Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитними договорами №ML-010/239/2008 від 21.04.2008 року та № ML-010/336/2008 від 07.08.2008 року у загальному розмірі 201359,22 долари США, що еквівалентно 5440907,35 грн. по курсу НБУ станом на 10.01.2017 року. При цьому посилається на те, що між ЗАТ ОТП Банк», правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] було укладено вказані кредитні договори. Відповідач свої зобов'язання за кредитними договорами не виконала та допустила заборгованість. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову та просила застосувати наслідки спливу загального строку позовної давності. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №ML-010/239/2008 про надання кредиту в сумі 152250,00 доларів США строком до 21.04.2023 року за умови сплати процентів за його користування. 07.08.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №ML-010/336/2008 про надання кредиту в сумі 70000,00 доларів США строком до 24.04.2023 року за умови сплати процентів за його користування. [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. Свої зобов'язання перед [PERSON] банк виконав повністю та надав вказаному відповідачу кредитні кошти, відповідно до умов вищезазначених кредитних договорів. Згідно з договорами купівлі-продажу кредитного портфелю та про відступлення права вимоги від 27.09.2012 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за вищевказаними кредитними договорами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач [PERSON] порушила умови вищезазначених кредитних договорів та допустила заборгованість станом на 30.12.2016 року, яка за кредитним договором №ML-010/239/2008 від 21.04.2008 року складає 137587,90 доларів США, що еквівалентно 3717748,89 грн. по курсу НБУ станом на 10.01.2017 року, з яких: 129686,55 доларів США (3504247,29 грн.) - заборгованість по кредиту; 7901,35 доларів США (213501,58 грн.) - сума відсотків. За кредитним договором №ML-010/336/2008 від 07.08.2008 року заборгованість відповідача складає 63771,32 доларів США, що еквівалентно 1723158,46 грн. по курсу НБУ станом на 10.01.2017 року, з яких: 60048,37 доларів США (1622561,00 грн.) - заборгованість по кредиту; 7901,35 доларів США (100597,45 грн.) - сума відсотків. Загальна сума заборгованості відповідача становить 201359,22 доларів США, що еквівалентно 5440907,35 грн. Згідно пунктів 1.9.1., 1.9.3. вищевказаних договорів незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових та/чи інших зобов'язань за цим договором. При цьому, зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. У випадку невиконання позичальником боргових зобов'язань понад 38 календарних днів банк має право в односторонньому порядку розірвати цей договір шляхом відправлення на поштову адресу позичальника листа про розірвання цього договору. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи, сторони встановили за кредитним договором №ML-010/239/2008 від 21.04.2008 року дату остаточного повернення кредиту - 21.04.2023 року та по кредитному договору № ML-010/336/2008 від 07.08.2008 року - 24.04.2023 року. Також сторони встановили щомісячне погашення кредиту рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту відповідно до графіку платежів. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника провернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника. Таким чином, умовами договорів погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договорів сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (статті 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що згідно з умовами кредитних договорів позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредитів частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договорами, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитами. Оскільки умовами договорів передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договорів погашення кредитів повинно здійснюватися позичальником частинами згідно графіків платежів, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Як встановлено судом, відповідач перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредитів та процентів за користування ними за кредитним договором №ML-010/239/2008 від 21.04.2008 року - з 23.06.2012 року та за кредитним договором №ML-010/336/2008 від 07.08.2008 року - з 19.07.2012 року. У свою чергу банк звернувся до неї з вимогами про дострокове погашення заборгованості від 16.05.2013 року, а до суду банк звернувся з позовом лише 31.01.2017 року. Отже, аналізуючи умови договорів сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року по справі №6-20цс14. У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування наслідків спливу загального строку позовної давності за заявою відповідача, що є підставою для відмови в задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed