Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що у сільській раді села Сиволож Борзнянського району Чернігівської області 21 серпня 1993 року було зареєстровано шлюб між ним та Відповідачкою. Позов мотивовано тим, що впродовж останнього часу стосунки з відповідачем розладились. зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вказав, що кожен з подружжя живе своїми інтересами, фактично сім`я припинила своє існування. Вважає подальше спільне життя з Відповідачем як подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить його інтересам та інтересам сина. Вказав, що син досяг повноліття, Відповідач проти розлучення та відмовляється оформити розлучення через органи РАЦС. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб з Відповідачем. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24 квітня 2020 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання. Позивач до початку судового засідання, подав до суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі. Відповідач до початку судового засідання подала до суду заяву, відповідно до якої вимоги позову про розірвання шлюбу визнала у повному обсязі, просить слухати справу у її відсутності. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 серпня 1993 року у с. Сиволож с/Рада Борзнянського району, актовий запис № 8 (а.с.6). Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя Позивача з Відповідачем не склалося. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача і дане відповідачем не спростовано, при цьому зберегти сім`ю та відновити свої стосунки позивач не бажає. Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Так, відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України). Ч. 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, враховуючи той факт, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд враховує те, що сторонам відомі норми чинного законодавства про наслідки розірвання шлюбу судом, а саме: -згідно ч.2 ст.114 СК України, в разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. -частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили. Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В той же час, враховуючи вимоги ч.1ст.142 ЦПК України(визнання позову відповідачем) в даній справі з відповідача на користь позивача слід стягнути половину судового збору у розмірі 420,40 грн., а іншу половину судового збору у розмірі 420,40 грн. компенсувати позивачу за рахунок державного бюджету. Враховуючи наведене та

Outcome: approved