Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути на його користь в солідарному порядку з відповідачів заборгованість по сплаті кредиту та процентів за користування кредитом в розмірі 19681,80 грн, посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит, за яким позичальник отримав кредит в розмірі 22000,00 грн строком на 12 місяців з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] і [PERSON] було укладено договір поруки, за яким вказані особи взяли на себе зобов`язання перед позивачем відповідати за борговими зобов`язаннями [PERSON] . Відповідачі свої зобов`язання за кредитним договором та договором поруки не виконали, чим допустили заборгованість. 04.08.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заяв по суті справи до суду від сторін не надійшло. Відповідачі не скористались своїм процесуальним правом та не направили до суду відзив на позовну заяву, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] було отримано копію позовної заяви та ухвалу суду згідно поштового повідомлення (а.с. 39, 40). Конверт, що направлявся відповідачу [PERSON] , повернувся на адресу суду не врученим адресату, з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 37-38). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12.02.2020 року між Кредитною спілкою «Оберіг» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №11к5 за програмою «Стандарт», за умовами якого останній тримав кредит у сумі 22000,00 грн строком на 12 місяців з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,1589% за один календарний день. Зазначені платежі позичальник зобов`язався вносити не пізніше ніж 25 числа кожного місяця та повернути отримані кошти до 12 лютого 2021 року (а.с. 8-9) 12.02.2020 року в забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором між позивачем та [PERSON] і [PERSON] (поручителі) був укладений договір поруки №11к5, згідно якого поручителі взяли на себе перед кредитором солідарну з позичальником відповідальність у випадку невиконання або неналежного виконання останнім зобов`язань по кредитному договору (а.с. 11). Відповідно до п. 3.1. договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості (сплата основного боргу за кредитним договором, нарахованих процентів за користування кредитом та процентів у подвійному розмірі), встановлену на момент подання позовної вимоги, у відповідності до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України. Свої зобов`язання перед [PERSON] позивач виконав повністю та надав вказаному відповідачу кредитні кошти, відповідно до умов вищезазначеного кредитного договору, що підтверджується копіями заяви № 18 на видачу готівки від 12.02.2020 року (а.с. 10) та ордера № 18 до заяви на видачу готівки від 12.02.2020 року (а.с. 10). Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (стаття 530 ЦПК України). Статтею 525 ЦК України заборонена одностороння відмова від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] порушив умови вищезазначеного кредитного договору та допустив заборгованість станом на 12.02.2021 року в сумі 19681,80 грн, з яких: 19438,46 грн - заборгованість по сплаті кредиту; 243,34 грн - проценти за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 6). Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції Україниправо на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача. Враховуючи вищезазначене та те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] у повному об`ємі взяли на себе зобов`язання перед позивачем по борговим зобов`язанням [PERSON] , суд задовольняє позов в повному обсязі та стягує з відповідачів суму боргу в розмірі 19438,46 грн у солідарному порядку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у рівних частках.

Outcome: approved