Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21 березня 2016 року відповідач за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток № б/н отримала кредит в розмірі 20 307,59 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном її погашенням з 01 по 25 число кожного місяця шляхом внесення щомісячних платежів. Відповідач підписом у Генеральній угоді підтвердила свою згоду на те, що така разом з Умовами та правилами, а також Тарифами складає між нею та банком кредитний договір. Оскільки [PERSON] уклавши кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, порушувала свої договірні зобов`язання, у такої станом на 30 жовтня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 54 427,21 грн., з яких 20 307,60 грн. заборгованість за кредитом; 8 734,51 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 23 556,70 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також 1 828,40 грн. штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди, тому просить стягнути з неї вказану суму боргу. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки не повідомила, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 21 березня 2016 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (яке у подальшому змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») та [PERSON] було укладено Генеральний договір про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток, згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 20 307,60 грн. на строк 24 місяці з 21 березня 2016 року по 31 березня 2018 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти у розмірі 1,5 % у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у зазначені в заяві й Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 1 016,19 грн. для погашення заборгованості, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат у відповідності до Умов та правил, з датою останнього погашення не пізніше 31 березня 2018 року (а. с. 5-36). Також встановлено, що [PERSON] порушила взяті на себе зобов`язання, а саме не проводила щомісячні платежі для погашення заборгованості, у зв`язку з чим у такої станом на 30 жовтня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 54 427,21 грн., з яких 20 307,60 грн. заборгованість за кредитом; 8 734,51 грн. заборгованість за процентами; 23 556,70 грн. заборгованість за комісією та 1 828,40 грн. заборгованість по штрафу відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди (а. с. 3). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно Генерального договору про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток від 21 березня 2016 року [PERSON] погодилася з тим, що даний Генеральний договір разом з Умовами та Правилами, а також Тарифами становить між нею та банком кредитний договір. Так, згідно п. 2.1.1.5.6. вказаного договору у разі невиконання зобов`язань за договором, клієнт зобов`язаний на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах та овердрафту), оплату винагороди банку (а. с. 5-36). Відповідно до п. 2.2. Генерального договору на підставі ст. ст. 212, 611, 651 ЦК України у випадку порушення боржником строків погашення заборгованості, вказаних у даній Генеральній угоді, Умовах та правилах, більше ніж на 31 день по зобов`язаннях, строк яких не настав, сторони погодили, що строком повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення заборгованості по кредиту, починаючи з 32 дня порушення заборгованість вважається простроченою. Боржник виплачує банку штраф у розмірі 1 828,40 (а. с. 5). Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, то зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, враховуючи те, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 21 березня 2016 року, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою. Також з відповідача підлягають стягненню сплачені позивачем судові витрати, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved