Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивує тим, що 25.09.2017 року між сторонами було укладено договір позики у вигляді розписки на отримання грошей у сумі 2 000 доларів США. На підтвердження укладення договору позики відповідач [PERSON] написав розписку, у якій підтверджує факт отримання у борг грошей. При цьому, відповідач зобов`язувалася повернути грошові кошти до 23.09.2018 року. Станом на день звернення до суду з позовом відповідач свої зобов`язання з повернення коштів не виконав, а тому він змушений звернутись до суду із вказаним позовом. Позивач просить суд стягнути з відповідача в його користь 4865 доларів США, що по курсу становить 128 776 грн. 55 коп., з яких: 2000 доларів основного боргу, 680 доларів США процентів, комісії в розмірі 1700 доларів США, штраф в розмірі 485 доларів США, судові витрати по справі. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та надав розрахунок позову на час вирішення спору у гривневому еквіваленті, зокрема, основний борг становить по курсу НБУ станом на 14.08. 2019 року 50 292 грн., проценти - 17 099 грн. 28 коп., комісія - 42 748 грн. 2 коп., штраф - 12 195 грн. 81 коп. Відповідач в судове засідання не з`явився, а тому згідно вимог ст. 280 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 25.09.2017 року [PERSON] позичив [PERSON] гроші в сумі 2 000 доларів США. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позикодавець свої зобов`язання перед позичальником виконав, передав останньому грошові кошти в розмірі 2000 доларів США. Вказаний факт підтверджується розпискою. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач [PERSON] грошові кошти мав повернути позивачу до 23.09.2018 року, проте кошти не повернув. Заборгованість за отримані кошти згідно розписки складає 2000 доларів США, а тому з нього слід стягнути в користь позивача суму позики в розмірі 2000 доларів США, що по курсу НБУ станом на 14.08.2018 року становить 50 292 грн. Крім того, ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно розписки від 25.09.2017 року [PERSON] зобов`язувався сплачувати проценти за користування коштами в період з 20 по 25 число кожного місяці, однак, з 25 січня 2018 року наявна заборгованість по їх сплаті. Враховуючи те, що відповідач не виконує умови договору позики, борг станом на 25.05.2019 року не повернуто, то суд приходить до висновку, що вимога про стягнення процентів по договору позики в розмірі 680 доларів США., що по курсу НБУ становить 17 099 грн. 28 коп. підлягає до задоволення. Також, договором позики встановлено, [PERSON] в період з 20 по 25 числа кожного місяця повинен сплачувати [PERSON] комісію в розмірі 100 доларів США щомісячно. З наданого розрахунку заборгованість по сплаті комісії станом на день звернення до суду із позовом становить 1 700 доларів США, що по курсу НБУ становить 42 748 грн. 2 коп. За прострочення сплати процентів та комісійних сторони дійшли згоди про те, що [PERSON] зобов`язується сплачувати штраф в розмірі 1 долара США за кожний день прострочки. Починаючи з 26.01.2018 року по 25.05.2019 року кількість днів прострочки становить 485 днів, то до стягнення з відповідача підлягають кошти в розмірі 485 доларів США, що по курсу НБУ становить 12 195 грн. 81 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved