Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом. В обґрунтування позову посилався на те, що з 1982 року по сьогоднішній день єдиними власниками житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] З інформації Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна було встановлено, що на будинку [ADDRESS] є обтяження - заборона, реєстраційний номер обтяження 2502745, зареєстровано 17.10.2005 року № 2502745 Скадовською державною нотаріальною конторою, підставою заборони є договір застави № б/н, об'єктом обтяження є будинок [ADDRESS], власником якого є [PERSON] з датою виникнення 11.11.1966 року. Просить вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна заборону на будинок [ADDRESS] під реєстровим номером 2502745, зареєстровану 17.10.2005 року на підставі договору застави, оскільки вважає, що вказана заборона накладена на належний йому на праві власності будинок помилково. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала. Представник відповідача та третя особа: [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надали. За відсутності заперечень з боку позивача суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч.1-2 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. 18.06.1982 укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від однієї до 5 включно, відповідно до якого забудовнику [PERSON] на праві безстрокового користування земельною ділянкою відведено земельну ділянку [ADDRESS] площею 546,0 кв.м. Забудовник зобов'язався збудувати житловий одноповерховий кам'яний будинок, житловою площею 45,5 кв.м. З ухвали Скадовського районного народного суду від 10.10.1986 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, яке вступило в законну силу 20.10.1986 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] виділено у власність по 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS]. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законно сили, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до інформаційної довідки від 03.12.2014 року з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 17.10.2005 зареєстровано обтяження за № 2502745 Скадовською державною нотаріальною конторою за наступними параметрами: тип обтяження - заборона (архівний запис); підстави обтяження - договір застава, б/н; об'єкт обтяження - будинок, состав: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS]; власник - [PERSON]; додаткові дані - архівний номер: 1965504НERSON1601, архівна дата: 18.06.2000, дата виникнення: 11.11.1966, № реєстра: 87131-972, внурт. № 2В01СС3327F12В2С7345 все майно. З довідки виконавчого комітету Скадовської міської ради Херсонської області № 03-02-1487 від 25.11.2014 року вбачається, що згідно книги реєстрації поштових адрес, яка ведеться відділом містобудування, архітектури та земельних відносин виконавчого комітету міської ради, земельна ділянка, що має поштову адресу [ADDRESS] раніше мала поштову адресу: [ADDRESS]. Перенумерація проведена згідно рішення виконавчого комітету Скадовської міської ради № 177/22 від 19.11.1976 року. З вищевикладених обставин підтверджених належними доказами вбачається, що на час накладення заборони (11.11.1966 року) будинок позивача мав адресу [ADDRESS], номер будинку був змінений рішенням виконкому Скадовської міської ради тільки в 1976 році тобто після накладення заборони. З цього суд робить висновок, що заборона накладена на інше нерухоме майно, належне іншій особі, а не позивачу. Вказане підтверджується і тим, що у записі про заборону зазначено, що нерухоме майно на яку накладена заборона належить [PERSON] Згідно ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Разом з тим, на підставі Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а також Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 830 та Інструкції про порядок ведення Державного реєстру та заповнення заяв, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 29.07.2004 № 73/5, заяву про вилучення відомостей стосовно обтяження відповідного рухомого майна повинен подати лише обтяжувач. При цьому, подання заяви про вилучення спірного обтяження є правом, а не обов'язком обтяжувача. Неподання такої заяви матиме наслідком порушення права [PERSON] як єдиного власника майна. Крім того, з запису про заборону неможливо встановити в чиїх інтересах вона накладена, за яким саме зобов'язанням, чи діє вказане зобов'язання на теперішній час або припинилося, тощо. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а також визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Також зазначено, що суд може захистити цивільне права або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З положень ст.ст. 3-4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що на майно належне позивачу заборона накладена безпідставно, а отже, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved