Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом до відповідача ПАТ «Дельта Банк» про визнанн недійсним договору поруки. Свої вимоги мотивує тим, що 23.04.2008 року між ним та банком було укладено договір поруки № 199715, про який він дізнався тільки в лютому 2012 року, згідно якого він, як поручитель, зобов'язується перед банком відповідати за невиконання ТОВ «Європейські меблеві системи» по усіх його зобов'язаннях, що виникли з кредитного договору №11338087000 від 23.04.2008 року, укладеного між ПАТ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ТОВ «Європейські меблеві системи». Позивач вважає, що вказаний договір поруки повинен бути визнаний судом недійсним, оскільки під час укладання вказаного договору, позивач перебував в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги за адресою: м. Київ, вул.. Братиславська, 3 на стаціонарному лікуванні, а тому не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг керувати ними, в зв'язку із чим правочин є недійсним з моменту його укладення. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання надав заперечення на позов та пояснив, що дійсно позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги за адресою: м. Київ, вул.. Братиславська, 3 з 14.04.2008 року по 25.04.2008 року з діагнозом «Гострий холецистит», однак ця хвороба не могла вплинути на укладення даного правочину, оскільки вищезазначений кредитний договір зі сторони ТОВ «Європейські меблеві системи» був підписаний [PERSON] в особі директора підприємства. Також, цього ж дня - 23.04.2012 року [PERSON] в особі директора ТОВ «Європейські меблеві системи» був підписаний Договір застави транспортного засобу №124694. Тобто, крім спірного Договору поруки №199715 позивачем підписувалися й інші правочини з тією самою особою - ПАТ «УкрСиббанк», які ніким не оспорюються, в тому числі позивачем, так як ТОВ «Європейські меблеві системи», на умовах вищевказаного кредитного договору, були надані кредитні кошти в сумі 29 792 доларів США. На підставі наведеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, та зібрані по справі докази, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи 23.04.2008 року між ТОВ «Європейські меблеві системи» та ПАТ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір. 23.04.2008 року з метою забезпечення зобов'язань з кредитним договором, між [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк» було укладено договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язався відповідати перед кредитором за невиконання ТОВ «Європейські меблеві системи» усіх його зобов'язань, що виникли за кредитним договором №1133808700 від 23.04.2008 року в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. (а.с. 5) Позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання договору поруки недійсним посилається на те, що при його підписанні він знаходився на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги за адресою: м. Київ, вул.. Братиславська, 3, в зв'язку із чим при його підписанні не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг керувати ними, правочин не відповідає його внутрішній волі, а крім того, він його ніколи не підписував, бо за станом здоров'я не міг покинути лікарню. Також позивач зазначив, що ніколи б не уклав договір поруки на вкрай невигідних для себе та членів його сім'ї умовах. Відповідно до ст. 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з медичної картки стаціонарного хворого №11389/989 [PERSON] дійсно був госпіталізований 14.04.2008 року та перебував на стаціонарному лікуванні по 25.04.2008 року з діагнозом «гострий холецистит». 17.04.2008 року позивачу було здійснено операцію. Відповідно до обстежень від 17.08.2008 р. по 25.08.2008 року стан хворого задовільний, скарг ніяких не пред'являлося, в зв'язку із чим суд приходить до висновку про те, що позивач [PERSON] на момент укладення договору іпотеки перебував у стані, в якому міг усвідомлювати значення своїх дій та міг керувати ними, що не виключало можливість особистого звернення до нотаріальної контори та підписання оспорюваного договору. Також судом встановлено наступне, що в день укладення спірного Договору поруки - 23.04.2008 року, також був укладений договір кредиту №11338087000 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Європейські меблеві системи». Натомість, вищезазначений кредитний договір зі сторони ТОВ «Європейські меблеві системи» був підписаний [PERSON] в особі директора підприємства, тобто позивачем по даній справі. Крім цього в судовому засіданні було і підтверджено те, що [PERSON] в особі директора ТОВ «Європейські меблеві системи» був підписаний Договір застави транспортного засобу №124694. Тобто, крім спірного Договору поруки №199715 позивачем підписувалися й інші правочини з тією самою особою - ПАТ «УкрСиббанк», які ніким не оспорюються, в тому числі позивачем, оскільки ТОВ «Європейські меблеві системи», на умовах вищевказаного кредитного договору, були надані кредитні кошти в сумі 29 792 доларів США, виплату яких він почав здійснювати. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ст. 6 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Крім того, у відповідності до вимог ст. 215 ЦК України підставами недійсності правочину є недодержання сторонами вимог встановлених ст.203 ЦК України. При укладенні спірного договору поруки були дотримані вимоги чинного законодавства, зокрема договір було укладено в письмовій формі, встановленій законом та на підставі волевиявлення сторін. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. При підписанні договору поруки, всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договору були дотримані, договір містить всі передбачені чинним законодавством відомості, дотримано всіх вимог щодо змісту та форми їх укладення, а тому не вбачається підстав стверджувати про невідповідність волевиявлення позивача, на що він посилається у своїй позовній заяві. Від призначення судово-почеркознавчої експертизи на предмет встановлення достовірності його підпису позивач в судовому засіданні - відмовився. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання договору поруки недійсним не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню, оскільки спірний договір укладений позивачем на підставі вільного волевиявлення, відсутні підстави визнання його недійсним, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed