Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненою вчиненням кримінального правопорушення. Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідач 14 жовтня 2005 року біля 23 год. керуючи автомобілем «Фольксваген Пасат» № [NUMBER], рухався по автодорозі Івано-Франківськ Тисмениця в напрямку м. Івано-Франківська, порушивши при цьому п.п.1.5,2.3,11.4,11.5 Правил дорожнього руху, внаслідок чого перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, виїхав на зустрічну смугу руху де допустив зіткнення з автомашиною «Опель Аскона» № [NUMBER] під його керуванням, якому було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді відламкового перелому лівого стегна із зміщенням відламків, перелому лівої ліктьової кістки, вивих головки лівої променевої кістки з раною в ділянці лівого ліктьового суглоба, а тому він змушений був звернутися до лікувальної установи, де знаходився на лікуванні. Згідно чеків та квитанцій на лікування, транспортування автомобіля та його самого було витрачено кошти в сумі 1\~862 грн. 52 коп. Належний йому автомобіль з вини відповідача, зазнав значних механічних ушкоджень і в наслідок зменшення позовних вимог, згідно поданої заяви від 14 вересня 2016 року, становить 17\~150 грн. 04 жовтня 2013 року слідчими Тисменицького РВ УМВС України в Івано-Франківській області відкрито кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12013090250000018 від 04.01.2013 за ч.1 ст. 286 КК України. Після оголошення відповідачу підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та складання обвинувального акту зазначене кримінальне провадження скеровано до суду. 03 грудня 2015 року Тисменицьким районним судом винесено ухвалу, якою відповідача звільнено від кримінальної відповідальності у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та кримінальне провадження закрито. Закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності являється нереабілітуючою обставиною, а тому закриття кримінального провадження з цих підстав не звільняє від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, який покладено на винну особу вироком або рішенням суду. Крім того, в результаті ДТП він переніс сильний стрес, що потягнув за собою пригнічення, депресію та дискомфорт, погіршення самопочуття, втрату сну та спокою, що визвало головні болі та позбавили його можливості вести звичний спосіб життя. Крім того, відповідач принизив честь і гідність, заподіявши фізичні муки, які у свою чергу привели до його моральних страждань і моральну шкоду він оцінює у 40\~000 гривень. Разом з тим, з метою захисту своїх прав та інтересів він звертався за правовою допомогою, вартість якої становить 4\~000 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився. Від нього надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі, позов підтримує, просив його задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, у зв»язку з чим було ухвалено розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні письмові докази у справі, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що заявлений позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до\~статті 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. У відповідності до ч. 1 ст. 1177 ЦК шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. 4 жовтня 2013 року слідчими Тисменицького РВ УМВС України в Івано-Франківській області відкрито кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12013090250000018 від 04.01.2013 за ч.1 ст. 286 КК України за фактом ДТП за участю Позивача та Відповідача. 03 грудня 2015 року суддею Тисменицького районного суду Дузінкевичем І.М., після судового розгляду кримінального провадження, винесено ухвалу якою відповідача звільнено від кримінальної відповідальності у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та кримінальне провадження закрито. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зобовязує «При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.» Відповідач сам клопотав про закриття кримінальної справи стосовно нього у звязку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності і винесену ухвалу ним у апеляційному порядку не оскаржувалась. За змістом ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, що чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до ч.1 ст. 1167 даного кодексу, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, в якій вказано, що така шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано ушкодженням здоровя внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно із п. 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~- під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв»язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Як встановлено матеріалами справи та підтверджується ухвалою від 03 грудня 2015 року, винесеної суддею Тисменицького районного суду Дузінкевичем І.М. у справі № 352/499/15-к провадження № 1-кп/352/52/15 відповідач обвинувачений - за ч. 1 ст. 289 КК України у кримінальному провадженні, порушив п.п.1.5,2.3,11.4,11.5 Правил дорожнього руху, внаслідок чого перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, виїхав на зустрічну смугу руху де допустив зіткнення з автомашиною «Опель Аскона» № [NUMBER] під керуванням позивача, якому було спричинено середньої тяжкості тілесніушкодження, однак за клопотанням відповідача кримінальне провадження закрито і останній звільнений від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності зач.1 ст.49 КПК України. Судом встановлено, що винуватцем даної ДТП був відповідач -[PERSON], що підтверджується вищевказаною постановою про закриття кримінального провадження від 03.12.2015. Згідно досліджених копій протоколу додаткового огляду місця події від 21.10.2005 року, фототаблиці до протоколу огляду місця події, довідки від 10.09.2016року загальна вартість знищених та пошкоджених на автомобілі «Опель Аскона» № [NUMBER], що належав позивачу становить 17\~150 грн. Згідно ч.2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому , визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Стосовно вимог позивача про відшкодування завданої йому в результаті ДТП моральної шкоди, то суд вважає ці вимоги підставними і такими, що належать до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що внаслідок ДТП, що сталася 14 жовтня 2005 року з вини відповідача, позивачу було спричинено тілесні ушкодження у вигляді відламкового перелому лівого стегна із зміщенням відламків, перелому лівої ліктьової кістки , вивих головки лівої променевої кістки з раною в ділянці лівого ліктьового суглоба. Крім шкоди здоровю, позивачу внаслідок ДТП, яка трапилася 14.10.2005 року, спричинено також моральну шкоду. Так, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він терпів фізичний біль, перебував на лікуванні. Також останній переніс переживання за своє здоровя, що викликало у нього великий стрес, було порушено звичний спосіб життя, що спричинило йому моральні страждання. Визначаючи розмір відшкодування завданої позивачам моральної шкоди, суд враховує, характер та обсяг їх моральних страждань, їх тривалість, стан здоров'я, тяжкість вимушених змін у їх життєвих стосунках та вважає, що розмір відшкодування завданої позивачу внаслідок ДТП моральної шкоди слід встановити в розмірі 5000,00 грн., такий розмір, на думку суду, буде розумним, виваженим та справедливим. Питання судових витрат суд вирішує згідно зі\~ст. 88 ЦПК України. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Позивачем не надано достатніх та допустимих доказів понесених витрат на правову допомогу, а тому суд вважає, що згідно оригіналу квитанції про оплату правової допомоги необхідно стягнути з відповідача суму в розмірі 2\~000 грн. в рахунок витрат на правову допомогу. На підставі викладеного, ст.ст.\~1166-1168, 1177,\~1187,\~1192 ЦК України,

Outcome: approved