Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача, в якому, з врахуванням уточнення позовних вимог, просить визначити такі способи участі його, як батька, у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON], [INFO]: кожні перші, треті вихідні дні місяця з 10.00 год. до 18.00 год. наступного дня в зимовий час, а в літній до 20.00 год., першу половину осінніх, зимових, весняних та літніх шкільних канікул; безперешкодне відвідування дитини у період хвороби за місцем проживання чи фактичного перебування; вільний доступ до телефонного та інтернет спілкування, мотивуючи тим, що відповідач усілякими способами перешкоджає спілкуванню дитини з позивачем, що порушує права батька та дитини і суперечить інтересам останнього, зокрема не дозволяє сину бачитись із батьком повний вихідний день та ночувати у нього, їздити на спільний відпочинок, хоча дитина цього бажає, обмежує спілкування телефоном та через інтернет. В судовому засіданні, яке відбулось 10.11.2016 року, 15.11.2016 року, 23.11.2016 року, позивач вимоги та доводи позовної заяви підтримав, просив її задоволити, з мотивів у ній наведених. 30.11.2016 року подав заяву про подальший розгляд справи без його участі. В судовому засіданні відповідач та її представник проти позову заперечили, у його задоволенні просили відмовити, з мотивів наведених у письмовому запереченні на позовну заяву, пояснили, що відповідач не перешкоджає позивачу спілкуватись з дитиною, щонеділі відпускає сина на прогулянку з батьком, однак заперечують проти ночівлі дитини за місцем фактичного проживання відповідача у його новій сімї, так як житло є власністю дружини відповідача, яка там фактично проживає із своїми повнолітніми дітьми, ставлення яких до відвідуванням помешкання малолітнім сином сторін невідоме, та вважають, що з огляду на вік дитини, його зайнятість навчанням у загальноосвітній та спортивній школах, підготовкою до навчання, позаурочними заняттями англійської мови, кожне побачення дитини з батьком, зокрема його тривалість та характер, повинно попередньо узгоджуватись з матірю дитини із попереднім запитуванням думки самої дитини, зокрема вважають за доцільне визначити для спілкування позивача з сином вихідний день неділю в період з 11 год. до 14 год. за місцем проживання позивача або спільного відпочинку з сином в м.Овруч в місцях відпочинку та закладах культури з врахуванням інтересів сина, а тому просять в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити, пояснила, що позивач звертався до органу опіки і піклування із заявою про встановлення графіку зустрічей з сином; розгляд заяви позивача відбувся 30.08.2016 року на засідання Комісії з захисту прав дитини Овруцької РДА; з приводу розвязання спору між батьками дитини було прийнято висновок органу опіки і піклування від 06.09.2016 року, який носить рекомендаційний характер, і на його підставі рішення про способи участі батька у вихованні дитини та порядок побачення з сином не приймалось; 07.12.2016 року за наслідками розгляду питання участі батька у вихованні дитини на засіданні комісії захисту прав дитини, яке відбулось 29.11.2016 року, органом опіки і піклування Овруцької РДА було прийнято рішення № 02-25/2282, яким визначено порядок побачення батька з дитиною. Заслухавши думку учасників процесу та думку дитини, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Одним із принципових положень, закріплених в Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.ст.3,18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частини 1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно приписів ч.1,2,3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. При встановленні способу спілкування суд має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 13.05.2014 року у справі № 286/1120/14-ц за позовом [PERSON] розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Рішення набрало законної сили 02.06.2014 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Як видно із наявних у матеріалах справи письмових доказів та визнано сторонами в судовому засіданні, сторони та їх дитина є громадянами України. Позивач зареєстрований у [INFO], фактично проживає з новою сімєю у м.Овруч, є військовим пенсіонером та інвалідом ІІІ групи (інвалідність повязана із проходженням військової служби, протипоказана тяжка фізична праця), за місцем проживання характеризується позитивно. Дитина постійно проживає з матірю, відповідачем у справі, у [ADDRESS]. Судом встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способів участі батька у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття обопільного рішення. У серпні 2016 року позивач звернувся до служби у справах дітей Овруцької районної державної адміністрації із заявою про встановлення графіку його зустрічей з сином. Висновком органу опіки та піклування Овруцької райдержадміністрації від 06.09.2016 року № 02-25/1671 рекомендовано [PERSON] зустрічатись із сином [PERSON], [INFO], у вихідні дні та під час шкільних канікул, але ці зустрічі повинні бути попередньо узгодженими з матірю дитини. Суд не погоджується з висновком органу опіки і піклування щодо рекомендування встановлення зустрічей позивача з сином у вихідні дні та під час шкільних канікул за умови їх попереднього узгодження із матірю дитини, так як у відповідності до ч.6 ст.19 СК України такий висновок є незрозумілим (не визначено у які саме вихідні дні та шкільні канікули відбуватимуться побачення, їх часовий проміжок), недостатньо обґрунтованим та таким, що порушує рівноправність батьків і суперечить інтересам дитини. На виконання вимог ухвали суду від 15.11.2016 року органом опіки і піклування повторного письмового висновку щодо розв'язання спору між батьками щодо участі одного з батьків у вихованні дитини [PERSON], [INFO], не надано. Натомість в судовому засіданні 08.12.2016 року представником третьої особи було надано рішення органу опіки і піклування Овруцької РДА від 07.12.2016 року № 02-25/2282, прийняте за наслідками розгляду раніше поданої заяви позивача про встановлення графіку його зустрічей, з сином згідно з яким визначено наступний порядок побачення батька [PERSON] з дитиною [PERSON]: щонеділі з 11.00 до 14.00 під час навчального процесу; щонеділі з 11.00 до 15.00 під час шкільних канікул; вільний доступ до телефонного та інтернет спілкування батька з дитиною; безперешкодна участь батька у організації відпочинку та оздоровлення дитини (крім випадків тяжкого захворювання дитини); в окремому порядку, за згодою дитини та попереднім погодженням з матірю [PERSON], ночувати у батька [PERSON] В судовому засіданні відповідач та її представник із вказаним рішенням в частині безперешкодної участі батька у організації відпочинку та оздоровлення дитини не погодились, оскільки таке питання на засіданні не обговорювалось, дитина хворіє, а тому його відпочинок та оздоровлення має узгоджуватись з матірю. Згідно з ч.3 ст.19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду; у разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. Однак, вказаного третьою особою зроблено не було. З огляду на викладене, суд доходить висновку про необхідність захисту прав батька на участь у вихованні дитини та визначення способів участі позивача у вихованні його дитини сина [PERSON], [INFO], шляхом встановлення порядку спілкування з дитиною. Згідно з ст.171 СК України думка дитини має бути врахована при вирішенні питань, що стосуються її життя. При заслуховуванні думки дитини в судовому засіданні судом зясовано, що дитина [PERSON] [PERSON], [INFO] (повних 9 років), прихильно ставиться до батька [PERSON], хоче з ним спілкуватись та зустрічатись у вихідні дні, проводити спільний відпочинок на канікулах, проте ночувати у батька поки що не готовий, підтвердив, що бачиться з батьком щонеділі. Із пояснень відповідача та довідок з місця праці відповідача, судом зясовано, що відповідач працює молодшою медичною сестрою Житомирської обласної психіатричної лікарні № 2, її графік роботи є ненормований, а тому у календарні вихідні дні вона часто знаходиться на роботі і догляд сина у цей час здійснює його престаріла бабуся - мама відповідача; дитина [PERSON] є відмінником навчання у загальноосвітній школі, відвідує тричі на тиждень футбольну секцію та двічі на тиждень додаткові уроки англійської мови; має задовільний стан здоровя. Вказане стверджується медичним висновком про стан здоровя дитини та характеристикою дитини за місцем навчання, яка є позитивною. Позивач в судовому засіданні висловив бажання та намір регулярно супроводжувати дитину на спортивні та інші додаткові заняття, відпроваджувати його додому після навчання. А тому з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення, суд доходить висновку про встановлення наступного порядку спілкування батька з дитиною: побачення з сином кожні перші і треті календарні вихідні дні місяця з 10.00 год. до 18.00 год. щодня в зимовий час, а в літній до 20.00 год.; спільний відпочинок батька з сином першу половину осінніх, зимових, весняних та літніх шкільних канікул; безперешкодне відвідування батьком сина у період хвороби за місцем проживання чи фактичного перебування дитини. Суд переконаний, що зазначений графік відповідатиме інтересам дитини, яка має право на спілкування з батьком, а також інтересам сторін, які мають рівні права у вихованні дитини. А тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Доводи відповідача про те, що нею не чиняться перешкоди позивачу у реалізації права на виховання сина визнаються судом безпідставними, оскільки відповідачем позов не визнано, домовленості між сторонами з питання участі у вихованні дитини не досягнуто. Доказів можливості безперешкодної реалізації позивачем його права на спілкування та участь у вихованні дитини, відповідачем не надано. Щодо вимоги позивача про встановлення такого способу участі батька у вихованні дитини, як вільний доступ до телефонного та інтернет спілкування, то в цій частині у позові слід відмовити, оскільки нормами СК України не передбачено такого способу захисту порушеного права щодо участі одного із батьків у вихованні дитини. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 551,20 грн. Тому

Outcome: dismissed