Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про виселення без надання іншого житлового приміщення,стягнення судових витрат, мотивуючи тим, що на балансі Івано-Франківського слідчого ізолятора перебуває приміщення гуртожитку яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В даному приміщенні, зокрема у кімнаті № 4 проживає [PERSON], який вселився туди без законних для того підстав. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Просила позов задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку та враховуючи, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності в порядку заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про належну обґрунтованість позовних вимог у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Івано-Франківський слідчий ізолятор Управління державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області є юридичною особо, місцезнаходження - [ADDRESS]. В даному приміщенні гуртожитку яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], зокрема у кімнаті № 4 проживає [PERSON]. [PERSON] заселився в квартиру № 4 без відповідних правовстановлюючих документів на підставі рішення спільного засідання житлово-побутових комісій управління ДПтС України в Івано-Франківській області та Івано-Франківського слідчого ізолятора, яким попередньо розподілені службові квартири (7). Відповідно до ст.129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на дану жилу площу. Ордеру відповідачу видано не було. Рішенням від 13 серпня 2014 року комісія на спільному засіданні житлово-побутових комісій управління ДПтС України в Івано-Франківській області та Івано-Франківського слідчого ізолятора вирішила відмінити попередній розподіл службових житлових приміщень в будівлі відомчого гуртожитку до отримання відповідних рішень органу місцевого самоврядування (а.с.8). Адміністрація СІЗО неодноразово зверталась до відповідача щодо добровільного виселення із займаного жилого приміщення,однак до цього часу зазначені в листі вимоги [PERSON] не виконав що підтверджується наданими копіями листів (а.с.9-10). Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК УРСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Таким чином, враховуючи відсутність підстав для збереження права позивача на проживання у кімнаті № 4 гуртожитку , суд вважає, що [PERSON] втратив право на проживання в житловому приміщенні - кімнати [ADDRESS] та підлягає виселенню без надання іншого житла. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі ст. ст. 116, 126 ЖК України, відповідно до ст.ст.10,11, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved