Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач за первинним позовом [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON], її неповнолітніх дітей [PERSON] - 2005 року народження, [PERSON] - 2007 року народження такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що їй на праві власності згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.07.2015 року належить квартира [ADDRESS] в м Дрогобичі Львівської області. В даній квартирі зареєстровані, але не проживають: [PERSON] - її внучка, разом з двома неповнолітніми дітьми: сином [PERSON] - 2005 р.н. та сином [PERSON] - 2007 р.н Реєстрація місця проживання була необхідна відповідачці для того, щоб отримувати допомогу на дітей. [PERSON] зареєструвалась у її квартирі у 2007 році, однак з цього часу ніколи там не проживала, ні [PERSON] ні її діти ніколи не приходили і не виявляли бажання проживати у цій квартирі, також в цій квартирі не було жодних речей відповідачки. З часу реєстрації, відповідачка будь-яких обов»язків по оплаті за комунальні послуги не несе. Вони з нею фактично не спілкуються, їй відомо, що [PERSON] має іншого чоловіка і проживає з дітьми у нього, там діти відвідують школу. Проте добровільно виписатись з її квартири не бажає і адреси свого місця проживання не повідомляє. Така ситуація створює для неї негативні наслідки, оскільки сам факт формальної реєстрації відповідачки, яка не проживає в квартирі зобов»язує її нести додаткові витрати по оплаті за комунальні послуги. Крім цього вона позбавлена можливості оформити субсидії по відшкодуванню витрат за комунальні послуги. У зв»язку з тяжким матеріальним станом у неї утворились великі борги по сплаті за газ та світло. Факт не проживання відповідачки разом з дітьми із 2007 року за вищевказаною адресою понад встановлені законом строки без будь-яких поважних причин підтверджується актами обстеження фактичного місця проживання, складеними комісією КП «ЖЕО» від 17.01.2017 року, 03.04.2017 року та від 14.06.2017 року. Відтак, вважає, що [PERSON] разом із неповнолітніми дітьми втратили право користування житлом. Не погоджуючись із вказаним вище позовом, [PERSON] подала зустрічний позов про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, який ухвалою суду від 07.11.2017 року об»єднано з первинним. В обґрунтування зустрічного позову покликається на те, що вона з 12 січня 2005 року зареєстрована у [ADDRESS], а її малолітні сини: [PERSON] - [INFO] і [PERSON] - [INFO], зареєстровані у вказаній квартирі з 16 травня 2007 року. На момент їхньої реєстрації у цій квартирі власниками житла були її батько, [PERSON], та баба [PERSON]. Саме вони надавали дозвіл на її реєстрацію постійного місця проживання у даній квартирі як члену сімі, а не [PERSON] Після смерті батька, баба вмовила її відмовитися від спадкування його частки квартири на її користь, аргументуючи це тим, що оплата за два свідоцтва є дуже високою, а вона все одно залишить дану квартиру їй з дітьми. Тому вона була здивована, коли дізналася, що баба заповіла квартиру абсолютно чужій людині. [PERSON], яка була лише її подругою та постійно проживала у м.Львові, де і досі проживає. Таким чином вона, мати-одиначка, з трьома дітьми (наймолодший син [PERSON] [INFO]) залишилася без власного житла. Після успадкування даної квартири [PERSON] розпочавши її ремонт, змусила її шукати тимчасове помешкання для проживання. Вселитися з дітьми вона не може, бо вона досі запевняє її, що у квартирі ведеться ремонт, і вона не придатна для проживання з дітьми. Однак на даний час вона дізналася, що квартира здана в найм невідомим особам, замки змінені - таким чином у доступі до житла їй та її дітям [PERSON] вчиняються перешкоди вже кілька років. Вона з малолітніми дітьми змушена проживати у друзів, винаймати найдешевше житло. Крім того, [PERSON] вчиняються перешкоди у реєстрації місця проживання за вказаною адресою її малолітнього сина [PERSON] - [INFO], так як відповідач відмовляється надати їй оригінал будинкової книги. Оскільки відповідачем чиняться перешкоди їй та її малолітнім дітям у користуванні квартирою, вважає, що слід усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] - шляхом вселення. Позивач за первинним позовом [PERSON], її представник та захисник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просять первинний позов задоволити, а в задоволенні зустрічного відмовити. Додатково [PERSON] пояснила, що вона і [PERSON], яка заповіла їй квартиру, не є чужими людьми, а рідними сестрами по матері. Також пояснила, що квартиру вона дійсно здає у найм. Представник позивача за зустрічним позовом [PERSON], в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення первинного позову, з підстав викладених в письмовому запереченні, просить в задоволенні такого відмовити, так як причини, з яких відповідачі не проживають у цій квартирі, є поважними. Зустрічний позов підтримала, просить його задоволити. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради м.Дрогобича, заперечив щодо задоволення позовних в частині визнання неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки таким рішенням буде порушено їхні права, щодо решти позовних вимог покладався на думку суду. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. Встановлено, що [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.07.2015 року належить квартира [ADDRESS]. З довідки про склад сім»ї № 1263 від 07.07.2017 року виданої КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради вбачається, що в кв.[ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] - 1978р.н., [PERSON] - 2005р.н. та [PERSON] - 2007р.н., що також не оспорюється сторонами. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України «Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без по\-важних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом». Факт не проживання відповідачів за первинним позовом у спірній квартирі, позивач за первинним позовом доводить лише Актами про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 17.01.2017 року; 03.04.2017 року та від 14.06.2017 року, із аналізу яких вбачається, що дані Акти складені на протязі шести місяців, а ч.2 ст. 405 ЦК України гласить «…понад один рік…», інших належних та допустимих доказів зі сторони [PERSON] на підтвердження своїх позовних вимог не представлено та судом таких не здобуто, а тому з врахуванням наведеного суд приходить до переконання, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] особисто та в інтересах своїх неповнолітніх дітей - [PERSON], [PERSON] про втрату права користування житловим приміщенням - слід відмовити за недоведеністю. Щодо зустрічного позову [PERSON], яка також діє в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод користування житловим приміщенням шляхом вселення, то суд приходить до переконання, що в задоволенні даного позову слід відмовити за недоведеністю, виходячи з наступного. Вимогами статей 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Разом з тим, позивачем не надано допустимих та належних доказів на підтвердження заявлених вимог, хоча обов'язок доказування і подання доказів закон покладає на позивача. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази з боку позивача, що підтверджували би її позовні вимоги та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі, тобто встановлених джерел інформації, що має значення для справи, а її доводи лише грунтуються на припущеннях, у зв»язку з чим не заслуговують на увагу. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови у задоволені даного позову за недоведеністю. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 79, 88 ЦПК України з [PERSON] слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 640 грн.

Outcome: approved