Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] завдану шкоду в сумі 341 675,25 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що 22.06.2019 року між [PERSON] та ТДВ «Експрес Страхування» було укладено договір № 209.19.2469854 добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого були майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , строком дії з 23.06.2019 року по 22.06.2020 року. Позивач зазначає, що 03 липня 2019 року о 12 год. 23 хв. по вул. Залізничне шосе, 61 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій [PERSON] , керуючи автомобілем «Мазда 3», д.н.з. [NUMBER] , допустив зіткнення з автомобілем «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Позивач вказує, що до ТДВ «Експрес Страхування» було подано повідомлення про подію та заяву страхувальника про виплату страхового відшкодування від 31.07.2019 року. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Мазда 3» д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] станом на 03.07.2019 року була застрахована у ПрАТ «АСКА» на підставі полісу № АО/0521474 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач зазначає, що 24 жовтня 2019 року ПрАТ УАСК «АСКА» по полісу № АО/0521774 було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 100 000 грн. Відповідно до звіту від 18.07.2019 року № 963, складеного ТОВ «Укравтолізинг» вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] становить 819 292,38 грн. Згідно страхового акту № 3.19.1733-1 від 31.07.2019 року [PERSON] виплачено страхове відшкодування у розмірі 441 657,25 грн., у зв`язку із чим розмір шкоди завданої ТДВ «Експрес Страхування» з урахуванням лімітів відповідальності страховика ПрАТ УАСК «АСКА» становить 341 657,25 грн. Позивач вказує, що з метою досудового врегулювання спору, на адресу [PERSON] було направлено претензію № 4695/07-3.19.1733 від 08.08.2019 року, проте вказана претензія залишилася без уваги з боку відповідача. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 05.10.2020 року (а.с. 62-63). Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Представником позивача ТДВ «Експрес Страхування» Беляєвим Ю.Л. до суду подано заяву в якій просить провести розгляд справи у відсутності представника ТДВ «Експрес Страхування», вказав, що позовні вимоги підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав. Відповідно норми частини 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Положеннями ч. 1 ст. 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 05 жовтня 2020 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] 03.07.2019 року о 12 год. 25 хв., в м. Києві на вул. Тимірязівській, керуючи автомобілем «Мазда» д.н.з. [NUMBER] порушив вимоги п. 16.11 ПДР України, а саме: при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надав перевагу у русі автомобілю, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Тойота» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Печерського районного суду м. Києва від 30.10.2019 року у справі № 757/37126/19-п (а.с. 25-25 зв). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Тойота» д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , був застрахований у ТДВ «Експрес Страхування» на підставі Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 209.19.2469854 від 22.06.2019 року (а.с. 16, 17-19 зв., 22). Відповідно до звіту № 963 про оцінку колісного транспортного засобу «Тойота» д.н.з. [NUMBER] від 18.07.2019 року складеного ТОВ «Укравтолізинг», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді становить 819 292,38 грн., ринкова вартість - 818 716,50 грн. (а.с. 26-30). 31 липня 2019 року [PERSON] звернулася до ТДВ «Експрес Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 51). На підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 209.19.2469854 від 22.06.2019 року, страхового Акту від 31.07.2019 р., ТДВ «Експрес Страхування» 31.07.2019 року [PERSON] було виплачено страхове відшкодування у розмірі 441 657,25 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 375 від 31.07.2019 року (а.с. 52, 53). На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно положень ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до правової позиції, висловленої Судовою палатою у цивільних та господарських справах Верховного Суду України у справі № 6-2878цс15, за змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону України «Про страхування», можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що відповідно до страхового полісу серії АО/000521474, що діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди та яким було забезпечено автомобіль «Мазда 3» д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, страховий ліміт за завдану майнову шкоду становив 100 000, 00 грн. (розмір франшизи 0 грн), а відтак вказаний ліміт менший ніж розмір спричиненої шкоди, у зв`язку із чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданої шкоди у виді сплаченого страхового відшкодування та страховою сумою отриманою позивачем від страховика транспортного засобу, яким керував відповідач - ПрАТ УАСК «АСКА», що становить 341 675,25 грн. (441 657,25 грн. - 100 000,00 грн). 09 серпня 2019 року ТДВ «Експрес Страхування» на адресу відповідача було направлено претензію про відшкодування шкоди, проте вказана претензія залишилася без реагування зі сторони відповідача (а.с. 56-57). За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду надано не було. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов в частині вимог про відшкодування шкоди підлягає задоволенню. В частині вимог про стягнення з відповідача понесених судових витрат слід зазначити наступне. Позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати в тому числі судовий збір у розмірі 5 125,13 грн. Зі змісту позовної заяви убачається, що позивачем до судових витрат віднесено 6 000 грн. витрат у разі проведення судової експертизи; 1 000 грн. витрат на прибуття в судове засідання; 10 000 грн. витрат на адвоката; 7 687,70 грн. витрат на судовий збір в апеляційній інстанції та сплачений судовий збір при подачі позовної заяви до суду у розмірі 5 125,13 грн. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат суд вважає за необхідне зазначити наступне. З матеріалів справи убачається, що у зв`язку із належним повідомленням відповідача [PERSON] про день, час та місце розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалення рішення у справі в межах першого судового засідання. За час перебування справи в провадженні суду клопотань про проведення судової експертизи до суду не надходило, а судове засідання відбулося у відсутності представника позивача у зв`язку із поданням останнім до суду заяви про розгляд справи у відсутності представника ТДВ «Експрес страхування», тому вимоги в частині стягнення з відповідача витрат пов`язаних з проведенням судової експертизи та витрат на прибуття в судове засідання задоволенню не підлягають. В частині витрат пов`язаних зі сплатою судового збору в апеляційній інстанції також задоволенню не підлягають, оскільки вирішення вказаного питання віднесено до компетенції суду апеляційної інстанції у разі перегляду рішення суду. Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Так, вимога позивача про стягнення судових витрат в сумі 10 000 грн. які зазначені як витрати на адвоката задоволенню не підлягають, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів понесених позивачем витрат у заявленому розмірі на послуги адвоката. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 5 124 грн. 86 коп.

Outcome: partial