Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

позивач звернувся в Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення вартості навчання здійсненого за рахунок бюджетних коштів та судових витрат у справі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, 01.11.2011 року, на підставі положення «про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів», затвердженого постановою КМ України від 01.03.1999 року № 309, між Інститутом проблем матеріалознавства ім.. І.М. Францевича НАН України та гр. [PERSON] була укладена угода «про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення» № 1 від 01.11.2011р. 20 листопада 2013 року [PERSON] було відраховано з аспірантури з відривом від виробництва в зв'язку з невиконанням індивідуального плату роботи. Держфінінспекцією України було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Інституту проблем матеріалознавства ім. І.М. Францевича НАН України за період з 01.01.2011 по 31.01.2014 р.р., в ході якої були виявлені, що інститутом не було забезпечено відшкодування аспіратом [PERSON] відрахованим з аспірантури без поважних причин, вартості його навчання, здійсненого за рахунок бюджетних коштів. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] вартість навчання (стипендіальне забезпечення), здійсненого за рахунок бюджетних коштів на суму 54 727 гривень 00 копійок та суму судового збору у розмірі 547 гривень 27 копійок. У судове засідання представник позивача не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про місце і час розгляду справи за останнім відомим місцем реєстрації. Судова повістка, надіслана за адресою місця реєстрації, повернулась до суду за закінченням терміну зберігання. В силу положень ст.ст.74,76 ЦПК України відповідачі вважається належним чином повідомленими про місце і час судового розгляду, в зв'язку з чим суд вважає за можливе, за згодою представника позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи встановлено, що 01.11.2011року, на підставі положення «про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів», затвердженого постановою КМ України від 01.03.1999 року № 309, між Інститутом проблем матеріалознавства ім.. І.М. Францевича НАН України та гр. [PERSON] була укладена угода «про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення» № 1 від 01.11.2011р. Відповідно до угоди про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення № 1 від 01 листопада 2011 року, аспірант [PERSON] зобов'язався: дотримуватися всіх умов положення про підготовку науково-педагогічних та наукових кадрів, оволодіти науковими знаннями, практичними навичками, професійною майстерністю згідно з обраною спеціальністю, своєчасно звітувати про хід написання дисертації та індивідуального плану, своєчасно подавати відділу аспірантури індивідуальний план роботи, результати атестації та інші необхідні документи, виконувати індивідуальний план роботи. В наслідок порушень норм угоди та норм положення «Про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів», затвердженого постановою КМ України від 01.03.1999 року № 309, на підставі витягу з протоколу № 10 від 23.10.2013р., засідання вченої ради секції «фізики і технічної наноструктурних і функціональних матеріалів» та на підставі службової записки наукового керівника - зав. Відділу № 35 професора Лашкарьова Г.В., наказом від 20 листопада 2013 року № 195, [PERSON] було відраховано з аспірантури з відривом від виробництва в зв'язку з невиконанням індивідуального плану роботи. Пунктом 22 положення «Про підготовку Про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів», затвердженого постановою КМ України від 01.03.1999 року № 309 передбачено, що аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, навчальної установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктами 19 цього положення. Аспірат або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України. 20 листопада 2013 року № 195, [PERSON] було відраховано з аспірантури з відривом від виробництва в зв'язку з невиконанням індивідуального плану роботи. Незакінчене навчання в аспірантурі за рахунок бюджетних коштів заподіяло Державному бюджету збитків на загальну суму 54700 гривень 00 копійок. 08.08.2014 року Інститут проблем матеріалознавства ім. І.Ф. Францевича НАН України надіслав [PERSON] лист з пропозицією у добровільному порядку повернути 54700 гривень 00 копійок, однак від відповідача не надійшло жодної відповіді. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині оплати, суд вважає, що позов є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволення в повному обсязі. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі.

Outcome: approved