Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, посилаючись на те, що 12.12.2014 р. між позивачем та відповідачем - ТОВ «Правова компанія «Ліон» було укладено договір про надання юридичних послуг № 12/12. Як вказано у позові, у відповідності до п.п. 1.1, 1.2. договору, заяви № 1 до Договору, між позивачем та відповідачем укладений договір про надання правової допомоги з питання розподілу особового рахунку та оформлення права власності на житлову площу, а саме частину квартири [ADDRESS]. За Договором відповідач взяв на себе зобов'язання щодо виконання наступних дій: ознайомлення з матеріалами справи та визначення правової позиції, для рішення спірного питання; виготовлення та направлення запитів, для отримання додаткової формації та доказової бази з питання визнання права власності на вказану квартиру; виготовлення та направлення позовної заяви до Оболонського р/с м. Києва та контроль призначення справи, отримання ухвали про відкриття провадження по справі; підготовка та участь у судових засіданнях, отримання копії рішення суду. Як вказує позивач, згідно із п. 2, 3 заяви № 1 до Договору, вартість робіт за договором становить 9200 грн. П. 3 заяви № 1 передбачено, що замовник здійснює оплату в розмірі 9200 грн. наступним чином: 3000 грн. - 12.12.2014 р., 6200 грн. до 30.12.2014 р., При цьому 30.12.2014 р. відповідачем від імені позивача було подано до Оболонського р/с м. Києва позовну заяву про визнання право власності на Ѕ частину кв. за набувальною давністю та розподіл особових рахунків. 13.01.2015 р. суддею Оболонського р/с м. Києва Скрипник О.Г. було відкрито провадження за позовом позивача [PERSON] із призначенням судове засідання на 25.02.2015 р. Лише 03.04.2015 р. позивачу стало відомо з інформації, одержаної з Єдиного державного реєстру судових рішень, що ухвалою Оборонського р/с м. Києва позовну заяву [PERSON] було залишено без розгляду на підставі заяви його представника - відповідача по справі. При цьому відповідач не пояснив позивачу, що стало підставою винесення такої ухвали суду. У подальшому, не отримавши пояснень з боку відповідача щодо дій, які ним були вчинені по вищезазначеній справі, я звернувся за правовою допомогою до адвоката. Було проведено аналіз наданих мною документів, в тому числі тексту позовної заяви, в результаті чого я отримав консультацію, з якої дізнався, що позовна заява про визнання за мною права власності на Ѕ частину квартири за набувальною давністю була цілком безперспективною та безпідставною, оскільки в моєму випадку застосувати положення ст. 344 ЦК України було недоцільне. Як вказано у позові, 25.06.2015 р. відповідачем було складено заяву від мого імені на ім'я керівника відділу приватизації Державного житлового фонду Оболонського району м. Києва Городянського О.М. про оформлення передачі «в спільну часткову власність квартири, що займаю я, [PERSON], та [PERSON] (моя сестра) разом із членами сім'ї на умовах найму... При оформленні квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS], у спільну часткову власність прошу передати у приватну власність в рівних долях: 1А квартири [PERSON], та цієї ж квартири [PERSON]». Як вказує позивач, йому не відомо, чи була направлена дана заява адресату, так як підтвердження відправлення відповідачем не було надано. При цьому вказує, що у квартирі за адресою [ADDRESS], проживають 6 осіб: [PERSON], [INFO], - наймач, позивач - брат наймача, [PERSON] [INFO] - племінник наймача, [PERSON] [INFO] - чоловік наймача, [PERSON] [INFO] - племінниця наймача та [PERSON], [INFO] - дочка наймача. Факт проживання зазначених осіб в спірній квартирі підтверджується довідкою № 17X48 від 09.01.2015 р. виданої КП «Житлосервіс «Приозерне» у Оболонському районі м. Києва. Як вказано у позові, 10.09.2015 р. на вимогу позивача, відповідачем в електронній формі було направлено звіт виконаних робіт по Договору № 12/12 від 12.12.2014 р., в якому містилась інформація щодо проведених дій відповідачем за період з грудня 2014 р. по липень - серпень 2015 р. При цьому, згідно із п. 2.3. заяви до Договору, вартість робіт за договором становить 9200 грн., що сплачується наступним чином: 3000 грн. 12.12.2014 р., 6200 грн. - до 30.12.2014 р. Згідно п. 3.3. Договору по кожному етапу виконання доручення, вказаному в заявах, Замовник і Виконавець підписують акт виконаних робіт. Одностороння відмова від підписання акту не допускається. У разі незгоди Замовником із об'ємами робіт зазначеними у акті, він зобов'язаний мотивувати свої заперечення письмово і передати їх Виконавцеві протягом 3- х робочих днів, з дати пропозиції підписати акт виконаних робіт. У судовому засіданні представник позивача неодноразово надсилав уточнення щодо суми позову, а саме розірвати договір № 12/12 від 12.12.2014 року про надання юридичних послуг, зобов'язати відповідача повернути позивачу усі документи, які були надані мною, чи отримані за умовами Договору № 12/12 від 12.12.2014 року, зобов'язати відповідача відшкодувати позивачу матеріальні збитки в розмірі 9200 грн., зобов'язати відповідача відшкодувати позивачу матеріальні збитки у вигляді неустойки за кожен день прострочення виконання у розмірі 117852 грн., зобов'язати відповідача відшкодувати позивачу моральну (немайнову) шкоду у сумі 51704 грн. Останній представник позивача підтримав пояснення позивача від 25.11.2016 р. у повному об'ємі та просив суд задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але позовні вимоги визнав частково у поданому запереченні на позовну заяву, проти розірвання договору не заперечував та частково визнав вимогу про повернення матеріальних збитків у сумі 4571,6 грн за Договором № 12/12 від 12.12.2015 р. Суд, заслухавши думку сторони, дослідивши отримані докази та матеріали справи, з'ясував наступне. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами було укладено договір про надання юридичних послуг № 12/12 від 12 грудня 2014 року. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послуги, якщо інше не встановлено договором. За даним Договором Відповідач за Договором взяв на себе зобов'язання виконати наступні роботи ( надати послуги): ознайомлення з матеріалами справи та визначення правової позиції для вирішення спірного питання; виготовлення та направлення запитів, для отримання додаткової інформації та доказової бази з питання визнання права власності на вище зазначену квартиру; виготовлення та направлення позовної заяви до Оболонського районного суду м. Києва та контроль за призначенням справи. Отримання Ухвали про відкриття провадження по справі; підготовка та участь у судових засіданнях; отримання копії рішення суду. При цьому відповідач по справі зазначає, що на момент звернення позивача до суду частково роботи за договором були виконані, зокрема: Ознайомлення з матеріалами справи та визначення правової позиції для вирішення спірного питання; Написання заяви до ЖЕО № 503 про проведення перевірки житлово - побутових умов проживання квартиронаймачів за адресою проживання позивача; Написання позовної заяви та направлення її з додатками до Оболонського районного суду м. Києва; Участь у судовому засідання; Виготовлення та направлення запиту до Державного архіву м. Києва; Написання заяви до відділу приватизації Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації. У відповідності до наданих розрахунків Відповідача (які не заперечував позивач) загальна вартість виконаних робіт складає 4628,4 грн Як з'ясував суд, позивач на підтвердження позовних вимог посилався на те, що юридичні послуги були надані неналежної якості, на думку позивача з боку відповідача допущено порушення зобов'язань, зокрема невиконання та неналежне виконання умов Договору. Під неналежним виконанням відповідач вбачає виконання дій, які не відповідають умовам договору, однак з даним твердженням неможливо погодитися, оскільки частково договір відповідачем було виконано. Таким чином суд приходить до висновку, що посилання позивача про надання послуг неналежної якості під час розгляду справи були недоведеними та не підкріпленими будь - якими доказами. Щодо нарахування збитків у вигляді неустойки за кожен день прострочення виконання у розмірі 100148 грн, суд не може задовольнити дану вимогу з огляду на те, що при розгляді справи позивачем не було доведено невиконання та неналежне виконання умов Договору Відповідачем. Тим більш судом встановлено та не оспорюється жодною стороною, що 12.10.2015 р. відповідач направив лист про можливість розірвання договору та проведення розрахунку з Позивачем, однак позивач не виявив будь - якого бажання щодо досудового врегулювання спору. Щодо стягнення моральної шкоди, позивачем у поданій позовній заяві не надано розрахунок моральної шкоди та будь - які докази завдання з вини Відповідача душевних страждань, погіршення стану здоров'я Позивача. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а згідно ч. 1 ст. 906 даного Кодексу збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плати, підлягають відшкодуванню виконавцеві, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Так у судовому засіданні не встановлено порушення відповідачем договору про надання юридичних послуг, укладеного з позивачем по справі, та останній в свою чергу, погодився із визначеною в договорі сумою їх оплати, але враховуючи факт ненадання відповідачами юридичних послуг позивачу в повному обсязі, але не з їх вини, то суд вважає за необхідне стягнути з останніх частину суми, сплаченої позивачем за договором в розмірі 4571,60 грн. У відповідності до ч. 2 ст. ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Оскільки жодна із сторін не заперечує про розірвання договору № 12/12 від 12 грудня 2014 року, суд вважає за можливе його розірвання. На підставі вищевикладеного, враховуючи надані в судових засіданнях письмові докази, пояснення сторін по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме необхідне стягнути з відповідача суму в розмірі 4571 грн. 60 коп., а в іншій частині позовних вимог - відмовити за відсутністю доказів їх обґрунтування. На підставі викладеного,

Outcome: partial