Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Позивач ДВНЗ «Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет імені Григорія Сковороди» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу цільового пільгового кредиту посилаючись на те, що 05 серпня 2004 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №164 про надання освітньої послуги (навчання), відповідно до якого позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання останнього та видати диплом та отримувала освітню послугу (навчання) відповідно до умов Договору. Термін навчання склав п`ять років і дев`ять місяців. Наказом №317 від 24.06.2010 року відповідач була відрахована з числа студентів у зв`язку із закінченням терміну навчання в університеті. 15 лютого 2005 року відповідачем була підписана заява про надання державного кредиту для здобуття вищої освіти, цього ж числа з відповідачем була укладена угода №34 про надання цільового державного кредиту для здобуття вищої освіти. Видатковими ордерами від 16.02.2005 року, 23.12.2005 року, 26.12.2006 року, 23.12.2018 року відповідач отримала з каси позивача грошові кошти в розмірі 9 250,00 грн. Відповідач частково сплатила позивачу кошти починаючи з 30.05.2009 року по 31.12.2015 року в розмірі 4 152,25 грн. Однак, залишок заборгованості відповідача перед позивачем складає за 2017 рік в розмірі 616,67 грн. та 3 відсотки за користування кредитом в розмірі 277,50 грн.; за 2018 рік в розмірі 616,67 грн. та 3 відсотки за користування кредитом в розмірі 277,50 грн., всього 1788,34 грн.У зв`язку з тим, що відповідач не бажає врегулювати спір мирним шляхом позивач змушений звернутися до суду. На підставі зазначеного просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 1788,34 грн., а також судові витрати в розмірі 2682,52 грн. Ухвалою від 23 січня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання, з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, в прохальній частині позову просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач, яка належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження через оголошення на офіційному веб-сайті Судова влада України та шляхом отримання судового виклику, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення, не скористалася своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Так, судом встановлено, що між ДВНЗ «Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет імені Григорія Сковороди» та [PERSON] 05 серпня 2004 року був укладений договір №164 про надання освітніх послуг (навчання) /а.с.10-11/. 15 лютого 2005 року відповідачем була написана заява на ім`я ректора ДВН «Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет імені Григорія Сковороди» про надання їй державного кредиту для здобуття вищої освіти /а.с12/, в зв`язку з цим вони уклали угода №34 про надання цільового державного кредиту для здобуття вищої освіти /а.с.13-15/. Пунктом 6.1 даної угоди є те, що одержувач кредиту повертає використаний ним кредит на навчання в сумі 9250 грн. та відсотки за користування ним у сумі 3% від 9250 грн. готівкою або в безготівковому порядку на банківський рахунок до 31 грудня кожного року 1/15 частину від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним, починаючи з 30.05.2009 року по 31 грудня 2025 року. 14 жовтня 2006 року в зв`язку з одруженням прізвище відповідача [PERSON] було змінено на [PERSON] /а.с.8/. В період з 2005 року по 2008 рік відповідачем з каси позивача було отримано 9 250 грн., що підтверджується видатковими ордерами в матеріалах справи /а.с.17-20/. Термін навчання склав п`ять років і десять місяців, наказом №317 від 24.06.2010 року, [PERSON] була відрахована з числа студентів у зв`язку з закінченням терміну навчання в університеті /а.с.9/. Згідно довідки ДВНЗ «Переяслав-Хмельницького державного педагогічного університету імені Григорія Сковороди» станом на 10.07.2019 року заборгованість по кредиту за 2017 рік становить 616,67 грн. та 3% за користування кредитом - 277,50 грн.; за 2018 рік становить 616,67 грн. та 3% за користування кредитом - 277,50 грн., всього - 1 788,34 грн. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України обов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1055 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частина 1 ст.76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи, вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача доведені та обгрунтовані у повному обсязі, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 2 682,52 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved