overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач в особі свого представника звернувся до суду з тих підстав, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на належний померлій житловий будинок [ADDRESS]. За життя спадкодавиця склала заповіт на користь своєї доньки [PERSON] Остання відмовилась від прийняття спадщини на користь правнука померлої [PERSON] [PERSON] спадщину прийняв шляхом проживання з померлою на час відкриття спадщини. Крім житлового будинку, до спадкового майна входять земельні ділянки, розташовані за цією ж адресою, на які позивач отримав свідоцтва про право на спадщину. Свідоцтво про право власності на житловий будинок на ім'я померлої втрачений, тому позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права. Просив винести рішення, яким визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок з господарчими спорудами. Представник відповідача для розгляду справи до суду не з'явився, просив справу слухати без його участі, при винесенні рішення поклався на розсуд суду. Представник 3-ї особи для розгляду справи до суду не з'явився, просив справу слухати без його участі, з позовом погодився. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] За життя на її ім'я видані Державні акти про право власності на земельні ділянки площами: 0,5990 га - для ведення особистого селянського господарства; 0,0717 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд; 3,37 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На ім'я [PERSON] виданий технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] з підписом начальника БТІ (а.с.5-7). Рішенням виконкому В.Сироватської сільської ради Сумського району від 31 травня 2013 року № 52 надано дозвіл на отримання дублікату свідоцтва про право власності на вказане домоволодіння (а.с.10). Правовстановлюючий документ на житловий будинок втрачено. За життя [PERSON] 8 листопада 2001 року посвідчила заповіт на все своє майно на користь доньки [PERSON] На час своєї смерті [PERSON] проживала разом з членами своєї родини, зокрема з донькою [PERSON], правнуком [PERSON] Спадкоємиця за заповітом [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась на користь спадкоємця померлої за законом правнука [PERSON] На ім'я позивача видані свідоцтва про спадщину за законом на частину спадкового майна - земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, для ведення особистого селянського господарства, розташовані в [ADDRESS], та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачем здійсненна державна реєстрація права власності на них. За наведених обставин суд вважає, що позивач має право успадкувати все належне спадкодавцю майно, зокрема і житловий будинок, оскільки є спадкоємцем за законом, спадщину прийняв та отримав свідоцтва про спадщину на інше спадкове майно На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивач в особі свого представника звернулась до суду з тих підстав, що 02 липня 1998 року вони з відповідачем уклали шлюб. До цього 24 березня 1998 року рішенням Стецьківської сільської ради Сумського району відповідачу було передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,12 га за адресою: [ADDRESS] , на якій в 2005 році було побудовано житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Також, за час шлюбу відповідач набув право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на ці обставини, позивач просила визнати за нею право спільної сумісної власності на домоволодіння (земельну ділянку загальною площею 0,12 га та житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ) та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] ; визначити частки в спільній сумісній власності на домоволодіння (земельну ділянку загальною площею 0,12 га та житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ) та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] між нею та відповідачем - по Ѕ частині кожному. В подальшому представник позивача [PERSON] уточнив позов, 26 червня 2018 року подав заяву про зміну предмету позову, оскільки йому було надано копію довідки ДП «Регіональна агенція технічної інвентаризації» КП «Ініціатива» Кровненської сільської ради, в якій зазначено, що домоволодіння із земельною ділянкою загальною площею 0,12 га за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано. Тому в зв`язку з тим, що відносно житлового будинку за даною адресою не проведено державної реєстрації права власності, він являється об`єктом незавершеного будівництва, просив визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частини об`єкта незавершеного будівництва, який розташований за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги повністю. Просили позов задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. Підтримав поданий ним відзив на заяву про зміну предмету позову від 26.06.2018 року. Просив у позові відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, експерта, з`ясувавши правові позиції сторін, дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач в особі свого представника звернулась до суду з тих підстав, що 27 липня 2019 року вони з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 379. Спільних дітей від шлюбу не мають. Сім`я розпалась через відсутність взаєморозуміння. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не ведеться, шлюб існує формально. Просила шлюб розірвати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності та позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, шляхом подачі оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.24). Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 липня 2019 року позивач з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 379 (а.с.4). Спільних дітей від шлюбу не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння. Сторони подружні стосунки не підтримують, сімейних відносин не поновлювали і не мають наміру цього робити. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, однією сім`єю не проживають з грудня 2020 року. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що мають істотне значення, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. У відповідності з ч. 2 ст. 112 CК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб необхідно розірвати. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до положень статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач в особі свого представника звернулась до суду з тих підстав, що 29 серпня 2013 року вони з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2086. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Сімя розпалась через відсутність взаєморозуміння, почуття любові та поваги втрачені. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не ведеться, на теперішній час шлюб існує формально. Просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 серпня 2013 року позивач з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2086 (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Сімя розпалась через відсутність взаєморозуміння, почуття любові та поваги втрачені, сторони не бажають перебувати у шлюбі, однією сімєю не проживають з вересня 2014 року. Позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сімї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що мають істотне значення, а тому шлюб між ними необхідно розірвати, дитину залишити проживати з матірю [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач в особі свого представника звернулась до суду з тих підстав, що вона з 1987 року до 2016 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають повнолітню доньку Наталію (після зміни імені [PERSON]), [INFO], яка продовжує навчання. Позивач самостійно не в змозі утримувати доньку. Відповідач працездатний, має змогу надавати кошти на утримання своєї доньки. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, на період навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-річного віку. Представник позивача [PERSON] в подальшому уточнив позовні вимоги в частині розміру стягнення аліментів, просив стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно та стягнути з останнього 1\~500 грн. витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] в письмовій заяві позов визнав повністю, просив слухати справу без його участі. 3-я особа [PERSON] в письмовій заяві позов підтримала в повному обсязі, просила слухати справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 1987 року. 19 квітня 2011 року позивач з відповідачем розірвали шлюб (а.с.7). Від шлюбу сторони мають доньку Наталію, 17 вересня 1996 року, яка досягла повноліття (а.с.8,10), яка після зміни імені отримала імя [PERSON] (а.с.9). [PERSON] продовжує навчання і навчається на першому курсі зі скороченим терміном навчання факультету харчових технологій денної форми навчання спеціальності «Харчові технології» Сумського НАУ за умови бюджетного фінансування. Термін початку навчання 01 вересня 2016 року, термін закінчення навчання 30 червня 2018 року (а.с.13). Крім того, [PERSON] хворіє рядом захворювань (а.с.11,12). Відповідач працездатний, має змогу надавати кошти на утримання доньки, тому з нього слід стягнути аліменти на користь позивача. На підставі викладеного, ст. ст. 213, 215 ЦПК України, ст.ст.199, 200 СК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач в особі свого представника звернулася до суду із позовом до [PERSON] , Вовчківської сільської ради Поліського району Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яке належало останній. За життя [PERSON] мав право на земельну частку (пай) в КСП «Дружба». Позивач, як спадкоємець за законом, виявила бажання та намір вступити у власність всім спадковим майном, що залишилося після смерті [PERSON] . Відповідач - [PERSON] , спадщину після смерті [PERSON] не приймала, на спадкове майно не претендує. Інших будь-яких осіб, які б мали намір успадкувати майно [PERSON] не має. [PERSON] , як спадкоємець за законом, у встановлений законом шестимісячний строк не подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадкового майна оскільки хворіла. Крім того, [PERSON] не мала достатніх юридичних знань у сфері спадкування, мала помилкове уявлення, що прийняття спадщини пов`язане з шестимісячним строком, але помилково вважала, що до нотаріуса необхідно звертатися не протягом шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця, а після спливу такого строку. До нотаріальної контори за порадою не зверталася за станом здоров`я.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач в особі свого представника звернулася до суду із позовом до [PERSON] , Пісківської сільської ради Іванківського району Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] . 12 липня 1995 року [PERSON] було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Пісківської сільської Ради народних депутатів Шпиль О.І., зареєстрованого в реєстрі за № 9. Згідно заповіту, [PERSON] , все своє майно, де б воно не було б і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день її смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла: [PERSON] і [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яке належало останній. За життя [PERSON] мала на праві особистої приватної власності земельну ділянку, площею 4,4799 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташованої на території Пісківської сільської ради Іванківського району Київської області. Позивач, як спадкоємець за заповітом, виявила бажання та намір вступити у власність всім спадковим майном, що залишилося після смерті [PERSON] Відповідач - [PERSON] , спадщину після смерті [PERSON] не приймала, на спадкове майно не претендує. Інших будь-яких осіб, які б мали намір успадкувати майно [PERSON] не має. [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, у встановлений законом шестимісячний строк не подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадкового майна оскільки не знала про наявність державного акту на право власності на земельну ділянку. Крім того, [PERSON] не мала достатніх юридичних знань у сфері спадкування, мала помилкове уявлення, що прийняття спадщини пов`язане з шестимісячним строком, але помилково вважала, що до нотаріуса необхідно звертатися не протягом шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця, а після спливу такого строку. До нотаріальної контори за порадою не зверталася за станом здоров`я.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач в особі свого представника ПАТ «АК «Експрес-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 73762/31/к3 від 18.10.2013 року , посилаючись на те, що 18.10.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 25000 грн., строком на 36 місяців з 18.10.2013 року по 18.10.2016 року зі сплатою 24,0 % процентів річних. Представник позивача до судового засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в разі неявки відповідача проти розгляду справи в порядку заочного судочинства не заперечував. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать зворотнє повідомлення про отримання рекомендованого листа суду із судовою повісткою, в судове засідання не з'явилася, причин неявки суду не повідомила, заперечень проти позову суду не надала, заяви про відкладання розгляду справи від нього до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.10.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 25000 грн., строком на 36 місяців з 18.10.2013 року по 18.10.2016 року зі сплатою 24,0 % процентів річних. Своїх зобов'язань за договором відповідач не виконує, в зв'язку з чим за ним виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 8898,02 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 5296,33 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 854,84 грн. , пені за порушення строків погашення кредиту в сумі 210,04 грн., пені за порушення строків погашення відсотків в сумі 26,99 грн., інфляційних збитків в сумі 9,82 грн., штраф у розмірі 10% згідно п. 6.4 2500 грн . Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 1378 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин суд вважає, що вимога позивача до відповідача цілком обґрунтована, оскільки останній не виконав умов укладеного з ним договору і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 8898,02 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 1378 грн . Відповідно до ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224 - 226 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 553, 554, 543, 610, 611, 625, 1050 ЦК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивач в особі свого представника - ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNH4KP20821114 від 07.10.2006 року , посилаючись на те, що 07.10.2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 5172,68 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Представник позивача до судового засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в разі неявки відповідача проти розгляду справи в порядку заочного судочинства не заперечував. Відповідач не з»явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.10.2006 року відповідач отримав кредит за кредитним договором №DNH4KP20821114 у розмірі 5172,68 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїх зобов'язань за договором відповідач не виконує, в зв'язку з чим станом на 24.10.2016 року за ним виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 59173,29 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 3301,67 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 18177,11 грн., заборгованості за пенею у сумі 37694,51 грн. А також штрафів відповідно до п.5.3 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.- штраф (фіксована складова), 1610,25 грн. штраф ( процентна складова). Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 1378 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин суд вважає, що вимога позивача до відповідача цілком обґрунтована, оскільки останній не виконав умов укладеного з ним договору і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 59173,29 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 1378 грн . Відповідно до ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224 - 226 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 553, 554, 543, 610, 611, 625, 1050 ЦК України, суд -

Outcome: approved