Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

позивач звернувся до відповідачки із позовом, в якому просив зобов'язати останню не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON] [INFO]; визначити йому зазначені в позовній заяві способи його участі у вихованні доньки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 02.03.2002р. по 20.09.2013р. Після розірвання шлюбу діти [PERSON] та [PERSON] залишились проживати з відповідачкою. Після розірвання шлюбу він намагався налагодити нормальний зв'язок з дітьми, приймати участь у їх вихованні, утриманні, розвитку їхніх здібностей. Однак, почались непорозуміння щодо його участі у вихованні дітей, відповідачка створювала йому штучні перешкоди у нормальному спілкуванні з дітьми. Всі його намагання у позасудовому порядку мирним шляхом владнати даний спір призводили лише до конфліктів між ними. Після численних спроб вирішити спір мирним шляхом, він змушений був звернутися в Комісію з питань захисту прав дитини Личаківської РДА м.Львова, якою 16.10.2013р. було прийнято розпорядження № 454, яким визначено порядок прийняття ним участі у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні: середа-п'ятниця з 16.00 до 21.00 год. щотижня; щомісячно у післяобідній час в першу суботу через тиждень; другу неділю через тиждень; третю суботу через тиждень; четверту неділю через тиждень. Однак, фактично з моменту прийняття цього рішення відповідачка ігнорувала його право на спілкування з дітьми. Вважаючи, що його права як батька порушені відповідачем, на підставі ст.ст.19,141,142,150,157 СК України просив суд зобов'язати останню не чинити йому перешкод в спілкуванні з донькою, визначити способи участі його у вихованні дочки [PERSON] та сина [PERSON] шляхом: - особистого спілкування: побачення - середа-п'ятниця з 16.00 до 21.00, щотижня, щомісячно у післяобідній час в першу суботу через тиждень, другу неділю через тиждень, третю суботу через тиждень, четверту неділю через тиждень; спільний відпочинок - першу половину літніх канікул діти проводять з батьком; - необмеженого спілкування з дітьми особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування; - у разі, якщо святкові дні припадають на день його побачення з дітьми, або цей день передує чи є наступним після дня побачень, то такі дні діти проводять з батьком; - в дні побачень він має право особисто забирати дітей з дому (школи). Також просив зобов'язати відповідачку за два дні до його зустрічі з дітьми надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, перебування, проживання дітей, а у разі настання змін повідомити його на наступний день з дня настання таких обставин. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні повністю заперечили обставини, на які позивач покликався в обґрунтування позовних вимог. Позивачка пояснила, що позивач навів недостовірні факти в позовній заяві, оскільки вона не чинить та не чинила йому перешкод у спілкуванні з дітьми. Натомість відповідач вкрай рідко навідується до дітей - востаннє був на Свято Миколая, після чого взагалі не намагався їх відвідувати чи навіть телефонувати. Вона ніколи не чинила та не чинитиме позивачу перешкод у побаченнях з дітьми. Однак, позовні вимоги визнає частково, згідна скорегувати графік побачень позивача з дітьми, встановлений розпорядженням Личаківської РДА м.Львова № 454 від 16.10.2013р. Не погоджується лиш на те, щоб діти проводили частину літніх канікул з позивачем, оскільки не впевнена в тому, що останній спроможний буде забезпечити їм належний догляд; також не згідна з тим, щоб у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення позивача з дітьми, або цей день передує чи є наступним після дня побачень, то такі дні діти проводитимуть з батьком. Окрім цього з огляду на стосунки, які склалися між нею та позивачем, не бажає телефонувати йому за два дні до його зустрічі з дітьми та надати інформацію щодо фактичного місця навчання, перебування, проживання дітей, а у разі настання будь-яких змін повідомляти позивача на наступний день з дня настання таких обставин, оскільки вважає, що позивач, який зацікавлений у побаченні з дітьми, сам спроможний зателефонувати до неї чи доньки та з'ясувати можливість побачення, тим паче, що вона не перешкоджає йому спілкуватися по телефону з донькою. Представники органу опіки та піклування Личаківської РА ЛМР - спеціаліст 1 категорії відділу у правах дітей Личаківської РА Тузяк І.І. у судове засідання не з'явилась, подала заяву, в якій зазначала, що після розпорядження Личаківської РДА від 16.10.2013р. №454 в дану адміністрацію як орган опіки та піклування не надходило жодного звернення від [PERSON] щодо того, що йому чинять перешкоди у побаченнях та спілкуванні з дітьми, тому ними не встановлено факту недотримання та порушення вказаного розпорядження матір'ю дітей. Просила розглядати справу за її у відсутності за наявними матеріалах справи документами та при постановленні рішення врахувати права та інтереси малолітніх дітей. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства; учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками; жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Стаття 141 СК України встановлює, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.155 цього Кодексу здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Стаття 157 СК визначає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно; той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею; той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно із ст.158 цього Кодексу за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї; рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення; рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання; особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод; суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування; в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутністю іншої особи; під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, із змісту ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7,141,159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та встановленні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Визначений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. З урахуванням встановлених судом обставин, досягнутого в судовому засіданні певного компромісу між сторонами щодо способів участі позивача у вихованні дітей, враховуючи розпорядження Личаківської РДА м. Львова від 16.10.2013р. №454 про встановлення днів побачень [PERSON] із малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON], виходячи з балансу інтересів дітей та їх батьків, суд вважає, що позов слід задовольнити частково - встановити наступний порядок участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] та дочки [PERSON]: побачення: перший та третій тиждень щомісяця у п'ятницю з 18.00 год. до 21.00 год.; другий та четвертий тиждень щомісяця у неділю з 16.00 год. до 20.00 год.; виходячи з віку дітей дозволити позивачу забирати дітей із шкільного та дошкільного закладів в присутності матері - [PERSON] та не обмежувати позивача у спілкуванні з дітьми засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобів зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми; зобов'язати відповідачку [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] перешкод у спілкуванні із малолітньою донькою [PERSON] [INFO]. У задоволенні решти позовних вимог відмовити. Таким чином, враховуючи вік дітей, виходячи з балансу інтересів дітей та їх батька, суд дійшов висновку, що встановлення саме такого способу участі батька у вихованні дітей на даному етапі буде максимально відповідати інтересам неповнолітніх [PERSON] та [PERSON]. У разі зміни обставин, при наявності спору між батьками, позивач не позбавлений можливості згідно вимог ст.158 СК України звернутись до органу опіки та піклування для встановлення способів участі у вихованні дитини або згідно із ст.159 СК України знову звернутись до суду з позовом про визначення іншого способу його участі у вихованні дитини.

Outcome: partial