Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON], Дзержинського районного відділу у м. Харкові Головного управління Департаменту міграційних справ в Харківській області третя особа [PERSON] як в своїх інтересах так і в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. 05.06.2014 року позовні вимоги уточнені. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що йому , як позивачеві належить квартира [ADDRESS]. [PERSON] тривалий час не мешкає по вказаній адресі, його речі відсутні. Відповідач вибув з даної квартири в 1982 році, проте самостійно знятися з реєстрації не бажає. Тому позивач просить ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою та зобов'язати зняти його з реєстрації. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав уточнені позовні вимоги, при цьому [PERSON] пояснив суду, що відповідач не є власником або у будь-якій частині співвласниками вказаного житлового приміщення, він залишив житлову площу і переїхав до іншого місця проживання в м. Дніпропетровськ. Реєстрація [PERSON], впливає на матеріальне становище позивача, оскільки він повинен самостійно сплачувати вартість комунальних послуг. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явився, не заперечував проти позовних вимог, зазначив, що декілька раз звертався до відповідних органів з питаннями зняття с реєстрації, проте йому було відмовлено в задоволенні його прохань. Представник відповідача Дзержинського районного відділу у м. Харкові Головного управління Департаменту міграційних справ в Харківській області в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи, перевіривши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При цьому суд виходить з того, що статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. В судовому засіданні достовірно встановлено, що на підставі ордеру в 1982 році позивачу [PERSON] та його родині було надано житло - квартира [ADDRESS]. Згідно довідки з місця мешкання від 25.03.2011 року № 492 в спірній квартирі зареєстровані позивач, [PERSON], [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] Відповідно до свідчень відповідача в 1982 році він вступив до військового училища та вибув з батьківської квартири. Відповідно до довідки № 185 від 19.09.1985 року, виданої військовою частино. № 83378 [PERSON] перебуває на військовій службі та не проживає в спірній квартирі. Відповідно до ст. 72 ЖК України суд при наявності на те законних підстав може прийняти рішення про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 71 ЖК України особа визнається такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців в даному житловому приміщенні. В судовому засіданні встановлено, та не спростовано, що відповідач [PERSON] вибув з житла - квартири [ADDRESS] та більш ніж шість місяців не перебуває там, в даній квартирі відсутні його речі, не приходить кореспонденція на його адресу, він не обслуговується в медичних установах за місцем реєстрації в м. Харків, не сплачує комунальні послуги. Судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved