Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 28030,59 грн. В обґрунтування позову зазначив про те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17.11.2011 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 18400 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За даним договором позивач зобовязався надати відповідачу грошові кошти в сумі 18400 грн., а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, передбачені договором та виконати інші свої зобовязання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. [PERSON] порушив умови кредитного договору, не здійснював погашення кредиту та відсотків за його користування . Згідно умов договору та розрахунку заборгованість відповідача за договором станом на 31.10.2015 року становить 28030,59 грн., з яких: заборгованість за кредитом 17417,44 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 8236,99 грн., заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом 565,18 грн., 500 грн. штраф (фіксована частина), 1310,98 грн. штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача 28030,59 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача подав суду заяву в якій просить суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Подав суду заперечення в якому зазначив про те, що незрозуміло, який договір укладав відповідач із ПАТ КБ «Приватбанк» оскільки 17.11.2011 року, ніяких договорів кредиту із цим банком не укладалось. Натомість у цей день [PERSON] підписав інший кредитний договір із ПАТ «А-Банк» на придбання ноутбука, умови якого виконав. Позивачем додано до позову анкету до договору кредиту ПАТ «А-Банк»та [PERSON] Згідно додатку №3 анкета-заява стосується банківських послуг ПАТ «А-Банк», в анкеті не йдеться про відносини з ПАТ КБ «Приватбанк». В копії заяви не проставлено поміток у графах для заповнення, де вказується який банківський продукт ПАТ «А-Банк» відповідач хоче обрати. Не додано доказів отримання грошових коштів у сумі 18400 грн., встановлення суми кредитного ліміту, відсоткової ставки, видачу платіжної картки, інших розрахункових документів, які вказано у першому абзаці позовної заяви. Банком не пітверджено, що [PERSON] отримав грошовий кредит у позивача на певних умовах та на обумовлений термін. У розрахунку заборгованості, який надав позивач, вказана сума не 18400 грн., а 15000 гривень. У розрахунку зазначено з 2013 року, а кредит оформлений в 2011 році. За умовами та правилами надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою, які долучені до позову як додаток №5 відповідач [PERSON] не знайомий з ним, з умовами не погоджувався. Представник відповідача хаустов Б.В. просив відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Хустського районного суду від 30.03.2016 року судом визнавался явка позивача обов»язковою. Позивач не виконав умови даної ухвали, до суду не з»явився. Суд ухвалює про розгляд справи у відсутності представника позивача. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи позивач звернувся до суду позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н укладеному між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» від 17.11.2011 року у розмірі 28030,59 грн., посилаючись на те, що до укладеного договору № б/н від 17.11.2011 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 18400 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач заперечив про те, що із ПАТ КБ «Приватбанк» 17.11.2011 року ніяких договорів кредиту із цим банком не укладалось. 17.11.2011 року [PERSON] підписав інший кредитний договір із ПАТ «А-Банк» на придбання ноутбука, умови якого виконані. Позивачем додано до позову анкету укладеного до договору кредиту ПАТ «А-Банк» та [PERSON] Згідно додатку №3 анкета-заява стосується банківських послуг ПАТ «А-Банк», в анкеті не йдеться мова про відносини з ПАТ КБ «Приватбанк». В копії заяви не проставлено поміток у графах для заповнення, де вказується який банківський продукт ПАТ «А-Банк» відповідач хоче обрати. Не додано доказів отримання грошових коштів у сумі 18400 грн., встановлення суми кредитного ліміту, відсоткової ставки, видачу платіжної картки, інших розрахункових документів, які вказано у першому абзаці позовної заяви. Банком не пітверджено, що [PERSON] брав грошовий кредит у позивача на певних умовах та на обумовлений термін. У розрахунку заборгованості, який надав позивач, вказана сума не 18400 грн., а близько 14829,03 гривень. Згідно ч.3 ст.1 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ст.58 ч.1 ЦПК України зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд приходить до висновку, що позивачем не доведено позов.

Outcome: dismissed