Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач зазначає, що з 01.08.1991 року він працює на посаді директора школи: спадку Великобраталівської восьмирічної школи, а з 28.08.2001 року на посаді директора Веселківської ЗОШ І-ІІ ступенів; з 31.08.2017 року переведений на посаду завідуючого Веселківської філії опорної Липненської ЗОШ І-ІІІ степенів Любарського району. Окрім цього, він за сумісництвом працює вчителем історії з тижневим навантаженням 7,5 годин. З серпня 2018 року, починаючи з дня «прийомки» школи до нового навчального року, коли до філії приїхали представники відділу освіти та Любарської селищної ради, він відчув неприязне відношення до себе та безпідставні претензії з приводу його роботи та стану філії. Заступник селищного голови [PERSON] , звинуватила його в незадовільному стані школи. Це було зроблено безпідставно, так як ремонт філії повністю проводився за кошти спонсорів, адже жодної копійки з бюджету на філію виділено не було. Але перший раз за багато років акту про прийомки філії надано не було. Після цього, на протязі серпня-вересня до філії стала приїздити заступник Любарського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів [PERSON] , і буквально цькувати позивача за будь-що. Вона заходила до класів під час занять вивертала шухляди, відкривала шафи, заходила в технічні приміщення, все переглядала і з приводу усього у неї були зауваження з приводу його бездіяльності, неналежного виконання його службових обов`язків. При цьому вона наголошувала, що мені не місце на цій посаді і що я повинен звільнитися. Позивач розумів, що її напади безпідставні, в районі особа [PERSON] , зарекомендувала себе як скандальна особа, тому він не зважав і продовжував працювати, оскільки знав, що роботу свою виконує сумлінно відповідно до покладених обов`язків. [PERSON] , жодним чином не документувала свої «безпідставні зауваження» і позивач розумів, що вона просто тисне морально. В той же час до нього змінилося ставлення безпосереднього керівника, директора опорної Липненської ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] , з яким вони довгий час товаришували, а також були в нормальних ділових стосунках. Останній обмежив з позивачем спілкування, інколи супроводжував [PERSON] , під час її «наїздів». 14 вересня 2018 року до позивача звернулася вчитель філії [PERSON] , і повідомила, що вона лягає до лікарні на операцію і її деякий час не буде на роботі. Позивач взяв цей факт до уваги, оскільки знав, що у неї дійсно проблеми зі здоров`ям. Через деякий час до нього зателефонувала в.о. начальника відділу освіти ОТГ [PERSON] , і запитали, чому [PERSON] , відсутня на робочому місці. Позивач повідомив, що вона у лікарні, на що йому сказали, що в лікарні її нема і що вона безпідставно прогулює роботу, а він, як керівник неналежно виконую свої обов`язки, якщо допускаю такі інциденти у філії. 19 вересня 2018 року, позивач поїхав до смт. Любар до центральної районної лікарні щоб пересвідчитися, чи [PERSON] , перебуває у лікарні. Приїхавши в смт. Любар до нього зателефонувала [PERSON] , і сказала їхати відрази до голови ОТГ [PERSON] , і при цьому сказали, що [PERSON] в лікарні нема. Зайшовши до кабінету селищного голови, там були присутні директор опорної школи [PERSON] , селищний голова [PERSON] , та його заступник [PERSON] Остання почала звинувачувати позивача в бездіяльності відносно відсутності на робочому місці [PERSON] , вела себе некоректно, кричала, через що у позивача підвищився тиск та він почав нервувати з приводу такого відношення до себе. Потім його попросили вийти. Через деякий час з кабінету голови всі вийшли і запросили зайти до кабінету [PERSON] , перед позивачем поклали папір і ручку і [PERSON] , сказала писати заяву за угодою сторін або його звільнять за неналежне виконання службових обов`язків. Позивач в той час не усвідомлював взагалі, що відбувається, погано себе почував, [PERSON] , почала диктувати заяву на Голови Любарської ОТГ про його звільнення за згодою сторін з 19.09.2018 року, він написав, тому що відчував себе в безвихідній ситуації і не був взагалі готовий до таких подій. На наступний день, 20.09.2018 року, позивач написав на ім`я голови ОТГ заяву вважати недійсною його заву 19.09.2018 року, як таку, що написана у стані нервового збудження та під тиском. 24 вересня 2019 року, позивача ознайомили з наказом директора опорної Липненської ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] , про звільнення від 19.09.2018 року, а 04.10.18 року, лист селищного голови про залишення моєї заяви від 20.09.18 року без розгляду. Позивач вважає його звільнення з посади завідуючого філією незаконним з огляду на те, що угоди про звільнення між [PERSON] , та [PERSON] , досягнуто не було, що підтверджується наступним: [PERSON] , не писав заяву про звільнення директору опорної школи [PERSON] ; [PERSON] писав заяву на ім`я голови ОТГ під диктовку [PERSON] ; [PERSON] писав заяву в стані сильного душевного хвилювання і нервового збудження; Даті написання заяви передувала низка подій, які свідчать про тривалий психологічний тиск на [PERSON] з боку заступника селищного голови [PERSON] ; [PERSON] , 20.09.2018 року написав заяву на ім`я голови ОТГ про відкликання своєї заяви про звільнення з підстав написання її під тиском та в стані сильного душевного хвилювання; Звернувся зі скаргою до управління держпраці у Житомирській області та прокуратури Любарського району; У [PERSON] не було жодної особистої підстави для звільнення, оскільки йому залишалося 11 місяців для виходу на пенсію, він залишився працювати з 7,5 годинним навантаженням з оплатою праці нижче прожиткового мінімуму, маючи інвалідність та низку супутніх захворювань. Наведене свідчить про відсутність у [PERSON] , власного волевиявлення та фактичних обставин, що могли бути підставою для припинення трудових відносин, заява є такою, що написана під психологічним тиском. Саме тому, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою та просить: поновити строк звернення до суду; визнати звільнення [PERSON] , з посади завідувача Веселківської філії опорної Липненської школи І-ІІІ ступенів Любарського району Житомирської області незаконним; скасувати наказ опорної Липненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів про звільнення [PERSON] , від 19.09.2018 року № 7-к; стягнути із Опорної Липненської загальноосітньої школи І-ІІІ ступенів Любарського району Житомирської області на користь [PERSON] , середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 20 вересня 2018 року; стягнути із Опорної Липненської загальноосітньої школи І-ІІІ ступенів Любарського району Житомирської області на користь [PERSON] , моральну шкоду в сумі 20000 гривень. 08 лютого 2019 року позивач, через канцелярію суду подав уточнену позовну заяву у якій додатково зазначив ціну позову щодо вимог майнового характеру та додав квитанцію про сплату судового збору. 28 жовтня 2019 року у судовому засіданні позивач, [PERSON] , подав заяву у якій просить у зв`язку з допущеною технічною помилкою у позовній заяві п. 3 прохальної частини позовної заяви викласти у редакції: скасувати наказ опорної Липненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів про звільнення [PERSON] від 19.09.2018 року № 7-к та поновити [PERSON] на посаді завідуючого Веселківської філії Опорної Липненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Любарського району з 20 вересня 2018 року. 14 січня 2019 року від представника відповідача, адвоката Слівінського А.О., надійшов відзив на позовну заяву. Згідно наданого відзиву відповідач позов не визнає та вважає його необґрунтованим. Зазначає, що позивач власноручно написав заяву про звільнення на підставі чого був виданий наказ про його звільнення за згодою двох сторін. Посилання позивача про відкликання його заяви про звільнення також вважає безпідставними, оскільки таке відкликання можливе лише у разі досягнення такої згоди двома сторонами. Також зазначає, що позивача було звільнено на підставі неналежного виконання своїх трудових обов`язків. Окрім цього зазначає, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити на підставі наявних матеріалів справи. Ствердив, що не писав заяву про звільнення директору опорної школи [PERSON] , писав заяву на ім`я голови ОТГ під диктовку [PERSON] , писав заяву в стані сильного душевного хвилювання і нервового збудження, 20.09.2018 року написав заяву на ім`я голови ОТГ про відкликання своєї заяви про звільнення з підстав написання її під тиском та в стані сильного душевного хвилювання, звернувся зі скаргою до управління держпраці у Житомирській області та прокуратури Любарського району, у нього не було жодної особистої підстави для звільнення, оскільки йому залишалося 11 місяців для виходу на пенсію. В судовому засіданні представник позивача адвокат Гордієвич О.П. заявлені позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити посилаючись на позовну заяву та на підставі наявних матеріалів справи. Представник відповідача Зав`язун В.С., у судовому засіданні позов не визнав просив відмовити у задоволенні повністю. Вважає позов у справі необґрунтованим, викладені у ньому обставини не стверджуються доказами та він не відповідає вимогам чинного законодавства. Вимоги позивача у цій справі є надуманими, будь яким доказами не стверджуються адже позивач власноручно без будь якого тиску написав заяву про звільнення за згодою сторін а керівник видав наказ про звільнення в межах своєї компетенції відповідно до закону. Представник відповідача [PERSON]. , у судовому засіданні позов не визнав просив відмовити у задоволенні повністю. Ствердив, що діяв у відповідності до закону та в межах своєї компетенції. Пояснив, що заява, про звільнення за згодою сторін, позивача написана ним власноручно без будь якого психологічного тиску. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та посадових осіб. Згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до ст. 234 КЗпП, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Зважаючи на обставини справи, враховуючи доводи позивача та положення Конституції України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу законів про працю, суд вважає, що з метою недопущення порушення Конституційних прав позивача щодо звернення до суду та оскарження порушення його прав слід поновити йому строк звернення до суду із даним позовом з метою надання йому права на справедливий, об`єктивний, всебічний судовий розгляд його справи та недопущення порушення його прав та прав інших осіб інтереси яких порушуються у зв`язку з розглядом даної справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що на даний момент виконує обов`язки завідувача Веселківської філії Опорної Липненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Любарського району. Ствердила, що за час спільної роботи з [PERSON] який перебував на посаді завідувача Веселківської філії, останній неналежним чином виконував свої службові обов`язки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що на даний момент працює вчителем інформатики та математики Веселківської філії Опорної Липненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Любарського району. Ствердила, що за час спільної роботи з [PERSON] який перебував на посаді завідувача Веселківської філії, останній неналежним чином виконував свої службові обов`язки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що на даний момент працює вчителем трудового навчання та креслення Веселківської філії Опорної Липненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Любарського району. Ствердив, що за час спільної роботи з [PERSON] який перебував на посаді завідувача Веселківської філії, останній неналежним чином виконував свої службові обов`язки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що на даний момент працює завідувачем господарства Веселківської філії Опорної Липненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Любарського району. Ствердив, що за час спільної роботи з [PERSON] який перебував на посаді завідувача Веселківської філії, останній неналежним чином виконував свої службові обов`язки. Допитаний в якості свідка позивач [PERSON] ствердив суду, що 19 вересня 2018 року, поїхав до смт. Любар до центральної районної лікарні щоб пересвідчитися, чи [PERSON] , перебуває у лікарні. Приїхавши в смт. Любар до нього зателефонувала [PERSON] , і сказала їхати відрази до голови ОТГ [PERSON] , і при цьому сказали, що [PERSON] в лікарні нема. Зайшовши до кабінету селищного голови, там були присутні директор опорної школи [PERSON] , селищний голова [PERSON] , та його заступник [PERSON] остання почала звинувачувати його в бездіяльності відносно відсутності на робочому місці [PERSON] , вела себе некоректно, кричала, через що у нього підвищився тиск та він почав нервувати з приводу такого відношення до себе. Потім його попросили вийти. Через деякий час з кабінету голови всі вийшли і запросили зайти до кабінету [PERSON] , перед ним поклали папір і ручку і [PERSON] , сказала писати заяву за угодою сторін або звільнять за неналежне виконання службових обов`язків. Ствердив, що в той час не усвідомлював взагалі, що відбувається, погано себе почував, [PERSON] , почала диктувати заяву на ім`я Голови Любарської ОТГ про його звільнення за згодою сторін з 19.09.2018 року. Запевнив суд, що писав заяву в стані сильного душевного хвилювання та нервового збудження під диктовку [PERSON] Допитаний в якості свідка [PERSON] ствердив суду, що 19 вересня 2018 року в приміщенні Любарської селищної ради у кабінеті [PERSON] в його присутності [PERSON] писав заяву про звільнення за згодою сторін. Він при написанні даної заяви з [PERSON] не розмовляв. Ствердив, що [PERSON] на його думку не перебував в стані сильного душевного хвилювання та нервового збудження та він не чув, щоб [PERSON] диктувала заяву про звільнення. Після написання заяви [PERSON] передав її [PERSON] яка в свою чергу наклала резолюцію: « [PERSON] підготувати наказ». Після чого взявши дану заяву про звільнення та вийшла з кабінету. Протягом години часу [PERSON] забрав заяву [PERSON] про звільнення з кабінету голови Любарської ОТГ та повернувшись на роботу виніс наказ про звільнення [PERSON] з посади завідувача Веселківської філії Опорної Липненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. Згідно трудової книжки серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] [PERSON] , переведено з посади вчителя історії В. Браталівської школи на посаду директора та вчителя історії В.Браталівської школи з 01.08.1991 року (згідно наказу по Любарському районі № 308-к від 30.06.1191 року), 28.08.2001 року звільнений з посади директора та вчителя історії Великобраталівської школи І-ІІ ступенів шляхом переведення на посаду директора та вчителя історії Веселківської ЗОШ І-ІІ ступенів (наказ по відділу освіти № 156-к від 23.08.2001 року), 19.09.2018 року звільнено з посади завідуючого Веселківською філією опорної Липненської ЗОШ І-ІІІ ступенів згідно п. 1 ст. 36 КЗпП (наказ по школі від 19.09.2018 року № 7-К), 20.09.2018 року прийнятий вчителем історії Веселківської філії опорної Липненської ЗОШ І-ІІІ ступенів (наказ по школі № 8а-К від 20.09.2018 року). Відповідно до наказу начальника відділу освіти Любарської районної державної адміністрації Будім С.С., № 234-К від 31.08.2017 року [PERSON] , переведено з посади директора Веселківської ЗОШ І-ІІ ступенів завідувачем Веселківською філією Липненської опорної ЗОШ І-ІІІ ступенів з 01.09.2017 року. Своєю заявою на ім`я Голови Любарської ОТГ (без зазначення дати написання заяви) [PERSON] просить звільнити з посади зав. Філією Веселківської ЗОШ І-ІІ ст., з 19.09.2018 року за згодою двох сторін. Наказом директора школи опорної Липненської ЗОШ І-ІІІ ступенів Любарської селищної ради Житомирської області [PERSON]., № 7-К від 19.09.2018 року [PERSON] звільнено з посади завідуючого Веселківською філією опорної Липненської ЗОШ І-ІІІ ступенів з 19.09.2018 року, п. 1 ст. 36 КЗпП (за угодою сторін). 20 вересня 2018 року [PERSON] , подав заяву на ім`я голови Любарської ОТГ з проханням вважати недійсною його заяву про звільнення від 19.09.2018 року, так як він написав її у стані нервового збудження, необдумано та під тиском. 04 жовтня 2018 року на заяву [PERSON] , від 20.09.2018 року, селищним головою Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області був наданий лист, згідно якого заяву залишено без розгляду, адже [PERSON] , свідомо було заявлено в усній формі, про звільнення, про що була подана письмова заява. 03 жовтня 2018 року, [PERSON] була подана заява до прокуратури Любарського району з проханням розібратись у його неправомірному звільненні з посади завідувача Веселківської філії опорної Липненської ЗОШ І-ІІІ ступенів. 08 жовтня 2018 року, [PERSON] була подана заява до начальника управління держпраці у Житомирській області з проханням розібратись у його неправомірному звільненні з посади завідувача Веселківської філії опорної Липненської ЗОШ І-ІІІ ступенів. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, керівником Опорної Липненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Любарської селищної ради є [PERSON] . Відповідно до ч. 5, 6 ст. 22 ЗУ «Про освіту», заклад освіти для здійснення статутної діяльності може на договірних засадах об`єднуватися з іншими юридичними особами, створюючи освітні, освітньо-наукові, наукові, освітньо-виробничі та інші об`єднання, кожен із учасників якого зберігає статус юридичної особи. Статус, організаційно-правова форма, тип закладу освіти визначаються засновником і зазначаються в установчих документах закладу освіти. Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про освіту», система управління закладами освіти визначається законом та установчими документами. Згідно п. 1.6 Розділу ІІ статуту Опорної Липненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Любарської селищної ради затвердженої Головою Любарської селищної ради 06.07.2018 року, до складу закладу входить: Веселківська філія Опорної Липненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Любарської селищної. Згідно п. 4.1 Розділу IV статуту Опорної Липненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Любарської селищної ради затвердженої Головою Любарської селищної ради 06.07.2018 року, суб`єктами управління закладу є Любарська селищна рада, Директор закладу, відділ освіти, молоді та спорту Любарської селищної ради як головний розпорядник бюджетних коштів. Згідно п. 4.2 Розділу IV статуту Опорної Липненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Любарської селищної ради затвердженої Головою Любарської селищної ради 06.07.2018 року, Любарська селищна рада приймає рішення про погодження на призначення та звільнення з посади директора закладу. Згідно п. 4.3 Розділу IV статуту Опорної Липненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Любарської селищної ради затвердженої Головою Любарської селищної ради 06.07.2018 року, відділ освіти, молоді та спорту Любарської селищної приймає рішення про призначення директора закладу. Згідно п. 4.4 Розділу IV статуту Опорної Липненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Любарської селищної ради затвердженої Головою Любарської селищної ради 06.07.2018 року, директор закладу здійснює керівництво педагогічним колективом, забезпечує раціональний добір і розстановку кадрів, створює необхідні умови для підвищення фахового і кваліфікаційного рівня працівників; організовує освітній процес. Безпосереднє керівництво навчальним закладом здійснює його директор. Призначення та звільнення завідуючих філіями, працівників закладу здійснюється директором закладу з дотриманням чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП, підставами припинення трудового договору є угода сторін. Відтак, на підставі дослідженого у судовому засіданні статуту Опорної Липненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Любарської селищної ради затвердженої Головою Любарської селищної ради 06.07.2018 року було встановлено чітко прописану процедуру організації роботи навчального закладу призначення та звільнення працівників та керівного складу. До складу Опорної Липненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Любарської селищної ради входить Веселківська філія. Зокрема було встановлено, що суб`єктами управління закладу є Любарська селищна рада, Директор закладу, відділ освіти, молоді та спорту Любарської селищної ради як головний розпорядник бюджетних коштів. Директор школи призначається та звільняється з посади відділом освіти, молоді та спорту Любарської селищної ради за погодженням з Любарською селищною радою. Призначення та звільнення завідуючих філіями здійснюється директором закладу. Отже, судом чітко встановлено, що позивач працював на посаді завідуючого Веселківської філії опорної Липненської ЗОШ І-ІІІ степенів Любарської селищної ради, яка входила до складу Опорної Липненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Любарської селищної ради, а отже, відповідно до статуту даного освітнього закладу він призначається на посаду та звільняється з неї виключно директором закладу. Відповідно і його звільнення, яке він оспорює на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП, може існувати при досягненні згоди між ним та директором опорної Липненської ЗОШ І-ІІІ степенів Любарської селищної ради [PERSON] , а не із головою Любарської селищної ради [PERSON] , який не наділений даними повноваженнями. А тому, відповідно заява [PERSON] , від 19.09.2019 року, яка була адресована голові Любарської ОТГ не може судом трактуватись як досягнення згоди про звільнення між сторонами, оскільки дана домовленість не могла бути досягнена між даними суб`єктами. Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд також не приймає до уваги доводи наведені представником відповідача у відзиві на позовну заяву та відповідні докази надані на їх підтвердження про звільнення позивача із займаної посади у зв`язку з недотриманням ним трудової дисципліни та неналежне виконання своїх посадових обов`язків, оскільки звільнення останнього проводилось на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП, тобто за угодою сторін. Відповідно, на думку суду дані твердження та докази не стосуються предмету даного спору та не випливають із суті спірних правовідносин, оскільки вони бралися б судом до уваги у разі його звільнення на підставі відповідних норм КЗпП. Відтак суд вважає, що в частині позовних вимог про визнання його звільнення незаконним, скасування його звільнення та поновлення його на роботі підлягає до задоволення у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно п. 2 Розділу ІІ «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Відповідно до довідки відділу освіти і культури Любарської районної державної адміністрації Житомирської області № 87 від 17.10.2019 року, сума заробітної плати [PERSON] за квітень та травень 2018 року склала 19112,70 грн., середньомісячний дохід становить 9556,35 грн. Згідно розрахунку розміру компенсації середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу наданого позивачем [PERSON] , компенсація за час вимушеного прогулу за період з 20.09.2018 року по 28.10.2019 року становить 144,721,80 грн.: 445,1 грн/роб. День х 318 роб. дн. Суд вважає даний розрахунок обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, а відтак приймає його до уваги та вважає, що позовні вимоги в даній частині підлягають до задоволення в повному обсязі. Щодо вимог позивача про стягнення із відповідача на його користь моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно ст. 2371 КЗпП, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно п. 3 постанови ПВС України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно п. 6, 9 Постанови, при застосуванні норм Кодексу законів про працю України (322-08) (далі - КЗпП) щодо порядку розгляду трудових спорів у справах про відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові у зв`язку з виконанням трудових обов`язків, суди повинні виходити з того, що за змістом ст. 124 Конституції (254к/96-ВР) потерпілий має право звернутися з такими вимогами до суду безпосередньо. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В обґрунтування свого позову в частині завдання йому моральної шкоди позивач зазначає, що моральна шкода полягає у втраті ним спокою та перебуванні в пригніченому емоційному стані, адже незаконними діями керівництва було принижено його людську гідність, він втратив авторитет серед колег та односельчан. Моральні страждання були також зумовлені значною втратою заробітку з моменту звільнення з посади. Окрім того він є інвалідом ІІІ групи у зв`язку з втратою нирки та має супутні захворювання у вигляді підвищеного тиску та порушення роботи серця і після перенесеного звільнення його стан здоров`я погіршився, порушились його моральні життєві зв`язки та ритм життя, він постійно перебував у стресовому стані. На підтвердження своїх доводів щодо вимог про стягнення моральної шкоди позивач надав пенсійне посвідчення серії [NUMBER] , згідно якого пенсія йому призначена 04.10.2013 року, вид пенсії: по інвалідності ІІІ група; та копію записів з амбулаторної картки. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відтак, з урахуванням доводів позивача, щодо завдання йому зі сторони відповідача моральної шкоди та на підставі наданих ним та досліджених у судовому засіданні відповідних доказів в обґрунтування свої вимог щодо стягнення суми моральної шкоди, суд вважає, що у даній частині позовних вимог позов підлягає до часткового задоволення. Суд, задовольняючи частково позов в даній частині виходить з того, що позивачем у повній мірі не наведено достатніх підстав які б вказували, що йому завдано моральної шкоди та моральних страждань в тому розмірі, який вказаний у позовній заяві, зокрема, позивачем не надано доказів втрати авторитету серед колег та односельчан, не підтверджено його твердження щодо втрати соціальних зв`язків, не обставин, які б вказували на приниження його людської честі та гідності. Згідно ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, у зв`язку з тим, що позивача було звільнено від сплати судового збору при подачі позовної заяви, у зв`язку з частковим задоволенням позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, із відповідача підлягає стягненню в дохід держави сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial