Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа громадська організація «Проти придурків та ідіотів» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 07.04.2017 р. направив до Коростишівської міської ради заяву про надання дозволу на виготовлення документації з землеустрою про відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,12 га для передачі у приватну власність для ведення садівництва. 23.06.2017 Коростишівською міською радою прийнято рішення про відмову в задоволенні заяви. Постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.04.2018 р. визнано неправомірними дії Коростишівської міської ради щодо позбавлення права позивача бути присутнім при розгляді заяви, визнано неправомірними дії у відмові в наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки для передачі у приватну власність для ведення садівництва та зобов`язано Коростишівську міську раду розглянути заяви [PERSON] , [PERSON] від 07.04.2017 за їх участі. Незаконні дії в неналежному розгляді звернення позивача призвели до виникнення у позивача хвилювань, переживань, що негативно відобразилось на психоемоційному стані, захист порушеного права в суді призвів до порушення стосунків з оточуючими людьми, порушенні нормальних життєвих зв`язків, виникненні негативного для нього явища, зокрема неодноразового повторного звернення на встановлення істини у справі, витрачання особистого часу, значних коштів, сили для відновлення свого порушеного права, що негативно відобразилось на його психоемоційному стані та свідчить про завдання моральної шкоди позивачу. Оскільки проекти рішень Коростишівської міської ради № 172 та № 174 готувались та подавались на комісію Коростишівської міської ради з питань земельних відносин, екології та використання природних ресурсів та на сесію Коростишівської міської ради начальником відділу земельних відносин та екології Левченко О.М., тому саме до відповідача позивач позивається про відшкодування моральної шкоди. Враховуючи викладене просить стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] моральну шкоду в сумі 25000 грн. та кошти на відшкодування витрат на подання і розгляд даної позовної заяви в розмірі 1022 грн. Ухвалою суду від 16.10.2020 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] на адресу суду направила відзив на позовну заяву, відповідно до якого, в задоволенні позову просила відмовити. В обгрунтування відзиву, відповідач вказала, що позовні вимоги є незаконними, безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з тих підстав, що у позивача відсутні законні підстави для відшкодування моральної шкоди, так як останнім не доведено факт заподіяної йому моральних страждань через незаконні дії в неналежному розгляді [PERSON] , на той час, начальником відділу земельних відносин та екології Коростишівської міської ради його звернення, а також відсутній причино наслідковий зв`язок між діями відповідача та спричинення моральних страждань. Як посадова особа відповідач діяла виключно в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин, рішення приймається колегіально, а не одноособово. Позивач [PERSON] на адресу суду направив відповідь на відзив відповідача, в якому стверджує, що незаконні дії відповідача призвели до того, що позивач змушений був захищати своє порушене право в судовому порядку, витрачати значних зусиль та часу для його поновлення, що негативно відобразилось на психоемоційному стані. Третя особа громадська організація «Проти придурків та ідіотів» пояснень відносно позовних не подавали. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, розглянувши заяви по суті справи сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, визначившись із правовими нормами, які слід застосувати до спірних відносин, дійшов до наступного висновку. Так, судом встановлено, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.04.2018 у справі № 280/1059/17 задоволено позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії. Визнано неправомірними дії Коростишівської міської ради у відмові в наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,12га для передачі у приватну власність для ведення садівництва з підстав вказаних в рішенні № 172 та № 174 від 23.06.2017 та зобов`язано Коростишівську міськраду розглянути заяви [PERSON] та [PERSON] від 07.04.2017 про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,12га для передачі у приватну власність для ведення садівництва\~з участю [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до\~ст. 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Однак ця норма встановлює лише загальні правові засади відшкодування зазначеної шкоди. Зі змісту цієї норми випливає, що основною умовою такого розгляду є те, що моральна шкода повинна бути заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин. Згідно ст.ст.1173,\~1174 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до ч.1\~ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості ( ч. 3\~ст. 23 ЦК України). Відповідно до п.3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995\~( далі Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Також, згідно п.п.2 п.5 вище вказаної\~Постанови\~відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Виходячи з викладеного та аналізу вказаного законодавства, при розгляді позовів фізичної особи про відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується відповідним органом місцевого самоврядування (в якому працює посадова або службова особа) та який є належним відповідачем у таких справах. Разом з тим позивачем позов пред`явлено до відповідача [PERSON] , як начальника відділу земельних відносин та екології Коростишівської міської ради, яка є неналежним відповідачем у даній справі. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Окрім того, позивачем не надано доказів того, що внаслідок відмови йому у задоволенні заяв від 07.04.2017\~\~(про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,12 га для передачі у приватну власність для ведення садівництва) для нього настали такі негативні наслідки, внаслідок яких він морально страждав і на відновлення свого психологічного та фізичного стану він вимушений був спрямовувати додаткові зусилля та нести додаткові витрати майнового характеру. Наявність судового рішення про визнання дій Коростишівської міської ради Житомирської області неправомірними в даному випадку не може бути безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди позивачеві, оскільки позивачем не доведено всіх складових цивільно-правової відповідальності, а саме наявності такої шкоди. Відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини (рішення від 25.10.1993 у справі «Гольм проти Швеції», від 29.11.1996 у справі «Саундерс проти Сполученого Королівства», від 25.07.2001 у справі «Перна проти Італії», від 13.07.2006 у справі «Сілін проти України» визнання порушення прав особи неправомірними діями інших осіб само по собі є достатньою справедливою сатисфакцією за моральну шкоду спричинену такими діями. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає необхідним відмовити і в задоволенні вимог позивача в частині стягнення з відповідача коштів на відшкодування витрат за подання та розгляд даної справи в розмірі 1022 грн, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди , про що вказано вище, а вказані витрати є судовими витратами , які суд вирішує з врахуванням вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Судові витрати необхідно віднести за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно п.9 ст.5 ЗУ «Про судовий збір». Відповідно до вимог ст. 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Крім того, у ч. 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, розглядаючи даний спір, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного наданого сторонами доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, позивачем, не доведено належними та допустимими доказами фактів на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а відтак, і підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає, що є наслідком відмови в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed