Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення боргу за кредитним договором. На підставу своїх вимог спирається на те, що 21.03.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та гр. [PERSON], було укладено кредитний договір № Р99.220.71251. Згідно із кредитним договором відповідачка отримала кредит в розмірі 12200 грн., зі сплатою 22 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору, та надав відповідачці кредитні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером. Станом на 29.12.2016 р. відповідачка не повернула банку отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, на загальну суму 9326,6 грн. 29.12.2016 р. між ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТБЕ» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 29/12-1. Згідно умов договору факторингу клієнт (первісний кредитор, банк) відступив (передав у власність) факторові (новому кредитору, позивачу) з 29.12.2016 р., а позивач, відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Також, 28.02.2017 між ТОВ «Факторингова компанія «РАНТБЕ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СЕРЕТ», яке змінило найменування на ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» відповідно до чинного законодавства України, був укладений договір факторингу № 28/02-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № Р99.220.71251 від 21.03.2016, за яким відповідач являється боржником. Станом на 28 лютого 2017 року загальна заборгованість за кредитним договором Р99.220.71251 становила 8826,6 грн. Відповідачку письмово повідомлено про відступлення права вимоги ТОВ «НФС» за кредитним договором шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу її реєстрації. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги 28 лютого 2017 року становила: заборгованість за тілом кредиту 8624,05 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями 202,55 грн. загальна заборгованість 8826,6 грн. Після відступлення права вимоги відповідачем здійснено сплат на загальну суму 0 грн. Остатній платіж здійснено 10.01.2017 року. Станом на 22.09.2017 заборгованість за кредитним договором становить: заборгованість за тілом кредиту 8624,05 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями 202,55 грн., загальна заборгованість 8826,6 грн. Оскільки відповідачка на даний момент у добровільному порядку не сплатила заборгованість за кредитним договором, що і змусило позивача звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності та підтримав позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнала та просила справу слухати у її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню згідно вимог ст. ст. 509, 526, 527, 530, 629, 1054, 1055 ЦК України, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що 21.03.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та гр. [PERSON], було укладено кредитний договір № Р99.220.71251. Згідно із кредитним договором відповідачка отримала кредит в розмірі 12200 грн., зі сплатою 22 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору, та надав відповідачці кредитні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером. Станом на 29.12.2016 р. відповідачка не повернула банку отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, на загальну суму 9326,6 грн. 29.12.2016 р. між ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТБЕ» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 29/12-1. Згідно умов договору факторингу клієнт (первісний кредитор, банк) відступив (передав у власність) факторові (новому кредитору, позивачу) з 29.12.2016 р., а позивач, відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Також, 28.02.2017 між ТОВ «Факторингова компанія «РАНТБЕ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СЕРЕТ», яке змінило найменування на ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» відповідно до чинного законодавства України, був укладений договір факторингу № 28/02-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № Р99.220.71251 від 21.03.2016, за яким відповідач являється боржником. Станом на 28 лютого 2017 року загальна заборгованість за кредитним договором Р99.220.71251 становила 8826,6 грн. Відповідачку письмово повідомлено про відступлення права вимоги ТОВ «НФС» за кредитним договором шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу її реєстрації. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги 28 лютого 2017 року становила: заборгованість за тілом кредиту 8624,05 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями 202,55 грн. загальна заборгованість 8826,6 грн. Після відступлення права вимоги відповідачем здійснено сплат на загальну суму 0 грн. Остатній платіж здійснено 10.01.2017 року. Станом на 22.09.2017 заборгованість за кредитним договором становить: заборгованість за тілом кредиту 8624,05 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями 202,55 грн., загальна заборгованість 8826,6 грн. Оскільки відповідачка на даний момент у добровільному порядку не сплатила заборгованість за кредитним договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Всупереч вищезгаданим нормам Цивільного законодавства та умов Кредитного договору Відповідач своїх зобов'язання щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій не дотримується, тим самим порушує істотні умови Кредитного договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків. У відповідності до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У свою чергу під збитками законодавець у ст. 22 ЦК України розуміє витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. ст. 1077, 1078 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога). Відповідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, тому позов підлягає до повного задоволення. Судові витрати згідно вимог ст. 88 ЦПК України покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved