Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач в позовній заяві та в судовому засіданні просить суд стягнути з відповідача в його користь заборгованість за договором позики від 13.08.2014 року та судові витрати по справі, покликаючись на те, що 13.08.2014 року відповідач [PERSON] отримав від нього позику у розмірі 2000,00 доларів США, які зобов'язався повернути до 30.08.2014 року, що підтверджується розпискою від 13.08.2014 року написаною [PERSON] власноручно. На даний час відповідач позичених коштів не повернув та ухиляється від їх повернення. Через те, що відповідач не виконує свого зобов'язання за договором позики, позивач, на його думку, поніс матеріальні втрати від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції та за користування відповідачем його власними коштами. У зв'язку з цим, як вважає позивач, він змушений звернутись до суду з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача в його користь крім основної суми боргу - 42658,31 грн., ще й інфляційних збитків - 23457,80 грн. та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу - 1023,80 грн. Також позивач в судовому засіданні просить стягнути з відповідача в його користь судові витрати по справі, які складаються із сплаченого ним при подачі позовної заяви до суду судового збору - 671,40 грн. та витрат пов'язаних із викликом в судове засідання відповідача - 316,00 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив про причини неявки, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення в газеті Голос України №226 (6230) від 01.12.2015 року оголошення про його виклик в судове засідання. Суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, а тому, справу слід розглянути заочно без його участі, так як проти цього не заперечує позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення так, як він стверджується позовними вимогами позивача та розпискою від 13.08.2014 року. Згідно ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.ст.526, 545 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Згідно розписки від 13.08.2014 року [PERSON] позичив у [PERSON] 2000,00 доларів США, які зобов'язався повернути до 30.08.2014 року. У визначений розпискою строк відповідач позичені грошові кошти не повернув, що стверджується позивачем, який надав як доказ невиконання боржником у повному обсязі свого грошового зобов'язання оригінал розписки. За час виконання грошового зобов'язання грошова одиниця України значно знецінилась, в зв'язку з чим позивачу не доплачувалась частина боргу. Відповідно до ст.625 ч.2 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України №3-57гс10 від 20.12.2010 року право вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів є способом захисту майнових прав та інтересів, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних витрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. За вказаних обставин, суд вважає, що в даному випадку має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача заборгованостіза договором позики в сумі 67139,91 грн., яка складається із: основної суми боргу - 42658,31 грн.; інфляційних збитків - 23457,80 грн.; трьох відсотків річних від простроченої суми боргу - 1023,80 грн. Також суд вважає, що в користь позивача з відповідача слід стягнути судові витрати по справі, які складаються із: судового збору сплаченого при подачі позовної заяви до суду - 671,40 грн.; витрат пов'язаних із викликом в судове засідання відповідача - 316,00 грн.

Outcome: approved