Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги обгрунтовує слідуючими обставинами. 02 травня 2016р. позивач позичив відповідачу [PERSON] 90000грн. до 02 липня 2016р., на підтвердження чого було укладено договір позики та розписку. В порушення умов договору відповідач позику позивачу не повернула, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Окрім заборгованості позивач просить стягнути з відповідачки штраф у розмірі 20% від суми позики, як передбачено п. 5.2 Договору позики. Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача\~ на його користь 90000гривень боргу за договором позики, 18000гривень штраф за прострочення повернення позики, судовий збір. \~ \~ \~ \~ \~ Позивач\~ у судове засідання не зявився, надав суду заяву у якій позов підтримав повністю, просить його задоволити, справу просив розглянути у його відсутності. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, причини неявки суду не повідомила хоча про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наданих суду матеріалів справи. В судовому засіданні встановлено, що 02 травня 2016р. позивач позичив відповідачу [PERSON] 90000грн. до 02 липня 2016р., на підтвердження чого було укладено договір позики та написано розписку. В порушення умов договору відповідач позику позивачу не повернула. Згідно п. 5.2 Договору позики сторони визначили, що у разі прострочення повернення позики позичальник зобовязується сплатити позикодавцю штраф у розмірі 20% від суми позики, що складає 18000гривень. Цей штраф відповідач також не сплатила позивачу. Відповідно до частини 1\~статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо). Відповідно до ч. 1 ст.. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Як зазначено в\~статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах (справа № 6-63 цс 13), яка є обов'язковою для всіх судів і суди зобов'язані привести свою практику у відповідність із цим рішенням (ст. 360-7 ЦПК України), зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Суд приходить до висновку, що сторонами були дотримані вимоги ч. 1\~ст. 1047 ЦК України\~щодо письмової форми договору позики. Тобто, розписка, яка міститься в матеріалах справи, підтверджує факт передачі позивачем та отримання відповідачем грошових коштів. Відповідно до \~ст. 141 ЦПК України, з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати - судовий збір. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved