Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач заявив позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 01 листопада 2013 між публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №300576047526001. Відповідно до умов кредитного договору банком позичальнику було надано кредитні кошти у розмірі 210200 гривень з розрахунку 15,7 відсотків річних за користування кредитом на строк з 01.11.2013 по 01.11.2018. Позивач зазначає, що 02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Астра Банк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Позивач зазначає, що Банк свої зобовязання за кредитним договором повністю виконав, надавши [PERSON] кредит в розмірі та строки, передбачені кредитним договором. Відповідач скористався кредитом, однак, станом на 28 липня 2015 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. На даний час кредитна заборгованість не погашена і складає 204386 гривень 11 копійок, з яких сума заборгованості за кредитом 184699 гривень, сума заборгованості за відсотками 19687 гривень 11 копійок. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути на його користь з відповідача [PERSON] заборгованість по кредитному договору у сумі 204386 гривень 11 копійок, судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача ПАТ «Дельта банк» - [PERSON], який діє на підставі довіреності від 17.03.2016, позов підтримав, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON], який діє на підставі ордеру серії ВН №007150 від 21.01.2016 та договору про надання правової допомоги №4 від 21.01.2016 заперечує проти задоволення позову. Зазначив, що позивач не дотримав вимог р. ІІІ п.3.2.6. кредитного договору, оскільки не направив вимогу [PERSON] про існуючу заборгованість, а тому звернення до суду є передчасним. Вказав, що відповідач вимоги про сплату заборгованості не отримував. Просив у задоволенні позову відмовити. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів кредитного договору №300576047526001 від 01.11.2013, заяви-розпорядження від 01.11.2013, розрахунків заборгованості за кредитним договором та виписки по особовим рахункам за кредитним договором встановлено, що між сторонами у простій письмовій формі укладено кредитний договір №300576047526001 від 01.11.2013. Відповідно до умов кредитного договору ПАТ «Астра Банк» [PERSON] було надано кредитні кошти у розмірі 210200 гривень з розрахунку 15,7 відсотків річних за користування кредитом на строк з 01.11.2013 по 01.11.2018. Банк свої зобовязання за кредитним договором повністю виконав надавши [PERSON] кредит в розмірі та строки, передбачені кредитним договором. Вказана обставина підтверджена заявою-розпорядженням від 01.11.2013 на перерахування відповідачу кредитних коштів та визнана сторонами. Відповідач зобовязався повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за його користування, однак, як слідує із досліджених розрахунків по договору, не виконав своїх зобовязань та допустив заборгованість станом на 28.07.2015 у сумі 204386 гривень 11 копійок, з яких заборгованість за кредитом 184699 гривень, заборгованість за відсотками 19687 гривень 11 копійок. Із копії додатку 1 до кредитного договору №300576047526001 від 01.11.2013 встановлено, що щомісячна сума погашення кредиту становить 5078 гривень. Із довідки, виданої начальником управління супроводження операцій від 28.07.2015 встановлено, що 01.11.2013 з [PERSON] було укладено кредитний договір №300576047526001, заборгованість по кредитному договорі станом на 28.07.2015 складає 204386 гривень 11 копійок в тому числі тіло кредиту 184699 гривень, відсотки 19687 гривень 11 копійок, комісія за ведення кредиту 0 гривень, пеня 0 гривень. Із копії досудової вимоги вих..№31.4-08/9024/15 від 25.08.2015 встановлено, що на адресу [PERSON] позивачем направлено досудову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором №300576047526001 від 01.11.2013 у сумі 204386 гривень 11 копійок. Із копії відправлення поштових повідомлень від 26.08.2015 встановлено, що на адресу [PERSON] позивачем направлено досудову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором. Із копії договору купівлі-продажу прав вимоги від 02.12.2013 встановлено, що ПАТ «Астра Банк» 02.12.2013 уклав договір купівлі-продажу прав вимоги з ПАТ «Дельта Банк». Із додатку до Акту приймання-передачі прав вимоги встановлено, що фактичний розмір невиконаного грошового зобовязання [PERSON] становить 213040 гривень 78 копійок. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором №300576047526001 від 01.11.2013 встановлено, що загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 28.07.2015 становить 204592 гривні 01 копійка, з яких сума заборгованості за кредитом 184699 гривень, сума заборгованості за відсотками 19893 гривні 01 копійка. Із виписок по особовим рахункам з 03.12.2013 по 17.02.2016 встановлено, що [PERSON] сплачено 25501 гривню заборгованості за кредитним договором та 30901 гривню відсотків за користування кредитом. Відповідно до п.п. 2.4, 2.5 укладеного між сторонами кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом відповідно з п. 2.1 р.1 кредитного договору здійснюється щомісяця, в останній робочий день кожного місяця та в перший робочий день кожного місяця та в перший робочий день після перебігу періоду для зарахування процентів, виходячи з фактичної заборгованості за кредитом, з дня надання кредиту, згідно з п.2.2. р.2, до моменту погашення кредиту. Період для нарахування процентів починається з відповідного календарного дня (число місяця) в якому був підписаний цей договір у місяці попередньому звітному і триває по відповідний день звітного місяця, який передує календарному дню (числу місяця) в якому був підписаний цей договір, включно. Погашення кредиту, нарахованих процентів та комісій здійснюється позичальником до 01 числа кожного місяця протягом строку дії цього договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання договору у сумі 5078 гривень. Дослідивши усі докази суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобовязався надати та надав грошові кошти (кредит) відповідачу у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач [PERSON] зобовязався повернути кредит та проценти за користування кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Оцінюючи доводи представника відповідача про безпідставність позову з мотивів не надіслання позивачем вимоги відповідачу про наявність заборгованості, суд виходить із наступного. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує порушенням його прав та інтересів внаслідок невиконання відповідачем грошового зобовязання та недотримання вимог ст.ст.526, 536, 610, 1049 ЦК України. Відповідно до розяснень п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»- право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4\~ЦПК). Із досліджених доказів встановлено, що позивач надсилав на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості по кредиту. Відомості про отримання відповідачем вказаної вимоги відсутні, однак, це не позбавляє права позивача на предявлення позову та судовий захист, оскільки достовірно встановлено, що між сторонами виник спір внаслідок невиконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором. Доводи представника відповідача не дають підстав для відмови позивачеві у судовому захисті. Суд вважає право позивача порушеним невиконанням з боку відповідача грошового зобовязання за кредитиним договором і це право підлягає судовому захисту шляхом стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості по кредиту. Оцінюючи усі докази, що є у справі, у їх сукупності, перевіривши розрахунок заборгованості відповідача за кредитом та процентами, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме у межах заявлених позовних вимог суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту у сумі 204386 гривень 11 копійок, що виникла станом на 28.07.2015. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п.22 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, що підтверджено постановою правління Національного банку України №150 від 02.03.2015, якою ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а тому в порядку ст. 88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі, встановленому на момент подання позову п.п.1, п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», у сумі 2043 гривні 86 копійок. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.526, 527, 530, 536, 610, 611, 624, 625, 1054, 1055 ЦК України.

Outcome: approved