Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10 грудня 2012 р. [PERSON] взяв в борг кошти в розмірі 25\~000 грн. та зобовязувався їх повернути до 10 грудня 2013 року, що підтверджується розпискою від 10.12.2013 року. Однак, свого зобовязання відповідач не виконав у зазначений термін. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 25\~000 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, проте подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Просила суд, позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується письмовою розпискою. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 202, 509, 526, 549, 610, 612, 625,1046, 1047, ч.1 ст. 1049 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що 10 грудня 2012 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в розмірі 25\~000 грн., які зобовязався повернути до 10.12.2013 року. 10.12.2012 року відповідач написав позивачу письмову розписку в якій зобовязався повернути кошти до 10.12.2013 року (а.с. 3 ). Однак, свого зобовязання відповідач не виконав. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики позичальник надав позикодавцеві розписку, відповідно до якої [PERSON] отримав у [PERSON] 25 000 грн., які зобовязався повернути до 10.12.2013 року (а.с. 3 ). Згідно із ч.2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Оскільки відповідач на момент предявлення цього позову не виконав свого грошового зобовязання за договором та не повернув [PERSON] грошову суму позики в розмірі 25\~000 грн., з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути вищезазначену суму заборгованості та понесені судові витрати по справі в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved