Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Зазначає, що 31.08.2016 року між ПрАТ «СГ «ТАС» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4928955. Забезпеченим транспортним засобом є Renault д/н [NUMBER] . 28 вересня 2016 року о 14 годині 30 хвилин на Південному мосту в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю Забезпеченого ТЗ Renault д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобілем «Понтіак» д.н. [NUMBER] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено ТЗ «Понтіак» д.н. [NUMBER] , що підтверджується вказаною Постановою. Враховуючи наявність Полісу, власник пошкодженого ТЗ «Понтіак» д.н. [NUMBER] звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про ДТП. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Понтіак» д.н. [NUMBER] було проведено його огляд, про що складено Акт огляду транспортного засобу, та складено Звіт № 0081-С, згідно якого вартість ремонту пошкодженого ТЗ з урахуванням зносу складає 48 446,16 гривень. 26.12.2016 року позивачем складено розрахунок суми страхового відшкодування і Страховий акт по справі Р1169/07960/01/2016/53 на суму 48 446,16 гривень. 29.12.2016 року позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 48446,16 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 116691 від 29.12.2016 р. Натомість, відповідачем не було повідомлено позивача, у встановленому законом порядку, про ДТП, що сталася 28 вересня 2016 року о 14 годині 30 хвилин в м. Києві на Південному мосту за участю забезпеченого ТЗ Renault д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобілем «Понтіак» д.н. [NUMBER] . Крім того, позивачу не надані будь-які документальні підтвердження того, що водій не мав змоги виконати обов`язок повідомити позивача про ДТП у визначені ЗУ «Про ОСЦПВ» строки та встановленим законом способом. З метою врегулювання спору в досудовому порядку представником позивача було направлено відповідачу вимогу щодо добровільного відшкодування завданого збитку в порядку регресу на суму 48446,16 гривень. Станом на дату подання позовної заяви відповідачем не виконано вимоги позивача. Просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (Код ЄДРПОУ 30115243) 48 446,16 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу та 1600 грн. 00 коп. судового збору. Ухвалою суду від 27.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 19.06.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Відповідач відзив до суду не надіслав. У судове засідання представник ПрАТ «Страхова група «ТАС» не з?явився, попередньо подав на адресу суду клопотання, відповідно до якого просить справу розглядати у відсутність їх представника, позов підтримав повністю, просить його задоволити. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, про що свідчать виклики до суду на сайті Судова влада України від 27.05.2019 р., 21.06.2019 р.. Суд вважає, що оскільки, відповідно до ст. 12 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а ст. 223 ЦПК України дає право суду у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно Постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди за участю ТЗ Renault д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобілем «Понтіак» д.н. [NUMBER] та притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 6). Постанова набрала законної сили 24.10.2016. Доказів на спростування своєї вини [PERSON] не надав. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, обставини дорожньо-транспортної пригоди та вина відповідача у її вчиненні не потребує доказування, оскільки встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили і має преюдиційне значення для спірних правовідносин. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (далі-Закон № 1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 5 Закону № 1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У відповідності до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4928955 від 31.08.2016 [PERSON] , як власник транспортного засобу Renault Trafic д/н [NUMBER] , застрахував 31.08.2016 цивільно-правову відповідальність у ПрАТ «Страхова група «ТАС» (а.с.5). Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 04.10.2016 водій ТЗ «Понтіак» д.н. [NUMBER] [PERSON] повідомив ПрАТ «Страхова група «ТАС» про дорожньо-транспортну пригоду (ДТП), що мала місце 28.09.2016 о 16 год. 30 хв. на Південному мосту м. Київ за участю водія [PERSON] , який керуючи автомобілем «Рено» н.з. [NUMBER] здійснив зіткнення з автомобілем «Понтіак» н.з. [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до Акту огляду транспортного засобу та Звіту № 0081-С вартість ремонту пошкодженого ТЗ «Понтіак» д.н. [NUMBER] з урахуванням зносу складає 48 446,16 гривень (а.с.8,9-17). Згідно Страхового акту від 26.12.2016 року № 20591В/01/2016 позивачем складено розрахунок суми страхового відшкодування 48 446,16 гривень (а.с.18). 29.12.2016 року позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 48 446,16 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 116691 від 29.12.2016 р. (а.с.19). Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. З огляду на умови страхування та вимоги чинного законодавства України, зазначене вище ДТП було визнано позивачем страховим випадком, про що було складено Страховий акт № 20591В/01/2016 ( а.с. 18). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа є відповідальною за завдання шкоди, такий висновок зробив Верховний Суд у справі №757/15735/15-ц від 13.02.2019. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно п. «ґ» п.п. 38.1.1. п.38.1. ст. 38 Закон № 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. За змістом ст. 33 Закону № 1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Доказів виконання відповідачем [PERSON] вимог ст. 33 Закону № 1961-IV в частині належного повідомлення страховика, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,-МТСБУ) про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, суду не надано. Крім цього, відповідач не надав суду доказів наявності поважних причин через які він не мав змоги виконати зазначений обов`язок та не підтвердив це документально, що є порушенням Закону та є підставою для стягнення суми збитку в порядку регресу з винуватця у ДТП. Відтак, відповідачем було порушено умови договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АК/4928955 та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо повідомлення позивача про настання страхового випадку. Відповідно до ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України, за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у позивача з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 29.12.2016 року (а.с.19). Оскільки, відповідачем не надано доказів звернення у строки, встановлені законом до страхової компанії, з якою у нього укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності із повідомленням про ДТП, не надано доказів добровільного виконання вимоги про відшкодування збитків страховій компанії, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку, що позов обґрунтований, підтверджений доказами та підлягає до задоволення повністю. Згідно вимог п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України в зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню і сума судового збору сплаченого позивачем при зверненні з позовом до суду в розмірі 1600,00 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved