Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивач, звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача на його користь проценти за користування чужими грошовим коштами, визначені на рівні облікової ставки НБУ за період з 01.05.2015 року по 01.05.2018 року в сумі 64948,00 грн. та судові витрати по справі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.04.2015 року по справі №754/16997/14 стягнуто з відповідача на користь позивача суму богу за довго ром позики та процентів в розмірі 151543,00 грн., а також понесені ним судові витрати у розмірі 1515,43 грн. До теперішнього часу [PERSON] вказане рішення суду не виконано, борг не повернуто. Оскільки, [PERSON] борг не повернув, то позикодавець має право одержати проценти від суми позики. Розрахунок процентів у період з 01.05.2015 року по 01.05.2018 року виглядає наступним чином: з 01.05.2015 року по 27.08.2015 року 120000,00 грн.х30%:365х119=11737,00 грн.; З 28.08.2015 року по 24.09.2015 року 120000,00 грн.х27%:365х28=2485,00 грн.; З25.09.2015 року по 21.04.2016 року 120000,00 грн.х22%:365х210=15189,00 грн.; З 22.04.2016 року по 26.05.2016 року 120000,00 грн.х19%:365х35=2186,00 грн.; З 27.05.2016 року 23.06.2016 року 120000,00 грн.х18%:365х28=1657,00 грн.; з 24.06.2016 року по 28.07.2016 року 120000,00 грн.х16,5%:365х35 =1899,00 грн.; з 29.07.2016 року по 15.09.2016 року 120000,00 грн.х15,5%:365х49=2497,00 грн.; з 16.09.2016 року по 27.10.2016 року 120000,00 грн.х15%:365х42=2071,00 грн.; з 28.10.2016 року по 13.04.2017 року 120000,00 грн.х14%:365х168=7732,00 грн.; з 14.04.2017 року по 25.05.2017 року 120000,00 грн.х13%:365х42=1795,00 грн.; З 26.05.2017 року по 26.10.2017 року 120000,00 грн.х12,5%:365х154=6329,00 грн.; 3 27.10.2017 року по 14.12.2017 року 120000,00 грн.х13,5%:365х49=2175,00 грн.; з 15.12.2017 року по 25.01.2018 року 120 000 грн.х14,5%:365х42=2002,00 грн.; з 26.01.2018 року по 01.03.2018 року 120000,00 грн.х16%:365х35=1841,00 грн.; з 02.03.2018 року по 01.05.2018 року 120000,00 грн.х17%:365х60=3353,00 грн.; Всього за період з 01.05.2015 року по 01.05.2018 року: 11737,00 грн. + 2485,00 грн. +15189,00 грн. + 2186,00 грн. + 1657,00 грн. + 1899,00 грн. + 2497,00 грн. + 2071,00 грн. + 7732,00 грн. + 1795,00 грн. + 6329,00 грн. + 2175,00 грн. + 2002,00 грн. + 1841,00 грн. + 3353,00 грн. = 64948,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18.06.2018 року відкрито провадження у вищевказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження з (повідомленням) викликом сторін. Призначено у справі судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через загальну канцелярію суду подав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Процесуальні документи відповідачу надсилалися за вказаною позивачем адресою проживання: [ADDRESS] , яка є місцем реєстрації [PERSON] , при цьому поштова кореспонденція була повернута без вручення з поштовою відміткою за закінченням терміну зберігання. Згідно п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо адреси сторони судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно ч. 10 ст. 130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Положеннями частини 4 ст. 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладені вище обставини та думку позивача, Деснянським районним судом м. Києва 12.07.2019 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, без участі позиваач та відповідача на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, №303-A, параграф 29). Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За правилами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 28.02.2012 року та 06.03.2012 року між позивачем та відповідачем по справі були укладені договори позики, на підтвердження чого відповідач надав позивачу відповідні розписки. Відповідно до кожного договору відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 60000,00 грн. В загальному відповідач отримав за вказаними договорами 120000,00 грн. В порушення вказаних договорів до теперішнього часу відповідач кошти не повернув. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (частина 5 статті 82 ЦПК Ураїни). Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.05.2015 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , про стягнення грошових коштів за договором позики. Зокрема, вказаним рішення суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договорами позики та процентів в розмірі 151543,00 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним судові витрати 1515,43 грн. суму сплаченого судового збору. На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист та постановою головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бойченко С.В. відкрито виконавче провадження. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, після набрання заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.04.2015 року законної сили, яким стягнуті суми з відповідача на користь позивача та яке за своєю суттю є правочином, у відповідача на їх підставі виникло грошове зобов`язання перед позивачем, яке має бути припинено лише після погашення заборгованості. Тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для покладення відповідальності на відповідача за невиконання боргового зобов`язання після набрання чинності заочного рішення Деснянсьокго районного суду м. Києва та обґрунтованості вимог щодо застосування норми ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина 1 статті 1048 ЦК України). За наданим розрахунком заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01.05.2015 року по 01.05.2018 року виглядає наступним чином: з 01.05.2015 року по 27.08.2015 року 120000,00 грн.х30%:365х119=11737,00 грн.; З 28.08.2015 року по 24.09.2015 року 120000,00 грн.х27%:365х28=2485,00 грн.; З25.09.2015 року по 21.04.2016 року 120000,00 грн.х22%:365х210=15189,00 грн.; З 22.04.2016 року по 26.05.2016 року 120000,00 грн.х19%:365х35=2186,00 грн.; З 27.05.2016 року 23.06.2016 року 120000,00 грн.х18%:365х28=1657,00 грн.; з 24.06.2016 року по 28.07.2016 року 120000,00 грн.х16,5%:365х35 =1899,00 грн.; з 29.07.2016 року по 15.09.2016 року 120000,00 грн.х15,5%:365х49=2497,00 грн.; з 16.09.2016 року по 27.10.2016 року 120000,00 грн.х15%:365х42=2071,00 грн.; з 28.10.2016 року по 13.04.2017 року 120000,00 грн.х14%:365х168=7732,00 грн.; з 14.04.2017 року по 25.05.2017 року 120000,00 грн.х13%:365х42=1795,00 грн.; З 26.05.2017 року по 26.10.2017 року 120000,00 грн.х12,5%:365х154=6329,00 грн.; 3 27.10.2017 року по 14.12.2017 року 120000,00 грн.х13,5%:365х49=2175,00 грн.; з 15.12.2017 року по 25.01.2018 року 120 000 грн.х14,5%:365х42=2002,00 грн.; з 26.01.2018 року по 01.03.2018 року 120000,00 грн.х16%:365х35=1841,00 грн.; з 02.03.2018 року по 01.05.2018 року 120000,00 грн.х17%:365х60=3353,00 грн.; Всього за період з 01.05.2015 року по 01.05.2018 року: 11737,00 грн. + 2 485,00 грн. + 15189,00 грн. + 2186,00 грн. + 1657,00 грн. + 1899,00 грн. + 2497,00 грн. + 2071,00 грн. + 7732,00 грн. + 1795,00 грн. + 6329,00 грн. + 2175,00 грн. + 2002,00 грн. + 1841,00 грн. + 3353,00 грн. = 64948,00 грн. Проведені позивачем розрахунки не ставляться судом під сумнів та відповідачем жодних доказів на їх спростування не надано. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають тягненню проценти за користування грошовими коштами, за період з 01.05.2015 року по 01.05.2018 року в розмірі 64948,00 грн. Також згідно зі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума судового збору у розмірі по 704,80 грн.

Outcome: approved