Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 71\~784,71 грн. за період з 01.07.2016 р. по 31.05.2017 р з яких 11\~945,00 грн 3 % річних та 59\~839,71 грн. інфляційне збільшення боргу. Свої вимоги мотивував тим, що 26.11.2013 рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з відповідача стягнуто заборгованість в розмірі 219\~240,84 грн. та судовий збір в розмірі 2192,41 грн. У звязку з тим, що вищевказана сума боргу повернута не була, позивач 04.08.2016 звернувся з позовною заявою про стягнення з відповідача 3% річний та інфляційних втрат. 12.09.2016 Ужгородським міськрайонний судом прийнято рішення, яким позовні вимоги задоволено та стягнуто з відповідача суму боргу в розмірі 211566,72 грн. та судовий збір в розмірі 2\~115, 67 грн. Таким чином за відповідачем утворилася заборг7ованість в розмірі 435\~115,64 грн., яка станом на 21.06.2017 не повернута, а тому, відповідно до ст. 625 ЦК України, повинна бути збільшена на встановлений індекс інфляції та 3% річних, що складає 71\~784,71 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та, з підстав наведених в ньому, просив його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав в повному обсязі, зазначив, що дійсно у відповідача перед позивачем існує борг в розмірі 435\~115,00 грн., який на час розгляду справи не повернутий. Нарахований позивачем розмір 3% річних та інфляційних витрат за період з 01.07.2016 р. по 31.05.2017 р. не оспорюється. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 26.11.2013 з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість в розмірі 219\~240,84 грн. за договором позики від 22.04.2009 та судові витрати в розмірі 2\~192,41 грн. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду 12.09.2016 з відповідача стягнуто на користь позивача суму боргу в розмірі 211\~566,72 грн., з яких 3% річних за період з 01.12.2013 року по 01.07.2016 складає 16993, 00 грн., інфляційне збільшення боргу 194\~573,72 грн. Та судові витрати в розмірі 2\~115,67 грн. Таким чином, на час звернення до суду у відповідача перед позивачем наявний борг в розмірі 435\~115,00 грн. Як випливає з розрахунку, кількість прострочених днів за період з 01.07.2016 по 31.05.2017 складає 334 дні, сума боргу складає 435\~115,00 грн., відповідно сума 3 % річних складає 11\~945,00 грн. та інфляційні витрати 59 839,71 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, серед іншого - сплата неустойки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 Цивільного Кодексу України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, індекс інфляції, 3 % річних від простроченої суми підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. На даний час рішення суду про стягнення заборгованості за договором позики не виконані. Представник відповідача не оспорив дані розрахунку, не подав доказів на їх спростування повне або часткове, визнав позовні вимоги. Враховуючи наведене та те, що в судовому засіданні представник відповідача визнав позовні вимоги, в даному випадку визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також те що, належними доказами встановлено, що відповідач взяті на себе зобовязання по поверненню позивачу грошових коштів не виконав, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved