Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним майнові права на об`єкт незавершеного будівництва «Гараж № [NUMBER] » площею 19,8 кв.м, розташований на прибудинковій території житлового будинку [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 16 січня 2018 року між ним та відповідачем укладено договір купівлі-продажу майнових прав на гараж № [NUMBER] , розміщений при житловому будинку по [ADDRESS] . За договором відповідач взяв на себе зобов`язання ввести об`єкт майнових прав в експлуатацію в другому кварталі 2018 року. Майнові права мали бути передані до 1 липня 2018 року. Для оформлення права власності на об`єкт майнових прав відповідач після закінчення будівництва зобов`язувався надати акт прийому-передачі майнових прав та наказ про розподіл площ. Ним на виконання умов договору було сплачено в повному обсязі вартість майнових прав на об`єкт в сумі 171405,98 грн. Станом на дату подання позову будівництво третьої черги житлового будинку не закінчене, прибудинкова територія не об лаштована, будівництво гаража зупинене та не здійснюється протягом тривалого часу, що ставить під сумнів подальше виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором. Вважає належним способом захисту свого порушеного права як покупця визнання майнових прав на об`єкт будівництва. Ухвалою судді від 16 червня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви усунені. Ухвалою суду від 24 червня 2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 10 серпня 2020 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про місце, дату та час судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Відзиву на позов відповідачем до суду не подано. За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 16 січня 2018 року між Приватним виробничим підприємством фірмою «Аванті» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 019, за п.1.1 якого компанія (відповідач) продає, а покупець (позивач) придбаває майнові права на гараж № [NUMBER] при житловому будинку з вбудовано-прибудованим приміщенням магазину за адресою: [ADDRESS] , ІІІ черга будівництва, на умовах та в порядку, що визначені в договорі. Згідно розділу 3 договору купівлі-продажу майнових прав вартість майнових прав на гараж складає гривневий еквівалент суми 6000 доларів США, що становить 171405,98 грн за курсом НБУ на дату укладання договору, в тому числі ПДВ. Покупець оплачує 100 % вартості майнових прав на гараж в момент підписання договору. Визначена сторонами вартість майнових прав на гараж є кінцевою та не підлягає зміні. В п.6.7 договору купівлі-продажу майнових прав сторони дійшли згоди, що з моменту здійснення оплати покупцем суми грошових коштів, визначеної пунктом 3.1 договору, покупець вважається таким, що у повному обсязі виконав перед компанією визначені договором грошові зобов`язання. Як вбачається з довідки ПВП-фірма «Аванті» № 1 від 16 січня 2018 року, всі розрахунки з Приватним виробничим підприємством фірмою «Аванті» по договору купівлі-продажу майнових прав № 019 від 16 січня 2018 року [PERSON] проведені в повному обсязі, що підтверджується також квитанцією до прибуткового касового ордера № 1 від 16 січня 2018 року про прийняття від позивача коштів в сумі 171405,98 грн. Таким чином, позивачем виконано перед відповідачем грошові зобов`язання за договором купівлі-продажу майнових прав. В свою чергу, відповідач на підставі п.2.2.4 договору зобов`язувався передати позивачу майнові права у строк до 1 липня 2018 року. Відповідно до п.1.6 договору купівлі-продажу майнових прав для оформлення покупцем права власності на гараж відповідач зобов`язаний надати йому акт прийому-передачі майнових прав, наказ (витяг) про розподіл площ в об`єктів будівництва та довідку про розрахунок за договором. Передача та приймання майнових прав здійснюється сторонами за актом приймання-передачі майнових прав після отримання «Декларації про готовність об`єкта до експлуатації». Покупець набуває право власності на майнові права після оформлення акту приймання-передачі майнових прав (п.1.4 договору купівлі-продажу майнових прав). Згідно п.6.1 договору купівлі-продажу майнових прав відповідач прийняв на себе зобов`язання перед покупцем вчинити дії, направлені на спорудження об`єкта капітального будівництва - житлового будинку з вбудовано-прибудованим приміщенням магазину, на прибудинковій території якого розміщено ряд індивідуальних гаражів (в тому числі гараж № [NUMBER] ), з терміном вводу в експлуатацію - другий квартал 2018 року. Відповідачем вказані зобов`язання за договором купівлі-продажу майнових прав виконані не були. Об`єкт будівництва в експлуатацію в передбачені строки не введено, акт прийому-передачі майнових прав позивачу не надано. За змістом положень ст.15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є визнання права. Відповідно до ст.190 ЦК України майном як особливим об`єктом визнаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, при цьому майнові права визнаються речовими правами. Згідно з ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Суд встановив, що позивач повністю сплатив вартість майнових прав на гараж, а введення об`єкта будівництва в експлуатацію не відбулося у встановлені договором строки. Відповідач всупереч вимогам умов укладеного договору та цивільного законодавства України не виконав взяті на себе зобов`язання, чим порушив законні права та інтереси позивача, який з незалежних від нього причин не може зареєструвати за собою право власності на об`єкт майнових прав. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 20 березня 2019 року у справі № 6-14-39цс19 та від 27 лютого 2019 року у справі № 6-14-606цс18, у разі невиконання належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 1714,05 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved