Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вищезазначеним позовом в якому просить стягнути з відповідача на його користь за договором № 346243 від 19.09.2014 року 196 462,09 грн. основної заборгованості за вкладом станом на 31.03.2015 року; 1 450,59 грн. - процентів на банківський вклад за період з 21 по 31 березня 2015 року; 177,62 грн. - відсотки за користування чужими коштами за період з 21 по 31 березня 2015 року включно (3% річних від простроченої суми), а всього станом на 31.03.2015 року 198 900,30 грн. При виконанні судового рішення зобов»язати відповідача здійснити виплату грошових коштів готівкою у повному обсязі, а після виплати відповідачем належної йому суми готівкою у повному обсязі, припинити дію договору № 346243 від 19.09.2014 року, депозитний рахунок вкладника [NUMBER] та рахунок для нарахування процентів і повернення вкладу [NUMBER] - закрити. Позов мотивує тим, що 19.09.2014 року між ним та банком було укладено договір банківського вкладу № 34 6243 із внесенням, згідно умов договору, суми вкладу 200 000 грн. та процентною ставкою 24,5% річних. Згідно умов договору визначена дата повернення вкладу (у випадку пролонгації) - 18 березня 2015 року. Відповідно до умов даного договору банк зобов»язався повернути повністю вклад та нараховані проценти у дату повернення, зазначену в п.2 договору шляхом перерахування на власний рахунок (з використанням ЕПЗ) вкладника, підтвердивши повернення вкладу та нарахованих процентів видачею належно оформленої квитанції банку та/або виписки з депозитного рахунку. 04 березня 2015 року він звернувся до банку з письмовою заявою про повернення вкладу в сумі 200 000 грн. та нарахованих процентів у дату повернення, тобто 18 березня 2015 року, шляхом перерахування коштів на його власний, поточний (з використанням ЕПЗ) рахунок вкладника, а після виплати (видачі) готівкою банком повної суми вкладу і нарахованих процентів, припинити дію договору, а депозитний рахунок і рахунок для нарахованих процентів - закрити, але відповіді не отримав. 18.03.2015 року через sms повідомлення від банку дізнався про те, що кошти в загальній сумі 202,496,95 грн. перераховані на його картковий рахунок (сума вкладу та проценти), однак при спробі на протязі 18-31 березня 2015 року отримати всю суму готівки, йому було відмовлено у зв»язку з обмеженням з боку банку щодобової видачі готівки - 1 000 грн. на добу, але не більше 5 000 грн. щомісяця. 21.03.2015 року він знову звернувся в банк з письмовою заявою - претензією, але відповіді не отримав. Вважає таке обмеження з боку банку неприпустимим, таким, що порушує його права в користуванні майном, а тому, посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов. Уточнивши позовні вимоги станом на 18.05.2015 року просить стягнути з банку на його користь 1 450,59 грн. - проценти на банківський вклад за період з 21 по 31 березня 2015 року; 177,62 грн. - відсотки за користування чужими коштами за період з 21 по 31 березня 2015 року; 171 326,13 грн. сума основної заборгованості за вкладом; 5 519,99 грн. проценти на банківський вклад за період з 01.04. по 18.05 2015 року; 675,92 грн. відсотки за користування чужими коштами за період з 01.04. по 18 травня 2015 року (3% річних); 23 985,66 грн. витрати від інфляції за квітень 2015 року, а всього станом на 18 травня 2015 року стягнути з відповідача на його користь 203 135,91 грн. В судове засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заперечення та посилаючись на викладені в них обставини. Просив відмовити в задоволенні позову. Перевіривши письмові матеріали справи, проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм правову оцінку, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19.09.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем по справі, в особі начальника кіровоградського відділення № 1 ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» у м. Кіровограді Фетісової М.В., що діяла на підставі положення про відділення, Статуту банку та довіреності № 194 від 31.12.2013 року, був укладений договір банківського вкладу № 346243 (Вклад «Цікавий»). Відповідно до умов договору банк приймає від вкладника грошові кошти в сумі, в порядку та на умовах, визначених цим договором. Позивач передав банку суму вкладу 200 000 грн. під 24,5% річних з визначенням дати повернення вкладу 18 грудня 2014 року, у випадку пролонгації дата повернення 18 березня 2015 рік (пункт 2 договору). Позивачем повністю виконані взяті на себе зобов»язання відповідно до умов договору та внесено в касу банку вказану суму коштів. Судом встановлено, що між сторонами, а саме позивачем [PERSON] та відповідачем по справі ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» існували договірні відносини, при цьому взаємні зобов'язання сторін були прямо визначені положеннями договору № 346243 банківського вкладу, п. 3.1.3 якого передбачає обов»язок банку зберігати вклад, нараховувати та сплачувати по ньому проценти, а також повернути вклад в порядку передбаченому цим договором. Пункт 3.1.4 договору визначає обов»язок банку повернути повністю вклад та нараховані проценти у «Дату повернення», зазначену в п.2 цього договору, шляхом перерахування на власний поточний (з використанням ЄПЗ) рахунок вкладника. Відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника, підтвердивши повернення вкладу та нарахованих процентів видачею належним чином оформленої квитанції банку та/або виписки з депозитного рахунку. По закінченню дії договору банк повинен повернути вкладнику на його вимогу суму депозиту з нарахованими відсотками готівкою або в безготівковій формі за заявою вкладника шляхом перерахування на поточний або інший депозитний рахунок, вказаний вкладником. Відповідно до умов договору, у зв»язку із закінченням терміну дії вищезазначеного договору, позивач завчасно звернулась до банку про повернення коштів готівкою в поному обсязі, що підтверджується копією заяви від 04.03.2015 року та претензії від 20.02.2015 року, але банком мови договору не виконано та не повернуто кошти по договору депозиту. За загальними умовами виконання зобов'язань, які передбачені ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом є недопустимою. Відповідно до ст.ст.1058, 1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Вказане кореспондується і п. 3.3 Постанови НБУ від 03.12.2003 року № 516 «Про затвердження положення про порядок здійснення банками України вкладних депозитних операцій з юридичними і фізичними особами», якою визначено, що банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Представником відповідача у запереченнях проти позову зазначено, що 18 березня 2015 року банк припинив дію договору банківського вкладу № 34243 і сума вкладу 200 000 грн. перерахована на поточний картковий рахунок позивача [NUMBER]. Як зазначено в позові позивачем, він не може отримати всю суму готівки у зв»язку з обмеженням з боку банку щодобової видачі готівки - 1 000 грн. на добу, але не більше 5 000 грн. щомісяця, що не відповідає умовам договору банківського вкладу № 346243. За статтями 526, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зі змісту статей 526, 1058 ЦК України зобов»язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитись ним на свій розсуд. У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов»язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Відповідно до п. 5.1 договору від 19.09.2014 року. У випадку невиконання або неналежного виконання зобов»язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Згідно з вимогами ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Підпунктом а пункту 6.2 договору № 34243 встановлено, що договір припиняє дію з моменту виплати банком вкладнику повної суми вкладу і нарахованих процентів. На даний час кошти позивачу не виплачено, а тому договір продовжує свою дію. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню в частині стягнення з банку на його користь 1 450,59 грн. - проценти на банківський вклад за період з 21 по 31 березня 2015 року; 177,62 грн. - відсотки за користування чужими коштами за період з 21 по 31 березня 2015 року; 171 326,13 грн. сума основної заборгованості за вкладом; 5 519,99 грн. проценти на банківський вклад за період з 01.04. по 18.05 2015 року; 675,92 грн. відсотки за користування чужими коштами за період з 01.04. по 18 травня 2015 року (3% річних); 23 985,66 грн. витрати від інфляції за квітень 2015 року, а всього станом на 18 травня 2015 року стягнути з відповідача на його користь 203 135,91 грн. Щодо позовних вимог про зобов»язання відповідача здійснити виплату грошових коштів готівкою у повному обсязі, а після виплати відповідачем належної йому суми готівкою у повному обсязі, припинити дію договору № 346243 від 19.09.2014 року, депозитний рахунок вкладника [NUMBER] та рахунок для нарахування процентів і повернення вкладу [NUMBER] - закрити, позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як заявлені передчасно і стосуються виконання рішення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати, а тому суд стягує з банку судовий збір в сумі 2 031,35 грн. На підставі вищевикладеного і ст.ст.525, 526, 1058, 1060, 1061 ЦК України,

Outcome: partial