Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

позивач Гурівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області як орган опіки та піклування, який дії в інтересах дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , звернулася до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якому (позові) просила: - позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно трьох дітей - неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та малолітньої [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та малолітньої [PERSON] . Їх мати [PERSON] померла [INFO] . На час смерті матері, батько не проживав з сім`єю, діти проживали разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Батько не приймав участі у вихованні та утриманні дітей. [PERSON] та [PERSON] проживали у незареєстрованому шлюбі з 2005 по 2009 роки. З 2009 року стосунки між ними припинилися. [PERSON] матеріально допомагав своїм дітям, по мірі можливості. У 2010 році [PERSON] створив іншу сім`ю і по теперішній час проживає разом з [PERSON] . У них у [INFO] народився син - [PERSON] , який має інвалідність. Після смерті [PERSON] її діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були тимчасово влаштовані у сім`ю старшої сестри [PERSON] , [INFO], з якою проживають за адресою: [ADDRESS] . У ході влаштування дітей було встановлено, що вони не виявляють бажання спілкуватися з батьком і не хочуть проживати разом з ним, батько, у свою чергу, також підтвердив той факт, що він не знаходить спільної мови з дітьми, не в змозі виховувати дітей та утримувати їх матеріально. [PERSON] не має власного будинку, зареєстрований у будинку матері, проживає у будинку співмешканки, тимчасово не працює, не має постійного доходу і не має змоги утримувати трьох дітей. Згідно з характеристиками на дітей батьки не достатньо приділяли уваги їх навчанню та вихованню, батьківські збори та позашкільні заходи не відвідували. 15.06.2021 відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини Гурівської сільської ради, [PERSON] на засідання не з`явився, у телефонному режимі повідомив, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно трьох його дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Діти були присутні на засіданні комісії, та виявили бажання і надалі проживати у сім`ї своєю сестри [PERSON] , так як з батьком стосунки не склались. На даний час [PERSON] займається оформленням відповідних документів, щоб у подальшому, після прийняття відповідного рішення, щодо правового статусу дітей, оформити опіку та піклування над ними. Рішенням Виконавчого комітету Гурівської сільської ради від 17.06.2021 № 62, затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] . Ухвалою від 04.08.2021 зазначений позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом із постановленням здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження і розпочато підготовче провадження у справі. Представники позивача у підготовчому судовому засіданні підтримали позов, наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні звернувся до суду із письмовою заявою, зареєстрованою у суді 02.09.2021 за вх. № 5276/21-Вх, у якій повідомив про повне визнання позову. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, суд дійшов висновку про розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів справи з урахуванням позиції відповідача про визнання позову. Заслухавши у підготовчому судовому засіданні представників позивача, відповідача та вивчивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, враховуючи безумовне визнання відповідачем позову, суд, з метою з`ясування чи не суперечить таке визнання закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, на підставі доказів, наданих учасниками справи, встановив таке. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) [PERSON] народилась [INFO] та її батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) [PERSON] народилась [INFO] та її батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) [PERSON] народилась [INFO] та її батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Мати дітей - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 04.06.2021 Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 61 від 09.06.2021 місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Поряд з цим, відповідно до довідки № 264/02-23 від 09.06.2021 [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з співмешканкою [PERSON] та сином [PERSON] , [INFO] . За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно, що підтверджено характеристикою № 51/02-21 від 09.06.2021 Гурівської сільської ради. Згідно з актом обстеження умов проживання від 14.06.2021 було обстежено місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яке являє собою одноповерховий будинок з двох кімнат та пічним опаленням, де разом з останнім проживають його співмешканка [PERSON] , якій і належить будинок, та їх син [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом та самостійно не пересувається і для якого батьки намагаються створити належні умови для його виховання та розвитку. Умови проживання задовільні. Сім`я проживає на пенсію дитини інваліда у розмірі 4000 грн. та шляхом утримання власного господарства. За результатом обстеження комісія дійшла висновку про те, що [PERSON] не має змоги утримувати та виховувати своїх трьох дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] оскільки він не працює, не має власного будинку і проживає у будинку співмешканки. Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи № 64 від 09.06.2021, № 69 від 10.06.2021, № 70 від 10.06.2021 місце проживання дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Згідно з характеристик учениць 7, 8 та 9 класів Ганнівської філіі I-II ступенів Комунального закладу «Боківський опорний заклад загальної середньої освіти І-III ступенів Гурівської сільської ради» Кіровоградської області, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відповідно, останні характеризуються добре. Поряд з цим, у характеристиках зазначено, що батьки не завжди відповідально ставляться до виховання та навчання дітей, батьківські збори, шкільні заходи не відвідували. Згідно з актом обстеження умов проживання від 03.06.2021 було обстежено місце проживання за адресою: [ADDRESS] , яке являє собою одноповерховий будинок з трьох кімнат, де проживають [PERSON] (мати), [PERSON] (батько), [PERSON] [INFO] (дочка), [PERSON] (сестра матері), [PERSON] (сестра матері) та [PERSON] (сестра матері), [PERSON] [INFO] (сестра матері), [PERSON] [INFO] (брат матері), та де для дітей наявні місця для сну та відпочинку. Умови проживання задовільні, утримується власне господарство. За результатом обстеження комісія дійшла висновку, зокрема, про те, що [PERSON] не приймає участь у вихованні своїх трьох дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Наказом начальника служби у справах дітей Гурівської сільської ради від 03.06.2021 № 48 неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , та малолітню [PERSON] було тимчасово влаштовано у сім`ю старшої сестри [PERSON] . Рішенням Виконавчого комітету Гурівської сільської ради від 17.06.2021 № 62, затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] . Поряд з цим слід відзначити, що 03.06.2021 [PERSON] звернувся до органу опіки та піклування Гурівської сільської ради з письмовою заявою, в якій зазначив, що він не приймає участь у вихованні та утриманні дітей, стосунки з дітьми напружені, вони не виявляють бажання спілкуватися з ним. Після смерті матері дітей [PERSON] , він не має змоги взяти дітей до себе, забезпечити їм належний догляд та виховання, забезпечити їх матеріально, тому не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , та малолітньої [PERSON] , які на даний час проживають зі своєю рідною старшою сестрою [PERSON] . Відповідно до ст. 141, ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Положеннями ст. 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, що була підписана Україною 21.02.1990, ратифікована постановою Верховної Ради України 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Як на правову підставу для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його дітей: неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , та малолітньої [PERSON] , позивач посилалася на ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Зокрема, ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, позивач обґрунтовує тим, що відповідач, проживаючи окремо від дітей, самоухилився від виконання батьківських обов`язків, не приймає будь-якої участі у вихованні дітей, у свою чергу, судом не встановлено об`єктивних підстав, які б перешкоджали відповідачу у його спілкуванні з дітьми, з урахуванням його обізнаності про місце їх проживання, що свідчить про фактичну можливість, та, з іншого боку, вольове небажання батька виконувати свої батьківські обов`язки, визначені законом, по відношенню до дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 15, п.16 постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07.12.2006 у справі «Хант проти України»). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно своїх дітей неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , та малолітньої [PERSON] . З огляду на зазначене, судом відзначається, що [PERSON] свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , та малолітньої [PERSON] , що є першоосновою розвитку особистості дітей, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток дітей, їх підготовку до самостійного життя, не створюючи належних умов для природних здібностей дітей, поваги до їх гідності, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, хоча мав можливість для цього, та прийняття участі у вихованні дітей та виконання своїх батьківських обов`язків, визначених законом, по відношенню до дітей, що є самостійною підставою, визначеною п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, для позбавлення батьківських прав. Окрім того, судом відзначається, що батьківські обов`язки не полягають лише у наданні матеріальної допомоги, яка, поряд з цим, відповідачем також на утримання дітей не надається, так як останній не має офіційного доходу за відсутності об`єктивних перепон для цього, - вони включають у себе також і батьківську турботу та ласку, піклування про здоров`я дитини, її духовний, моральний та фізичний розвиток, підготовку до навчання, спілкування з дитиною. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги насамперед інтереси неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , та малолітньої [PERSON] , які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов`язує позбавлення батьківських прав, при цьому судом було встановлено реальну юридичну і фактичну можливість [PERSON] , який є батьком дітей, до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, та наявність його вини у невиконанні батьківських обов`язків, відсутність перешкод з боку інших осіб, для належного виконання ним батьківських обов`язків, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, такими, що заявлені виключно в інтересах дітей, не суперечать положенням законодавства, що регулює сімейні правовідносини та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому такі вимоги підлягають задоволенню і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту інтересів дитини (дітей). При цьому, судом відзначається, що відповідно ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved