Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача, неодноразово уточнявши позовні вимоги, просить: визнати протокол та рішення конференції трудового колективу ПАТ «Іскра» від 20.02.2010р. щодо порядку прийняття і складу КТС ПАТ «Іскра» не відповідним законодавству та скасувати їх; визнати положення про КТС ПАТ «Іскра», ухвалене конференцією трудового колективу ПАТ «Іскра» від 20.02.2010р. не відповідним законодавству та скасувати його; визнати наказ генерального директора ПАТ «Іскра» [PERSON] від 03.03.2010р. №1/274/01-07 про створення КТС ПАТ «Іскра» не відповідним законодавству та скасувати в цій частині його; визнати протокол №1 та рішення засідання КТС ПАТ «Іскра» від 10.03.2010р. щодо обрання робочих органів КТС та керуватися положеннями про КТС не відповідним законодавству та скасувати їх; визнати неправомочним склад КТС ПАТ «Іскра» на чолі з головою КТС - Помайдою Н.В.; визнати невідповідним законодавству рішення КТС ПАТ «Іскра» від 04.11.2010р.; визнати незаконним наказ ПАТ «Іскра» №1/567/03-03к від 11.04.2011р. по ст.40 п.1 КЗпП України - по скороченню штатів з 11.04.2011р. визнати недійсним запис у трудовій книжці [PERSON] щодо звільнення; визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо невидачі в день звільнення належно оформленої трудової книжки та копії наказу про звільнення з роботи [PERSON]; визнати згоду профкому ВАТ «Іскра» на звільнення з роботи [PERSON] згідно протоколу №17 засідання профкому ВАТ «Іскра» від 06.04.2011р. та сам протокол невідповідним законодавству, та таким, що не мають юридичного значення та правових наслідків; визнати дії відповідача неправомірними щодо відмови надати позивачу чергову щорічну відпустку з наступним звільненням; поновити позивача на роботі; стягнути з відповідача середні заробіток за весь час вимушеного прогулу (з врахуванням інфляційних витрат) з дня незаконного звільнення до дня винесення судового рішення; відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5 тис грн.; стягнути з відповідача понесені судові витрати, пов'язані з розглядом судової справи визнати, що позивач не був працівником підрозділу бізнес-одиниця виробничий підрозділ «Завод ламп загального призначення» (БО ВП «ЗЛЗП»), а був працівником виробничого підрозділу «Завод ламп загального призначення» (ВП «ЗЛЗП») визнати нечинною довіреність №42/11 від 29.01.2009р. на момент оголошення догани про звільнення позивача, надану директору БО ВП «ЗЛЗП» Козіброді Я.І. визнати невідповідними законодавству та нечинними Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників ВАТ «Іскра» 2010р. щодо затвердження їх неуповноваженою особою; зобов'язати відповідача провести нарахування помісячно середньоденного заробітку з урахуванням інфляційних виплат за дні вимушеного прогулу за період з 12.04.11р. по день винесення судом рішення; у разі відмови у позові щодо поновлення позивача на роботі, стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.04.11р. по день винесення судом рішення через затримку видачі трудової книжки; зобов'язати відповідача видати позивачу належним чином оформлену трудову книжку; визначити службову особу, винну у разі незаконного звільнення позивача та покласти на неї обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству у разі оплати працівнику часу вимушеного прогулу; визнати нечинною робочу інструкцію налагоджувальника КВПіА 6-го розряду БО ВП «ЗЛЗП»; визнати незаконним акт від 01.04.10р. про відмову від підпису позивача від дачі пояснення щодо оголошення догани; визнати незаконним акт від 14.07.10р. про відмову позивача від дачі пояснення щодо оголошення догани; визнати незаконною та безпідставною згоду голови цехкому [PERSON] для оголошення позивачу догани; визнати незаконним акт від 08.02.11 р. про відмову від підпису про ознайомлення з наказом про вивільнення позивача; визнати незаконним розпорядження директора ВП «ЗЛЗП» Козіброди Я. №55 від 29.12.10р. щодо зміни істотних умов праці з 06.09.10р.; визнати незаконним акт від 11.04.11р. про відмову підпису наказу про звільнення; визнати незаконним акт від 06.04.11р. щодо запрошення на засідання профкому; визнати незаконним наказ №1/1233/03-03 від 28.05.10р. щодо зміни істотних умов праці та таким, що не стосується позивача; визнати незаконним акт від 07.06.10р. про відмову підписати наказ; визнати незаконним акт від 28.03.11р. про відмову підпису; визнати незаконним акт від 31.03.2011р. про відмову підпису; визнати незаконним акт від 01.04.2011р. про відмову підпису; визнати незаконним акт від 04.04.2011р. щодо неприйняття скарги. Свої вимоги мотивує тим, що з 1988 року працював у ВАТ «Іскра» на різних посадах. Протягом останніх років роботи, між ним та керівництвом періодично відбувалися конфлікти, через неналежні умови праці та несвоєчасність оплати праці. Так, 13.07.2010р. енергетик Іванюк намагався схилити позивача до укладення контракту, коли той відмовився, поклав на нього виробниче завдання, не передбачене його посадовими обов'язками налагоджувальника та згодом за не виконання таких йому оголошено догану розпорядженням від 03.08.2010 року. Не погоджуючись з вказаним розпорядженням як таким, що прийняте без відібрання у нього пояснень та невручення самої догани для спростування, він 11.10.2010р. звернувся до КТС ВАТ «Іскра» із заявою про скасування догани. Вважає, незаконними прийняте рішення КТС «Іскра» за наслідками розгляду його заяви, а також документи про створення та склад КТС ВАТ «Іскра», положення про її діяльність. На думку позивача будь-яке прийняте комісією рішення є незаконним, оскільки порушена процедура створення КТС, зокрема, таку обрано загальними зборами від 20.02.2010р. з порушенням вимог закону, до складу КТС входять керівники ВАТ «Іскра» та представники профспілкового комітету. Крім цього, вважає, що положення про КТС не відповідає вимогам законодавства в частині п.5 ч.1, де зазначено, що таке має право користуватися печаткою та штампом ВАТ «Іскра», в частині п.5 ч.2 про те, що протокол підписується одноособово головою КТС, в частині п.2 ч.1 про те, що кількість працівників у складі КТС має бути не менше половини її складу, крім цього в положенні не зазначено порядку оскарження рішень КТС та відсутня інформація ким розроблено та узгоджено дане положення. Відтак вважає, оскільки КТС створено в порушення вимог законодавства тому наказ Генерального директора від 03.03.2010р. №1/274/01-07, ухвала конференції трудового колективу від 20.02.2010р., протокол №1 від 10.03.2010р. є нікчемними. Крім цього, вважає незаконним рішення КТС від 04.11.2010р. з тих підстав, що таке не відповідає вимогам виконавчого документа, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», так як не підписане секретарем КТС та не скріплене печаткою; всупереч вимогам ч.2 ст.227 КЗпП України не містить мотивів правомірності оголошення догани; не надано позивачу первинні та інші документи, на основі яких було видано розпорядження про догану та прийнято рішення КТС; порушено строк розгляду трудового спору, встановлений ч.1 ст.226 КЗпП України, копія прийнятого рішення не була вручена позивачу; заява позивача до КТС взагалі не була зареєстрована; всупереч вимогам ч.1 ст.226 КЗпП України на засіданні КТС не було уповноваженого представника власника; вважає, що таке винесено неповноважним складом КТС. Позовні вимоги в частині визнання незаконним наказу відповідача №1/567/03-03к від 11.04.2011р. про звільнення позивача за ст.40 п.1 КЗпП України - по скороченню штатів з 11.04.2011р., обґрунтовує тим, що відповідач неодноразово погрожував звільнити позивача, якщо останній не припинить захищати свої порушені права та скаржитись, зокрема, і в правоохоронні органи та свої погрози відповідач реалізував оголошенням безпідставної догани та незаконним звільненням. Крім цього, позивачу на даний час так і не видана належним чином оформлена трудова книжка та копія наказу про звільнення, не видані розрахунки виплат, хоча позивач працював весь робочий день у день звільнення. Наказ підписаний не уповноваженою особою, на засідання профкому не пустили, звільнили під час відпустки. Враховуючи вищенаведене, просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач та його представники уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, дали пояснення, аналогічні викладеним вище. Представники відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях. Просять в задоволенні позову відмовити, так як з позивачем у день звільнення проведений розрахунок, про що свідчить копія виписки з особового рахунку позивача, внутрішньої заявки на нарахування розрахункових коштів, та видане згідно з нею платіжне доручення, відомість нарахування заробітної плати на картковий рахунок позивача, спроби вручити позивачу трудову книжку відповідачем неодноразово вчинялися, однак від отримання такої [PERSON] відмовився. Згода голови цехкому [PERSON] на оголошення позивачу догани була надана з урахуванням пояснювальних записок та письмових пояснень позивача, що відповідає встановленій законом процедурі накладення дисциплінарних стягнень. Члени КТС були обрані на конференції трудового колективу, де затверджено і положення про комісію по трудових спорах ВАТ «Іскра». Прийняття КТС рішень та звільнення позивача відбулося у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому і підстави для визнання недійсним запису у трудовій книжці про звільнення позивача відсутні. Вважають безпідставною і вимогу позивача про визнання, що останній не був працівником підрозділу бізнес-одиниця виробничий підрозділ «Завод ламп загального призначення» (БО ВП «ЗЛЗП»), а був працівником виробничого підрозділу «Завод ламп загального призначення» (ВП «ЗЛЗП»), оскільки зміна назви структурного підрозділу не є переведенням працівника в інший структурний підрозділ та не має для працівника жодних наслідків. Пояснили, що оскаржувана довіреність №42/11 Козіброді Я.І., так як і Правила внутрішнього трудового розпорядку були відповідно видана та затверджені, в межах повноважень генерального директора ВАТ «Іскра», визначених статутом останнього, а тому позовні вимоги щодо визнання їх нечинними на думку представників відповідача, є безпідставними. Просять в задоволенні позову відмовити повністю. Третя особа [PERSON] в судове засідання за викликом суду не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідачів, третьої особи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] починаючи з 05.06.1986 року працював у ВАТ «Іскра» на різних посадах, куди був прийнятий на підставі наказу №681-к від 25.06.1986 року (а.с.104-105 т.1). 01.08.2008 року на підставі наказу №645-к від 15.08.2008р. переведений на посаду налагоджувальника КВПіА по 6 розряду ВП «ЗЛЗП», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.10 т.3). Як вбачається з розпорядження по ВП «ЗЛЗП» ВАТ «Іскра» №28 від 03.08.2010р. (а.с.153 т.1) за невиконання свої посадових обов'язків налагоджувальнику КВПіА [PERSON] оголошено догану. В судовому засіданні встановлено, що 11.10.2010р. позивач вищевказане розпорядження оскаржив до комісії по трудових спорах ВАТ «Іскра» (а.с.143-144 т.1). Вказаний трудовий спір був предметом розгляду на засіданнях комісії по трудових спорах ВАТ «Іскра» 02.11.2010р. та 04.11.2010р., за результатами розгляду якого 04.11.2010р. було ухвалено рішення про залишення в силі розпорядження по ВП «ЗЛЗП» ВАТ «Іскра» №28 від 03.08.2010р. Однією з підстав незаконності рішення КТС [PERSON] вважає, що таке прийняте неправомочним складом КТС, яка створена в порушення вимог чинного законодавства. Так, відповідно до ч.ч.1-3 ст.223 КЗпП України комісія по трудових спорах обирається загальними зборами (конференцією) трудового колективу підприємства, установи, організації з числом працюючих не менш як 15 чоловік. Порядок обрання, чисельність, склад і строк повноважень комісії визначаються загальними зборами (конференцією) трудового колективу підприємства, установи, організації. При цьому кількість робітників у складі комісії по трудових спорах підприємства повинна бути не менше половини її складу. Комісія по трудових спорах обирає із свого складу голову, його заступників і секретаря комісії. Як вбачається з копії витягу з протоколу від 20.02.2010р. (т.1 а.с.135) на засіданні конференції трудового колективу, де було присутньо 89 делегатів, голосами в кількості 84, було ухвалено рішення про обрання 6 членів комісії по трудових спорах ВАТ «Іскра», з яких три члена від адміністрації підприємства та три члена від трудового колективу. Крім цього судом встановлено, що на цьому ж засіданні конференції трудового колективу було затверджено Положення про комісію по трудових спорах ВАТ «Іскра» (т.1 а.с.137). Наказом генерального директора ВАТ «Іскра» [PERSON] від 03.03.2010р. №1/274/01-07 (т.1 а.с.140) прийнято рішення про створення КТС ВАТ «Іскра» в складі членів КТС, які були обрані конференцією трудового колективу. Як вбачається з Протоколу №1 від 10.03.2010р. (т.1 а.с.136) на засіданні КТС ВАТ «Іскра» членами комісії було обрано робочі органи КТС та визначено, що комісія у своїй діяльності зобов'язана керуватися чинним законодавством та положенням про комісію по трудових спорах ВАТ «Іскра». Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що КТС ВАТ «Іскра» була обрана у відповідності до вимог ст.223 КЗпП України конференцією трудового колективу підприємства, якою було визначено чисельність та склад комісії, при цьому половину такого становлять робітники підприємства. А відтак прийняті рішення конференцією трудового колективу, наказ генерального директора про створення КТС, протокол засідання КТС є законними, а посилання позивача щодо їх незаконності та правомочності складу КТС ВАТ «Іскра», не заслуговують на увагу як такі, що жодними належними та допустимими доказами не підтверджені. З цих же підстав суд вважає необґрунтованим посилання позивача на не відповідність законодавству положення про КТС ПАТ «Іскра», оскільки таке ухвалене конференцією трудового колективу ПАТ «Іскра» від 20.02.2010р. та не суперечить вимогам ст.223 КЗпП України в частині організації діяльності комісії. Безпідставними є й посилання позивача на ту обставину, що до складу КТС не можуть входити представники профспілкових комітетів, так як відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілки, їх об'єднання мають право представляти інтереси працівників при вирішенні колективних трудових спорів (конфліктів) у порядку, встановленому законодавством. Представники профспілок беруть участь у діяльності примирних комісій, трудових арбітражів та інших органів, які розглядають колективний трудовий спір (конфлікт). А відтак обрання членом КТС працівника ВАТ «Іскра», який одночасно є представником профспілкового комітету не суперечить вимогам вищевказаного закону та не тягне за собою визнання обраного складу КТС неправомочним. Крім цього, суд не приймає до уваги посилання позивача на невідповідність законодавству рішення КТС ПАТ «Іскра» від 04.11.2010р. з тих підстав, що таке не відповідає вимогам виконавчого документа, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», так як не підписане секретарем КТС та не скріплене печаткою, оскільки такі вимоги у відповідності до ст.230 КЗпП України ставляться лише до посвідчення, яке видається комісією по трудових спорах працівнику у разі невиконання власником або уповноваженим ним органом рішення комісії. Посилання позивача на невідповідність оскаржуваного рішення КТС вимогам ч.2 ст.227 КЗпП України з тих підстав, що таке викладено у формі протоколу, а не рішення та не вмотивоване, є необґрунтованими, оскільки як вбачається з копії оскаржуваного рішення КТС (т.1 а.с.10) таке прийняте на підставі досліджених комісією матеріалів справи, пояснень свідків. При цьому, таке оформлене у вигляді окремого документа та містить усі реквізити, передбачені ч.2 ст.227 КЗпП України. Крім цього, суд враховує, що розгляд трудового спору КТС поза межами строків, встановлених ч.1 ст.226 КЗпП Україн, було зумовлене повним та всебічним дослідженням всіх обставин трудового конфлікту, зокрема, засідання комісії відкладалося на іншу дату з метою виклику свідка [PERSON], пояснення якого просив взяти до уваги представник позивача, а відтак несвоєчасність розгляду трудового спору не вплинуло на законність такого в цілому. Також суд вважає, такими, що не заслуговують на увагу посилання позивача про невручення йому копії прийнятого рішення КТС, оскільки такі спростовуються поясненнями самого позивача про те, що таке рішення йому було вручено у вигляді протоколу. Також не відповідають дійсності та не можуть бути підставою для скасування рішення КТС посилання позивача на відсутність на засіданні КТС уповноваженого представника власника, оскільки як вбачається з копій протоколів №2 та №3 такі відбувалися з участю заступника директора ВП ЗЛЗП [PERSON] Крім цього, суд не погоджується з доводами позивача про незаконність актів від 01.04.10р. та від 14.07.10р. про відмову позивача від дачі пояснення щодо оголошення догани, незаконною та безпідставною згоду голови цехкому [PERSON] для оголошення позивачу догани, оскільки вказані документи складалися у зв'язку із накладенням на позивача дисциплінарного стягнення згідно з розпорядженням адміністрації від 03.08.2010р. При цьому суд враховує, що у відповідності до ст.149 КЗпП України перед накладенням стягнення в працівника відбирається пояснення з приводу порушення трудової дисципліни, оскільки позивач від дачі таких відмовився, його відмова засвідчена вказаними актами, які засвідчені іншими працівниками підприємства. Разом з тим, суд враховує, що підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення стала доповідна записка енергетика ВП «ЗЛЗП» [PERSON](т.1 а.с.149), а не безпосередньо згода голови цехкому [PERSON], при цьому сам позивач жодних мотивів та доказів на підтвердження вищевказаних обставин не навів. Не підлягають до задоволення і позовні вимоги позивача щодо визнання нечинною довіреності №42/11 від 29.01.2009р. на момент оголошення догани про звільнення позивача, надану директору БО ВП «ЗЛЗП» Козіброді Я.І., так як така видана Генеральним директором ВАТ «Іскра» [PERSON] у відповідності до його повноважень, визначених п.11.2 Статуту ВАТ «Іскра» (т.3 а.с.185). Безпідставним є доводи позивача про незаконність наказу ПАТ «Іскра» №1/567/03-03к від 11.04.2011р. по ст.40 п.1 КЗпП України - по скороченню штатів з 11.04.2011р., виходячи з наступних обставин. Як вбачається з наказу ПАТ «Іскра» від 07.02.2011р. №1/185/03-03 в структурі та штатному розписі товариства дійсно відбулися скорочення штату працівників, в тому числі скорочена посада, на якій працював позивач. Такі зміни в організації виробництва були погоджені у відповідності до ч.1 ст.39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», що відповідає вимогам ч.2 ст.43 КЗпП України. В судовому засіданні встановлено, що позивач з наказом від 07.02.2011р. був ознайомлений 08.02.2011р., однак від підпису відмовився, що підтверджується копією акта від 08.02.2011р. (т.3 а.с.171). Доводи позивача про незаконність цього акта судом не приймається, оскільки факт відмови від ознайомлення з наказом засвідчено підписами п'ятьох працівників підприємства. Крім цього, як вбачається з протоколу засідання профкому від 06.04.2011р. (т.3 а.с.69), подання адміністрації про звільнення позивача із займаної посади було розглянуто у встановленому законом порядку і одностайно прийнято рішення про надання згоди на звільнення позивача із займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штатів. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] неодноразово запрошувався на засідання профкому, але не з'явився, що підтверджується повідомленням (т.3 а.с.130, 133, 135), а також актами від 28.03.2011р., 31.03.2011р., 01.04.2011р. та 04.04.2011р. про відмову від підпису на повідомленні, а також актом від 06.04.2011р. про запрошення на засідання профкому. Крім цього, з витягів протоколів засідання профкому (т.3 а.с.132, 136) вбачається, що в ці дні засідання профкому дійсно відбувалися. Доводи позивача про незаконність актів про відмову від підписів на повідомлення про засідання профкому у ці дні є безпідставними, факт відмови від ознайомлення з наказом засвідчено підписами працівників підприємства. Також суд вважає безпідставними посилання позивача на незаконність наказу №1/1233/03-03 від 28.05.10р. щодо зміни істотних умов праці, розпорядження директора ВП «ЗЛЗП» Козіброди Я. №55 від 29.12.10р. щодо зміни істотних умов праці з 06.09.10р. та акта від 07.06.10р. про відмову підписати наказ, оскільки в судовому засіданні встановлено, що такі не несуть для позивача жодних правових наслідків, оскільки зміни в організації виробництва і праці ПАТ «Іскра» в наступному відбувалися у відповідності до наказу ПАТ «Іскра» від 07.02.2011р. №1/185/03-03 про зміни в структурі та штатному розпису БОВП ЗЛЗП ВАТ «Іскра». Крім цього, суд вважає, що вимоги позивача про поновлення на роботі, визнання недійсним запису у трудовій книжці [PERSON] щодо звільнення, визнання неправомірною бездіяльність відповідача щодо невидачі в день звільнення належно оформленої трудової книжки та копії наказу про звільнення з роботи [PERSON], стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (з врахуванням інфляційних витрат) з дня незаконного звільнення до дня винесення судового рішення, відшкодування моральної шкоди, зобов'язання провести нарахування помісячно середньоденного заробітку з урахуванням інфляційних виплат за дні вимушеного прогулу за період з 12.04.11р. по день винесення судом рішення, стягнення з відповідача на користь позивача, у разі відмови у позові щодо поновлення позивача на роботі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за період з 12.04.11р. по день винесення судом рішення через затримку видачі трудової книжки, також не підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що у день звільнення 11.04.2011р. позивач перебував на робочому місці, однак від ознайомлення з наказом, отриманням його копії та трудової книжки він відмовився, після чого залишив територію підприємства. Вказані обставини підтверджені звітом про переміщення людей на ПАТ «Іскра» з 01.04.2011р. по 11.04.2011р., а також актом комісії від 11.04.2011р. Оскільки згідно з п.4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, пересилання трудової книжки поштою забороняється, а у день звільнення позивач таку отримати відмовився, на повідомлення адміністрації підприємства прибути особисто для отримання трудової книжки не реагував, як і відмовився її отримати в суді від працівника підприємства, тому суд приходить до висновку, що трудова книжка позивача не вручена не з вини підприємства. Крім цього, враховуючи наведені обставини, а також те, що судом відмовлено позивачу у задоволенні вимог про поновлення на роботі, тому і позовні вимоги про стягнення середньомісячного заробітку, моральної шкоди та покладення відповідальності за ці збитки на винну особу підприємства не підлягають задоволенню. Також безпідставними є вимоги позивача щодо надання чергової щорічної відпустки з наступним звільненням, оскільки позивач звільнений із займаної посади та йому нараховано та виплачено компенсацію за невикористані дні відпустки. Суд також вважає, що не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині визнання, що позивач не був працівником підрозділу бізнес-одиниця виробничий підрозділ «Завод ламп загального призначення» (БО ВП «ЗЛЗП»), а був працівником виробничого підрозділу «Завод ламп загального призначення» (ВП «ЗЛЗП»), визнання невідповідними законодавству та нечинними Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників ВАТ «Іскра» 2010р. щодо затвердження їх неуповноваженою особою та визнання нечинною робочу інструкцію налагоджувальника КВПіА 6-го розряду БО ВП «ЗЛЗП», оскільки такі належними та допустимими доказами не обґрунтовані та позивачем не зазначено у який спосіб через задоволення таких позовних вимог буде захищено, на його думку порушене, право. Враховуючи вищенаведене, те, що всупереч вимогам ст.60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження вказаних ним обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Іскра» слід відмовити. Разом з тим, не зважаючи на заяву представника відповідача про застосування позовної давності, оскільки відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.4 Постанови від 06.11.1992р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, судом з'ясовувались всі обставини справи права і обов'язки сторін. При цьому, оскільки у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати стягуються на користь позивача лише у разі задоволення позовних вимог, а в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено, підстави для стягнення на його користь судових витрат, відсутні.

Outcome: approved