Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернувся в особі Білгород-Дністровської міської ради, Головного управління Держземагенства в Одеській області, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області до суду з позовом до [PERSON] про знесення об'єкту самочинного будівництва, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, скасування реєстрації, в якому просить зобов'язати [PERSON] знести об'єкти самочинного будівництва, а саме: гараж [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, загальною площею 38,6 кв.м, по [ADDRESS], скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на гараж [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, представив заяву, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати за його відсутністю та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON]. у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання була сповіщена належним чином, що підтверджується судовою повісткою, яка повернута до суду з відміткою за збігом терміну зберігання.. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей при причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів постановляє заочне рішення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач був належним чином завчасно сповіщений про час і місце розгляду справи, і не з'явився в судове засідання, суд вважає за необхідним відповідно до ч.9 ст.76 ЦПК України розглянути справу у відсутності відповідача. В судовому засіданні встановлено, що проведеною Білгород-Дністровською міжрайонною прокуратурою перевіркою встановлено, що [PERSON] самовільно збудовано гараж [ADDRESS] (загальною площею 38,6 кв.м.). З метою визнання права власності на зазначене будівництво [PERSON]. звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду із позовом, який рішенням Білгород-Дністровського суду від 13.07.2012 року по справі № 1505/5894/2012 задоволений. Не погодившись із зазначеним рішенням міжрайпрокуратурою було подано апеляційну скаргу, яку 17.10.2013 року апеляційним судом Одеської області задоволено, рішення суду першої інстанції - скасовано, у задоволенні позову про визнання права власності на самочинне будівництво - відмолено. Рішеннями зазначених судів був зафіксований факт здійснення [PERSON] самочинного будівництва зазначеної споруди. Відповідно до ст.. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» визначено, що будівництво (реконструкція, капітальний ремонт) об'єкта здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Згідно з статті 12 Закону України «Про основи містобудування» передбачено, що до компетенції органів місцевого самоврядування у сфері містобудівельної діяльності на їх території належить право затвердження місцевих правил забудови, внесення змін у зазначені документи за поданням спеціально уповноважених органів містобудування та архітектури відповідно до законодавства. Згідно ст.. 376 ЦК України визначені підстави, за якими будівництво (реконструкція) житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна визнається самочинним, а саме: якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Вказаною статтею також зазначено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Згідно статі 83 Земельного Кодексу України, у комунальній власності перебувають усі землі у межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки не залежно від їх місця розташування, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. Відповідно до ст.ст. 125, 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Проте, як показала перевірка, відповідачем право власності, користування або оренди на земельну ділянку у встановленому Законом порядку не оформлювалось, що підтверджується листом Білгород-Дністровської міської ради від 08.02.2014 року за № 02/15-19-889/430 (а.с. 17-18). . Відповідно до статі 152 ЗК України Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Відповідно до статті 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. До того-ж, статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» зазначено, що самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Також у судовому засіданні встановлено, що відповідачка здійснила державну реєстрацію права власності на самовільно побудоване майно, відповідно до рішення суду, що підтверджується витягом з реєстраційної служби (а.с. 14-16). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - офіційне визнання і підтвердження державною фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 5 ч. 1 і п. 2 ч. 2 ст. 19 Закону про державну реєстрацію прав і обтяжень здійснюється на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Згідно з ст.. 26 вказаного закону записи до державного реєстру прав власності на підставі прийнятого рішення про ддержавну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації. Згідно пункту 3 статті 16 Закону України «Про охорону земель», до повноважень центрального органу виконавчої влади з питань ресурсів у галузі охорони земель відноситься: здійснення державного контролю за використанням та охороною земель. Пунктом 1 ст. 35 Закону України «Про охорону земель» вказано, що власники і землекористувачі, в тому числі орендарі земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані дотримуватись вимог земельного законодавства України. Частиною З статті 56 Закону України «Про охорону земель» вказано, що шкода заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Згідно ст.. 188 Земельного кодексу України передбачає, що здійснення державного контролю за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Згідно рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 року за № 3-рп99, «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор або його заступник у кожному випадку самостійно визначає, в чому саме полягає порушення інтересів держави в конкретних правовідносинах, які підлягають вирішенню в судовому порядку. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю Згідно зі ст. 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації. Регулювання земельних відносин з порушенням законодавства України спричиняє державі і територіальній громаді економічні збитки, перешкоджає здійсненню передбаченого Конституцією України права власності на землю, тягне нераціональне використання земель і спричинення збитків оточуючому середовищу, чим і обумовлюється необхідність представництва прокурором інтересів Затоківської селищної ради, Головного управління Держземагенства в Одеській області, Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги Заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської міської ради, Головного управління Держземагенства в Одеській області, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області до [PERSON] про знесення об'єкту самочинного будівництва, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, скасування реєстрації, доведеними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задовленню.

Outcome: approved