Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по договору позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11 березня 2016 року між позивачем та відповідачем укладений договір позики. На виконання умов даного договору [PERSON] 11.03.2016 року передав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 3\~500, 00 доларів США, що підтверджується розпискою від 11.03.2016 року. Отримані кошти відповідач зобовязувався повернути до 07 квітня 2016 року, однак свої зобовязання не виконав. На його неодноразові звернення відповідач кошти не повертає. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача на користь позивача 3\~500,00 доларів США заборгованості за позикою, що еквівалентно по курсу Національного банку України станом на 08.06.2016 року 87\~365,88 гривень; 172,70 доларів США, процентів за користування позикою, що еквівалентно по курсу Національного банку України станом на 08.06.2016 року 4\~310,88 грн., а також 916,77 грн. судового збору. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, просив суд, позов задовольнити. Не заперечував проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується письмовою розпискою про отримання судової повістки. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 202, 509, 526, 549, 610, 612, 625,1046, 1047, ч.1 ст. 1049 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що 11 березня 2016 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики (а.с. 6 ). 11.03.2015 року відповідач написав позивачу письмову розписку в якій зобовязався повернути кошти до 07.04.2016 року (а.с. 6 ). Однак, свого зобовязання відповідач не виконав. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики позичальник надав позикодавцеві розписку, відповідно до якої [PERSON] отримав у [PERSON] 3\~500,00 доларів США, які зобовязувався повернути до 07.04.2016 року (а.с. 6 ). Згідно із ч.2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Оскільки відповідач на момент предявлення цього позову не виконав свого грошового зобовязання за договором та не повернув [PERSON] грошову суму позики в розмірі 3\~500,00 доларів США, з [PERSON] на користь позивача, суд вважає за необхідне стягнути вищезазначену суму заборгованості та 172,70 доларів США процентів за користування позикою, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, виходячи з наступного розрахунку за період з 11.03.2016 р. по 21.04.2016 р. (41 день): (3500,00 х22 %/365дн.х41 дн. = 86,49 доларів США; за період з 22.04.2016 р. по 26.05.2016 р. (35 днів): 3500,00 х19%/365 дн. х 35 дн. = 63,77 доларів США; за період з 27.05.2016 р. по 08.06.2016. (13 днів): 3500,00 х18 %/365 дн.х13дн. 22,44 доларів США. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути 916 грн. 77 коп. понесених витрат зі сплати судового збору.

Outcome: partial