Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з вищезазначеним та просив суд: визнати недійсним договір іпотеки №PCL-302/1/2007 від 05.01.2007 року укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 05.01.2007 року та зареєстрованого в реєстрі за №34; припинити іпотеку в Державному реєстрі іпотек, накладену на підставі договору іпотеки №РСL- 302/1/2007 від 05.01.2007 року, укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 05.01.2007 року та зареєстрованого в реєстрі за №34; зняти заборону на відчуження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, накладену на підставі договору іпотеки №PCL-302/1/2007 від 05.01.2007 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 05.01.2007 року та зареєстрованого в реєстрі за №420 на предмет іпотеки, а саме: однокімнатна квартира №23 загальною площею 32,10 (тридцять два цілих і десять сотих) кв.м., житловою площею 17,00 (сімнадцять цілих і нуль сотих) кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] та складається з: 1-коридор, 2-санвузол, 3-кухня, 4-житлова; скасувати заборону на відчуження квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] в житловому будинку літ.А-5 та складається з; 1-коридор, 2-санвузолі, 3-кухня, 4-житлова, загальною площею 32,10 (тридцять два цілих і десять сотих) кв.м., житловою площею 17,00 (сімнадцять цілих і нуль сотих) кв.м., накладену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 05.01.2007 року зареєстрованого в реєстрі за №420; внести до Державного реєстру іпотеки відомості про виключення запису з реєстру щодо обтяжень нерухомого майна іпотекою згідно договору іпотеки №PCL-302/1/2007 від 05.01.2007 року; внести до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомості про виключення з реєстру щодо накладення заборон відчуження нерухомого майна за договором іпотеки №PCL-302/1/2007 від 05.01.2007 року. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачі та їх представники у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, причину своєї неявки у судове засідання суду не повідомили. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 20.10.1984 року перебувають у законному шлюбі. [PERSON] є власником однокімнатної квартири [ADDRESS], розташована в жилому будинку А-5 загальною площею 32,10 кв.м., житловою площею 17,00 кв.м. та складається з: 1-коридор, 2-санвузол, 3-кухня, 4-житлова на підставі договору купівлі-продажу 05 січня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] зареєстрований в реєстрі за N1863345, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №3445653. Між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір від 05.01.2007 року №ML- 302/1/2007 в забезпечення виконання зобов'язання якого було укладено договір іпотеки №PCL-302/1/2007 від 05.01.2007 року. Згідно договору іпотеки п.п.3.1.,3.2. предмет іпотеки квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та складається з: 1-коридор, 2-санвузол, 3-кухня, 4-житлова. Даний договір іпотеки був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №34. Крім того, була накладена заборона №420 на відчуження предмету іпотеки. Згідно до статті 5 Договору іпотеки п. 5.1 «е» - Іпотекодавець, а саме [PERSON] стверджує, що на предмет іпотеки відсутні права будь-яких третіх осіб. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до положень ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частиною 1 статті 203 цього Кодексу. Згідно до вимог ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Так, статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст.65 CK України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦК України розпорядження майном,що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ст.578 ЦК України, майно, що є у спільній власності, може бути передано у заставу за згодою всіх співвласників. Згідно п.25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року, №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при оспоренні договору застави (іпотеки), суд має враховувати положення статті 578 ЦК України, згідно з яким майно, що є у спільній власності, може бути передано у заставу лише за згодою іншого з подружжя, який у разі пред'явлення позову про звернення стягнення на таке майно має бути залучений до участі у справі. У п. «д» п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 28.04.1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (із змінами) роз'яснено, що відсутність згоди другого (дружини) на відчуження спільного майна може бути підставою для визнання недійсною угоди в тому випадку, коли угода потребувала обов'язкового нотаріального посвідчення (ст.65 СКУ), або судом установлено, що сторони (сторона) в угоді діяли недобросовісно. Відповідно ч.1 ст.203 ЦК України, правочин не може суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Так як майно передано в іпотеку без згоди власника, то наявність таких обставин свідчить про невідповідність договору іпотеки актам цивільного законодавства, що є підставою для визнання такого правочину недійсним відповідно до положень ч.1 ст.203, ч.1 ст.205 ЦК України. Відповідно до п. 4 ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. Згідно до п. 1.1 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.99 N 31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 N 85/5), та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.06.99 за N 364/3657 єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони відчуження та арешти нерухомого майна, вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи про обтяження нерухомого майна скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Постановою КМУ «Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек від 31.03.2004 N410, п.2 визначено, що Державний реєстр іпотек - єдина комп'ютерна база даних про обтяження і зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою. Відповідно до п. 25 Тимчасового порядку запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду з обов'язковим зазначенням порядкового номера запису, а п.26 встановлено, що реєстратор вносить до Реєстру іпотек відомості про виключення запису в день надходження повідомлення чи рішення суду. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими а тому позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved