Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Олександрівської Центральної районної лікарні про стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. мотивуючи його тим, що наказом від 13 березня 2013 року № 19-к він призначений на посаду лікаря акушер-гінеколога акушер-гінекологічного відділення лікарні з виконанням обов'язків завідувача відділенням. Згідно наказу від 15 березня 2013 року № 25-к він прийнятий за сумісництвом на 0,25 посади лікаря акушер-гінеколога акушер-гінекологічного відділення лікарні та на 0,25 посади лікаря акушер-гінеколога поліклінічного відділення. Наказом головного лікаря Олександрівської центральної районної лікарні від 11 квітня 2014 року № 32 «Щодо застосування дисциплінарного стягнення» йому було оголошено догану. За змістом наказу дисциплінарне стягнення накладено «за невиконання доручення щодо вчасного відпрацювання заходів районної програми «Репродуктивне здоров'я» та «введення в оману керівника закладу та заступника головного лікаря з медичної частини». 11 квітня 2014 року він був ознайомлений із зазначеним наказом, вважав його незаконним та оскаржив його в судовому порядку. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 червня 2014 року, що набрало чинності, його позов до Олександрівської центральної районної лікарні про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення задоволений повністю. Наказ головного лікаря Олександрівської центральної районної лікарні від 11 квітня 2014 року № 32 «Щодо застосування дисциплінарного стягнення», скасовано як незаконний. Позивач вважає, що в результаті незаконного, безпідставного притягнення його до дисциплінарної відповідальності, що встановлено судовим рішенням, йому була завдана моральна шкода. Посилаючись на зазначені обставини в позовній заяві, уточненнях до позову, норми діючого законодавства, просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 10 000 грн. та судові витрати по справі в сумі 3 000 грн., а також покласти судові витрати по справі на відповідача. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві та уточненнях до неї, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання, призначене на 10.11.2014 року не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не сповістив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подавав. Надав суду заперечення проти позову, доповнення до заперечень та в судових засіданнях підтримував викладені обставини, зазначаючи про безпідставність вимог позивача. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, враховуючи наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] наказом від 13 березня 2013 року № 19-к призначений на посаду лікаря акушер-гінеколога акушер-гінекологічного відділення Олександрівської центральної районної лікарні з виконанням обов'язків завідувача відділенням. Згідно наказу від 15 березня 2013 року № 25-к позивач прийнятий за сумісництвом на 0,25 посади лікаря акушер-гінеколога акушер-гінекологічного відділення лікарні та на 0,25 посади лікаря акушер-гінеколога поліклінічного відділення. Наказом головного лікаря Олександрівської центральної районної лікарні від 11 квітня 2014 року № 32 «Щодо застосування дисциплінарного стягнення» [PERSON] було оголошено догану. За змістом наказу дисциплінарне стягнення накладено «за невиконання доручення щодо вчасного відпрацювання заходів районної програми «Репродуктивне здоров'я» та «введення в оману керівника закладу та заступника головного лікаря з медичної частини». 11 квітня 2014 року позивач був ознайомлений із зазначеним наказом, вважав його незаконним та оскаржив його в судовому порядку. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 червня 2014 року, що набрало чинності, позов [PERSON] до Олександрівської центральної районної лікарні про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення задоволений повністю. Наказ головного лікаря Олександрівської центральної районної лікарні від 11 квітня 2014 року № 32 «Щодо застосування дисциплінарного стягнення», скасовано як незаконний. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вказане кореспондується і п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 (з подальшими змінами та доповненнями), у позовній заяві має бути зазначено в чому полягає шкода, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи п. 5 зазначеної Постанови, судом встановлено, факт винесення відповідачем щодо позивача незаконного рішення. Своїм незаконним рішенням відповідач завдав позивачу моральних страждань, які полягають у душевних стражданнях, які він зазнав у зв»язку з протиправними діями відповідача щодо нього, у приниженні його честі та гідності, а також ділової репутації. В судовому засіданні позивач пояснив, що застосування до нього дисциплінарного стягнення викликано упередженим ставленням до нього адміністрації лікарні, та набули на сьогоднішній день ознак публічності. Зазначає, що він, без будь-якого розпорядження керівника відповідача, займався підготовкою матеріалів за програмою «Репродуктивне здоров'я» для розгляду на сесії районної ради. Це він робив вперше у своїй практиці, ніхто з працівників лікарні йому не допомагав. Замість того, щоб належним чином оцінити його зусилля, надати практичну допомогу, відповідачем на нього було накладено дисциплінарне стягнення, що було явно несправедливим і не могло не викликати душевні страждання, всі обставни впливали на стан сімейних відносин, він замкнувся в собі, став збудливим та роздратованим, негативно реагував на зауваження членів своєї родини та оточуючих, практично перестав спілкуватися зі своєю дитиною, не надавав їй належної уваги. У нього виникли напружені стосунки з дружиною, яка активно допомагала йому у підготовці доповіді для виступу на сесії, він несправедливо звинуватив її в неналежній підготовці матеріалів, хоча причина була зовсім в іншому - він взагалі не був зобов'язаний цим займатися, так як підготовка таких матеріалів та виступ на сесії є прерогатива головного лікаря. Позивач стверджує, що публічне оголошення наказу, в якому було зазначено, що він ввів в оману керівника закладу та заступника головного лікаря з медичної частини, принизило його честь та гідність, а також ділову репутацію. Більш того, таке посилання було взагалі неправдивим. Про порушення права позивача свідчить зазначене рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 червня 2014 року та постанова Олександрійського районного суду м. Кіровограда від 17.10.2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності головного лікаря Олександрівської ЦРЛ [PERSON] за ч.1 ст. 41 КУпАП. Визначаючи розмір завданої моральної шкоди, суд виходить з того, що душевні страждання позивача носять довготривалий характер, дії відповідача є не законними, суттєво принижені авторитет керівника, професіонала, ділова репутація і, враховуючи вимоги розумності і справедливості, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначає в сумі 5 000 грн. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому стягненню на користь позивача підлягають понесені ним та підтверджені квитанцією про оплату витрат на правову допомогу в сумі 3 000,00 грн. Також стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і ст. ст. 23, 1167 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 (з подальшими змінами та доповненнями),

Outcome: partial