Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача - [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивує заяву тим, що з листопада 1997 року проживала у цивільному шлюбі та 10.05.2003 між сторонами був укладений шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Франківського районного Управління юстиції м. Львова, актовий запис №143. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], 1998 року народження, та [PERSON], 2005 року народження. Впродовж останніх семи років сімейне життя погіршувалося, відповідач нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини. З ініціативи останнього постійно виникають сварки, свідками яких стають діти, що тяжким чином впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє душевні страждання. Перебуваючи в нетверезому стані, відповідач вдається до моральних та фізичних образ в присутності дітей, ганьбить та принижує позивача. Вважає, що за таких обставин немає змісту підтримувати сімейні відносини, а шлюб необхідно розірвати. В судовому засіданні позивач наполягала на розлученні, пояснила, що проживають в окремих кімнатах, відповідач зловживає алкогольними напоями та застосовує при цьому фізичне насильство. Відповідач заперечив позов, просив у такому відмовити. Відповідно до п. 9 ч.1 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що шлюб між сторонами зареєстровано 10.05.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Франківського районного Управління юстиції м. Львова, про що зроблено актовий запис №143, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.5) та [NUMBER] (а.с.7) відповідно. Як вбачається з наявних матеріалів та пояснень сторін позивач не підтримує з відповідачем подружні відносини, проживають окремо, спільного господарства не веде, отож перебування у шлюбі з відповідачем суперечить інтересам позивача та інтересам спільних дітей. Спору про поділ майна та про місце проживання дітей немає. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, оскільки шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та їхніх дітей. З наведених міркувань та

Outcome: approved