Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про стягнення страхових коштів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 жовтня 2016 року близько 11 год. 40 хв. відповідач 2, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Ford Transit» номерний знак [NUMBER] на перехресті вулиць Коновальця - Рудницького у місті Львові, порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Audi A6» номерний знак [NUMBER] , яким керував позивач, в результаті чого автомобілі зазнали значних технічних пошкоджень. 20 грудня 2016 року постановою Франківського районного суду м. Львова [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбачено ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо - транспортної пригоди цивільно - правова відповідальність водія автомобіля марки «Ford Transit» [PERSON] була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4730333 з визначеним лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну в сумі 100 000 грн. 09 листопада 2016 року з метою отримання страхового відшкодування він, позивач, звернувся до відповідача 1, ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування, у якій останнім відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі підпункту 37.1.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 25 вересня 2017 року по справі №465/3584/17, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 08 лютого 2018 року, стягнуто із ПрАТ «УПСК» на користь позивача 61 059 грн. 88 коп. страхового відшкодування, 1 670 грн. витрат пов`язаних із евакуацією автомобіля, 5 870 грн. 12 коп. пені та 686 грн. судових витрат. На виконання рішення суду ПрАТ «УПСК» 05 березня 2018 року перерахувало на картковий рахунок позивача 69 200 грн. Разом з тим, рішенням суду з відповідача 1, ПрАТ «УПСК» стягнуто 5 870 грн. 12 коп. пені за період з 09 лютого 2017 року по 19 червня 2017 року, а тому з відповідача слід стягнути пеню за період з 20 червня 2017 року по 04 березня 2018 року включно, зокрема за період який неохоплений рішенням Франківського районного суду до дня фактичного виконання відповідачем згаданого рішення - 05 березня 2018 року, однак відповідачем 1 відмовлено позивачу у сплаті решти пені. Просить задоволити позов, стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» на свою користь 11 689 (одинадцять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) гривень 87 коп. пені за прострочення грошового зобов`язання, 9 250 (дев`ять тисяч двісті п`ятдесят) гривень 44 коп. інфляційних втрат, 1 952 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят дві) гривень 24 коп. 3% річних, 704 (сімсот чотири) гривень 80 коп. судового збору, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1 000 (одна тисяча) гривень за проведення експертного автотоварознавчого дослідження. Відповідачем 1 - ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія» під час розгляду справи подавалось клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з тим, що ним подано касаційну скаргу на судові рішення. Станом на подачу такого клопотання рішення касаційної інстанції було відсутнє. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Разом з тим, до заяви долучив витяг з постанови колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 30 вересня 2020 року у цивільній справі №465/3584/17, якою рішення Франківського районного суду м. Львова від 25 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 08 лютого 2018 року в частині позовних вимог позивача [PERSON] до ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування пені та витрат на евакуацію автомобіля залишено без змін. Відповідачі у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, хоч належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Заяви про слухання справи у їх відсутності та відзиву на позовну заяву суду не надали. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч.4 ст. 82 ЦПК України вказує на те, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Франківського районного суду м. Львова від 25 вересня 2017 року по справі №465/3584/17, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 08 лютого 2018 року та постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 30 вересня 2020 року, стягнуто із ПрАТ «УПСК» на користь позивача 61 059 грн. 88 коп. страхового відшкодування, 1 670 грн. витрат пов`язаних із евакуацією автомобіля, 5 870 грн. 12 коп. пені та 686 грн. судових витрат. Згідно рішення, стягнуто пеню за період з 09 лютого 2019 року по 19 червня 2017 року. В матеріалах справи міститься виписка по картковому рахунку, з якої вбачається, що на рахунок позивача 05.03.2018р. здійснено виплату боргу згідно рішення суду у справі №465/3584/17 в розмірі 69 286 (шістдесят дев`ять тисяч двісті вісімдесят шість) тисяч 00 коп. Листом від 30.03.2018р. відповідачем 1 відмовлено позивачу у виплаті пені в розмірі 11 746 (одинадцять тисяч сімсот сорок шість) гривень 66 коп. за період з 20 червня 2017 року по 04 березня 2018 року Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно вимог ч.1 ст. 526 цього Кодексу, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності із вимогами статті 992 Цивільного кодексу України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний уразі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Згідно з п. 36.5. ст. 36 цього закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Стаття 625 ЦК України передбачає, якщо боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач свої зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування у встановлений строк належним чином не виконав, обґрунтованими є вимоги позивача, яким дотримано строки позовної давності при зверненні до суду, про стягнення пені, інфляційних витрат, 3% річних за прострочення грошового зобов`язання. Для спростування доводів позову відповідач 1 не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, жодних належних і допустимих доказів, визначених законом, суду не надав, зокрема докази, які б спростовували розрахунки сум, які просить стягнути позивач в свою користь. Позивачем доведено, а відповідачем 1 не спростовано наведених позивачем підстав права вимоги стягнення грошових коштів за прострочення зобов`язання. До матеріалів справи долучено копію квитанції про оплату за проведення експертизи в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 коп., яку здійснив позивач [PERSON] . У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зважаючи на те, що ДТП, яке мало місце 13 жовтня 2016 року, сталось з вини відповідача 2 - [PERSON] , що встановлено постановою Франківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2016 року, суд вважає обґрунтованою вимогу до відповідача 2 про стягнення з нього витрат за проведення експертного авто товарознавчого дослідження. Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved