Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між сторонами зареєстрований 08.07.1995 року Житомирським міським відділом реєстрації актів цивільного стану. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, що становить з 01.07.2019 року 2118 грн., з 01.12.2019 - 2218 грн. і в подальшому відповідно до прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, які буде встановлено законами України, до досягнення нею повноліття. В подальшому, починаючи з 09.12.2020 року, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , в розмірі прожиткового мінімуму на працездатних осіб відповідно до прожиткового мінімуму на працездатних осіб, які буде встановлено законами України, у твердій грошовій сумі, щомісячно до закінчення дитиною навчання по 30.06.2022 рік. А також стягнути з [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі прожиткового мінімуму на працездатних осіб, що становить з 01.07.2019 року - 2007 грн., з 01.12.2019 року - 2102 грн. і в подальшому відповідно до прожиткового мінімуму на працездатних осіб, які буде встановлено законами України, у твердій грошовій сумі щомісячно до закінчення дитиною навчання по 30.06.2020 рік. В обґрунтування позовних вимог позивач за первісним позовом зазначив, що сім`я фактично припинила своє існування, подальше збереження сім`ї суперечить інтересам сторін. В обґрунтування позовних вимог позивач за зустрічним позовом зазначила, що відповідач залишив дітей, які потребують матеріальної підтримки батька, батьківської уваги та турботи, вбачається об`єктивна нагальна необхідність для звернення до суду. Відповідач не приймає участі у житті дітей, не здійснює догляду за ними і не бере участі в їх утриманні та не піклується про них. Не заперечує щодо вимог про розірвання шлюбу. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] надав суду відзив в якому зазначив, що до зустрічної позовної заяви не додано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що діти проживають разом з [PERSON] та доказів про високий дохід [PERSON] . В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач за первісним позовом позовні вимоги підтримав, відповідач за первісним позовом позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідач за зустрічним позовом позовні вимоги не визнав, позивач за зустрічним позовом позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Процесуальне право учасників процесу про розгляд справи за їх відсутності унормовано в ч.3 ст. 211 ЦПК України, водночас, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08.07.1995 року Житомирським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, про що складено відповідний актовий запис №1106. (а.с.7) Встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . (а.с.6) Згідно довідок виданих Житомирським музичним училищем ім. В.С. Косенка, [PERSON] та [PERSON] навчаються в Житомирському музичному училищі ім. С.В. Косенка Житомирської обласної ради вищому навчальному закладі 1-го рівня акредитації денної форми навчання за державним замовленням. (а.с.24-25) Згідно статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Беручи до уваги викладене, те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, оскільки позивач [PERSON] скористався своїм правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають, що відповідачем [PERSON] не заперечується,суд вважає за можливе задовольнити первісну позовну заяву та розірвати шлюб між сторонами. Статтею 27 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано Постановою ВР № 789 ХІІ від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ст. 180 СК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вимогами ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 1 ст. 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного, з метою забезпечення дотримання права неповнолітньої дитини на належне утримання, враховуючи мінімальний передбачений законодавством розмір аліментів на дитину, суд вважає за необхідне задовольнити зустрічну позовну заяву частково та присуджує [PERSON] до стягнення на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 31.10.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, про яке ними повідомлено у судовому засідання, та те, що малолітня дитина потребує утримання від своїх батьків, які є працездатного віку, мають рівні права та обов`язки щодо дитини. При вирішенні питання щодо можливості відповідача утримувати дітей на навчання суд враховує, що позивач за зустрічним позовом не надала жодного доказу, про те, що відповідач за зустрічним позовом працює та дійсно має значний матеріальний дохід. За таких обставин, судом не добуто доказів про спроможність відповідача утримувати дітей на час їх навчання, а відтак суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення аліментів на навчання дітей. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у задоволення позову - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні первісного позову, та у зв`язку з визнанням первісного позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, суд покладає на відповідача [PERSON] за зустрічним позовом судові витрати по сплаті судового збору, на користь держави у розмірі 768,40 грн. за першу позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: partial