Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 03 липня 2013 року у розмірі 88488,39 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.07.2013 року, відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000,0 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачеві кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а тому станом на 27.01.2019 року заборгованість за кредитним договором становить 88488,39 гривень, з яких: 16974,27 гривні - заборгованість за тілом кредиту; 41883,48 гривні - заборгованість за нарахованими відсотками за користуванням кредитом; 24940,72 гривень - заборгованість за пенею; 500,0 гривень - штраф (фіксована частина); 4189,92 гривень - штраф (процентна складова). Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 88488,39 гривень, а також понесені позивачем судові витрати при зверненні до суду. Ухвалою суду від 25.02.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подавши при цьому заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду. Відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі. У відповідності до вимог ст.ст.280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи, розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст.1054 ЦК України зазначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.9,11-25), відповідно до укладеного договору № б/н від 03.07.2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000,0 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.9). Відповідно до вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 1048 ЦК України регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цих договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Відповідно ст.612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно із п.2.1.1.12.10 «Правил користування платіжною карткою» Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком частці в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Позивач свої зобов'язання за договором виконав повністю, при цьому, відповідач, не виконуючи належним чином свої зобов'язання, порушив зазначені вище норми законодавства та умови Кредитного договору. Судом встановлено, що станом на 27.01.2019 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 88488,39 гривень, з яких: 16974,27 гривні - заборгованість за тілом кредиту; 41883,48 гривні - заборгованість за нарахованими відсотками за користуванням кредитом; 24940,72 гривень - заборгованість за пенею; 500,0 гривень - штраф (фіксована частина); 4189,92 гривень - штраф (процентна складова) (а.с.7-8). Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов кредитного договору № б/н від 03.07.2013 року, що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобов'язань. Відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника заснованих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Згідно зі ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Враховуючи вищенаведене, та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15 і відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» повинен враховуватись іншими судами при застосуванні таких норм права. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про безпідставність стягнення з відповідача пені у розмірі 24940,72 гривень та у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 63547,67 гривень, з яких: 16974,27 гривні - заборгованість за тілом кредиту; 41883,48 гривні - заборгованість за нарахованими відсотками за користуванням кредитом; 500,0 гривень - штраф (фіксована частина); 4189,92 гривень - штраф (процентна складова). Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 1921,0 гривень судового збору.

Outcome: partial