Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в якому просила вселити її в квартиру [ADDRESS] та зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод в користуванні вказаною квартирою. В обґрунтування позовних вимог позивач за первісним позовом посилається на те, що у 2002 році вона уклала шлюб з [PERSON]. [INFO] від шлюбу народилась дитина - [PERSON]. У листопаді 2004 року позивач з дитиною та чоловіком за згодою власниці квартири - [PERSON] зареєструвались у квартирі [ADDRESS] на правах членів сім'ї відповідача. 12.08.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після чого колишній чоловік створив нестерпні умови проживання у квартирі їй та її дитині, а у лютому 2013 року колишній чоловік не впустив її у квартиру, у зв'язку з чим вона була вимушена переїхати разом з дитиною до своїх родичів, які мешкають у Харківській області. Позивач наголосила, що на даний час у вказаній квартирі знаходяться її меблі, побутова техніка та особисті речі, проте вона вимушена проживати в іншому місці, оскільки у 2013 році відповідач [PERSON] замінила замки у вхідній двері, здала квартиру в оренду та не впускає позивача у квартиру, у зв'язку з чим позивач була вимушена звернутись до правоохоронних органів. Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в якому просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Зустрічний позов мотивований тим, що [PERSON] є єдиним власником вказаної квартири, та як власник вона надала право [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на їх реєстрацію та проживання у цій квартирі. Проте стверджує, що у 2011 році [PERSON] без поважних причин добровільно, самостійно виселилась зі спірної квартири та переїхала на постійне проживання в інше місце проживання. Крім того, позивач за зустрічним позовом стверджує, що [PERSON] з моменту реєстрації у вказаній квартирі та до 2011 року жодного дня не проживала разом з нею, ніколи не вела з нею спільного господарства, вони не були пов'язані спільним побутом та не мали взаємних прав та обов'язків. [PERSON] не сплачувала комунальних послуг та не дбала за благоустрій квартири, не підтримувала її в умовах належних для проживання в ній, та не сплачувала комунальні платежі. Крім того, [PERSON] наголосила, що [PERSON] самостійно, всупереч її волі, проникла до квартири та без її дозволу вивезла всі речі, побутову техніку, меблі, які знаходились у квартирі, що належать [PERSON], які придбані за її власні кошти. Також, позивач за зустрічним позовом вважає, що [PERSON] не є членом її сім'ї. Залишаючись зареєстрованою за вказаною адресою [PERSON] створює певні незручності для позивача та інших членів її сім'ї, перешкоджає здійснювати своє право власності на квартиру та змушує витрачати власні кошти позивачки на оплату житлово-комунальних послуг за відповідача. Позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримали первісний позов та просили його задовольнити. Проти зустрічного позову заперечували, посилаючись на те, що обставини, на які [PERSON] посилається в обґрунтування своїх вимог за зустрічним позовом, вже встановлені рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.06.2014 року у справі № 645/1225/14-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.10.2014 року, у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON], Служба у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та цим обставинам надана належна правова оцінка. Крім того, стверджували, що посилання [PERSON] на те, що [PERSON] за власною ініціативою не проживає у спірній квартирі майже чотири роки не відповідають дійсності, наголошуючи, що їй перешкоджають проживати у цій квартирі. Представники позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], які діють на підставі довіреності, підтримали зустрічний позов у повному обсязі та просили суд його задовольнити. Крім того, представники вказали, що обставини, наведені в обґрунтування зустрічного позову, відрізняються від обставин, встановлених у рішенні суду від 06.06.2014 року по справі № 645/1225/14-ц періодом непроживання без поважних причин відповідача за зустрічним позовом [PERSON]. Крім того, представниками позивача наданий суду Акт обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], складеним 25.05.2015 року завідувачем та головним спеціалістом сектору з питань правопорушень та дотримання законодавства щодо дітей служби у справах дітей Фрунзенського району, посилаючись на який, представники вважають, що для належного проживання та виховання дитини у спірній квартирі відсутні необхідні умови. Проти первісного позову представники [PERSON] заперечували, посилаючись на те, що [PERSON] втратила право користування вищевказаною квартирою, оскільки майже чотири роки без поважних причин не проживала в ній, а також на те, що вона не є членом сім'ї [PERSON]. Крім того, вказали, що [PERSON] та [PERSON] мають ряд захворювань, які унеможливлюють проживання разом з ними в одній квартирі сторонніх людей. Служба у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради правом на участь представника у судовому засіданні не скористалась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. До суду надійшли заяви від 29.12.2014 року та від 15.04.2015 року про розгляд справи за відсутності представника Служби у справах дітей Фрунзенського району, в яких третя особа просила ухвалити рішення на розсуд суду з урахуванням житлових та майнових прав малолітньої [PERSON], [INFO]. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення учасників процесу, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 20.11.2003 року (а.с. 109). Згідно з довідкою дільниці № 53 КП «Жилкомсервіс» за № 808 від 17.03.2015 року у вищевказаній квартирі зареєстровані: [PERSON], 1955 року народження (власник) - з 12.03.2015 року, [PERSON], 1945 року народження (чоловік) - з 12.03.2015 року, [PERSON], 1984 року народження (колишня невістка) - з 23.03.2005 року, [PERSON], 2003 року народження (онука) - з 23.03.2005 року (а.с. 97). Судовим розглядом встановлено, що не заперечувалось сторонами, що до квітня 2014 року у вказаній квартирі також був також зареєстрований колишній чоловік позивача - [PERSON]. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.06.2014 року по справі № 645/1225/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON], Служба у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.10.2014 року вказане рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.06.2014 року по справі № 645/1225/14-ц залишено без змін. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, вказаним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.06.2014 року по справі № 645/1225/14-ц, встановлено, що [PERSON] є членом сім'ї власника житла [PERSON] та розлучення з [PERSON] не може позбавити її права користування житловим приміщенням. Крім того, вказаним судовим рішенням встановлено, що відсутність [PERSON] за місцем її реєстрації мало місце з поважної причини, внаслідок неправомірної поведінки позивача по справі [PERSON], яка змінила замки, пустила проживати до квартири сторонню особу. З урахуванням викладеного, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки вони встановлені рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.06.2014 року по справі № 645/1225/14-ц, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судовим розглядом встановлено, що після набрання законної сили рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.06.2014 року по справі № 645/1225/14-ц, позивач не має можливості вселитись в квартиру [ADDRESS], оскільки її власник - [PERSON] продовжує чинити їй перешкоди у вселенні та користуванні вказаною квартирою. Матеріали справи містять Висновок про проведену перевірку Фрунзенського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області від 25.09.2014 року, з якого вбачається, що 23.09.2014 року до Фрунзенського РВ надійшла заява гр. [PERSON], 1984 року народження, яка проживає: [ADDRESS], в якій повідомила, що її колишня свекрів гр. [PERSON] не пускає її в спільну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Під час перевірки опитати [PERSON] не виявилось можливим, оскільки остання мешкає в м. Дніпропетровськ. За наслідками проведеної перевірки, [PERSON] рекомендовано з приводу спірних питань звернутись до суду в порядку цивільно-правових відносин, та подальшу перевірку припинено (а.с. 76). Крім того, суд приймає до уваги, що у судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом [PERSON], який є чоловіком відповідача, наголосив, що дійсно замки у вхідній двері спірної квартири були замінені та ані [PERSON], ані він не мають наміру давати [PERSON] ключ, оскільки вважають, що вона втратила право користування цією квартирою та є для них сторонньою людиною. Також, суд критично оцінює посилання представників відповідача за первісним позовом на відсутність у спірній квартирі необхідних умов для належного проживання та виховання дитини, що встановлено в ході обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], про що складено відповідний Акт завідувачем та головним спеціалістом сектору з питань правопорушень та дотримання законодавства щодо дітей служби у справах дітей Фрунзенського району від 25.05.2015 року (а.с. 127). Зі змісту цього акту вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мешкають у будинку готельного типу та займають дві житлові кімнати (загальна площа - 17,7 кв.м.). Санітарний стан житла задовільний, але відсутній належний ремонт. [PERSON] хворіє, потребує постійного стороннього нагляду, який забезпечує його дружина [PERSON]. В квартирі відсутня ванна кімната. Наявна кухня загального користування, яка розташована в іншому крилі житлового будинку. Для належного проживання та виховання дитини відсутні необхідні умови, а саме: немає окремого спального місця, відсутнє місце для занять та відпочинку, проведення дозвілля. У судовому засіданні [PERSON] пояснила, що не заперечувалось представником відповідача [PERSON] (який мешкає у спірній квартирі), що у квартирі обладнана кухня - є електрична плита та мийка, а також є душова. Щодо відсутності ремонту, позивач наголосила, що ремонт нею буде зроблений та обладнано для дитини спальне місце, місце для занять та відпочинку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням наведеного, суд вважає, що в ході судового розгляду цієї справи знайшли своє підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами обставини, на які позивач за первісним позовом посилалася в обгрунтування своїх позовних вимог, у зв'язку з чим первісний позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Що стосується зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою квартирі [ADDRESS] та зняття її з реєстраційного обліку за вказаною адресою, суд вважає необхідним зазначити наступне. Обставини, які свідчать про припинення [PERSON] користуванням квартирою, у якій вона зареєстрована, внаслідок перешкод позивача [PERSON], яка змінила замки, пустила проживати до квартири сторонню особу, встановлені рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.06.2014 року по справі № 645/1225/14-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.10.2014 року. Суд критично оцінює посилання позивача за зустрічним позовом на те, що [PERSON] як колишня невістка не була та не є членом сім'ї власника квартири - [PERSON], оскільки ці обставини вже були предметом дослідження та встановлені вищевказаним рішенням суду від 06.06.2014 року та ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.10.2014 року по справі № 645/1225/14-ц, та не потребують доказування при розгляді даної справи на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено, що не заперечувалось сторонами у справі, що після набрання вказаним рішенням суду законної сили, [PERSON] продовжує перешкоджати у вселенні та користуванні квартирою [PERSON]. Посилання позивача за зустрічним позовом, як на підставу своїх позовних вимог на те, що [PERSON] не сплачувала комунальних послуг та не дбала за благоустрій квартири, не підтримувала її в умовах належних для проживання в ній, не є підставою для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування спірною квартирою. Посилання позивача за зустрічним позовом на те, що [PERSON] втратила право користування квартирою внаслідок її не проживання у ній понад чотирьох років без поважних причин не знайшло свого підтвердження в ході розгляду даної справи. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обґрунтовуючи заперечення проти зустрічного позову, [PERSON] посилалась на те, що з 2004 року до моменту розірвання шлюбу вона з дитиною та колишнім чоловіком проживали у спірній квартирі сумісно. При цьому після розірвання шлюбу з [PERSON] вона не планувала виселятись з вказаної квартири, у якій знаходяться її особисті речі та майно. Однак після розірвання шлюбу з [PERSON], між ними виникли неприязні стосунки, що стало причиною для тимчасової зміни місця проживання. Крім того, власник квартири [PERSON] чинить їй перешкоди у користуванні квартирою, тому вона змушена була звертатись з цього приводу до органів внутрішніх справ. Тобто [PERSON] посилалась на те, що зв'язок зі спірним житлом вона не втратила і відносилась до нього як до свого єдиного житла. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. У зв'язку із задоволенням первісного позову, судові витрати, понесені позивачем за первісним позовом, відносяться на рахунок відповідача за первісним позовом. У зв'язку з відмовою в задоволенні зустрічного позовну, судові витрати, понесені позивачем за зустрічним позовом, відносяться на його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved