Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом в якому просить визнати за ним в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на земельні ділянки, площею 0,1000 га та 0,0658 га, що розташовані по [ADDRESS]. Позов обґрунтовує тим, що 15.07.1954 року між [PERSON] та [PERSON], які є його дідом та бабою, було зареєстровано шлюб. На підставі договору на право забудови будинків безстрокового користування земельною дільницею, посвідченого 02.03.1955 року Кіровоградською нотаріальною конторою за реєстровим № 2-1948 та акту готовності від 15.10.1959 року на праві особистої власності [PERSON] належав будинок під [ADDRESS], який є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], а тому кожному із них належало по 4/8 частки даного будинку. Крім того, на підставі рішення Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 12.06.1996 року № 353, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1657 гектарів, яка розташована в [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 01.10.1996 року. Після смерті бабусі [PERSON], яка померла [INFO] року, на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, у рівних частках (по 2/8) спадщину, яка складалася із частки будинку, прийняли, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини її чоловік [PERSON] та її син [PERSON], що підтверджується будинковою книгою виданою 17.12.1959 року Другим відділом міліції м. Кіровограда. Таким чином, після смерті [PERSON] частка [PERSON] в будинку складала 6/8, а частка [PERSON] - 2/8. 14 жовтня 2011 року дідусем [PERSON] на випадок смерті було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Панчишиною С.С., реєстровий № 8560, з якого вбачається, що [PERSON], на випадок своєї смерті, 1/2 частку належного йому житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та 1/2 частку земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] заповів [PERSON], а іншу 1/2 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та 1/2 частку земельної ділянки - [PERSON]. З урахуванням того, що [PERSON] на момент складення заповіту належало 6/8 частки будинку та земельна ділянка, він заповів своєму синові [PERSON] та доньці [PERSON] по 3/8 частки будинку та по 1/2 частки земельної ділянки кожному. Після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, спадщину прийняли: - на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, син [PERSON], що підтверджується вищезазначеною будинковою книгою; - на підставі ст. ст. 1269, 1270 ЦК України, шляхом подачі заяви, донька [PERSON]. Таким чином, після смерті [PERSON] частка батька [PERSON] в будинку склала 5/8, а частка [PERSON] - 3/8. Щодо земельної ділянки, то виходячи із змісту заповіту, вона мала би бути успадкована [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по 1/2 кожному. Посилаючись на норми діючого законодавства, а саме статті 81, 131 Земельного кодексу України, постанову пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначає, що після смерті [PERSON] частка земельної ділянки, яку успадкував [PERSON] склала 5/8, а частка земельної ділянки, яку успадкувала [PERSON] - 3/8 [INFO] року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на вищезазначені 5/8 часток будинку за земельної ділянки. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.04.2014 року визнано за ним право власності на 5/8 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом від 05.06.2014 року № 22630865. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.07.2014 року Державним нотаріусом Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №1 Биковим Є.С. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на частки земельної ділянки під [ADDRESS]. Зокрема нотаріус зазначив, що видати свідоцтво неможливо, так як [PERSON] спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Таким чином, виникла ситуація за якої відсутність оформлення батьком прав на спадкове майно позбавляє його можливості скористатися своїми законними правами щодо набуття права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування. Посилаючись на зазначені обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов. Сторони в судове засідання не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлені, при цьому надали заяви про розгляд справи без їх участі, представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, відповідача [PERSON] позов визнала в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 липня 1954 року між [PERSON] та [PERSON] - дідом та бабою позивача, Кіровоградським відділом реєстрації актів цивільного стану було зареєстровано шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом та актовим записом № 730 (а.с. 9). На підставі договору на право забудови будинків безстрокового користування земельною дільницею, посвідченого 02 березня 1955 року Кіровоградською нотаріальною конторою за реєстровим № 2-1948 та акту готовності від 15.10.1959 року на праві особистої власності [PERSON] належав будинок під [ADDRESS] (а.с. 10,11). Зазначений будинок є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], а тому кожному із них належало по 4/8 частки даного будинку. Крім того, на підставі рішення Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 12 червня 1996 року № 353, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1657 гектарів, яка розташована в [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 01 жовтня 1996 року (а.с.14). Відповідно до ст. 22 КпШС України, який діяв в період отримання [PERSON] земельної ділянки, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Аналогічна норма міститься в ст. 60 СК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року. Статтею 61 СК України (у редакції, чинній до внесення змін Законом№ 2913-VI) було встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. 9 лютого 2011 року набрав чинності Закон № 2913-VI , яким ст. 61 СК України доповнено частиною п'ятою такого змісту: об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Оскільки правовідносини подружжя [PERSON] та [PERSON] щодо зазначеної вище земельної ділянки виникли у 1996 році, а тому регулюються нормами КпШС України, за якими приватизована земельна ділянка не є спільним майном подружжя. Отже, дана земельна ділянка була особистою приватною власністю [PERSON]. Після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08 червня 2011 року серія [NUMBER], виданого Міським відділом по державній реєстрації смертей Головного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.21), на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України, у рівних частках (по 2/8) спадщину, яка складалася із частки будинку, прийняли, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини її чоловік [PERSON] та її син [PERSON], що підтверджується будинковою книгою виданою 17.12.1959 року Другим відділом міліції м. Кіровограда. Таким чином, після смерті [PERSON] частка [PERSON] в будинку складала 6/8, а частка [PERSON] - 2/8. 14 жовтня 2011 року [PERSON] на випадок смерті було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Панчишиною С.С., реєстровий № 8560 (а.с.22), з якого вбачається, що [PERSON], на випадок своєї смерті, 1/2 частку належного йому житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та 1/2 частку земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] заповів [PERSON], а іншу 1/2 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та 1/2 частку земельної ділянки - [PERSON]. З урахуванням того, що [PERSON] на момент складення заповіту належало 6/8 частки будинку та земельна ділянка, він заповів своєму синові [PERSON] та доньці [PERSON] по 3/8 частки будинку та по 1/2 частки земельної ділянки кожному. Після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 лютого 2012 року серія [NUMBER], виданого Міським відділом по державній реєстрації смертей Головного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.23), спадщину прийняли: - на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, син [PERSON], що підтверджується вищезазначеною будинковою книгою; - на підставі ст. ст.1269, 1270 ЦК України, шляхом подачі заяви, донька [PERSON]. Таким чином, після смерті [PERSON] частка [PERSON] в будинку склала 5/8, а частка [PERSON] - 3/8. Щодо земельної ділянки, то виходячи із змісту заповіту, вона мала би бути успадкована [PERSON] та [PERSON] в рівних частка по 1/2 кожному. Враховуючи вимоги статті 1225 ЦК України, яка регламентує спадкування права на земельну ділянку, визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Пунктом «г» ч. 1 ст. 81, ст. 131 Земельного кодексу України, визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, також, на підставі прийняття спадщини. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Спадкодавець може передавати за заповітом частину належної йому земельної ділянки, тоді інша частина цієї ділянки спадкується за законом. У разі коли спадкодавець заповів всю земельну ділянку або її частину іншим особам, які не успадковували нерухоме майно, то спадкоємці мають право на земельну ділянку, на якій розміщено нерухоме майно та на частину ділянки, яка є необхідною для його обслуговування, незалежно від змісту заповіту. За такими правилами здійснюється й перехід права на землю при спадкуванні права на частину нерухомого майна, а якщо був установлений порядок користування ним - то з урахуванням цього порядку. Таким чином, після смерті [PERSON] частка земельної ділянки, яку успадкував [PERSON] склала 5/8, а частка земельної ділянки, яку успадкувала [PERSON] - 3/8 [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10 травня 2012 року серія [NUMBER], виданого Міським відділом по державній реєстрації смертей Головного управління юстиції у Кіровоградській області. Після його смерті відкрилася спадщина на вищезазначені 5/8 часток будинку за земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст.1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 23 липня 2012 року позивачем було подано до Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 1 заяву про прийняття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 червня 2013 року Державним нотаріусом Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №1 Є.С. Биковим йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на частку житлового будинку в якій нотаріус зазначив, що видати свідоцтво неможливо, так як [PERSON] спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.04.2014 року справа №405/10941/13-ц визнано за [PERSON], право власності на 5/8 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом від 05.06.2014 року № 22630865. Постановою № 1125/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 липня 2014 року Державним нотаріусом Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №1 Биковим Є.С. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на частку земельної ділянки під [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] та частку земельної ділянки під [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Зокрема нотаріус зазначив, що видати свідоцтво неможливо, так як [PERSON] спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Таким чином, виникла ситуація за якої відсутність оформлення спадкодавцем прав на спадкове майно позбавляє позивача можливості скористатися своїми законними правами щодо набуття права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За таких обставин, виходячи з приписів статті 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку. Судові витрати по справі, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд відносить за рахунок позивача. Враховуючи вищевикладене і ст. ст. 1220, 1225, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст. с 22 КпШС України, ст. ст. 60,61 СК України, ст. ст. 81, 131 ЗК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved