Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Ліквідаційної комісії УМВС в Івано-Франківській області, Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в особі управління реєстраційних процедур про звільнення майна з під-арешту. Позов обґрунтовує тим, що він є власником двохкімнатної квартири [ADDRESS] , що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 184751359 від 15.10.2019 р. Вказану квартиру він придбав згідно договору купівлі-продажу квартири від 28.09.1999 р. у громадян [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Квартира належала Продавцям на підставі Свідоцтва на право власності на житло, виданого Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду м. Івано-Франківська 22.09.1999 р., зареєстрованого в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за №405731. Продавець свідчив, що згадана квартира до того нікому іншому не продана, не подарована, в спорі та під арештом (забороною) не перебуває, прав щодо неї у третіх осіб не має (п.5 Договору купівлі-продажу квартири). Згідно чинного на той час законодавства на правовстановлюючому документі (договорі купівлі-продажу квартири від 28.09.1999 р.) було вчинено реєстраційний напис про те, що зазначена у цьому документі квартира [ADDRESS] обласним бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON] . Записаний в реєстрову книгу № 31 за реєстровим № 4057 11.10.1999 року. З 16.01.2000 року він зареєстрував місце проживання [ADDRESS] та проживав у ній до [INFO] року, коли знявся з реєстрації місця проживання, у зв`язку з наміром продати зазначену квартиру. В грудні 2019 р., при перевірці державних реєстрів, нотаріусом було відмовлено в оформленні договору купівлі-продажу квартири, так як на вказану квартиру накладено обтяження - арешт. Обтяження на належну позивачу на праві власності квартиру (арешт) було зареєстровано на підставі повідомлення слідчого управління від 21.10.1999 р., в якому у відповідності до вимог чинного на той час законодавства були зазначені підстави обтяження (арешт майна [PERSON] ) та об`єкти обтяження, в тому числі квартира за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи те, що станом на 21.10.1999 року зазначена квартира перебувала у його власності, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 28.09.1999 року, та вчиненням 11.10.1999 р. в ОБТІ реєстраційного напису № 4057, будь-які підстави для накладення арешту на зазначену квартиру як на майно [PERSON] були відсутні. Враховуючи наведене просить: виключити належну йому на праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , з опису майна, зазначеного в повідомленні слідчого управління УМВС України в Івано-Франківській області від 21.10.1999 р. про накладення арешту на майно [PERSON] ; звільнити з-під арешту нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] , шляхом виключення відомостей (скасування запису) про обтяження вказаної квартири з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 6476210) та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису про обтяження: 33669785). 02.03.2020 року представником УМВС України в Івано-Франківській області подано відзив на позовну заяву. Як вбачається з наданого відзиву, зазначений позов вважають таким, що не відповідає дійсним обставинам справи і вимогам закону, а тому заперечують його в повному обсязі з таких підстав. Із матеріалів справи(позовної заяви) арешт на нерухоме майно [PERSON] , а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] згідно повідомлення №3-175 від 21.10.1999 року накладено слідчим управлінням УМВС України в Івано-Франківській області. Постановою Кабінету Міністрів України № 730 від 16 вересня 2015 року «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» ліквідовано юридичну особу публічного права Управління МВС України в Івано-Франківській області яке на даний час перебуває в процесі ліквідації який забезпечує ліквідаційна комісія. Повноваження ліквідаційної комісії визначенні постановою КМУ У: 1074 від 20.10.2011 « Про затвердження порядку здійснення заходів пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади» зокрема п.18 визначено, що ліквідаційна комісія наділена виключно повноваженнями у частині забезпечення заходів пов`язаних із ліквідацією юридичної особи. Враховуючи вищевикладене та термін давності(більше 20 років) ліквідаційна комісія УМВС України не володіє інформацією стосовно кримінальної справи у відношенні [PERSON] , не знаходиться вона на зберіганні і в архівних фондах архіву УМВС України в Івано-Франківській області. Крім того за таких обставин ліквідаційна комісія УМВС України в Івано-Франківській області не уповноважена вчиняти дії стосовно зняття арешту на дану квартиру. В задоволені позову просить відмовити. 02.03.2020 року представником ГУНП в Івано-Франківській області подано відзив на позовну заяву. Відповідно до наданого відзиву, до 7 листопада 2015 року ГУНП в Івано-Франківській області не мало і не має жодного відношення до даного кримінального провадження (кримінальної справи) та жодних процесуальних слідчих дій ним не приймалося. ГУНП в Івано-Франківській області створено як юридичну особу публічного права та зареєстровано в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців тільки 7.11.2015 року, а отже ГУНП не може відповідати за вчинення дій та зобов`язань інших юридичних осіб. Крім того ГУНП в Івано-Франківській області не уповноважене вчиняти дії стосовно зняття арешту на дану квартиру. В задоволені позову просив відмовити. 06.03.2020 року представником виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради подано відзив на позовну заяву. З відзиву вбачається, що 09 жовтня 2019 року до відділу з питань державної реєстрації звернувся позивач для здійснення державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав квартири [ADDRESS] . На підставі поданих документів було прийнято заяву про державну реєстрацію права власності. Відповідно до пункту 4 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2018 р. № 484) державним реєстратором було здійснено ряд реєстраційних дій, а саме: пошук заяв в базі даних про реєстрацію заяв та запитів, сформовано відомості за результатом пошуку інформації, прийнято рішення щодо заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу, відкриття розділу у Державному реєстрі прав на об`єкт нерухомого майна та сформовано витяг в процедурі реєстрації речового права (права власності). Під час розгляду заяви, було сформовані відомості (пошук за адресою об`єкта нерухомого майна) за результатом пошуку інформації було визначено, що за вказаною адресою наявний запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до 2013 року за № 33669785 на вище вказану квартиру, що накладалося Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою Івано-Франківського міського нотаріального округу на підстав повідомлення слідчого управління. Згідно з цим, державний реєстратор здійснив перенесення до розділу за № 1936827526101 в державному реєстрі речових прав та у відповідному запис поставив відмітку про погашення такого запису. Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради в особі Управління реєстраційних процедур вважає, що позивачем висунуто необгрунтовані та недоцільні позивні вимоги до неналежного відповідача у позові, а також вважає себе без підставним відповідачем у вказаному позові у зв`язку із тим, що державний реєстратор не порушував права позивача під час вчинення реєстраційних дій. В задоволені позову просив відмовити. Ухвалою суду від 12.03.2020 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. Також, витребувано у Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву (вул. Гаркуші, 15-А м. Івано-Франківськ) належним чином завірені копії документів, на підставі яких 21.10.1999 року зареєстроване обтяження, а саме арешт квартири за адресою: [ADDRESS] , за № [NUMBER] ; у ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області (вул. Сахарова, 15 м. Івано-Франківськ,) інформацію щодо прийнятого рішення по кримінальній справі відносно [PERSON] , за яким рішенням слідчого СУ УМВС 21.10.1999 року накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] . 08.04.2020 року позивач подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу за його відсутності. Понесені судові витрати по справі просив залишити за ним. 09.04.2020 року представник ГУНП в Івано-Франківській області подав клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. 09.04.2020 року представник УМВС України в Івано-Франківській області подав клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. 27.04.2020 представник Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради подав клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають повному задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 28.09.1999 року зареєстрованого в реєстрі за №Д-404 посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняк І.Я., [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (від імені яких на підставі довіреності діяв [PERSON] ) продали, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] (а.с.10). Згідно реєстраційного напису на правовстановлюючому документі, зазначена в цьому документі квартира [ADDRESS] -Франківським обласним бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON] . Записаний у реєстрову книгу № 31 за реєстровим № 4057 11.10.1999 року (а.с.10 зворот). Відповідно до п.5 Вказаного Договору купівлі-продажу, продавець свідчить, що згадана квартира до цього часу нікому іншому не продана, не подарована, в спорі та під арештом (забороною) не перебуває, прав щодо неї у третіх осіб немає (а.с.10). Як вбачається з копії будинкової книги для прописки громадян, яку розпочато 20.11.1999 року, за адресою [ADDRESS] , як домовласника зазначено [PERSON] , та поставлено на облік 16.01.2020 року та знято з реєстрації місця проживання [INFO] (а.с.11-12). Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (дата формування 15.10.2019 року) об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 1936827526101, квартира, двохкімнатна, об`єкт житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.14). В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про обтяження як арешт нерухомого майна [PERSON] . Тип обтяження: арешт (архівний запис). Зареєстровано: 29.01.2008 за №6476210 реєстратором Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора. Підстава обтяження: Повідомлення ЗБ-175 від 21.10.1999 р., слідче управління УМВС. Об`єкт обтяження квартира, адреса: [ADDRESS] . Власник: [PERSON] . 15.10.2019 року державним реєстратором Івано-Франківської міської ради перенесено відомості про дане обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно під номером:33669785 (а.с.13-14). Згідно копії відповіді Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори за № 207/01-16 від 31.01.2019 року, наданої на запит адвоката Яремчука О.О. щодо надання інформації щодо правоохоронного органу, який зазначений в реєстрі як «слідче управління», на підставі повідомлення якого реєстратор Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора зареєстрував обтяження арешт квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , відмовлено у наданні інформації на підставі ст. 8 Закону України « Про нотаріат» (а.с. 15-16). Як вбачається із копії відповіді ГУНП в Івано-Франківській області за № 980/108/24/02-2020 від 22.01.2020 року, наданої на запит адвоката Яремчука О.О. щодо надання інформації та копії належним чином звірених підтверджуючих документів, які в ході розслідування кримінальної справи № [NUMBER] стали підставою для накладення арешту 21.10.1999 року на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що на той час була власністю [PERSON] , а також щодо надання інформації щодо того чи прийнято кінцеве процесуальне рішення по кримінальній справі № 174600 щодо [PERSON] , з метою отримання вичерпних даних про рух кримінальної справи та надання запитуваної інформації, скеровано запити до Івано-Франківського міського суду та ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області (17-18). Згідно копії відповіді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за 01-42/62/2020 від 21.01.2020 року наданої на запит адвоката Яремчука О.О., згідно реєстраційних форм архівних справ Івано-Франківського міського суду в період з 2001 року по 21.01.2020 року, проваджень по кримінальній справі про обвинувачення [PERSON] не зареєстровано (а.с.19-20). Згідно відповіді ГУНП в Івано-Франківській області за № 7959/108/24/02-2020 від 08.04.2020, наданої на виконання ухвали Івано-Франківського міського суду від 12.03.2020 року, повідомлено що СУ УМВС України в Івано-Франківській області проводилось досудове розслідування у кримінальній справі № 174600 від 08.06.1999 за ч. 2 ст. 80, ч. 2 ст. 148-2, ч. 2 ст. 143 КК України (в редакції 1960 року) стосовно [PERSON] . За результатами попереднього слідства у кримінальній справі № 174600 слідчим СУ Одольчуком винесено постанову про закриття злочинів, передбачених ч. 2 ст. 80, ч. 2 ст. 148-2 КК України в редакції 1960 року, на підставі п. 2 ст. 6 КПК України в редакції 1960 року (за відсутністю в діянні складу злочину) та постанову про закриття злочинів, передбачених ч. 2 ст. 143 КК України, на підставі п. 4 ст. 6 КПК України в редакції 1960 року (внаслідок акту амністії) (а.с.71-74). Як вбачається з відповіді Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву за № 298/01-17 від 08.04.2020, наданої на виконання ухвали Івано-Франківського міського суду від 12.03.2020 року,за відомостями архівного фонду № 29, справа № 735» Реєстр для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, а також арештів,накладених на таке майно судовими та слідчими органами» за період з 19 січня 1999 року по 229 грудня 200 року на а.с. 21 за реєстровим № 175 зареєстровано арешт на квартиру [ADDRESS] та на все майно [PERSON] на підставі повідомлення Слідчого управління УМВС в Івано-Франківській області від 18.10.1999 року за № 8/1987. Документи на підставі яких зареєстровано це обтяження до Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву не передавалися (а.с.81-83). Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою на виконання ухвали Івано-Франківського міського суду від 12.03.2020 року надано належним чином засвідчену копію Листа слідчого СУ УМВС України в Івано-Франківській області від 18.10.1999 року за №8/1987 стосовно майна, що належить [PERSON] . Як вбачається із копії наданого листа №8/1987 від 18.10.1999 року за підписом слідчого СУ УМВС України в Івано-Франківській області Одольчук [PERSON] , в зв`язку із розслідуванням кримінальної справи № [NUMBER] та накладенням арешту на майно гр. [PERSON] ,1942 року народження, проживаючої по [ADDRESS] , просить заборонити засвідчування договорів купівлі-продажу її майна, в тому числі вказаної квартири (а.с.85,86). Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 316, ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, використання та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як визначено у ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6 ( в редакції від 30.06.1978 №5 ) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2 ст.321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Судом встановлено, що права позивача порушуються, оскільки він не може розпорядитися належним йому майном через наявність арешту на це майно, за відсутності підстав для арешту, а тому права позивача підлягають судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. Відповідно до ст. 1 першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна сторона має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Зважаючи на те, що арешт, накладений 18.10.1999 року, в зв`язку із розслідуванням кримінальної справи № 174600 щодо [PERSON] , за результатами попереднього слідства у якому винесено постанову про закриття злочинів, передбачених ч. 2 ст. 80, ч. 2 ст. 148-2 КК України в редакції 1960 року, на підставі п. 2 ст. 6 КПК України в редакції 1960 року (за відсутністю в діянні складу злочину) та постанову про закриття злочинів, передбачених ч. 2 ст. 143 КК України, на підставі п. 4 ст. 6 КПК України в редакції 1960 року (внаслідок акту амністії), а також враховуючи, що станом на час накладення арешту власником квартири був уже позивач [PERSON] , та на даний час будь-які дані про наявність інших виконавчих проваджень стосовно арештованого майна відсутні, підстав для продовження обтяження на майно не вбачається, а тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом звільнення майна з-під арешту. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем заявлено клопотання про залишення судового збору за ним. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачами при розгляді даної справи суду надано не було. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved