Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивачем подано до суду позов про стягнення заборгованості за кредитним договором № А244RM68720039 від 02 лютого 2013 року з відповідача, в сумі 12603 грн. 46 коп. та судових витрат в розмірі 1378 грн. На підтвердження вимог, до заяви долучені копії розрахунку заборгованості, заяви позичальника, умов надання споживчого кредиту, підтвердження надання кредиту, документів про особу позивача, відповідача, довіреності. Сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились. Представник позивача надав заяву, відповідно до якої позов підтримує в повному обсязі, справу просить розглянути без його участі, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач на виклики до суду жодного разу не з'явився. Повістки про виклик до суду направлялися за зареєстрованою адресою відповідача. Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, виклик на 09 лютого 2016 року відповідач отримав особисто. Два останні, у судові засідання на 24 лютого 2016 року та на 10 березня 2016 року відповідач не отримав, до суду повернуті конверти з поштовою відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Повідомлень про причини неявки до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичній особі за адресою її місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Враховуючи вищезазначене, а також відсутність заперечення з боку позивача, суд, відповідно до ч.4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.1 ст. 109 ЦПК України, цей позов підсудний Кегичівському районному суду за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір №А244RM68720039 від 02 лютого 2013 року, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кошти в розмірі 6238,97 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав. У зв'язку з чим станом на 28 грудня 2015 року має заборгованість перед позивачем в сумі 12603,46 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 4397,42 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 3,29 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1330,37 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 5796,02 грн., а також штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 576,36 грн. В судовому засіданні досліджені: розрахунок заборгованості до договору (а.с.4), копія заяви позичальника №А244RM68720039 від 02 лютого 2013 року (а.с.5), умови надання споживчого кредиту фізичним особам (а.с.6-12), копія довідки та чека (а.с.13,14), копія паспорта відповідача (а.с.15), копія картки платника податків (а.с.16), копія довіреності (а.с.17), копія довідки з ЄДРПОУ (а.с.18), копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи (а.с.19), копія банківської ліцензії (а.с.20), копія дозволу на право здійснення операцій та додатку до нього (а.с.21,22), копія статуту (а.с.23). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами 02 лютого 2013 року укладено кредитно-заставний договір №А244RM68720039. За даним договором [PERSON] надано строковий кредит на строк 18 місяців з 02 лютого 2013 року по 01 серпня 2014 року включно, в розмірі 6238,97 грн. для оплати/часткової оплати товару згідно з переліком шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ООО «Алло». Відсоткова ставка 0,12% річних. Договір укладено відповідно до вимог ст. 634 ЦК України шляхом приєднання до умов, запропонованих банком, в письмових умовах та правилах надання банківських послуг, на підставі поданої відповідачем заяви 02 лютого 2013 року. Відповідно до якої він погодився із тим, що вказана заява разом із Умовами та Правилами, Тарифами складає між Відповідачем та Позивачем кредитно-заставний договір. Згідно п.5.3. Умов надання споживчого кредиту при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. На виконання умов Договору позивач свої зобов'язання, виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 6238,97 грн. Натомість відповідач своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не надавав. Внаслідок зазначених дій відповідача за кредитним договором станом на 28 грудня 2015 року відповідач має заборгованість перед позивачем в розмірі 12603,46 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 4397,42 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 3,29 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1330,37 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 5796,02 грн., а також штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 576,36 грн. Разом з тим, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача штрафів - 500 грн. та 576,36 грн. за прострочення виконання зобов'язання за кредитним договором задоволенню не підлягає, оскільки договором передбачена подвійна відповідальність одного виду за одне й те саме порушення. Так, за прострочення виконання зобов'язання кредитним договором передбачено як стягнення пені, так і два виду штрафу - 500 грн. та 576,36 грн., що є порушенням ст. 61 Конституції України, в якій зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Із матеріалів справи випливає, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором банком одночасно нараховано пеню та штраф. Отже банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Отже штраф в розмірі 500 грн. та 576,36 грн. суд вважає не підлягає до стягнення. На підставі вищевикладеного, у відповідності з умовами договору та наданим Банком розрахунком з відповідача на користь банку підлягає стягненню 11527,10 грн., з яких: - 4397,42 грн. - заборгованість за кредитом; 3,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1330,37 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 5796,02 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору підлягає присудженню на користь позивача. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1378,00 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 11527,10 грн. *100% : 12603,46 грн. ціни позову = 91,46%), тобто 91,46 % від ціни позову (91,46 % *1378,00 грн. :100%), що складає 1260,32 грн.

Outcome: partial