Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], публічного акціонерного товариства «[PERSON] Дніпро» про захист прав споживача та визнання договору недійсним. Позивач у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд визнати недійсним договір іпотеки № 230811-І від 25.08.2011 року укладений між Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Дніпро» та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], 25.08.2011 року та зареєстрованого в реєстрі за №1219; скасувати заборону на нежитлове приміщення № 10 офіс, поз. 1-11, загальною площею 138,6 кв.м., ґанок літ. а13, а14, за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, площа Червона, буд. 3, яке має наступний опис: в житловому будинку літ. А-2 на першому поверсі нежитлове приміщення № 10 офіс, поз. 1-11, загальною площею 138,6 кв.м., ґанок літ. а13, а14, накладену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], 25.08.2011 року та зареєстрованого в реєстрі заборон за №1220; внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про виключення запису з реєстру щодо обтяжень нерухомого майна іпотекою згідно договору іпотеки №230811-1 від 25.08.2011 року; внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про виключення з реєстру щодо накладення заборон відчуження нерухомого майна за договором іпотеки №230811-1 від 25.08.2011 року; судові витрати покласти на відповідачів. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомили. Зі згоди позивача суд проводить розгляд справи у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON]О.є власником нежилого приміщення, офіс, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, площа Червона, будинок №3, приміщення № 10, опис майна: в житловому будинку літ. А-2 на першому поверсі нежитлове приміщення № 10 офіс, поз. 1-11, загальною площею 138,6 кв.м., ґанок літ. а13, а14, на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], 21 березня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 549, та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за номером 2599780, згідно [PERSON] з Державного реєстру правочинів, наданим нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], 21 березня 2011 року за № 9694680. Право власності зареєстроване Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в реєстрі прав власності на нерухоме майно 26 травня 2011 року за реєстраційним № 1587068, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 30088203 від 26 травня 2011 року. Вказане нежиле приміщення, офіс було придбано [PERSON] та [PERSON] в період шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 25.06.1985 року серії НІ-КИ №287776 актовий запис №785. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. На початку серпня 2015 року [PERSON] стало відомо, що [PERSON] уклала з публічним акціонерним товариством «[PERSON] Дніпро» договір іпотеки № 230811-1 від 25.08.2011 року. Предметом договору іпотеки - є нежитлове приміщення № 10 офіс, поз. 1-11, загальною площею 138,6 кв.м., ґанок літ. а13, а14, за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, площа Червона, буд. З, яке має наступний опис: в житловому будинку літ. А-2 на першому поверсі нежитлове приміщення № 10 офіс, поз. 1-11, загальною площею 138,6 кв.м., ґанок літ. а13, а14. Таким чином, [PERSON] передала публічному акціонерному товариству «[PERSON] Дніпро» в іпотеку належне мені нерухоме майно, не отримавши на це згоду позивача [PERSON] Договір іпотеки № 230811-1 від 25.08.2011 року був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 1219. За цим договором нотаріусом [PERSON], накладена заборона відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна - нежитлове приміщення, офісу, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, площа Червона, буд. 3, приміщення № 10, та зареєстровано в реєстрі заборон за №1220, стало забезпеченням виконання зобов'язання за кредитним договором №190811-КЛВ від 19 серпня 2011 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «[PERSON] Дніпро» та Приватним акціонерним товариством «Делос». Також предметом іпотеки став житловий будинок 30 по вул. Запорізька у м. Підгородне Дніпропетровський район Дніпропетровська область, де [PERSON] та [PERSON] мешкають родиною. Статтею 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як І такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. З договорами іпотеки позивач не згоден, так як вони були укладені без його згоди, оскільки на час його укладання [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, і даний договір значно порушує його права встановлені чинним законодавством, накладає на нього певні обов'язки. Враховуючи вимоги ст. 65 СК України та ч.2 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» для укладання договору іпотеки від 22 лютого 2008 року необхідно було отримати нотаріально посвідчену письмову згоду співвласника, в даному випадку позивача [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦК України розпорядження майном,що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ст.578 ЦК України, майно, що є у спільній власності, може бути передано у заставу за згодою всіх співвласників. Згідно п.25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року, №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при оспоренні договору застави (іпотеки), суд має враховувати. положення статті 578 ЦК України, згідно з яким майно, що є у спільній власності, може бути передано у заставу лише за згодою іншого з подружжя, який у разі пред'явлення позову про звернення стягнення на таке майно має бути залучений до участі у справі. У п. «д» п.16 постанови ПВС від 28.04.1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (із змінами) роз'яснено, що відсутність згоди другого (подружжя) на відчуження спільного майна може бути підставою для визнання недійсною угоди в тому випадку, коли угода потребувала обов'язкового нотаріального посвідчення (ст.65 СКУ), або судом установлено, що сторони (сторона) в угоді діяли недобросовісно. Поняття, зміст права власності та його здійснення викладено в нормах ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України. Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що право власності має абсолютний характер, зміст якого становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечувати всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його прав власності з боку будь-яких осіб. Згідно з положенням ч.1 ст.203 ЦК України, правочин не може суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 ст.205 ЦК України передбачено, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі- Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Так як майно придбане за кошти подружжя є спільною сумісною власністю, передано в іпотеку без згоди співвласника (одного з подружжя), то наявність таких обставин свідчить про невідповідність договору іпотеки актам цивільного законодавства, що є підставою для визнання такого правочину недійсним відповідно до положень ч.1 ст.203, ч.1 ст.205 ЦК України. Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. Відповідно до п. 1.1 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.99 N 31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від і8.08.2004 N 85/5), та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.06.99 за N 364/3657 єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони відчуження та арешти нерухомого майна, вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи про обтяження нерухомого майна скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Постановою КМУ «Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек від 31.03.2004 N410, п.2 визначено, що Державний реєстр іпотек - єдина комп'ютерна база даних про обтяження і зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою. Відповідно до п. 25 Тимчасового порядку запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду з обов'язковим зазначенням порядкового номера запису, а п.26 встановлено, що реєстратор вносить до Реєстру іпотек відомості про виключення запису в день надходження повідомлення чи рішення суду. Виходячи з вищевикладеного позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з [PERSON], публічного акціонерного товариства «[PERSON] Дніпро» на користь [PERSON] необхідно стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у сумі 250 грн.

Outcome: approved