Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до відповідачки з позовом, в якому на підставі ст.ст. 23, 651, 663, 693 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» просив розірвати письмовий договір купівлі-продажу, укладений 11 січня 2017 року між сторонами, стягнути сплачені кошти за товар в сумі 1190 гривень, пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 104,95 гривень, та 2000 гривень моральної шкоди. В обґрунтування позову посилався на обставини оплати ним товару в повному обсязі та невиконання [PERSON] умов укладеного письмового договору, спричинення йому майнової та моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась за зареєстрованим місцем проживання неодноразово, поважності причин неявки не навела, клопотань про відкладення розгляду справи не подала, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню. Письмовим договором, підписаним 11 січня 2017 року, сторони погодили умови купівлі позивачем у відповідачки комода 2х4 «дуб сонома», вартість товару - 1190 гривень, попередня оплата - 200 гривень, кінцевий розрахунок - 990 гривень. Договір містить реквізити сторін та посвідчений їх підписами. Договором не передбачено умов односторонньої відмови від договору. Згідно висновку від 20 березня 2017 року Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області за зверненням [PERSON] , останній в грудні 2016 року замовив у магазині « [INFO] » в [ADDRESS] меблеву продукцію комод на суму 1000 грн., які покупець оплатив, однак товар йому поставлений не був через його відсутність на складі виробника у заявленому кольорі. Через цивільно-правовий характер відносин розгляд звернення припинений. Статтею 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (частина друга\~статті 651 ЦК України). Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. З огляду на вказані норми закону підставою розірвання договору від 11 січня 2017 року за вимогою [PERSON] могло б бути невиконання продавцем [PERSON] свого зобов`язання по передачі товару покупцю у визначений договором строк. Параграфом 5 договору встановлено строк поставки продукції не більше 35 робочих днів з дати замовлення товару, тобто підписання договору, передача товару покупцю здійснюється не більш ніж у 7-денний термін після надходження товару на склад продавця за умови сплати покупцем 100 % вартості товару. Розмір суми передоплати (авансу) готівковими коштами згідно п. 3.2 договору становить не менше 100% від вартості замовлення (90% у випадку замовлення товару нестандартного розміру). Отже, передумовою передачі товару покупцю обумовлена оплата останнім визначеної договором вартості товару в сумі 1190 грн. З доводів позивача [PERSON] суму 1190 грн. він передав [PERSON] в день підписання договору, що не відповідає відомостям про розмір попередньої оплати в сумі 200 грн., зазначеним у п. 3.4 договору. При цьому, належних та допустимих доказів в обґрунтування виконання свого зобов`язання за договором про передачу грошей (письмових чи електронних квитанцій, чеків, рахунків, тощо) позивач [PERSON] суду не надав. За змістом статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що позивачем не доведено факту істотного порушення відповідачкою умов договору, у задоволенні його позову в частині його розірвання слід відмовити. Оскільки вимоги про стягнення сплачених коштів, стягнення неустойки та моральної шкоди ґрунтуються на обставинах винної поведінки відповідачки, її вина у порушенні зобов`язання не доведена, ці заявлені вимоги також не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст. 628, 651, 655 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed