Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом в якому просив стягнути на його користь з відповідача [PERSON] в якості відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки 2 098,92 грн. та з відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України у кості відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди 50 000,00 грн., судові витрати покласти на відповідача [PERSON] Позов обґрунтовано тим, що 19.05.2014 року о 16 год. 40 хв. в місті Кіровограді по вулиці Московська він перебував за кермом автомобіля «CHERY-T11Tiggo», державний номерний знак [NUMBER], маючи намір здійснити розворот увімкнув лівий поворот, зайняв при цьому ліву смугу проїжджої частини. Під»їхавши до перехрестя вулиці Московської з провулком Уральський зупинився щоб пропустити автомобіль, який рухався по зустрічній смузі і в цей час зазнав удару в бокову частину свого автомобіля, автомобілем «OPEL Movano», державний номерний знак [NUMBER] керував відповідач [PERSON] на підставі доручення, виданого власником цього автомобіля - [PERSON]. На місце пригоди прибули працівники ВДАІ Кіровоградського МВ, які склали протокол про адміністративне правопорушення відносно нього. Згідно постанови Кіровоградського районного суду від 06.06.2014 року по справі № 390/1471/14-п про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП провадження у справі закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 16.09.2014 року апеляційним судом Кіровоградської області була винесена постанова, якою постанова Кіровоградського районного суду від 06.06.2014 року щодо притягнення його до адміністративної відповідальності залишена без змін. Проте, з постанови апеляційного суду Кіровоградської області від 16.09.2014 року вбачається, що причиною ДТП стало порушення правил дорожнього руху саме відповідачем [PERSON] Враховуючи висновки судів першої та апеляційної інстанцій зазначає, що чітко встановлена винуватість [PERSON] у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, якою йому завдана матеріальна шкода, яка полягає в завданні механічних пошкоджень належного йому на праві власності автомобіля. Згідно звіту № 164/14, складеного суб»єктом оціночної діяльності ПП [PERSON] вартість матеріального збитку, завданого автомобіля «CHERY-T11Tiggo», державний номерний знак [NUMBER] станом на 26.06.2014 року складає 51 498,92 грн. Ним сплачено витрати, пов»язані з оцінкою автотранспорту, які складають 600 грн. Власником автомобіля «OPEL Movano», державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON], проте в момент ДТП керував автомобілем [PERSON] на підставі доручення, виданого [PERSON], а тому відповідальність має нести [PERSON] Враховуючи те, що власник автомобіля «OPEL Movano» [PERSON] звільнений від страхування на підставі посвідчення інваліда війни від 23.01.2008 року, то значна частина матеріальної шкоди має бути відшкодована Моторним (транспортним) страховим бюро України. Посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з зазначених підстав. За його клопотанням по справі проведена судова автотехнічна експертиза. В судове засідання, призначене на 07.06.2016 року представник позивача не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні з тих підстав, що вина відповідача не встановлена, позов є необґрунтованим та безпідставним. Представник відповідача - Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, при цьому надав суду заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, статтею 11 цього Кодексу визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 19.05.2014 року о 16 год. 40 хв. в місті Кіровограді по вулиці Московська позивач [PERSON] перебував за кермом автомобіля «CHERY-T11Tiggo», державний номерний знак [NUMBER], маючи намір здійснити розворот увімкнув лівий поворот, зайняв при цьому ліву смугу проїжджої частини. Під»їхавши до перехрестя вулиці Московської з провулком Уральський зупинився щоб пропустити автомобіль, який рухався по зустрічній смузі і в цей час зазнав удару в бокову частину свого автомобіля, автомобілем «OPEL Movano», державний номерний знак [NUMBER] керував відповідач [PERSON] на підставі доручення, виданого власником цього автомобіля - [PERSON]. На місце пригоди прибули працівники ВДАІ Кіровоградського МВ, які склали протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] Згідно постанови Кіровоградського районного суду від 06.06.2014 року по справі № 390/1471/14-п про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП провадження у справі закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 16.09.2014 року Апеляційним судом Кіровоградської області була винесена постанова, якою постанова Кіровоградського районного суду від 06.06.2014 року щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності залишена без змін. Власником автомобіля «OPEL Movano», державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON], проте в момент ДТП керував автомобілем [PERSON] на підставі доручення, виданого [PERSON] Власник автомобіля «OPEL Movano» [PERSON] звільнений від страхування на підставі посвідчення інваліда війни від 23.01.2008 року. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на висновки суду апеляційної інстанції, викладені в постанові від 16.09.2014 року, а саме: «в письмових поясненнях, наданих одразу після ДТП, [PERSON] вказав, що [PERSON] перед початком здійснення розвороту включив лівий поворот, потім почав маневр розвороту, і коли пропускав маршрутне таксі, яке рухалось в зустрічному напрямку, він щоб не допустити зіткнення повернув руль вправо і загальмував, але зіткнення попередити не вдалось. Тобто із даних пояснень вбачається в момент зіткнення автомобіль [PERSON] стояв, однак водій [PERSON] рухаючись в цій же полосі руху допустив порушення ПДР України та допустив зіткнення з останнім. Враховуючи дані обставини, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що [PERSON] і на це послався в своєму рішення суд першої інстанції, не порушував ПДР України, дане підтверджується схемою ДТП, поясненнями [PERSON] та самого [PERSON]». Зазначає, що постановою Кіровоградського районного суду у постанові від 06.06.2014 року чітко встановлена винуватість [PERSON] у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 19.05.2014 року. Згідно звіту № 164/14, складеного суб»єктом оціночної діяльності ПП [PERSON] вартість матеріального збитку, завданого автомобіля «CHERY-T11Tiggo», державний номерний знак [NUMBER] станом на 26.06.2014 року складає 51 498,92 грн. Позивачем сплачено витрати, пов»язані з оцінкою автотранспорту, які складають 600 грн. Статтею 386 ЦК України визначено, що власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв»язу із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Нормами статті 1187 ЦК України передбачено відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частина 2 вказаної статті визначає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання , зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, оскільки відповідно до ст. 3 Закону № 1961-ІУ обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування а виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-ІУ обов»язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України», повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-ІУ обов»язку з»ясовується судом першої інстанції, у зв»язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. Згідно судової практики Верховного Суду України щодо розгляду справ, що виникають з договорів страхування, якщо дії третьої особи, яким страхувальнику спричинено збитки, є страховим випадком, то у потерпілого є дві можливості відшкодування шкоди: за рахунок безпосереднього заподіювача шкоди або за рахунок страховика шляхом отримання страхового відшкодування. Право вибору належить самому потерпілому. Судом встановлено, що позивач обрав способом захисту своїх прав стягнення суми з винуватця ДТП через суд, але ні винуватець ДТП, який не висловив письмової згоди на відшкодування шкоди за рахунок МТСБУ, ні потерпіла особа не звернулись до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодуванню. Відповідно до роз»яснень, викладених в абзацах 1, 2 п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заданої джерелом підвищеної небезпеки» обов»язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, не залежно від наявності вини. Відповідно до вимог ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи вказані обставини судом відмічається, що неправомірність дій відповідача у вказаній дорожньо-транспортній пригоді не встановлена. Посилання позивача на висновки суду апеляційної інстанції у адміністративній справі, порушеній щодо нього за ст. 124 КУпАП не встановлюють презумпцію вини відповідача. За заявою представника позивача по даній справі була проведена інженерно-транспортна (авто технічна) експертиза, експерту були надані матеріали цивільної справи, які містять пояснення обох водіїв та копії матеріалів адміністративної справи. Відповідно до висновку № 573 від 11.05.2016 року експерт прийшов до висновків, що в розглянутій дорожній обстановці, при здійсненні водієм автомобіля «CHERY-T11Tiggo» [PERSON] маневру розвороту з правої смуги руху, дії водія [PERSON] не відповідали п. 9.4, 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху, покази водія [PERSON] в частині того, що … маючи намір здійснити розворот, він зайняв ліву крайню смугу проїзної частини вул. Московська, та під»їхавши до перехрестя з вулицею Уральська, він зупинив автомобіль, щоб пропустити автомобіль, який рухався по зустрічній смузі і в цей час зазнав удар у бокову частину автомобілем «OPEL Movano» є технічно необґрунтованими, оскільки не відповідають виявленій слідовій інформації. Чи відповідали вимогам ПДР дії водія [PERSON] є не можливими, також експертом не встановлено , чи міг водій [PERSON] уникнути зіткнення з автомобілем під керуванням [PERSON] та дії якої з водіїв знаходяться в причинному зв»язку з настанням ДТП. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги не доведені позивачем, необґрунтовані, а тому позов не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача. На підставі викладеного і ст. ст. 386, 1187 ЦК України,

Outcome: dismissed