Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинський є складовою частиною Збройних Сил України, підпорядковується Головному квартирно-експлуатаційному управлінню, є одним із структурних підрозділів Міністерства оборони України та бюджетною організацією. Гуртожиток, що розташований у місті Луцьку по вул. Привокзальна, 14а перебуває у державній власності Міністерства оборони України та знаходиться на балансі КЕВ м. Володимир-Волинський. Вказує, що у кімнаті [ADDRESS] зареєстровані відповідачі, але фактично там не проживають з 2006 року. У зв`язку з чим, просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у заяві. Не заперечував щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися по невідомій суду причині, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за їх відсутності та відзив на позов не подали. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів в порядку ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинський є складовою частиною Збройних сил України, підпорядковується Головному квартирно-експлуатаційному управлінню, є структурним підрозділом Міністерства Оборони України та є юридичною особою (а.с. 4-8). Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9), гуртожиток «А-5» розташований за адресою: [ADDRESS] є об`єктом державної власності, власником є: Держава Україна в особі Міністерства оборони України, балансоутримувач: Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський. Як вбачається з ордера на житлове приміщення №23 від 06.04.1998 року, [PERSON] отримав дві кімнати у квартирі [ADDRESS] , на склад сім`ї з тьрох осіб, а саме: [PERSON] як наймач, [PERSON] дружина, [PERSON] дочка (а.с. 11). Відповідно до ч.1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно ст.\~107\~ЖК України\~у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений строк, проводиться в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Як слідує з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», відповідно до ст.107 ЖК України наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Громадяни, відсутні у місці постійного проживання за умовами і характером роботи (члени екіпажів суден, працівники геологічних, розвідувальних партій, експедицій та інші працівники, діяльність яких пов`язана з постійним пересуванням), у період її виконання можуть бути визнані на підставі ст.107 ЖК України такими, що втратили право користування жилим приміщенням, з якого вони вибули у зв`язку з цією роботою, в разі одержання жилої площі, вселенні на жилу площу членів сім`ї або в інших випадках забезпечення їх жилою площею для постійного проживання. Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 ЖК України. \~ \~ \~ \~Як вбачається із акту, затвердженого начальником КЕВ м. Володимир-Волинського від 10.03.2020 року, в кімнаті [ADDRESS] зареєстрована сім`я: [PERSON] (наймач), [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка), [PERSON] (син), однак останні не проживають у вказаному приміщенні з 2006 року (а.с. 10). Доказів постійного проживання відповідачів у вказаному приміщенні всупереч ст. 81 ЦПК України суду не представлено. Таким чином, дослідивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає за можливе позов з наведених підстав в цій частині задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. А тому суд вважає, що вимога позивача про зняття з реєстрації відповідачів до задоволення не підлягає, оскільки втрата права на житло і є підставою для внесення даних про зняття особи з реєстраційного обліку.

Outcome: partial