Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 02-07/120-Ф від 15.02.2007 року в сумі 2 878 743 грн. 49 коп. та судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, суду подав заяву за змістом якої позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу усунення порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 15 лютого 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», в подальшому назву якого змінено на ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 02-07/120-Ф за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в сумі 930 000 грн., з кінцевим терміном погашення 30 січня 2017 року. Пунктом 2.2 кредитного договору встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами, який становить 16 % річних. Додатковими угодами від 24 липня 2007 року, від 25 липня 2007 року, від 25 травня 2007 року сторони погодили викласти окремі умови кредитного договору у зміненій редакції. 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за зобов'язаннями, які виникають з умов кредитного договору № 02-07/120-Ф від 15.02.2007 року. Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично порушував строки сплати кредиту та процентів, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 02-07/120-Ф від 15.02.2007 року. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 01.05.2014 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором № 02-07/120-Ф від 15.02.2007 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача [PERSON] перед банком за кредитними зобов'язаннями в розмірі 2 878 743 грн. 49 коп., з яких: 1 411 601 грн. 94 коп. - заборгованість за кредитом, 1 100 227 грн. 91 коп. - заборгованість по відсотках, 40 629 грн. 94 коп. - заборгованість по комісії, 326 283 грн. 70 коп. - пеня. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 546 ч. 1, 548 ч. 1, 554, 611, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України,

Outcome: approved