Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відкритого акціонерного товариства «Каскад», Стінківської сільської ради Бучацького району та третьої особи реєстраційної служби Бучацького районного управління юстиції про визнання права власності на нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення - будинок «А», загальною площею 32,6 кв.м., будинок «Б», площею 26,3 кв.м., будинок «В», загальною площею 26,4 кв.м., будинок «Г», загальною площею 30,0 кв.м, які знаходяться в с.Стінка по вул.Бурдиї,129 Бучацького району Тернопільської області, мотивуючи тим, що 30 травня 2003 року він здійснив покупку вказаних нежитлових приміщень у ВАТ «Каскад». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представники відповідачів в судове засідання не зявилися, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - реєстраційної служби Бучацького районного управління юстиції в судовому засіданні позов визнала. Згідно договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 30.05.2003 року відкрите акціонерне товариство «Каскад» передало, а [PERSON] прийняв у власність нежитлові приміщення: будинок «А», загальною площею 32,6 кв.м., будинок «Б», площею 26,3 кв.м., будинок «В», загальною площею 26,4 кв. м., будинок «Г», загальною площею 30,0 кв.м, які знаходяться в с.Стінка по вул.Бурдиї,129 Бучацького району Тернопільської області. Договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 30.05.2003 року було укладено за дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. У відповідності до ст.227 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (чинного на момент укладення договору купівлі-продажу нежитлових приміщень) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Проте, Цивільний кодекс Української РСР 1963 року не містив норми про обовязковість нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу будь-якого іншого нерухомого майна. Виникнення та перехід права власності на вищезазначене нерухоме майно підтверджується і іншими документами, зокрема: актом робочої комісії про прийом закінченого будівництва від 30.06.1987 року, технічним паспортом, виданим 28.11.2013 року КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації», квитанцією про оплату та іншими документами. Рішенням Стінківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області від 31.10.2013 року №44 вирішено присвоїти номер 129 нежитловим будинкам та іншим господарським будівлям, що знаходяться на території Стінківської сільської ради, за межами населеною пункту, по вул.Бурдиї. У відповідності до п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат. Так, відповідно до вищезазначеного Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень [PERSON] був укладений в установленому законом порядку договір купівлі-продажу нежитлових приміщень. Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст.317 ЦК України). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України). Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України [PERSON] набув право власності на майно на підставах, що не заборонені законом, а саме, шляхом укладення 30.05.2003 року договору купівлі-продажу. Згідно ст.225 Цивільною кодексу Української РСР 1963 року право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Відповідно до ч.1 ст.334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 392 ЦК України передбачено право власника майна пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до переконання, що позов обгрунтований, а тому його слід задовольнити.

Outcome: approved