Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до Богунського районного суду м. Житомира в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 97000,00 грн. попередньої оплати та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказав, що [PERSON] , від свого знайомого дізнався про існування відповідача - [PERSON] , який займався оптовим продажем панчішно-шкарпеткових виробів. Маючи намір зайнятися у Вінницькій області продажем даного товару, позивач зв`язався із відповідачем та домовився з ним про те, що він йому перешле партію такого товару, а позивач, взамін, мав здійснити попередню оплату цього товару. Сторони домовлялися, переписуючись в соціальних мережах. На виконання усних договорів купівлі-продажу позивачем було здійснено попередню оплату товару, передача якого мала відбуватися трьома партіями, а загалом - на суму 97 000 грн. (29 000 грн. + 50 000 грн. + 18 000 грн.). В свою чергу, відповідачем своє зобов`язання щодо передачі товару - не виконане. Тобто, відповідач допустив неналежне виконання взятого на себе зобов`язання. А тому, відповідач повинен повернути отриману попередню оплату товару. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позов підтримують, не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справ. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 грудня 2017 року позивач перерахував на картковий рахунок відповідача 29 000,00 грн. попередньої оплати за товар, який мав отримати до кінця січня 2018 року. 15 січня 2018 року позивач перерахував відповідачу кошти у розмірі 50 000 грн. - попередню оплату за товар, який він мав отримати до кінця цього ж місяця - січня 2018 року. В подальшому, третя попередня оплата за третім усним договором купівлі-продажу панчішно-шкарпеткових виробів у розмірі 18 000,00 грн. була здійснена позивачем 17.01.2018 року за товар, який він мав отримати також до кінця січня 2018 року. Дані обставина підтверджується довідкою № АLD97F4ELTJ7CPRV від 18.11.2020 року. Таким чином, між позивачем (покупцем) та відповідачем (продавцем) було досягнуто домовленостей (усний договір), за якими відповідач брав на себе зобов`язання передати у власність товар, а позивач - оплатити його вартість. На виконання усних договорів купівлі-продажу позивачем було здійснено попередню оплату товару, передача якого мала відбуватися трьома партіями, а загалом - на суму 97 000 грн. (29 000 грн. + 50 000 грн. + 18 000 грн.). В свою чергу, відповідачем своє зобов`язання щодо передачі товару - не виконане. Тобто, відповідач допустив неналежне виконання взятого на себе зобов`язання. Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом ст.ст. 655,656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. З викладеного убачається, що між сторонами виникли договірні зобов`язання з приводу купівлі-продажу товару. Чинним законодавством не встановлено обов`язку для сторін щодо укладання договору купівлі-продажу товару в письмовій формі, лише для договорів купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна. Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Оскільки судом встановлено, що зобов`язання відповідачем не виконані, при цьому перераховані позивачем кошти за товар йому не повернуті, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 97000,00 грн. Що стосується вимог про стягнення судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, то такі, на думку суду, підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Позивач просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 10000,00 грн. Згідно з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, подані квитанція № б/н від 25.11.2020 року, акт про надання професійної правової допомоги від 02.03.2021 року довідка адвоката по справі № 295/14723/20, договір про надання правової допомоги від 25.11.2020 року. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи наявні у справі докази, співмірність зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою, суд вважає, що вимога позивача про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved