Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до Богунського районного суду м. Житомира із вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на 68/100 ід.ч. житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], після смерті бабусі [PERSON], померлої [INFO]. При цьому посилається на те, що на момент смерті разом із бабкою були прописані онуки (в тому числі і позивач), але при зверненні до приватного нотаріусу останній відмовив позивачу у видачі свідоцтва на право на спадщину, мотивуючи тим, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на право власності на майно. Сторони, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Позивач подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачі надіслали суду заяви, в яких визнали позов повністю та просили його задовольнити, а справу розглядати без їхньої участі. У відповідності ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку із неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла бабка позивача [PERSON] (а.с. 35), яка за життя була власником 68/100 ід.ч. житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], (а.с. 5, 8, 50, 76). Після смерті бабусі залишилось спадкове майно у вигляді зазначеної вище частини будинку. У вказаній частині будинку на день смерті бабки проживали разом з нею її донька [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (її діти). (а.с. 10-30) Згідно довідки Житомирського обласного державного нотаріального архіву за №1456 від 09.09.2013 р. спадкова справа відносно майна [PERSON] не заводилась. У відповідності із ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За таких обставин, мати позивача [PERSON] фактично прийняла спадщину після своєї померлої матері [PERSON], але її не оформила. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 09.02.2006 р. [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а дітей відправлено до школи-інтернату для дітей - сиріт. (а.с. 33) [PERSON] (мати позивача та відповідачів) [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. На день смерті матері разом з нею були зареєстровані її діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 10-30) Звернувшись з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори позивачу було відмовлено в оформленні спадкових прав після смерті [PERSON] (бабусі) у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1261 вказаного кодексу позивач як донька відноситься до 1 -ї черги спадкоємців за законом. Відповідно до положень ч.3. 5 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно до ст. 32 ЗУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Враховуючи, що інші спадкоємці не заперечують проти оформлення права власності щодо спадкового майна за сестрою [PERSON], що позивач фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері, оскільки була зареєстрована з нею на момент її смерті, а відсутність правовстановлюючого документа на нерухоме майно порушує її право на отримання належної спадщини, суд вважає за необхідне задовольнити позов та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно після смерті її матері [PERSON] Щодо визнання права власності на спадкове майно після смерті бабусі [PERSON], то у їх задоволенні належить відмовити, оскільки спадщину згідно ЦК УРСР після смерті бабусі у порядку 1 черги прийняла її донька [PERSON], яка її не оформила, та у подальшому померла, що надає можливість [PERSON] спадкувати після смерті своєї матері, а не бабусі.

Outcome: partial