overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом, де зазначив, що на протязі тривалого часу проживає разом та підтримує стосунки з відповідачем - [PERSON] [INFO] відповідач народила дитину - [PERSON]. При складанні відповідного актового запису відомості про батька записано зі слів матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Позивач зауважує, що відповідач відмовляється визнати його батьком, з метою повноцінного виконання батьківських обов»язків просить визнати його батьківство відносно дитини - [PERSON], [INFO], зобов»язати відділ реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції Житомирської області внести зміни до актового запису. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з»явилась, а тому суд, зі згоди позивача, вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідач [PERSON] є матір»ю [PERSON], [INFO]. Відомості про батька записані за вказівкою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. Вказані обставини підтверджено оглянутими в судовому засіданні копією свідоцтва про народження, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану. Згідно ч.1, 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Під час роз»яснення прав судом звернуто увагу позивача на існуючі види доказів, одним з яких, зокрема, є висновок експерта. Позивачем не надано доказів, що можуть підтверджувати походження [PERSON], [INFO]. Суд не може прийняти за основу показання свідка [PERSON], який розповів, що є родичем та сусідом позивача, знає про тривалі стосунки сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимога про визнання батьківства. Вимога про зобов»язання вчинити певні дії також не підлягає до задоволення, оскільки обов»язок відповідного органу реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису грунтується безпосередньо на рішенні суду, що набрало законної сили, про визнання батьківства.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом, де зазначив, що сторони по справі є співвласниками квартири [ADDRESS] в розмірі по Ѕ частини кожний. Відповідачем як іншим співвласником майна чиняться перешкоди у користуванні спільним майном, зокрема, не надається доступ до квартири. Посилаючись на порушення прав як власника на вільне використання належного йому майна, позивач просить зобов»язати відповідача не чинити перешкод у здійсненні права на користування та розпорядження майном шляхом надання можливості вільного доступу до спірної квартири без будь-яких обмежень. В судове засідання сторони не з»явились, про час розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшла заява про можливість слухання справи у його відсутності. Суд, зі згоди представника позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників з ухваленням заочного рішення, що відповідає положенню ст.ст. 211, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Сторони є власниками по Ѕ частини квартири [ADDRESS], що підтверджується дослідженою в судовому засіданні інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.12.2013 року. Відповідачем, який проживає у зазначеній квартирі, чиняться перешкоди у вільному доступі до помешкання позивача [PERSON] За наслідком розгляду звернення [PERSON] до Житомирського відділу поліції Головного Управління національної поліції в Житомирській області 12.12.2018 року повідомлено про реєстрацію звернення з приводу неправомірних дій племінника в Журналі Єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події. У відповідності до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності\~є непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні. Згідно з ч.ч. 4-5 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Перешкоджання з боку відповідача у доступі до належного позивачу на праві власності нерухомого майна виявляє утруднення в реалізації особою права на вільне використання майна та свідчить про недобросовісність дій одного з співвласників у зв»язку з завданням шкоди правам інших осіб. За таких обставин, суд вважає необхідним усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом надання можливості вільного доступу до неї. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України суд покладає суму судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення юридичного факту та визнання майна спадковим, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на ? частину спільно нажитого майна та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання покупцем іншої особи, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, визнання права власності на майно. У відповідності до вимог ст.209 ЦПК України проголосити вступну та резолютивну частину рішення, виготовлення повного тексту відкласти на 5 днів.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] з вимогою розірвати з нею шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 18 лютого 2014 року, актовий запис за №23. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що їхнє одруження виявилось невдалим, через несумісність характерів виникають сварки, проживши так, через деякий час зовсім втратили повагу один до одного. Спільне життя з відповідачкою не склалося з причин відсутності між ними взаєморозуміння, узгодженості та одностайності в прийнятті сімейних рішень. Сторони припинили шлюбні стосунки, припинили вести спільне господарство, проживають окремо більше місяця. Внаслідок чого їхнє спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам. В підготовче судове засідання [PERSON], будучи належним чином повідомленим, не з'явився. Від [PERSON] до суду надійшла заява, в якій просить розгляд справи провести у його відсутності, а позовні вимоги підтримує повністю. В підготовче судове засідання відповідач [PERSON],будучи належним чином повідомленою, не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Підставами для такого висновку суду є наступне. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 18 лютого 2014 року. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач просить позов задовольнити, вказує на неможливість спільного проживання, збереження шлюбу, також зазначає, що сторони не підтримують сімейно - шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, миритися не бажають, сім'я фактично розпалася, існує формально і зберегти її неможливо, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про виділ часток в натурі із спільної власності, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно договору купівлі-продажу від 09.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області зареєстрованого в реєстрі за № 101, [PERSON] має на праві спільної часткової власності 71/100 ідеальних часток будівлі телятника, яка знаходяться по вул. Симоненка,28К с.Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області. Зазначає, що вищевказане приміщення розташоване на земельній ділянці, площею 0,1863 га, яка перебуває в користуванні відповідача на підставі договору оренди земельної ділянки із змінами від 16.06.2009 року. Вказує, що частка [PERSON] у грошовому виразі у спільному частковому майні становить 34\~720,20 грн., [PERSON] 14\~181,80 грн. У звязку з необхідністю приведення своєї майнової частки у відповідність до долі участі кожного співвласника просив задовольнити позов. Представник позивач в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву про підтримання позову та просила розглянути справу без її участі. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність, що вбачається із поданої ним письмової заяви. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує законних прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб. На підставі ст.ст. 16, 368, 369, 370, ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням , у якому зазначив, що йому належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Після купівлі зазначеної квартири йому стало відомо , що у квартирі зареєстрований [PERSON] На його звернення щодо зняття з реєстрації , [PERSON] не реагує. У квартирі [PERSON] не проживає з 2013 року , як зазначено в довідці ОСББ «Колос», можливо виїхав в м. Рівне, і місце його перебування позивачу не відоме. У звязку з тим, що дана реєстрація відповідача перешкоджає йому в розпорядженні та користуванні квартирою, просить усунути перешкоди в користуванні своєю власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити. Відповідач [PERSON]повторно в судове засідання не зявився, повідомлений про час розгляду справи через газету « Голос України» № 54 від 25.03.2016року. Заяви про розгляд справи без його участі або про причини неявки в судові засідання до суду не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Той факт, що позивач є власником квартири [ADDRESS], підтверджується правовстановлюючими документами на квартиру: договором купівлі- продажу квартири № 8 по вул. Леніна в м. Каневі Черкаської області від 26.01.2016 року ( а.с.8), технічним паспортом на квартиру , реєстровий номер 43/2508 від 18.09.2012 року від 18.09.2012 року ( а.с.9-14). Позов підтверджується довідкою Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку « Колос» № 5 від 09 лютого 2016 року (а.с.7) в якій зазначено, що [PERSON] зареєстрований за адресою : [INFO] , але не проживає в ній з 2013 року , можливо переїхав у м. Рівне ( а.с.7). Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, позивачка має право вимагати визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Частиною 2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 71 ЖК України якщо особа не проживає в житловому приміщенні понад 6 місяців без поважних причин, така особа за рішенням суду може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Свої вимоги мотивував тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 16 грудня 1989 року, посвідченого секретарем виконкому Зозулинецької сільської ради, йому на праві приватної власності належить будинок №3 по вул. Пирогова в с. Зозулинці Козятинського району Вінницької області. Відповідач по справі, а донька його дружини [PERSON] зареєстрована у вказаному будинку. Починаючи з 30 серпня 2010 року, вона припинила проживати у будинку, оскільки виїхала в м. Київ, де і проживає за адресою: [INFO]. Реєстрація її проживання у будинку перешкоджає йому у здійсненні права повного розпоряджання майном. Відповідач відзив не подала, а тому суд приймає рішення на підставі доказів наданих позивачем. З'ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок №3 по вул. Пирогова в с. Зозулинці Козятинського району Вінницької області, на підставі договору купівлі-продажу від 16 грудня 1989 року, посвідченого секретарем виконкому Зозулинецької сільської ради (а.с. 7,17). Відповідач [PERSON] являється дочкою дружини позивача (а.с. 6,11,15). З серпня 2010 року відповідач не проживає у [INFO], відповідно до довідки виконкому Зозулинецької сільської ради №458 від 24.09.2018 (а.с.19), та пояснень сусідів позивача [PERSON] та [PERSON] (а.с.27, 29). Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Реєстрація проживання відповідача у будинку перешкоджає позивачеві у здійсненні права повного розпоряджання майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном . Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, відповідач з серпня 2010 року не проживає без поважних причин в будинку, в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, що перешкоджає позивачеві, як власнику будинку, здійснювати права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку про можливість визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.11.2018 житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,0417 га, кадастровий номер земельної ділянки 0510500000:00:040:0096, з цільовим призначенням для бдівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої в [ADDRESS] , визнано особистою приватною власностю позивача [PERSON] .. Відповідач по справі, а колишній чоловік позивача [PERSON] , шлюб з яким було розірвано рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26.09.2014, зареєстрований у вказаному будинку. З 2013 року відповідач припинив проживати у будинку. Реєстрація його проживання у будинку перешкоджає позивачеві у здійсненні права повного розпоряджання майном. Відповідач відзив до суду не подав. Відповідно до положень ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З`ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.11.2018 житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,0417 га, кадастровий номер земельної ділянки 0510500000:00:040:0096, з цільовим призначенням для бдівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої в [ADDRESS] , визнано особистою приватною власностю позивача [PERSON] .. Рішення суду набрало законної сили 27.12.2018 (а.с. 5-6). Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивача, шлюб з яким було розірвано рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26.09.2014 (а.с. 4). З 2013 року відповідач не проживає у будинку [ADDRESS] , відповідно до акту, складеного комісією квартального комітету №3 від 13.02.2019 та акту від 11.01.2020 (а.с.9-10). Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Реєстрація проживання відповідача у будинку перешкоджає позивачеві у здійсненні права повного розпоряджання майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном . Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, відповідач з 2013 року не проживає без поважних причин в будинку, в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, що перешкоджає позивачеві, як власнику будинку, здійснювати права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку про можливість визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.11.2018 житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,0417 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої в [ADDRESS] , визнано особистою приватною власністю позивача [PERSON] .. Відповідач по справі, а колишній чоловік позивача [PERSON] , шлюб з яким було розірвано рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26.09.2014, зареєстрований у вказаному будинку. З 2013 року відповідач припинив проживати у будинку. Реєстрація його проживання у будинку перешкоджає позивачеві у здійсненні права повного розпоряджання майном. Відповідач був\~належним чином\~повідомлений про\~розгляд справи\~судом,\~відповідно до\~п.4\~ч.8\~ст.128\~ЦПК України, відзив до суду не подав, а тому суд приймає рішення на підставі доказів наданих позивачем. З`ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що у позові необхідно відмовити. Судом встановлено, що рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.11.2018 житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,0417 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої в [ADDRESS] , визнано особистою приватною власністю позивача [PERSON] . Дане рішення суду набрало законної сили 27.12.2018 (а.с. 5-6). Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивача, шлюб з яким було розірвано рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26.09.2014 (а.с. 4). З 2013 року відповідач не проживає у будинку [ADDRESS] , відповідно до акту, складеного комісією квартального комітету №3 від 13.02.2018 (а.с.10). Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Із досліджених доказів витікає, що тільки 14.11.2018 в результаті прийнятого судового рішенням у позивачки виникло право особистої власності на будинок [ADDRESS] . Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином з часу набуття позивачкою права особистої власності на будинок по [ADDRESS] минуло менше одного року, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. За таких обставин, у суду відсутні законні підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: dismissed