2017 року представник позивача направив на адресу суду заяву про приєднання документа ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 22 листопада 2017 року та письмові пояснення щодо оформлення спадщини у нотаріальній конторі, які приєднані до матеріалів провадження. 20 грудня 2017 року відповідач [PERSON] через свого представника подав зустрічний позов до [PERSON], [PERSON], Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 грудня 2017 року його зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Вимоги за зустрічним позовом обєднані в одне провадження з вимогами за первісним позовом. 09 січня 2018 року на адресу суду надійшов відзив, поданий представником позивача за первісним позовом, на зустрічний позов, до якого додано підтвердження про направлення його копії позивачу та який долучено до матеріалів провадження. 22 січня 2018 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, подана представником позивача за зустрічним позовом, разом із підтвердженням про направлення її копії відповідачам за зустрічним позовом. Окрім цього, представником позивача за зустрічним позовом 22 січня 2018 року подано заяву про зміну (уточнення) підстав позову. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 січня 2018 року було задоволено клопотання представника позивача за зустрічним позовом та залучено до участі у справі державного нотаріуса Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача за первісним позовом [PERSON] Окрім того, судом було задоволено клопотання представника позивача за зустрічним позовом та ухвалою від 23 січня 2018 року витребувано від завідувача Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] оригінал спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] та інформаційну довідку із спадкового реєстру про те, чи заводилась спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 07 вересня 2014 року. 08 лютого 2018 року на адресу суду представником відповідача за зустрічним позовом направлено заперечення на відзив на зустрічну позовну заяву та заяву про зміну (уточнення) підстав позову разом із доказами направлення копії заперечень на адресу позивача, які долучено до матеріалів провадження. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2018 року постановлено провести підготовче провадження, в рамках якого призначено підготовче судове засідання на 12 березня 2018 року, цією ж ухвалою відмовлено позивачу за первісним позовом у її клопотанні про зупинення провадження у справі. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12 березня 2018 року підготовче провадження було закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті на 02 квітня 2018 року. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом первісний позов підтримав повністю з підстав, що викладені у ньому, просив його задовольнити, зустрічний позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити та додатково пояснив суду, що судове рішення, на підставі якого [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого батька, скасоване Апеляційним судом Миколаївської області, а тому він не набув права на спадщину. Позовні вимоги про визнання права власності на земельні ділянки також підтримав повністю та пояснив, що у позивача відсутні оригінали державних актів на землю, отримати дублікати неможливо, так само як і витяг, оскільки державні акти були видані у 2001 року, а тому в інформаційних системах відсутня інформація про ці земельні ділянки. Пояснив, що мати позивача [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого сина [PERSON], так як проживала з ним на момент його смерті, в свою чергу, позивач прийняла спадщину після смерті своєї матері, оскільки остання була зареєстрована та проживала разом з позивачем на час своєї смерті. Спадкова справа після смерті матері позивача за первісним позовом не відкривалась, проте позивач зверталась із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину, але державним нотаріусом Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області було відмовлено у їх видачі шляхом винесення відповідних постанов. Щодо задоволення зустрічного позову заперечив та пояснив суду, що поважні причини пропуску позивачем за зустрічним позовом строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] відсутні. Він не цікавився її життям, не піклувався про неї та не утримував її. Місце його проживання позивачці за первісним позовом було невідоме, вони не спілкувались, будь-яких стосунків не підтримували, а тому й не мала змоги повідомити йому про смерть його бабусі. Заяву про прийняття спадщини вона не подавала з тих причин, що проживала разом з [PERSON] на момент її смерті, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним [PERSON] заявила клопотання про виступ із вступним словом лише її представника, що відповідає вимогам ч.3 ст. 227 ЦПК України. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним [PERSON] первісний позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, зустрічний позов підтримав повністю, просив його задовольнити та пояснив суду, що первісний позов є безпідставним, спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, а тому позивач не довела порушення свого права. Крім того, позивачем не доведено факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON]. Пояснив суду, що свідоцтво про право на спадщину за законом видане [PERSON] правомірно, оскільки останній проживав разом з батьком на час його смерті. Щодо зустрічного позову, представник пояснив, що у позивача за зустрічним позовом не було жодної інформації про смерть [PERSON], а тому позивач за зустрічним позовом пропустив встановлений ст. 1270 ЦК України строк подачі заяви про прийняття її спадщини. До 2007 року позивач підтримував стосунки з бабусею, проте з цього часу позивач за первісним позовом забрала її на постійне проживання до Одеської області та була проти їх спілкування. Їй було відомо, що позивач за зустрічним позовом є спадкоємцем першої черги за правом представлення, а тому вона умисно не повідомляла його про смерть [PERSON] З цих же причин вона не подала заяву і про прийняття спадщини, аби позбавити нотаріуса встановити коло спадкоємців, до складу яких входить і позивач за зустрічним позовом, про що й свідчить подання первісного позову. Третя особа на стороні відповідача за первісним позовом, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний нотаріус Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] в судовому засіданні просив в задоволенні первісного позову відмовити та пояснив суду, що прийняття спадщини [PERSON] було повністю законним. Останній звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON], вказавши про наявність спадкового майна у виді земельної ділянки площею 6,66 га, розташованої в межах території Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області та надавши оригінал правовстановлюючого документу, а саме: Державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-МК № 004241, який було долучено до спадкової справи. Оскільки на момент подачі [PERSON] заяви про прийняття спадщини не було документів, які б підтверджували факт його проживання разом з батьком на момент смерті останнього, то йому було розяснено право на звернення до суду з метою встановлення такого факту. В подальшому [PERSON] надав копію рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 травня 2017 року та копію ухвали цього ж суду про виправлення описки, згідно яких було встановлено факт постійного його проживання [INFO] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Окрім того, [PERSON] надав довідку з Арбузинського районного сектору УДМС в Миколаївській області від 08 червня 2017 року, якою підтверджено реєстрацію його місця проживання в с. Іванівка з 22.12.2000 року по 01.06.2010 року, а в талоні зняття з реєстрації місця проживання в графі «реєстрація попереднього місця проживання» було вказано: Арбузинський район с. Іванівка, вул. Верхня,8. Окрім того, у спадковій справі наявна довідка Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області про те, що [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав в [INFO], а разом з ним проживав син [PERSON] Тому сумнівів у тому, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька, так як проживав з ним на момент смерті не виникало, на підставі чого йому й було видане свідоцтво про право на спадщину. В свою чергу суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створивши учасникам судового процесу всі умови для реалізації ними їхніх прав, виконавши всі необхідні процесуальні дії для повного і обєктивного розгляду справи, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши надані ними докази та оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, достатності та взаємозвязку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів,

Outcome: dismissed