Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач ДП «ІЛЛІЧ-АГРО ЗАПОРІЖЖЯ» (після зміни назви ДОЧІРНЄ ПІДПРИЄМСТВО «ЗАПОРІЖЖЯ-АГРО») у серпні 2013 року звернувся до Бердянського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], треті особи ТОВ «АГРО-ЮНІ», Управління Держземагентства у Бердянському районі Запорізької області, в якому просив визнати недійсною додаткову угоду від 22.08.2011 року р.н. 232068554002822, між ДП «ІЛЛІЧ -АГРО ЗАПОРІЖЖЯ» та [PERSON] про розірвання договору від 11.01.2007 року №58 та визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 5,478 га за кадастровим номером 2320685500:02:005:0008, яка розташована на території Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області, укладений між [PERSON] та ТОВ «АГРО-ЮНІ» та зареєстрований у відділі Держкомзему у Бердянському районі Запорізької області. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що між ДП «ІЛЛІЧ-АГРО ЗАПОРІЖЖЯ» та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, яка розташована на землях Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області, від 11.01.2007 року №58, відповідно до якого відповідач передав належну йому земельну ділянку площею 5,478га в строкове платне користування позивачу на умовах і в порядку, передбаченому договором строком на 15 років, починаючи з дати реєстрації, тобто до 20.08.2022 року. Договір був зареєстрований відділом Держкомзему у Бердянському районі Запорізької області 20.08.2007 року за №040726500381. Чинність договору та виконання його сторонами підтверджується фактом користування позивачем земельною ділянкою та отримання відповідачем орендної плати. Проте у квітні 2013 року до підприємства звернулося ТОВ «ААГРО-ЮНІ» з листом від 17.04.2013 року про виділення 60 земельних ділянок (паїв), які належать власникам (пайовикам) та з якими нібито у третьої особи укладені і зареєстровані договори оренди земельних ділянок. Позивачем було з'ясовано, що відповідачем та третьою особою було укладено договір тієї ж самої земельної ділянки, яку було передано в користування позивачу за договором оренди. На запит Управління Держземагентства у Бердянському районі Запорізької області повідомило, що ними нібито у 2012 році було укладено додаткову угоду з відповідачем про розірвання договору оренди та вказана угода зареєстрована. Крім цього позивачу стало відомо, що договір оренди між [PERSON] та ТОВ «АГРО-ЮНІ» був зареєстрований у відділі Держкомзему у Бердянському районі Запорізької області. Проте на протязі 2012 року від [PERSON] до ДП «ІЛЛІ-АГРО ЗАПОРІЖЖЯ» не надходили жодні заяви про відмову від договору та його розірвання, додаткова угода не укладалася та не підписувалася уповноваженою особою позивача, про її наявність позивач дізнався від третьої особи. Позивач не висловлював свого волевиявлення на розірвання договору оренди. При цьому, договір, що був в подальшому укладений між відповідачем та третьою особою, не був спрямований на настання реальних правових наслідків, адже попередній договір оренди не був припинений належним чином у встановленому порядку та зобов'язання за договором виконуються сторонами, а земельна ділянка використовується позивачем. Таким чином, наявні підстави для визнання додаткової угоди від 22.08.2012 року, р.н 232068554002822, та договору оренди землі, укладеного між відповідачем та третьою особою, недійсними, оскільки вони суперечать вимогам ЦК України. Після проведення по справі судової почеркознавчої експертизи позивач подав до суду письмову заяву про зміну найменування позивача у зв'язку з прийняттям відповідного рішення власникм та внесенням змін до Статуту - на ДОЧІРНЄ ПІДПРИЄМСТВО «ЗАПОРІЖЖЯ-АГРО», яка була задоволено ухвалою, занесеною до журналу судового засідання, та подав уточнюючу позовну заяву, залучивши співвідповідачем Реєстраційну службу Бердянського міськрайонного управління юстиції, в якій, посилаючись на ті ж самі обставини, що були викладені в первинному позові, додатково просив скасувати державну реєстрацію угоди від 22.08.2011 року та договору оренди земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та ТОВ «АГРО-ЮНІ». У судовому засіданні представник позивача за довіреністю Сенічева К.А. підтримала уточнену позовну заяву із зазначених у ній підстав, просила задовольнити, додатково пояснивши при цьому, що проведеною по цій справі судовою почеркознавчою експертизою підтверджено, що підписи від імені [PERSON] в угоді про розірвання договору оренди від 22.08.2011 року та в акті прийому-передачі без дати, доданого до цієї угоди, виконані не ним, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису. Крім цього, в рамках кримінального провадження також була проведена почеркознавча експертиза підпису та відбитків печатки, яка також підтвердила, що підписи від імені директора виконані іншою особою, а відбитки печатки виконані не печаткою позивача, тобто була підробка як підпису директора, так і печатки підприємства. Крім цього ці матеріали завірені підписом Шимана, проте він на той час ще не працював директором підприємства. На її думку, права позивача були порушені тільки відповідачем [PERSON], тому позивач пред'являє вимоги тільки до нього, а ТОВ «АГРО-ЮНІ» є третьою особою. Представник відповідача [PERSON] та третьої особи ТОВ «АГРО-ЮНІ» за довіреностями [PERSON] позов не визнав та пояснив, що, за твердженням самого [PERSON], між ним та ДП «ІЛЛІЧ-АГРО ЗАПОРІЖЖЯ» виникли якісь непорозуміння з приводу укладеного договору оренди земельної ділянки і він звернувся до ТОВ «Агро-ЮНІ» з проханням прийняти його земельну ділянку в оренду, проте останнє порекомендувало спершу звернутися до орендаря. Через деякий час у 2010 році [PERSON] уклав з ТОВ «Агро-ЮНІ» проект договору оренди земельної ділянки, а ще через рік приніс додаткову угоду про розірвання з ДП «ІЛЛІЧ-АГРО ЗАВПОРІЖЖЯ» договору оренди. Після чого у грудні 2012 року новий договір оренди з ТОВ «АГРО-ЮНІ» був зареєстрований у Держкомземі у Бердянському районі Запорізької області. На його думку, волевиявлення [PERSON] на розірвання договору оренди з позивачем було вільним, а також на укладення нового договору з третьою особою. Щодо підробки додаткової угоди від 22.08.2011 року, то в ній зазначено прізвище [PERSON], а підписати могла і інша посадова особа підприємства. Крім цього, висновок експертизи не є переважним доказом у справі, матеріали на експертизу подавалися позивачем, а в природі взагалі не існує однакових підписів. На експертизу повинні були поставлені й інші питання щодо виконання підпису в різних умовах, щоб уникнути помилки. Не заперечував, що в натурі земельна ділянка не була передана, бо не було волі орендаря на її повернення, проте договір оренди, укладений між відповідачем та третьою особою, є дійсним. Представники відповідача - реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області та третьої особи - управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не з'явилися, причину неявки не повідомили, від третьої особи у справі є заяви про розгляд справи без представника. Заслухавши представника позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено належними доказами, що 11 січня 2007 року [PERSON] як орендодавець, уклав з Дочірнім підприємством «Ілліч-Агро Запоріжжя» відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» як орендарем, договір оренди землі №58 на земельну ділянку площею 5,478 га, яка розташована на території Осипенківської сільської ради, ДП №30, п.638 строком на 15 років, зареєстрований 20.08.2007 року в Бердянському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за №040726500381, що підтверджується копією цього договору. 22.08.2011 року була укладена додаткова угода під назвою «згода про розірвання договору на земельну ділянку» до договору оренди землі №58 від 11.01.2007 року, яка була підписано відповідачем [PERSON] та невідомою особою від імені позивача, відповідно до якої сторони нібито дійшли взаємної згоди про дострокове припинення договору оренди земельної ділянки, яка була зареєстрована у відділі Держкомзему у Бердянському районі Запорізької області 11.10.2012 року за №232068554002822. Відповідно до ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи №3188-13 від 10.02.2014 року, проведеної Дніпропетровським НДІСЕ, підписи від імені [PERSON] в згоді про розірвання договору на земельну ділянку від 22.08.2011 року №232068554002822 про розірвання договору оренди земельної ділянки від 11.01.2007 року №58 та в акті прийому-передачі земельної ділянки без дати виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису. Також судом з'ясовано, що 18.12.2012 року у відділі Держкомзему у Бердянському районі Запорізької області був зареєстрований договір оренди землі від 25.10.2010 року, відповідно до якого [PERSON] передав в оренду ТОВ «АГРО-ЮНІ» земельну ділянку площею 5,4779 га, яка знаходиться на території Осипенківської сільської ради, ДП №30, п.638, кадастровий номер 2320685500:02:005:0008, що підтверджується копією цього договору. Відповідно до положень ч. 1, ч. 3 ст. 215, ч.1, ч.3 ст. 203 ЦК України, за якими зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а недодержання в момент вчинення правочину вказаних вимог є підставою недійсності правочину. Суд вважає доведеним, підтвердженим висновком судової експертизи, що уповноважена особа позивача, а саме директор ДП «ІЛЛІЧ-АГРО ЗАПОРІЖЖЯ» [PERSON] не підписував вчинену від імені підприємства додаткову угоду до договору оренди землі про дострокове припинення за взаємною згодою. Представник відповідача, всупереч вимогам ст. ст. 10,60 ЦПК України, які зобов'язують його на засадах змагальності доводити свої заперечення переконливими, належними та припустимими доказами, таких доказів суду не надав. Його посилання на звернення [PERSON] до орендаря з заявами про дострокове розірвання договору оренди землі, є голослівними, а заперечення висновку експертизи не може бути прийнято судом до уваги, оскільки ним не заявлялося клопотання про призначення повторної експертизи в порядку ст.150 ЦПК України, тобто, надані позивачем письмові докази представником відповідача не спростовані. Таким чином, судом встановлено, що ті фактичні дані, що позивач не підписував додаткової угоди до договору оренди узгоджуються з ч. 3 ст. 203 ЦК України. В правовідносинах сторін має місце та обставина, що позивач, як учасник правочину, не мав внутрішньої волі і не виявляв вільного волевиявлення на укладення додаткової угоди, що суперечить ст.627 ЦК України, яка встановлює свободу договору, тому не може бути дійсним правочин, укладений без волевиявлення однієї із сторін. Тому суд приходить до висновку, що угода (згода) до договору оренди земельної ділянки не відповідає вимогам вищевказаних норм матеріального права, зокрема, ч. 3 ст. 203 ЦК України, що, згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою недійсності правочину, а тому позовні вимоги в частині визнання недійсною угоди від 22.08.2011 року, укладеної між [PERSON] та ДП «ІЛЛІЧ-АГРО ЗАПОРІЖЖЯ» та скасування її державної реєстрації є обґрунтованими, доведеними належними і допустимими доказам, а тому такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд також керується Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та обтяжень», яким передбачена певна процедура реєстрації прав на нерухомість, до складу якої входять також земельні ділянки. За положеннями ст.26 зазначеного закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Судом з'ясовано також, підтверджено належними і допустимими доказами і не заперечувалося представником відповідача, що після реєстрації у жовтні 2012 року в управлінні Держкомзему у Бердянському районі додаткової угоди від 22.08.2011 року та у грудні 2012 року договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Агро-ЮНІ», фактично позивач продовжував орендувати об'єкт оренди - земельну ділянку, належну відповідачу, а останній продовжував отримувати орендну плату, що підтверджується відповідною довідкою позивача та копіями відомостей на виплату грошей. Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про оренду землі» невід'ємною частиною договору оренди є акт приймання -передачі об'єкта оренди. Судом встановлено, що після реєстрації угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки акт прийому-передачі про повернення орендодавцю земельної ділянки також не підписувався уповноваженою особою орендаря, що підтверджено висновком судової почеркознавчої експертизи, а тому договір оренди земельної ділянки, укладений [PERSON] з ТОВ «АГРО-ЮНІ» є нікчемним, бо не був спрямований на настання реальних правових наслідків, оскільки попередній договір не був припинений належним чином у встановленому законом порядку, а об'єкт оренди не був переданий в натурі орендодавцю, а тому, відповідно, за іншим актом не був переданий і новому орендарю. Такий правочин не підлягає визнанню його недійсним, як роз'яснив в п.4 постанови Пленум Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Враховуючи, що суд визнав недійсною угоду від 22.08.2011 року та скасував її державну реєстрацію, а нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення, відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України, суд приходить до висновку щодо необхідності в скасуванні державної реєстрації договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЮНІ». При цьому суд враховує, що строк дії договору оренди між позивачем та відповідачем не скінчився, а договір виконується сторонами належним чином згідно його умов. Тому позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 473,00 грн. та витрати по оплаті судової експертизи в сумі 2119,68 грн., сплаченого згідно платіжних дорученень №145291882 від 25.06.2013р., №164380081 від 05.08.2013р., квитанції №9018.840.1 від 26.03.2014р., а понесені витрати по експертизі підтверджено актом прийому-здачі висновку почеркознавчої експертизи від 10.02.2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial