Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з позовом до Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря-Машпроект» про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди, в якому просить ухвалити рішення про визнання незаконним та скасування пункту 3 наказу № 283 державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря-Машпроект» «Про результати перевірки управління держпраці» від 13 листопада 2017 року про оголошення догани [PERSON] та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн. 00 коп.. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідальними за допущені правопорушення, на думку перевіряючого органу, слід вважати декількох осіб, до компетенції яких входить контроль за прийняттям та звільненням з роботи працівників, однак дисциплінарне стягнення застосовано фактично до нього одного в порушення ст. 2-1 КЗпП України. Позивачу не надали можливість надати пояснення відносно результатів перевірки та в порушення вимог статті 149 КЗпП України з наказом про оголошення догани його не повідомили під розписку. Також в порушення вимог 252 КЗПП України та ст. 41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» на притягнення його до дисциплінарної відповідальності не бралась згода профспілкового органу, членом якої є позивач. Моральна шкода на думку позивача полягає в порушенні його права на різні види заохочень протягом року дії дисциплінарного стягнення, наявність догани погано впливає на статус як керівника. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, надала суду відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач працює на посаді начальника відділу кадрів Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря-Машпроект» з 2013 року, а у трудових відносинах з відповідачем перебуває з 1979 року. 01 грудня 2017 року позивач, повернувшись до виконання своїх трудових обовязків, після хвороби, отримав електронний лист на робочу адресу, в якому адміністрація заводу проінформувала про наказ № 283 від 13 листопада 2017 року, відповідно до пункту 3 позивачу оголошено догану. Наказ № 283 від 13 листопада 2017 року було видано за результатами проведеної перевірки управлінням держпраці у Миколаївській області державної служби України з питань праці, яка проводилася з 27 жовтня по 06 листопада 2017 року. За результатами позапланової перевірки управлінням держпраці у Миколаївській області державної служби України з питань праці був складений акт від 06.11.2017 р. № 14-01-138/0196 та виданий припис від 06.11.2017 р. №14-01-138/0196-0151. Відповідно до акту № 14-01-138/0196 від 06.11.2017 р. відповідачем по справі не було дотримано законодавства відносно ознайомлення під особистий підпис підсобних робітників, які виконують роботи по прибиранню закріплених обєктів дільниці господарського забезпечення -1 поза межами підприємства з умовами праці та посадовими обовязками; ознайомлення звільнених працівників з записами в особовій картці на підставі наказів; не було вчасно видано звільненим працівникам трудові книжки. Як наслідок виявлених порушень, управлінням держпраці у Миколаївській області державної служби України з питань праці запропоновано розглянути питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника управління соціальних питань Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря-Машпроект» [PERSON], начальника управління наукової організації та заробітної плати Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря-Машпроект» [PERSON], начальника відділу кадрів Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря-Машпроект» [PERSON]. Судом встановлені посадові обовязки позивача визначені Посадовою інструкцією. Згідно посадової інструкції начальника відділу кадрів ДП НВКГ «Зоря Машпроект» затвердженої в.о. Генерального директора [PERSON] 27.01.2014 р. до переліку завдань начальника відділу кадрів входить: забезпечення, раціональної системи прийняття на роботу, переведення, переміщення, звільнення працівників підприємства. Документальне оформлення трудових правовідносин, ведення кадрового діловодства, облік та звітність за кадрами у відповідності з вимогами нормативно-правових актів України (п.п.2.1.2 п. 2 р. ІІ Посадової інструкції); контроль за дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку, станом трудової дисципліни працівників підприємства, проведення необхідної роботи по її закріпленню (п.2.1.5 п.2 р. ІІ посадової інструкції). Згідно посадової інструкції начальника відділу кадрів ДП НВКГ «Зоря Машпроект» затвердженої в.о. Генерального директора [PERSON] 27.01.2014 р. до переліку обовязків начальника відділу кадрів входить: забезпечення організації та оформлення прийому на роботу, переведення, переміщення, звільнення працівників підприємства у відповідності з вимогами трудового законодавства України та встановленим на підприємстві порядком, розроблення на реалізація процедури найму на обліку персоналу на підприємстві (п.2.2.7 п.2 р. ІІ посадової інструкції); здійснення контролю при працевлаштуванні за дотриманням вимог законодавства до умов праці окремих категорій громадян; направлення працевлаштованих осіб для проходження попереднього медичного огляду; контроль проходження ними інструктажів та ознайомлення з необхідною документацією (п.2.2.7 п.2 р. ІІ); забезпечення ведення трудових книжок працівників у відповідності з інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства труда України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення 29.07.1993 № 58, своєчасне внесення записів в них, вирахування стажу роботи; підготування та видача виписок з трудових книжок з наказів з особового складу (п.2.2.23 р. ІІ); дотримання законодавства про працю, інші нормативні акти з питань праці, умов колективного договору (п.2.2.42 п.2 р. ІІ). Щодо не ознайомлення [PERSON] з наказом про догану під розписку. Наказ № 283 від 13.11.2017 р. про накладення дисциплінарного стягнення на позивача по справі був направлений через відділ діловодства та з використанням комплексної інформаційної системи «ІТ-підприємство». Використання комплексної інформаційної системи «ІТ-підприємство» згідно з локальними актами Підприємства є належним ознайомленням працівників з такими документами. Факт отримання наказу № 283 від 13.11.2017 р. про оголошення догани секретарем начальника відділу [PERSON], яка є відповідальною за передання отриманого документу та ознайомлення позивачу по справі, підтверджується реєстром № 359243 від 14.11.2017 р. (а.с. 136). Відповідно до акту від 29.01.2018 р., підписаний начальником відділу діловодства [PERSON], та працівників відділу діловодства [PERSON], [PERSON], вбачається, що [PERSON] відмовився від ознайомлення з наказом № 283 від 13.11.2017 р.. Таким чином доводи позивача в цій частині безпідставні та не можуть бути прийняті судом. Згідно\~ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці. Відповідно до\~ст. 149 КЗпП України\~до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку. Між тим, не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов'язаний сам доводити свою невинуватість. Принцип презумпції невинуватості випливає із змісту\~статті 138 КЗпП, яка передбачає обов'язок роботодавця доводити наявність умов, серед них і вини працівника, для притягнення такого працівника до матеріальної відповідальності. Догана - захід дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього. \~\~Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов'язків, закріплених нормами трудового права, такими як: КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Особливе значення при визначенні діяння працівника як дисциплінарного проступку має наявність у вчиненні цього діяння вини працівника, під якою розуміється певне психічне ставлення особи до своїх протиправних дій і їх шкідливих наслідків. Вина може виступати як умисел чи необережність. Незалежно від форми вини обов'язковим її елементом є усвідомлення особою протиправності свого діяння. Форма вини впливає на ступінь тяжкості вчиненого проступку. Тобто дисциплінарний проступок, вчинений з необережності, вважається менш тяжким, ніж вчинений умисно. А від цього, своєю чергою, має залежати й вид дисциплінарного стягнення. Здебільшого дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов'язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов'язків без поважних причин. Тобто наявність поважних причин у такому разі свідчить про відсутність вини працівника. Статтею 147 КЗпП України встановлено, що дисциплінарне стягнення застосовується до осіб, які порушили трудову дисципліну. Як вбачається з досліджених матеріалів, пояснень сторін, порушення норм трудового законодавства встановлено [PERSON] перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, який був складений за результатами позапланової перевірки дотримання вимог законодавства про працю, проведеної управлінням Держпраці у Миколаївській області. Тобто факт прошення трудової дисципліни встановлений. З огляду на зазначене твердження позивача щодо відсутності з його боку порушень трудового законодавства не доведені. Позивач є членом профспілкової організації з 02 серпня 1979 року, що підтверджується посвідченням та довідкою від 19.02.2018 року, та заступником голови комісії по трудовим спорам (а.с. 17, 171, 175-176). Частина перша статті 252 КЗпП України формулює загальне положення, яке покладає на власника або уповноважений ним орган обовязок створення для працівників підприємства, установи, організації обраних до складу виборної профспілкової організації, можливості для здійснення їхніх повноважень. Частиною другою статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» і частиною другою статті 252 КЗпП України передбачено, що однією з гарантій можливості здійснення такими особами своїх повноважень є заборона притягнення їх до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є. Згідно із частиною шостою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів її відмови. Саме такий правовий висновок міститься в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 липня 2013 року. За аналогією правило частини шостої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» слід застосувати й до передбачених частиною другою статті 252 КЗпП України, частиною другою статті 41 цього Закону випадків отримання згоди профспілкового органу на притягнення працівників членів виборних профспілкових органів до дисциплінарної відповідальності (постанова ВСУ від 22.10.2014 року справа 6-163цс14). У судовому засіданні встановлено, що до профспілкової організації для надання згоди на притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності відповідач не звертався, за такого у відповідача було відсутнє право на притягнення позивача до відповідальності передбаченої трудовим законодавством. Що стосується відшкодування позивачу моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до вимог\~ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків в вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Частиною 1\~ст. 81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як на підстави відшкодування моральної шкоди позивач посилається на те, що він перебуває у трудових відносинах з відповідачем з 1979 року, з 2013 року є начальником відділу кадрів. За весь час роботи відносно нього жодного разу не застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, навпаки він неодноразово отримував подяки та заохочення за сумлінну та відповідальну працю. Винесення відносно нього догани підриває його авторитет як керівника, завдає шкоди діловій репутації, несе за собою позбавлення заохочень матеріального характеру під час дії дисциплінарного стягнення. Позивачем не надано достатніх та допустимих доказів у підтвердження спричиненої йому моральної шкоди, додана на підтвердження погіршення стану здоровя довідка, не може бути прийнята судом як доказ, оскільки не містить відомостей підтверджуючих факти викладені позивачем, з неї не вбачається причинного звязку між діями відповідача та погіршенням стану здоровя позивача. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ,4 ,5\~ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження вище вказаних обставин суду надані: ордер, договір про надання правової допомоги від 08 грудня 2017 року, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), копії квитанції на оплату юридичних послуг, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 5000 гривен. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи відсутність витрат по сплаті судового збору з боку позивача, витрати по розгляду справи компенсуються за рахунок держави.

Outcome: partial