Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про солідарне стягнення із відповідачів на його користь суми заборгованості за договором кредиту та судових витрат по справі. В судовому засіданні представник позивача-відповідача позов підтримав та пояснив, що згідно Генерального договору №BL2334 з Додатком 1 від 12.03.2008 року з відкриттям кредитної лінії, [PERSON] отримав у ПАТ «Універсал Банк» (правонаступник ВАТ «Універсал Банк»), кредитні кошти в сумі 88 000 доларів США з терміном їх повернення до 01.03.2018 року. Цільове використання коштів: споживчі потреби. Факт видачі відповідачу готівкових коштів підтверджується заявами на видачу готівки: №027В501080720006 від 12.03.2008 року на суму 47128,80 доларів США; №027В501080740001 від 14.03.2008 року на суму 40000,00 доларів США. Генеральним договором в п.п 1.1.1 передбачено, що порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов`язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги в межах Генерального договору оформляється додатковою угодою до цього договору у формі окремої індивідуальної угоди, що є невідємною частиною цього Договору. На виконання умов п.п 1.1.1 Генерального договору було укладено Додаткову угоду № BL2334/ BL2334-К від 12.03.2008 року до Генерального договору, згідно якої встановлено процентну ставку в розмірі 11,50% річних. У випадку користування кредитом понад встановлений строк (прострочення) відповідачу встановлюється підвищена відсоткова ставка в розмірі 23,00 % річних. Порядок погашення сплати процентів та тіла кредиту встановлено відповідно до п.п 2.2 Додаткової угоди та графіку погашення. Для надання кредиту відповідачу було відкрито кредитну лінію, для отримання кредитних коштів та сплати платежів відкрито кредитний рахунок № [NUMBER] . За період обслуговування відповідача, було укладено додаткові угоди між позивачем та відповідачем та внесено зміни до Генерального договору. Взяті на себе зобов`язання за Генеральним договором та додатковими угодами відповідач не виконує. Починаючи з 01.12.2014 року відповідач фактично припинив погашення кредиту та відсотків, які повинен був сплачувати відповідно до Додатку 1 до Додаткової угоди 8. Так, щомісячний платіж згідно графіку погашення складав на 01.12.2012 року: кредит 00,00 доларів США, відсотки 748,84 доларів США, які відповідач в належні строки не сплатив, відповідно до п.1.3.1 Додаткової угоди 8. Щомісячний платіж, згідно графіку погашення, термін кожного щомісячного платежу вважається останній робочий день, що передує 1 числу кожного календарного місяця, в наступних періодах згідно графіку погашення - Додатку1 до Додаткової угоди 8, відповідач не сплачував у встановлені терміни кредит та відсотки, що призвело до виникнення простроченої заборгованості та право позивача на дострокове стягнення заборгованості. Сума дострокового погашення заборгованості становить 67968,09 доларів США; прострочена заборгованість за кредитним договором становить 4439,45 доларів США; прострочена заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами становить 9789,48 доларів США. Враховуючи визначені терміни сплати відсотків за користування кредитними коштами та розмір штрафних санкцій, у випадку їх несвоєчасної сплати, відповідач має сплатити неустойку за кожен день прострочення виконання за увесь час користування чужими коштами, яка складає згідно розрахунку 267,11 доларів США. Загальна сума боргу, що стягується, з урахуванням основного боргу, несплачених відсотків та нарахованої пені становить 82464,13 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти по курсу НБУ на день розрахунку заборгованості, становить 1888757,20 гривень. На забезпечення виконання зобов`язань відповідача за кредитним договором та додаткових угод, укладених в межах цього договору, в частині повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитними коштами між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки від 13.03.2014 року, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед позивачем відповідати в повному обсязі за невиконання відповідачем зобов`язань, що випливають з Генерального договору та додаткових угод. Всупереч даному кредитному договору відповідачі не виконують належним чином своїх зобов`язань, а тому позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] суму заборгованості в розмірі 82464,13 доларів США та судові витрати по справі, а саме судовий збір в розмірі 28331 грн. 36 коп. [PERSON] звернувся до суду із зустрічними позовами до ПАТ «Універсал Банк» про захист прав споживача шляхом визнання недійсним пункту 3.2 Додаткової угоди №BL2334/BL2334-r від 12.03.2008 року до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2334 від 12.03.2008 року та про захист прав споживача шляхом визнання недійсним угоди №BL2334/BL2334-К від 12.03.2008 року до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2334 від 12.03.2008 року. [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ «»Універсал Банк» про визнання недійсним договору поруки від 13.03.2014 року. В судовому засіданні представник відповідача-позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав та пояснив, що як вбачається з Генерального договору, а також Кредитного договору у них не зазначено детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача, як того вимагає ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Банк, при укладені Кредитних договорів з позичальниками: не здійснив належно детальний, достовірний та об`єктивний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значені та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. Кредитний договір не відповідає вимог чинного законодавства України, а його сторонами, в належній формі не було досягнуто згоди щодо істотних умов договорів, передбачених законодавцем. Кредитний договір є неукладеним, а сторони такого договору не можуть мати права та вважатись зобов`язаними відповідно до умов таких договорів. Кредит за вказаним кредитним договором є споживчим, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про захист прав споживачів». Пунктом 3.3 кредитного договору передбачено обов`язок сплати позичальником комісії за надання кредиту в розмірі 1 процент від суми кредиту, яка має бути сплачена не пізніше дати фактичного надання кредиту. У додатку №1 до Кредитного договору також визначається сума комісії, яку має сплатити позичальник на користь банку, а саме - 871,2 доларів США. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах. Зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів». Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Однак, банк встановив у кредитному договорі сплату одноразової комісії, як винагороду банку за надання кредиту, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь. Банк нарахував, а [PERSON] мав сплатити комісію фактично за обслуговування кредиту банком, що є не законним, не відповідає вимогам справедливості та суперечить положенням частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Умови кредитного договору є нікчемними (недійсними) в частині встановлення одноразової комісії за надання кредиту. Оскільки п.3.3 кредитного договору, яким передбачено сплату комісії за надання кредиту в терміни та у розмірі, визначених, як п.3.3 договору так і Додатку 1, є нікчемним, то він є недійсним з моменту укладення кредитного договору. Позивач, відповідно до п.6.1 Генерального договору надіслав вимогу від 25.03.2015 року про дострокове погашення кредиту, чим змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії кредитних договорів на 02.05.2015 року. [PERSON] отримав вказану вимогу 01.04.2015 року. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та пенею припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги. Відповідно до правил п.6.1 Генерального договору та Вимоги від 25.03.2015 року строк виконання основного зобов`язання настав на 31-й день з дня отримання (01.04.2015) вимоги, тобто 02 травня 2015 року. Саме з цього моменту, відбулася зміна строку виконання кредитного зобов`язання позичальником у повному обсязі, а у банку припинилося право нараховувати проценти за користування кредитом відповідно до умов договору, після чого позивач не вправі здійснювати нарахування таких процентів. Наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості не відповідає умовам кредитного договору. Вимоги про стягнення заборгованості за процентами в сумі 9789,48 доларів США є не обґрунтованими та безпідставними. Розрахунок, який доданий до позовної заяви не відображає втрату позивачем права нарахування процентів у зв`язку з припиненням кредитного договору з 02 травня 2015 року. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність заборгованості за кредитним договором. До позовної заяви не додано документу, який підтверджує надання кредиту відповідно до кредитного договору. Факт надання грошових коштів в кредит доказується виключно первинними бухгалтерськими документами. Заяви на видачу готівки не підтверджують надання кредиту. Розрахунки вимог банку не можуть підтверджувати існування кредитної заборгованості, оскільки не є документами первинного бухгалтерського обліку. Крім того, Генеральний договір про надання кредитних послуг №BL2334 від 23 березня 2008 року, який долучений до первісного позову, не містить взагалі розміру процентної ставки, а строк повернення кредиту не пізніше 01 березня 2018 року (п.1.2.1 Генерального договору). Таким чином, умови Основного зобов`язання (Генеральний договір), які зазначені у Договорі поруки від 13.03.2014 року відрізняються від умов Генерального договору, який долучений до позовної заяви. Оскільки порука є похідною від основного зобов`язання, то умови основного зобов`язання, які описані у договорі поруки, не можуть відрізнятися від зобов`язань, що викладені в основному договорі. Враховуючи, що в договорі поруки викладені інші умови Основного договору ніж у самому Основному договорі, тому укладення спірного договору поруки відбулось без додержання вимог, встановлених ч.1 ст.203 ЦК України, що є підставою для визнання договору поруки недійсним. Представник відповідачів - позивачів просить відмовити у задоволенні первісного позову АТ «Універсал Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. 04 листопада 2015 року ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області залишено без руху позовну заяву ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 16 листопада 2015 року ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області позовну заяву ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором повернуто позивачу. 25 листопада 2015 року ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області повернуто ПАТ «Універсал Банк» сплачений ними судовий збір. 21 січня 2016 року ухвалою апеляційного суду Тернопільської області ухвалу Кременецького районного суду від 16 листопада 2015 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 15 лютого 2016 року ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області залишено без руху позовну заяву ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 17 лютого 2016 року ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області відкрито провадження у справі. 29 лютого 2016 року ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області справу призначено до судового розгляду. 09 березня 2016 року ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] про визнання недійсним додаткової угоди до кредитного договору, об`єднано в одне провадження з первісним позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 11 квітня 2016 року ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області залишено без руху зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк» про визнання недійсним договору поруки. 08 квітня 2016 року ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк» про визнання недійсним договору поруки об`єднано в одне провадження з первісним позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] .. [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 27 травня 2016 року ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк» про визнання недійсною додаткової угоди, об`єднано в одне провадження з первісним позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 25 квітня 2017 року ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області призначено у справі судово-економічну експертизу. 11 серпня 2017 року ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області відновлено провадження по цивільній справі. 29 серпня 2017 року ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області призначено у справі судово-економічну експертизу. 17 жовтня 2018 року ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області відновлено провадження по цивільній справі. 30 січня 2019 року ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області витребувано у ПАТ «Універсал Банк» оригінали документів. 17 квітня 2019 року ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області призначено у справі додаткову судово-економічну експертизу. 11 березня 2020 року ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області відновлено провадження по цивільній справі. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно Генерального договору №BL2334 з Додатком 1 від 12.03.2008 року з відкриттям кредитної лінії [PERSON] отримав у ПАТ «Універсал Банк» (правонаступник ВАТ «Універсал Банк»), кредитні кошти в сумі 88 000 доларів США з терміном їх повернення до 01.03.2018 року. Цільове використання коштів: споживчі потреби. Факт видачі відповідачу готівкових коштів підтверджується заявами на видачу готівки: №027В501080720006 від 12.03.2008 року на суму 47128,80 доларів США; №027В501080740001 від 14.03.2008 року на суму 40000,00 доларів США. Згідно яких [PERSON] отримав від ВАТ «Універсал Банк» на рахунок № [NUMBER] грошові кошти в сумі 87128,80 доларів США. Генеральним договором в п.п 1.1.1 передбачено, що порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов`язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги в межах Генерального договору оформляється додатковою угодою до цього договору у формі окремої індивідуальної угоди, що є невідємною частиною цього Договору. На виконання умов п.п 1.1.1 Генерального договору було укладено Додаткову угоду № BL2334/ BL2334-К від 12.03.2008 року, до Генерального договору, згідно якої встановлено процентну ставку в розмірі 11,50% річних. Згідно додатку 2 до Додаткової угоди №BL2334/ BL2334-К до Генерального договору про надання кредитних послуг №BL2334 від 12.03.2008 року банк надає позичальнику кредит шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] . У випадку користування кредитом понад встановлений строк (прострочення) відповідачу встановлюється підвищена відсоткова ставка в розмірі 23,00 % річних (п.п.3.2 Додаткової угоди). Порядок погашення сплати процентів та тіла кредиту встановлено відповідно до п.п 2.2 Додаткової угоди та графіку погашення (Додаток №1 до Додаткової угоди). Для надання кредиту відповідачу було відкрито кредитну лінію, для отримання кредитних коштів та сплати платежів відкрито кредитний рахунок № [NUMBER] USD (п.п.4.1 - 4.1.2 Кредитного договору). За період обслуговування відповідача було укладено додаткові угоди між позивачем та відповідачем та внесено зміни до Генерального договору: Згідно Додаткової угоди 1 від 15.05.2009 року до Генерального договору внесено зміни в розмірі процентної ставки так: починаючи з 15.05.2009 року по 30.04.2010 року встановлюється процентна ставка в розмірі 3,21% річних; з 01.05.2010 року по 30.04.2015 року встановлюється процентна ставка в розмірі 13,16 % річних, а починаючи з 01.05.2015 року встановлюється процентна ставка в розмірі 11,5% річних. Відповідно до п.п.1.3.1 Додаткової угоди 1 погашення кредиту буде здійснюватись згідно графіку погашення (Додатку 1 до Додаткової угоди №1) не пізніше 01.05.2010 року. Згідно Додаткової угоди №2 від 04.11.2010 року до Генерального договору внесено зміни в розмірі процентних ставок так починаючи: з 04.11.2010 року по 31.10.2011 року встановлюється процентна ставка в розмірі 6,84% річних, починаючи з 01.11.2011 року встановлюється кредитна ставка в розмірі 12,50% річних. Відповідно до п.п.1.3.1 Додаткової угоди 2 погашення кредиту буде здійснюватись згідно графіку погашення (Додатку 1 до Додаткової угоди №2) не пізніше 01.11.2011 року. Згідно Додаткової угоди 3 від 04.11.2010 року до Генерального договору внесено зміни в порядок обслуговування відповідача. Відповідно до п.1 Додаткової угоди 3, сторони домовились, що розмір плати за користування кредитом, передбачений Генеральним договором в будь-якому випадку не може перевищувати максимальних розмірів, передбачених Додатком №1 до Додаткової угоди №3, якщо інше не передбачено умовами Генерального договору або окремими додатковими угодами. Згідно Додатку №1 до Додаткової угоди №3, встановлюється: проценти за користування кредитними коштами без порушення встановлення строку термінів погашення кредиту в розмірі 12,50% річних; проценти за користування кредитними коштами понад встановлений строк - 25% річних. Згідно Додаткової угоди 4 від 25.08.2011 року до Генерального договору внесено зміни до Генерального договору. Відповідно до п.1 Додаткової угоди 4, сторони домолись змінити та викласти п.п 1.3.2, 1.3.2.1, 1.3.2.2 Додаткової угоди №2 до Генерального договору в іншій редакції. Згідно Додаткової угоди 5 від 22.02.2012 року до Генерального договору внесено зміни до Генерального договору. Відповідно до п.1 Додаткової угоди 5, сторони домовились змінити та викласти п.п 1.2.1 Генерального договору в іншій редакції . Встановлено строк виконання зобов`язань до 01.02.2022 року. Згідно Додаткової угоди 6 від 22.02.2012 року до Генерального договору внесено зміни в розмірі процентних ставок, встановлено максимальні розміри процентних ставок: починаючи з 22.02.2012 року по 31.01.2013 року за користування кредитними коштами, встановлено процентну ставку в розмірі 13,00 річних; а починаючи з 01.02.2013 року встановлюється процентна ставка в розмірі 12,5% річних. Відповідно до п.п. 1.3.1 Додаткової угоди 6 погашення кредиту буде здійснюватися згідно графіку погашення (Додатку 1 до Додаткової угоди 6) не пізніше 01.02.2022 року. Згідно Додаткової угоди 7 від 22.02.2012 року до Генерального договору внесено зміни в порядок обслуговування відповідача. Відповідно до п.1 Додаткової угоди 7, сторони домовились, що розмір плати за користування кредитом, передбачений Генеральним договором в будь-якому випадку не може перевищувати максимальних розмірів, передбачених Додатком 1 до Додаткової угоди 7, якщо інше не передбачено умовами Генерального договору або окремими додатковими угодами. Згідно Додатку 1 до Додаткової угоди 7 встановлюється: проценти за користування кредитними коштами без порушення встановлення строку термінів погашення кредиту в розмірі 14.00% річних, проценти за користування кредитними коштами понад встановлений строк - 28,00 % річних. Згідно Додаткової угоди 8 від 13.03.2014 року до Генерального договору внесено зміни в розмірі процентних ставок: починаючи з 13.03.2014 року за користування кредитними коштами встановлено процентну ставку в розмірі 12.50% річних. Відповідно до п.п 1.3.1 Додаткової угоди 8 погашення кредиту буде здійснюватись згідно графіку погашення (Додатку 1 до Додаткової угоди 8) не пізніше 01.02.2022 року. Згідно Додаткової угоди 9 від 13.03.2014 року до Генерального договору внесено зміни в порядку обслуговування відповідача. Відповідно до п.1 Додаткової угоди 9, сторони домовились, що розмір плати за користування кожного з кредитних послуг, передбачених Генеральним договором визначається на підставі додаткової угоди до Генерального договору, оформленої у вигляді Індивідуальної угоди, при цьому розмір такої плати за користування кредитною послугою в будь-якому випадку не може перевищувати максимальних розмірів, передбачених Додатком 1 до Додаткової угоди 9, якщо інше не передбачено умовами Генерального договору або окремими додатковими угодами. Згідно Додатку 1 до Додаткової угоди 9 встановлюється: проценти за користування кредитними коштами без порушення встановлення строку термінів погашення кредиту в розмірі 12,5% річних, проценти за користування кредитними коштами понад встановлений строк 25,00% річних. На забезпечення виконання зобов`язань відповідача за кредитним договором та додаткових угод, укладених в межах цього договору, в частині повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитними коштами між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки від 13.03.2014 року, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед позивачем відповідати в повному обсязі за невиконання відповідачем зобов`язань, що випливають з Генерального договору та додаткових угод. Строк дії договору поруки не пізніше 01 лютого 2022 року. Як вбачається з пояснень представника позивача, вказаний договір поруки є останній, оскільки попередньо, такий договір переукладався неодноразово поряд з кожною додатковою угодою та зміною % ставки і строків погашення кредиту, що спростовує доводи представника відповідачів щодо строку дії Договору поруки. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № BL2334 сума заборгованості [PERSON] станом на 09.10.2015 року становить 82 464,13 доларів США в тому числі: - прострочена заборгованість по кредиту - 4439,45 доларів США; - сума дострокового стягнення кредиту - 67968,09 доларів США; - відсотки - 9789,48 доларів США; - підвищенні відсотки - 267,11 доларів США; 27.03.2015 року позивач направив позичальнику та поручителю письмову вимогу про усунення порушень зобов`язань за кредитним договором, а саме: про сплату прострочених відсотків та основного боргу з попередженням про вжиття заходів у судовому порядку по стягненню боргу у разі невиконання вимог. Згідно висновку експерта № 924/17/915/916/18-22 від 28.09.2018 року, в результаті проведенного дослідження встановлено, що наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості за кредитним договором №BL2334, який виконаний ПАТ «Універсал Банк» не відповідає заборгованості позичальника [PERSON] (щодо погашення основної суми боргу, сплаті процентів за кредит, сплаті підвищених процентів за кредит) перед ПАТ «Універсал Банк» умовам Генерального договору №BL2334 від 12.03.2008 року з додатками, в період з 01.10.2008 року по 30.04.2009 року, оскільки банком при складані розрахунку заборгованості за кредитним договором застосовані підвищені відсотки, не обумовлені договором №BL2334 від 12.03.2008 року. Інформаційний лист для позичальника про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, згідно з вимогами ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав», в матеріалах справи відсутній, а тому встановити чи відповідають умови кредитування та у чому полягає їх відмінність ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», встановити не має можливості. Наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості за кредитним договором №BL2334, який виконаний ПАТ «Універсал Банк», не відповідає заборгованості позичальника [PERSON] (щодо погашення основної суми боргу, сплаті процентів за кредит, сплаті підвищених процентів за кредит, сплаті пені) перед ПАТ «Універсал Банк» умовам Генерального договору №BL2334 від 12.03.2008 року з додатками в частині застосування банком з 01.10.2008 року по 30.04.2009 року завищених відсотків за користування кредитними коштами №BL2334 - 13,5% (невідповідність Додатку №1 Додатковій угоді, згідно якої відсотки за користування кредитними коштами - 11,5%). Згідно кредитного договору та додаткових угод до нього, фактичний розмір відсоткової ставки, за якою банк здійснював зарахування погашення процентів під час виконання кредитного договору №BL2334 від 12 березня 2008 року склала: з 12 березня 2008 року - 11,5% річних, з 15 травня 2009 року по 30 квітня 2010 року - 3,21% річних, з 01 травня 2010 року по 30 квітня 2015 року - 13,16% річних, з 04 листопада 2010 року по 31 жовтня 2011 року - 6,84% річних, з 01 листопада 2011 року - 12,50% річних, з 22 лютого 2012 року по 2013 року - 13,00% річних, починаючи з 01 лютого 2013 року - 12,50% річних. За період дії кредитного договору №BL2334 від 12 березня 2008 року фактичний розмір відсоткової ставки під час виконання даного кредитного договору змінювався в періодах, вказаних у висновку четвертого питання. Фактичний розмір зарахувань банком відсотків не відповідає розмірам відсоткової ставки, який передбачений кредитним договором №BL2334 від 12 березня 2008 року, що привело до завищення заборгованості по відсотках на суму 1010,90 доларів США. Згідно висновку експерта №568/18-22 від 26 лютого 2020 року в результаті дослідження представлених документів встановлено, що умови кредитного договору №BL2334 від 12 березня 2008 року не відповідають даним інформації про умови кредитування, яка відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» була надана позичальнику перед підписанням кредитного договору, а саме: в договорі №BL2334 від 12 березня 2008 року додаткових угод та додатків до них відсутній детальний розпис загальної вартості кредиту. Сума кредиту за інформацією мала становити 100000 доларів США, а за умовами договору - 88000 доларів США. Додатковими угодами до договору застосовувались підвищені відсотки, які не вказані в інформації в періодах: з 01 травня 2010 року по 30 квітня 2015 року - 13,16% річних, з 01 листопада 2011 року - 12,50% річних, з 22 лютого 2012 року по 31 січня 2013 року - 13,00% річних, починаючи 01 лютого 2013 року - 12,50% річних. Сума страхування по договору складає 1760 доларів США, за інформацією - 7850 грн. Збільшення вартості з урахуванням комісії, послуг за надання кредиту по договору та витрати пов`язані з оцінкою, страхуванням майна та послуг нотаріуса складе 63922,55 доларів США, що становить 72,74%, по інформації 71,18%. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, кредитодавець взяті на себе зобов`язання за спірним кредитним договором виконав та надав грошові кошти відповідачу [PERSON] у вигляді кредиту. Тобто виконав зі своєї сторони умови договору, у відповідності до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України. Щодо виконання зобов`язань за кредитним договором із сторони відповідача [PERSON] , то останній ухиляється від їх виконання, у зв`язку із чим утворилась заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з ч. 1 ст. 554 цього Кодексу у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Згідно з ч. 2 ст. 554 цього Кодексу поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Аналогічне положення міститься у договорах поруки - поручитель відповідає перед банком за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі що і боржник включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, комісії, сплату неустойки, а також відшкодування збитків. Відтак, позивач скористався своїм правом вимоги виконання зобов`язання поручителем і боржником, як солідарними боржниками. Так, відповідно до розрахунку заборгованості загальна заборгованості за кредитним договором № BL2334 станом на 09.10.2015 року становить 82 464,13 доларів США в тому числі: прострочена заборгованість по кредиту - 4439,45 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту - 67968,09 доларів США; відсотки - 9789,48 доларів США; підвищенні відсотки - 267,11 доларів США; Крім того, судом також встановлено, що наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості не відповідає умовам кредитного договору. Наведене підтверджується висновками, які викладені у висновку експертів від 28.09.2018 року за №924/17/915/916/18-22. Так, відповідно правил пункту 6.1 Генерального договору та вимоги від 25.03.2015 року строк виконання основного зобов`язання настав на 31-й день з дня отримання (01.04.2015 року) вимоги, тобто 02 травня 2015 року. Саме з цього моменту відбулася зміна строку виконання кредитного зобов`язання позичальника у повному обсязі. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи вразі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Тобто, у зв`язку з порушенням позичальником умов кредитного договору банк, скориставшись своїм правом, передбаченим у договорі, змінив термін виконання зобов`язання. Таким чином, позивач не мав права нараховувати проценти поза строком кредитування, тобто після 02.05.2015 року, а у позичальника відсутній обов`язок сплати таких процентів. Отже, вимоги про стягнення заборгованості за процентами є не обґрунтованими та безпідставними, а тому не підлягають до задоволення. Відповідно до положень абзацу 2 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Пунктом 3.3 кредитного договору передбачено обов`язок сплати позичальником комісії за надання кредиту в розмірі 1 процент від суми кредиту. У додатку №1 Кредитного договору також визначається сума комісії, яку має сплатити позичальник на користь банку, а саме - 817,2 доларів США. ПАТ «Універсал Банк» встановив у кредитному договорі сплату одноразової комісії як винагороду банку за надання кредиту відповідно, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь. Банк нараховував, а [PERSON] (відповідач) мав сплатити комісію фактично за обслуговування кредиту банком, що є незаконним, не відповідає вимогам справедливості та суперечить положенням частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, умови кредитного договору є нікчемними (недійсними) в частині встановлення одноразової комісії за надання кредиту (є складовою одержаного кредиту). Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] , взятих на себе кредитних зобов`язань, в строки передбачені договором кредиту, належним чином не виконав, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з боржника і поручителя у відповідності до норм цивільного законодавства та умов договору поруки, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів суми заборгованості за договором кредиту є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню та становлять всього у розмірі 71535,54 доларів США - тіло кредиту, без врахувань комісії - 817,2 доларів США. Таким чином, порушене право позивача підлягає захисту шляхом часткового задоволення позову. Судом встановлено, що при укладенні Генерального договору № BL2334 з Додатком 1 від 12.03.2008 року, було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, які були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними. На момент укладення вказаного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами, правочин був спрямований на отримання кредиту та у його погашенні згідно умов даного договору. Даючи юридичну оцінку доказам, беручи до уваги висновки експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Тернопільське відділення №924/17/915/916/18-22 від 28.09.2018 року та № 568/18-22 від 26.02.2020 року, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач - [PERSON] не виконав умови кредитного договору №BL2334 від 12 березня 2008 року та додаткових угод, допустив заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню із відповідачів, а тому позовні вимоги первісного позову підлягають до часткового задоволення. Вимоги зустрічного позову не підлягають задоволенню, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б давали підстави вважати спірний кредитний договір та додаткові угоди недійсними, оскільки при підписанні зазначеного договору та додаткових угод позивач за зустрічним позовом ознайомився та погодився з умовами, мав намір укласти такий договір, отримав кредитні кошти, витратив їх, вчиняв дії щодо виконання зобов`язань за цим договором, таким чином, доводи зустрічного позову спростовуються встановленими у справі обставинами, а оскільки вимоги про визнання договору поруки недійсними є похідними від основного зобов`язання, тому також не підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: partial