Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.06.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № 014/9408/73/56157, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 25000дол. США у вигляді не відновлюваної кредитної лінії, строком до 01.06.2014 року зі сплатою 13,00% річних за користування кредитом. Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит, проте відповідач, в супереч умов договору свої зобов'язання належним чином не виконує. Внаслідок чого, станом на 16.09.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 9798,61 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 126432,48 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 35614,63 грн., заборгованість за відсотками - 4501,38 грн., пеня за прострочення кредиту та відсотків - 86316,47 грн., станом на день подачі позову до суду відповідач заборгованість не повернув, а тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, де просив розглядати справу у його відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення /а.с.41/. Відповідач, в судове засідання не з'явився, про розгляд справи судом повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглянути справу у його відсутність, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01.06.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № 014/9408/73/56157, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 25 000дол. США у вигляді не відновлюваної кредитної лінії, строком до 01.06.2014 року зі сплатою 13,00% річних за користування кредитом/а.с. 9 - 11/. 24.05.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 014/9408/73/56157 від 01.06.2007 року /а. с. 12 - 14/. Відповідно до п. 14.3. договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за кредитним договором боржник сплачує пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення, починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобов'язань, зазначеного в цьому договорі. Однак, в порушення умов договору та чинного законодавства України, відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого, станом 16.09.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 9798,61 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 126432,48 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 35614,63 грн., заборгованість за відсотками - 4 501,38 грн., пеня за прострочення кредиту та відсотків - 86316,47 грн. /а.с. 5 - 8/. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідност. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Згідност. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідност. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку. Що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за умовами кредитного договору, банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 1 264,32 грн.

Outcome: approved