Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача у якому просить стягнути з останнього в порядку регресу витрати у розмірі 58442,85 грн, витрати за послуги аварійного комісара у сумі 900,00 грн та вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16 жовтня 2018 року в м. Києві відбулось зіткнення автомобілів під керуванням відповідача та [PERSON] ДТП сталось внаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем, що встановлено судовим рішенням. Попри те, цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. [PERSON] звернувся до позивача із заявою про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, адже вказана подія є страховим випадком. Особі, якій належить пошкоджений транспортний засіб, відшкодовано заподіяні збитки у спірному розмірі, який визначено згідно з звіту складеного уповноваженою на те особою. У порядку ст.1191 ЦК України, ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся в суд із позовом до відповідача. При цьому, просить стягнути із відповідача витрати за понесені збитки у вигляді послуг аварійного комісара у розмірі 900,00 грн, які були сплачені останньому. Вирішити питання судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України. Відповідачем не подано відзив, який містив би заперечення на позов. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2019 суддею у справі визначено [PERSON] . Надалі 02.11.2020 у справі проведено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із звільненням з посади судді [PERSON] та визначено суддю Васльченко О. В. 18 січня 2021 року проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями (відповідно до рішень зборів суддів Подільського районного суду №1 від 04.01.2021, №2 від 12.01.2021 та №3 від 14.01.2021) за результатами якого головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено Якимець О.І. 26 січня 2021 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце, дату та час цього засідання. 15 січня 2021 року представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи у відсутності позивача. Не заперечують проти заочного вирішення справи у разі неявки відповідача. 19 лютого 2021 року третя особа звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце, дату та час цього засідання, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав, а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. [PERSON] 16 жовтня 2018 року о 08 год. 40 хв. у місті Києві по вулиці Сирецькій,33, керуючи з ознаками алкогольного сп`яніння автомобілем марки «Мазда», д.н.з. [NUMBER] , не дотрималась безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, чим порушила п. п. 12.1, 13.1, 2.5 ПДР України, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «Пежо», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Дані обставини та вина відповідача підтверджені постановою Подільського районного суду м. Києва від 16 листопада 2018 року (справа № 757/13875/18), якою [PERSON] притягнуто до відповідальності за ст. ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення, а тому у відповідності до ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню (арк. спр. 11). На момент вчинення ДТП у водія [PERSON] відсутній договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 82 Цивільного кодексу України щодо відшкодування шкоди. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим суб`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену безпеку. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України передбачено право особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений. Згідно з ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІV (із змінами і доповненнями) страховик має право у випадках, передбачених Законом, звернутись з регресною вимогою до особи, яка допустила порушення Закону, що надають право регресу для страховика. Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд встановив, що автомобіль марки «Пежо», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] був застрахований останнім, що підтверджено копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04.07.2018. Строк дії полісу з 05.07.2018 по 04.07.2019 (арк. спр. 13). В подальшому, позивачем дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 16 жовтня 2018 року, визнано страховим випадком. Відповідно до звіту про оцінку автомобіля «Пежо», д.н.з. [NUMBER] від 30 листопада 2018 року № 60/10/18 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Пежо» з урахуванням фізичного зносу без врахування ПДВ складає 58442,85 грн. Даний звіт складено суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Будь-яких заперечень із сторони відповідача щодо неправильності складання такого звіту не подано, а відтак суд приймає такий до уваги, як вірно визначений розмір заподіяння шкоди. 13 грудня 2018 року позивачем прийнято наказ № 11445 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 58442,85 грн, яка виплачена потерпілому, що підтверджено платіжним дорученням від 14 грудня 2018 року № 1014715 (арк. спр. 22). Відповідно до п. 40.3 ст. 40 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причини настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених ст.41 цього Закону. МТСБУ було залучено аварійного комісара, вартість послуг якого становить 900,00 грн, що стверджується платіжними дорученнями від 18 січня 2019 року № 462177. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов переконання, що оскільки дії відповідача потягли цивільно-правові наслідки, МТСБУ відшкодувало шкоду, яка була спричинена дорожньо-транспортною пригодою, а тому позивачем право регресної вимоги обґрунтоване належними та допустимими доказами в справі, а відтак позов підлягає задоволенню повністю та необхідно стягнути із відповідача на користь позивача у порядку регресу завдані збитки у розмірі 58442,85 грн та оплату послуг аварійного комісара у сумі 900,00 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1921,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved