Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить поділити спільне майно з [PERSON] та виділити їй: меблеву стінку, мякий куточок вартістю 2000 грн., мякий куточок вартістю 4200,00 грн., ліжко, прихожу, пральну машину автомат LG, холодильник LG,, телевізор вартістю 1000,00 грн., міні башту, телефон самсунг, три корови, телевізор «LG» вартістю 6000 грн., скутер , генератор струму, газонокосарку. Виділити відповідачу: автомобіль «Део Ланос», автомобільний причеп, комп'ютер, 4 автомобільні шини, плуг, два телевізійних тюнера, болгарку, електродриль, мобільний телефон «Самсунг», золотий металевий ланцюжок, відео реєстратор, навігатор. В порядку компенсації вартості спільного майна стягнути з відповідача на їх користь 15055,00 грн. Мотивуючи свої вимоги позивач вказує, з 24.10.2014 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. 12.05.2014 року шлюб між ними було розірвано, за час шлюбу з відповідачем за сумісні кошти вони придбали вищевказане майно. Після розірвання шлюбу відповідач забрав з собою наступне майно: «Део Ланос», автомобільний причеп, скутер, телевізор « LG», комп'ютер, генератор струму, газонокосарку, 4 автомобільні шини, плуг, два телевізійних тюнера, болгарку, електродриль, мобільний телефон «Самсунг», золотий металевий ланцюжок, відео реєстратор, навігатор, а також 200 літрів дизельного палива, яке зараз знаходиться в його користуванні. Всього на суму 88430,00 грн. Їй залишив: меблеву стінку, м'який куточок вартістю 2000 грн., м'який куточок вартістю 4200,00 грн., ліжко, прихожу, пральну машину автомат LG, холодильник LG,, телевізор вартістю 1000,00 грн., міні башту, телефон самсунг, три корови, всього на суму 31200,00 грн. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом в якому просить визнати за ним право особистої приватної власності на наступне майно: автомобіль «Део Ланос», автопричіп, скутер, телевізор «LG» вартістю 6000,00 грн., комп'ютер, генератор струму, газонокосарку, автошини вартістю 2000,00 грн., плуг, два телевізійні тюнери, болгарку, золотий ланцюжок, відео реєстратор, навігатор, а також 200 літрів дизельного палива. Стягнути з позивачки на його користь компенсацію у грошовому еквіваленті за майно, що залишилося у її володінні та ремонт домоволодіння за адресою: [ADDRESS], а саме грошові кошти в сумі 91600,00 грн. Свої вимоги мотивує слідуючим, що з відповідачем фактично перестали проживати, не після розірвання шлюбу за рішенням суду, тобто з 12.05.2014 року, а з 12.10.2013 р. За час спільного проживання в [ADDRESS] ним особисто, за особисті кошти замінено усі вікна та двері на загальну суму 15000,00 грн., повністю замінено дах будинку на новий на загальну суму 9000,00 грн., пробито водяну скважину на суму 4800,00 грн., проведено водопровід до бані на суму 3500,00 грн., також проведено капітальне переобладнання бані на загальну суму 17000,00 грн., встановлено кондиціонер на суму 3800,00 грн. Крім цього у власності позивача залишилися: газова плита, секційний залізничний паркан., масляна електробатарея., металева драбина, шість металевих двадцятилітрових каністр, чотири металеві двісті літрові боки, шланг поливний брезент, двадцять метрів труби металевої діаметром 2 дюйми, дві супутникові антени, залізна тачка десять листів шифира. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні уточнив зустрічні позовні вимоги, а саме виключив з переліку майна яке він просить визнати особистою приватною власністю автомобіль «Део Ланос». Позивач за первісним позовом та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні свій позов підтримали та просили задовольнити в повному обсязі, зустрічний позов не визнали та пояснили, що майно, яке відповідач просить визнати особистою приватною власністю, є спільним і підлягає поділу порівну. Крім того ремонт та облаштування будинку проводилося за гроші, які надходили до сімейного бюджету від здачі молока та продажу сільгосппродукції, а оскільки відповідач в будинку теж проживав, він користувався всіма побутовими умовами. Відповідач та представник відповідача за первісним позовом, позивач та представник позивача [PERSON] за зустрічним позовом в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що майно, зазначене в зустрічному позові, на яке він хоче визнати право особистої приватної власності, належить йому, придбане за його кошти і поділу між подружжям не підлягає. Зустрічний позов підтримали. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд прийшов до наступного. Сторони перебували в шлюбі з 24.10.1992 року. Рішенням Каланчацького районного суду від 12.05.2014 року їх шлюб було розірвано. За час подружнього життя сторони придбали сумісне рухоме майно, а саме: автомобіль «Део Ланос» вартістю 55000,00 грн., автомобільний причеп вартістю 2500,00 грн., скутер вартістю 2700,00 грн., телевізор «LG» вартістю 6000,00 грн., комп'ютер вартістю 2800,00 грн., газонокосарку вартістю 2000,00 грн., 4 автомобільні шини вартістю 2000,00 грн., плуг вартістю 280,00 грн., два телевізійні тюнера варістю 1000,00 грн., болгарку вартістю 800,00 грн., електродриль вартістю 350,00 грн., мобільний телефон Самсунг вартістю 2000,00 грн., золотий металевий ланцюжок вартістю 3000,00 грн., відео реєстратор вартістю 2000,00 грн., навігатор вартістю 1000,00 грн., меблеву стінку вартістю 1800,00 грн., , м'який куточок вартістю 2000 грн., мякий куточок вартістю 4200,00 грн., ліжко вартістю 1700,00 грн., прихожу вартістю 2000,00 грн., пральну машину автомат LG вартістю 2400,00 грн., холодильник LG вартістю 3000,00 грн., телевізор вартістю 1000,00 грн., міні башту вартістю 800,00 грн., телефон самсунг вартістю 600,00 грн., три корови вартістю 12000,00 грн. Даний факт сторонами в судовому засіданні не оспорювався. Відповідно до ч. 1ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Під час судового засідання були допитані наступні свідки: свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є товаришем [PERSON] він бачив, як вони били колодязь, це було за час шлюбу з [PERSON], били колодязь мабуть за гроші, які вони заробляли маючи велике господарство; свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він товаришує з [PERSON], колись [PERSON] попросив його допомогти перекрити дах, він йому допоміг, а [PERSON] з ним розрахувався; свідок [PERSON] в судовому зазіданні пояснив, що він займається проведенням водопроводів, каналізацій також відповідними запчастинами і торгує. Одного разу за оголошенням до нього звернувся [PERSON], який найняв його зробити водопровід, по закінченню вищевказаних робіт [PERSON] з ним розрахувався і вони розійшлися. Замовляв його [PERSON] він же і розраховувався; свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він проживає по сусідству з [PERSON] Бачив, що в будинку робився ремонт, але за чиї кошти він робився, йому невідомо; свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є товаришем [PERSON], бачив, що в будинку, де проживало подружжя [PERSON] робилися ремонти. Скоріше за все ремонти робилися, за гроші, які вони мали від корів, бо держали десь 7-8 корів. Дані свідки в судовому засіданні підтвердили, що в будинку, де проживали сторони робили ремонтні роботи однак, жодними письмовими доказами данні факти підтверджені не були. Крім того, в судовому засіданні, було встановлено, що даний будинок належить іншому власнику, [PERSON], що не має жодного відношення до предмету позову та суті позовних вимог. Дана обставини не позбавляє відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом звернутися до суду з іншим позовом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою [PERSON], коли їй подзвонила матір та повідомила, що батько її бив, вона одразу приїхала додому. Приїхавши вона побачила, що батько все саме цінне, а це телевізор, газонокосарка, електростанція, комп'ютер, з дому вивіз. А щодо ремонтів, які робилися в будинку, то вони робилися за гроші матері, оскільки вона доглядала свого дядька, а після смерті отримала від нього в спадщину будинок, який потім продала та на ті гроші робила ремонти. Батько гроші додому взагалі не приносив. Свідок [PERSON], яка була заявлена з порушенням норм ЦПК, в судовому засіданні пояснила, що вона є подругою [PERSON]. Подружжя [PERSON] проживало в будинку батьків [PERSON]. Вони держали велике господарство, по господарству поралася завжди [PERSON], бо її чоловік постійно був то на роботі то у відрядження. Як [PERSON] вивозив майно з будинку вона не бачила, але бачила, що в будинку залишилися лише меблі, а майже вся електротехніка була вивезена. Пояснення свідків [PERSON], [PERSON] суд не приймає до уваги, оскільки дані свідки були заявлені з порушенням вимог ч. 1 ст. 131 ЦПК України. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Суд вважає, за можливе збільшити долю позивача за первісним позовом, оскільки відповідачем було звернено на свою користь майно, що належало сторонам на праві спільної власності - автомобіль «Део Ланос», державний номерний знак [NUMBER]. Також не приймає до уваги заперечення відповідача з приводу того, що автомобіль було придбано за його особисті кошти, як і більшість майна подружжя, оскільки дружина ніде не працювала, а згідно його пояснень, до особистих коштів відповідач відносить свою заробітну плату. Сторонами не заперечувалась та обставина, що дружина займалась господарством, отримувала від нього дохід. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що перелік майна наведеного в зустрічній позовній заяві - газова плитка, секційний залізний паркан, масляна електробатарея, металева драбина, 6 металевих двадцятилітрових каністр, 4 металевих двісті літрових каністр, шланг поливний 30 метрів, брезент розміром 10 м. х 5 м., 20 метрів труби, дві супутникові антени, залізна тачка, 20 листів шифера, яке залишилося у відповідача за зустрічним позовом, належить позивачу за зустрічним позовом на праві особистої власності, оскільки дісталося останньому у спадщину, тому не може бути включено до спільного майна подружжя. Факт отримання майна у спадщину сторонами не оспорюється. Виходячи з наведеного суд вважає, що первісний позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, а саме виділу їй підлягає наступне майно: генератор струму - 2800 грн., газонокосарка - 2000 грн., меблева стінка - 1800 грн., м'який куточок - 2000 грн., м'який куточок - 4200 грн., ліжко - 1700 грн., прихожа - 2000 грн., пральна машина автомат LG - 2400 грн.; холодильник LG - 3000 грн., телевізор - 1000 грн., мінібашта - 800 грн.; телефон Самсунг - 600 грн., три корови - 12 000 грн. Зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, а саму виділу йому підлягає наступне майно: автомобільний причеп - 2500 грн., скутер - 2 700 гривен., телевізор «LG» - 6000 грн., комп'ютер - 3 500 грн., 4 автомобільні шини - 2000 грн., плуг - 280 грн., два телевізійних тюнера - 1 000 грн., болгарка - 800 грн., електродриль - 350 грн., мобільний телефон Самсунг - 2000 грн., золотей металевий ланцюжок - 3000 грн., відео реестратор - 2000 грн., навігатор - 1000 грн., 200 літрів дизельного палива.

Outcome: partial