Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру. Мотивував їх тим, що він перебував у шлюбі з відповідачкою в період часу з 26 листопада 2003 року по 07 листопада 2014 року. В період шлюбу він взяв у борг грошові кошти та на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів від 03.12.2007 року за № 493/Д/М придбав однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Позивач вказує, що правовстановлюючий документ на зазначену квартиру було видано на його імя і з урахуванням того, що остання була придбана за його особисті кошти, то така не є об'єктом, який був набутий подружжям під час шлюбу і є його - [PERSON] особистою власністю. Просить суд визнати за ним право особистої приватної власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS]. В свою чергу до суду із зустрічним позовом звернулася [PERSON] з вимогами до [PERSON] про поділ майна що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Зазначила, що з [PERSON] вони перебували у шлюбі з 26 листопада 2003 року по 07 листопада 2014 року. За час шлюбу ними було набуто наступне майно, а саме квартира [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] вказує, що вона на момент придбання спірної квартири перебувала з [PERSON] в шлюбі, а тому зазначена квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя квартиру [ADDRESS] та визнати за нею [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та представник позивача за первісним позовом підтримали позовні вимоги [PERSON] та просили суд його позовні вимоги задовольнити. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] просили суд відмовити повністю. В судовому засіданні [PERSON] та її представник позовні вимоги [PERSON] не визнали та просили у задоволенні його вимог відмовити. Позов [PERSON] просили суд задовольнити повністю. При цьому [PERSON] категорично не погоджувалася з тією обставиною, що [PERSON] отримавши борг у розмірі 147000 доларів США витратив його на придбання саме спірної квартири. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 26 листопада 2003 року по 07 листопада 2014 року. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 31 березня 2016 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення боргу було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг у розмірі 147000 доларів США. Зазначеним рішенням суду встановлено, що [PERSON] 16 листопада 2007 року взяв в борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 147000 доларів США на придбання квартири. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 16 листопада 2007 року [PERSON] було на підставі договору про відкриття та обслуговування банківського рахунку в іноземній валюті для фізичних осіб за № 002/2117/07 та перераховано з поточного рахунку на вкладний рахунок № [NUMBER]. 03 грудня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ІК «А.І.С.Т.-ІНВЕСТ» було укладено договір № 493/Д/М купівлі-продажу цінних паперів на загальну вартість відповідно до умов договору 301115.45 гривень. 03 грудня 2007 року [PERSON] було конвертовано на підставі його заяви 59805 доларів США у 301115.45 гривень та внесено на поточний рахунок № [NUMBER] і в подальшому перераховано на забезпечення виконання оплати за цінні папери згідно умов договору № 493/Д/М купівлі-продажу цінних паперів від 03ю12.2007 року про що між сторонами договору було підписано Акт прийому - передачі № 1 за вказаним договором. У подальшому, як вбачається з наданих позивачем за первісним позовом доказів, ним було підписано із забудовником ТОВ «ТМО «Ліко-Холдинг» акт про пред'явлення облігацій до погашення за № 84, відповідно до умов якого [PERSON] було передано квартиру [ADDRESS]. З матеріалів свідоцтва про право власності від 03 червня 2009 року вбачається, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON]. Відповідно до п. 3 ч. 1 особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним за час шлюбу але за кошти, які належали їй, йому особисто. Суд вважає, що виходячи з наявних доказів, які містяться в матеріалах справи та пояснень сторін, беззаперечно встановлено, що квартира [ADDRESS] є особистою приватною власністю [PERSON], оскільки набута останнім за час шлюбу але за кошти які належали йому на підставі укладеного між ним та [PERSON] договору позики грошових коштів від 16.11.2007 року. Виходячи з такої доведеної обставини перед судом, останній вважає, що вимоги [PERSON] за зустрічним позовом є необґрунтованими, а позов про визнання об'єктом спільної сумісної власності подружжя квартири [ADDRESS] та визнання за нею права власності на ? частину зазначеної квартири, таким що не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову [PERSON] повністю, та неможливість задоволення вимог зустрічного позову [PERSON] Питання про судові витрати вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved