Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу. Свій позов мотивує тим, що 26 квітня 2014 року між ТзДВ СК «Кредо» та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6304077, яким було застраховано автомобіль ИЖ 21251 д.н.з. [NUMBER]. 28 квітня 2014 року в с. Липини Луцького району відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті чого автомобілем ИЖ 21251, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який застрахований у ТзДВ СК «Кредо», було пошкоджено автомобіль «Hyundai Sonata» д.р.н. [NUMBER]. Відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду від 27 травня 2014 року, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] правил дорожнього руху, який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Вказує, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Hyundai Sonata» д.р.н. [NUMBER], отримав механічні пошкодження на загальну суму 29833,31 гривні. У зв'язку з пошкодженням автомобіля страхувальника, згідно з умовами укладеного договору, було виплачено страхове відшкодування в розмірі 29833,31 гривні. Оскільки відповідач вчинив дорожньо-транспортну пригоду, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, позивач просить суд стягнути з [PERSON] в його користь 29833,31 гривні в рахунок відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. За погодженням з представником позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], 28 квітня 2014 року, о 21 год. 25 хв., в с. Липини, Луцького району, керуючи транспортним засобом, марки «ІЖ-21215», номерний знак [NUMBER], в стані алкогольного сп'яніння, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем, марки «Хундай Соната», номерний знак [NUMBER], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги передбачені п.2.9; п.11.3 та п.12.1 ПДР України.. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини. Постановою Луцького міськрайонного суду від 27 травня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, застосовано адміністративні стягнення: за ст. 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425 гривень; за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік; на підставі ч.2 ст.36 КУпАП накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік. (а.с. 5). Відповідно до ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 26 квітня 2014 року між ТзДВ СК «Кредо» та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6304077, яким було застраховано автомобіль ИЖ 21251 д.н.з. [NUMBER]. Відповідно до ст. 38 ч. 38.1. п. 38.1.1. пп. а Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; Відповідно до п.12 постанови № 4 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», керування транспортним засобом особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або передача управління транспортним засобом такій особі, що є підставою для регресної вимоги (стаття 38 Закону № 1961-IV), може бути підтверджено вироком суду, постановою про накладення адміністративного стягнення або іншими доказами, які з достовірністю встановлюють таку обставину, а при передачі транспортного засобу особі у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, про такий стан має бути відомо особі, яка передає транспортний засіб. Відповідно до висновку № 36 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля «Hyundai Sonata» д.р.н. [NUMBER], складеного 23 травня 2014 року Авто експерт-сервіс Волинь, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 29833,31 гривні (а.с. 7-12). Судом також встановлено, що стверджується відповідними доказами, зокрема, страховим актом № ОСГПО-1389 від 03 жовтня 2014 року, платіжним дорученням №4239 від 08 жовтня 2014 року, ТзДВ СК «Кредо» здійснило виплату страхового відшкодування власнику автомобіля «Hyundai Sonata», д.р.н. [NUMBER], в розмірі 29833,31 гривні. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ч.3 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Крім того, відповідно ч.2 п.11 постанови № 4 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов'язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути в користь товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 29833,31 гривні. Частиною 2 статті 88 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Абзацом 2 пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до п. 1 ч.2 постанови Кабінету міністрів України від 27 квітня 2006 р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», установлено, що коли обидві сторони у цивільній справі звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави Державною судовою адміністрацією в їх фактичному розмірі, але не більше від граничних розмірів компенсації таких витрат, згідно з додатком.

Outcome: approved