Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 06.09.2000 року померла його бабуся [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно - земельна ділянка площею 5,37 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Першотравенської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, кадастровий номер 3522884300:02:000:0345. Його батько [PERSON] був спадкоємцем першої черги, фактично прийняв спадщину, на момент смерті постійно проживав із спадкоємцем та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Державний акт на своє ім'я батько не переоформив так як 10.08.2010 року помер. Позивач є спадкоємцем першої черги. При зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, отримав постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної. Дану земельну ділянку він оформити не може так як державний акт на ім'я батька не виготовлявся, а на ім'я бабусі втрачений. У зв'язку з тим, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 5,37 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Першотравенської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. Позивач в судове засідання не з'явився. Від його представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, вимоги заяви підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява про визнання відповідачем вимог позову та про розгляд справи без участі їхнього представника. Відповідно до положень ч.2\~ст.197 ЦПК України\~справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги позовної заяви є обґрунтованими та підлягають до задоволення виходячи з наступних міркувань. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Позивач надав суду належні докази: копію свідоцтва про смерть спадкодавців [PERSON], яка померла 06.09.2000 року та [PERSON], який помер 09.08.2010 року; копію актового запису про народження [PERSON]., згідно якого матір'ю [PERSON] є [PERSON]; копію свідоцтва про народження позивача [PERSON], згідно якого батьком позивача зазначено [PERSON]; копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Компаніївської державної нотаріальної контори від 22.07.2017 року виданої [PERSON].; копії витягів зі спадкового реєстру від 31.07.2017, згідно яких спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] не заведені, свідоцтво про право на спадщину не видавалось; копію державного акту на право приватної власності на землю, згідно якого [PERSON] належала земельна ділянка площею 5,37 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Першотравенської сільської ради; розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з якого встановлено, що вартість земельної ділянки, яка належить [PERSON] станом на 01.01.2017 рік складає 165193,00 грн.; довідки виконавчого комітету Худяківської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 14.11.2016 року та 16.03.2017 року з яких вбачається, що спадкодавці [PERSON] та [PERSON] проживали за адресою [INFO] до дня своєї смерті. (а.с.9-19). Відповідно до\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Як визначено у\~ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~(в ред. 1963 року) строк для прийняття спадщини складає 6 місяців. В цей період спадкоємець або фактично вступає в управління або володіння спадковим майном, або звертається до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до п.4\~прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який вступив у дію 1 січня 2004 року та який діє на даний час, він застосовується до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Відповідно до п.5 тих же положень, правила книги\~шостої ЦК України(спадкове право) застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки, виходячи з письмових пояснень позивача та довідок виконавчого комітету Худяківської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 14.11.2016 року та 16.03.2017 року з яких вбачається, що спадкодавці [PERSON] та [PERSON] проживали за однією адресою по вул. Козацька, 20 с. Худяки Черкаського району Черкаської області до дня своєї смерті. [PERSON] прийняв спадщину фактично так, як користувався землею з вересня 2000 року, то до даних правовідносин слід застосувати\~ЦК\~Української СРСР, який набрав чинності у 1963 році та діяв на час відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 524 ч.ч.1,2 ЦК\~Української СРСР,\~спадкоємство здійснюється за заповітом та законом. Спадкоємство за законом має\~місце, коли і оскільки воно не замінено заповітом. Так-як заповіт, у даному випадку, не складався, спадкування має здійснюватися\~за законом. Виходячи з вимог ч.1\~ст.529 ЦК Української СРСР спадкоємцями першої черги є діти померлого, тому [PERSON] є саме спадкоємцем першої черги, виходячи з довідки сільської ради та свідоцтва про смерть [PERSON],\~(а.с. 10, 13). Відповідно до ч.1 п.1\~ст.549 ЦК\~Української СРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З вересня 2000 року [PERSON] користувався вказаною земельною ділянкою, тому, виходячи з вимоги ч.1\~ст.549 ЦК України 1963 року вступу в дію, який діяв на час відкриття спадщини, він прийняв її фактично. Не звертався раніше ні в суд, ні в нотаріальну контору для оформлення спадкового майна. Відповідно до\~ст.1268 ЦК України (2004 року), спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно\~ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз'ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування»\~- у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2\~ст. 1299 ЦК, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Позивачу було відмовлено державним нотаріусом Компаніївської державної нотаріальної контори головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкову земельну ділянку.(а.с.15) Згідно\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1\~ст.1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1\~ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ст.1218 ЦК\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до\~ст.67 Закону України «Про нотаріат»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ч.1\~ст.1298 ЦК\~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, встановлюється належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. З матеріалів справи слідує, що позивач, здійснив дії, які необхідні для набуття права власності на спадкове майно (земельну ділянку для сільськогосподарського призначення) після смерті [PERSON], тому його позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Судові витрати сплачені позивачем при подачі позову до суду не відшкодовуються.

Outcome: approved