Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач надав відповідачу у борг грошові кошти, що було оформлено письмовою розпискою, на умовах строковості та зворотності, проте після настання строку повернення грошових коштів, відповідач останні добровільно не повернув, у зв'язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з відповідним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість. В судове засідання позивач не з'явився, проте надав до суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив задовольнити /а.с. 14/. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, де просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги не визнав /а.с. 15/. Дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15 серпня 2012 року позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 450000 грн., про що останній написав розписку, яка за своєю правовою природою є договором позики. Відповідно до якої, [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти в розмірі 450000 грн. 00 коп., які зобов'язався повернути до 15 серпня 2013 р., /а.с.4/. В подальшому відповідач частково повертав кошти, а саме: 07.11.2012 року [PERSON] повернув 50000 грн.; 18.02.2013 року - 50000 грн. та 23.07.2013 року - 27200 грн. /а.с. 8/. Таким чином, станом на 23.07.2013 року відповідач повернув 127200 грн., проте залишок боргу складає 322800 грн. У встановлений строк відповідач грошові кошти не повернув. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на день подачі позову до суду, заборгованість відповідача складає 332215 грн. 98 коп., з яких 322800 грн. сума основного боргу, 4215 грн.80 коп. сума інфляції та 5200 грн. 18 коп. - штрафні санкції у вигляді 3% річних. /а.с. 3/. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те що вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач не виконав грошові зобов'язання передбачені договором позики, добровільно позику не повернув, тому остання має бути стягнута у примусовому порядку. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved