Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд в інтересах [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасне виконання гарантійного ремонту в сумі 567 грн. В судовому засіданні 20.01.2015 року позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 972 грн. неустойки за несвоєчасне виконання гарантійного ремонту. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що споживач [PERSON] придбала у відповідача холодильник «Атлант» за 4 050 грн. 28 червня 2013 року. В процесі експлуатації холодильника виявились дефекти та відповідно до квитанцій від 16.07.2013 року № 35724 та від 26.05.2014 року № 40456 холодильник здано на гарантійний ремонт. Однак, відповідач порушив терміни проведення ремонту, по першій квитанції на 14 днів та по другій квитанції на 10 днів. У зв'язку з наведеним відповідач зобов'язаний сплатити споживачу неустойку (пеню) за несвоєчасно проведений ремонт. Представник позивача - Інспекції з питань захисту прав споживачів в Івано-Франківській області в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів наведених в позовній заяві та у заяві про збільшення позовних вимог. Просила позов задовольнити. Споживач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю відповідно до заяви про збільшення позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що ремонт не було проведено вчасно у зв'язку з тим, що споживач проживає далеко від м. Івано-Франківська, майстер не міг домовитись з нею про дату візиту, а споживач відмовлялась віддати холодильник для ремонту в м. Івано-Франківську, також споживачка не відповідала на телефонні дзвінки майстра. Свідок [PERSON], яка є заступником директора сервісного центру «Бріз ЛТД», який і проводив ремонт холодильника споживачки [PERSON] в судовому засіданні дала покази в яких вказала, що майстер не міг вчасно провести ремонт, оскільки споживачка не відповідала на телефонні дзвінки протягом 6 днів. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту прав споживача. Відповідно до товарного чеку (а.с.8 зв.) споживачка 28 червня 2013 року придбала у ФОП [PERSON] в магазині «Салон техніки» холодильник «Атлант» за 4 050 грн.. В межах гарантійного терміну обслуговування придбаний споживачкою холодильник вийшов з ладу та 16.07.2013 року зданий споживачкою в Сервісний центр ТзОВ «Бріз ЛТД» для проведення гарантійного ремонту, що підтверджується квитанцією № 35724 (а.с.30). Із копії замовлення № 35724 від 16.07.2013 року вбачається, що 08 серпня 2013 року холодильник був відремонтований. Частиною 3 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що вимоги споживача щодо усунення недоліків придбаного товару протягом гарантійного терміну, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. За змістом ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» при пред'явленні споживачем вимоги про безоплатне (гарантійне) усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк. За кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. Ремонт холодильник повинен був бути проведений до 30 липня 2013 року включно. Відремонтований холодильник був 08 серпня 2013 року, строк прострочення ремонту становить 9 днів, отже сума неустойки становить 364 грн. 50 коп., а не 405 грн., як вказує позивач. Після ремонту в 2013 року холодильник знову вийшов з ладу в травні 2014 року та 26.05.2014 року Сервісний центр ТзОВ «Бріз ЛТД» прийняв замовлення на його ремонт, що підтверджується квитанцією № 40356 (а.с.29). Із копії замовлення № 40356 від 26.05.2014 року вбачається, що 30 червня 2014 року холодильник був відремонтований. Ремонт холодильник повинен був бути проведений до 09 червня 2014 року включно. Відремонтований холодильник був 30 червня 2014 року, строк прострочення ремонту становить 21 день, отже сума неустойки становить 850 грн. 50 коп., але позивач вказує що термін прострочки виконання гарантійного ремонту становить 14 днів, а тому сума неустойки становить 567 грн., а не 850 грн. 50 коп. Суд розглядає справу на підставі та в межах вимог заявлених позивачем, тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення неустойки в сумі 567 грн. Відповідно до вимог п.28 Постанови Кабінету Міністрів України №506 від 11 квітня 2002року «Про затвердження порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів» термін виконання гарантійного ремонту узгоджується за домовленістю сторін, але не може перевищувати встановленого законодавством. За кожний день затримки усунення недоліків понад установлений термін виконавець виплачує споживачеві неустойку в розмірі 1 відсотка вартості товару. Суд критично ставить до показів свідка, оскільки свідок не міг згадати будь-якої інформації щодо проведення ремонту в 2014 році. Належних та допустимих доказів того, що споживачка ухилялась від проведення ремонту холодильника відповідач суду не надав. Відповідно дост.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачем не подано суду доказів, які б спростовували доводи позивача щодо розрахованої ним суми неустойки за кожний день затримки усунення недоліків товару. Статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про підставність позовних вимог Інспекції з питань захисту прав споживачів в Івано-Франківській області в інтересах [PERSON], а тому її позов слід задовольнити. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 8, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, ст. 88 ч.3 ЦПК України,

Outcome: partial