Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою в якої зазначає, що 21.11.2007 року він отримав кредит в ПАТ «ОТП банк». Для забезпечення зобовязання ним з банком було укладено договір застави автомобіля Тойота РАВ 4, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Приватній нотаріус [PERSON] 04.02.2010 року вчинила виконавчий напис про звернення стягнення на автомобіль. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та інших положень Законодавства. Крім того, були відсутні відомості про безспірність вимоги. Тому просить виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засідання представник позивача на позові наполягає на підставах, викладених в ньому. Пояснив, що виконавчий напис суперечить вимогам законодавства та з сумою боргу в виконавчому напису він не згодний. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечує. Пояснила, що виконавчий напис вчинено відповідно до законодавства. Спору щодо суми боргу з позивачем не було. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Нотаріус і представник ВДВС в судове засідання не зявилися. Повідомлені належним чином про час та місце слухання справи. Про причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 21.11.2007 року між ПАТ «ОТП банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким останній отримав 41900 доларів США. Для забезпечення зобовязання 21.11.2007 року між ПАТ «ОТП банк» та [PERSON] було укладено договір застави автомобіля Тойтота РАВ 4. 04.02.2010 року приватній нотаріус [PERSON] вчинила виконавчий напис про звернення стягнення на автомобіль Тойтота РАВ 4 в рахунок задоволення вимог банку на загальну суму 304053,86 грн., в тому числі: тіло кредиту 35497,95 доларів США., відсотки -2472,71 доларів США, пеня - 6143,59 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Пунктами 2.1, 3.1-3.5 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом МЮ України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. 3.1. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. 3.2. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. 3.3. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. 3.4. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. 3.5. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до ст.. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем на підтвердження своїх заперечень проти позову не надано жодного доказу, які б підтвердили, що він подавав нотаріусу документи, що передбачені вищенаведеними положеннями законодавства та підтверджують безспірність заборгованості. Докази на підтвердження того, що виконавчий напис вчинено відповідно до наведених положень законодавства та за умови відсутності спору, приватний нотаріус також суду не надав, хоча ч.1 ст. 11, ч.2 ст. 60 ЦПК України передбачають це. З досудової вимоги, предявленої банком та отриманої [PERSON] 30.11.2009 року, вбачається сума боргу за кредитним договором: тіло кредиту 35497,95 доларів США., відсотки -1904,34 доларів США, пеня -6126,27 грн., штраф -75 грн. З указаного вбачається, що нотаріус вчинив виконавчий напис на завищену суму заборгованості, яка не відповідає сумі заборгованості, зазначеній у досудовій вимозі. Більш того, відповідно до ст.. 20 закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, а також на підставі виконавчого напису нотаріуса. Прикінцевими і перехідними положеннями Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 року передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, цей Закон є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України «Про заставу» застосовуються лише в частині, що не суперечать Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Статтею 26 Закону в редакції, що діяла на час вчинення виконавчого напису, визначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, відповідно до якої обтяжував має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувала в рахунок виконання забезпеченого обтяження зобовязання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. Тобто, звернення стягнення на заставлене майно шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису даною статтею на час вчинення напису не було передбачено, оскільки таке звернення могло бути вчинено лише на підставі рішення суду. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved