Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач в судове засідання не з?явилась, повідомлена про дату, час і місце судового засідання. Представник позивача пояснила, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 жовтня 2019 року підтверджене право власності та виділ в натурі позивачеві 2/14 часток, а відповідачам [PERSON] 1/3 частки та [PERSON] 2/3 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] . Вказаним рішенням частки виділені в окремий об?єкт нерухомого майна та проведено розподіл земельної ділянки. Також вказала, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 червня 2017 року підтверджено право власності позивача [PERSON] на 1/4 частку земельної ділянки від загальної площі 0,0320 гектарів за адресою [ADDRESS] . Просить виділити позивачеві в натурі 1/4 частку земельної ділянки за вказаною адресою за висновком експерта № 32/29-2021 від 11 травня 2021 року з визнанням права власності і припиненням спільної часткової власності між сторонами на вказану земельну ділянку. Відповідачі в судове засідання не з?явились, повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Представник відповідачів проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить задовольнити зустрічні позовні вимоги про виділ відповідачам в натурі земельну ділянку площею 0,0178 гектари в окремий об?єкт за висновком експерта № 32/29-2021 від 11 травня 2021 року з визнанням права власності і припиненням спільної часткової власності між сторонами на вказану земельну ділянку. Представник позивача зустрічні позовні вимоги безумовно визнала у повному обсязі. Вислухавши пояснення, суд вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованими. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Долученою до матеріалів справи документацією визначено, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 жовтня 2019 року підтверджене право власності та виділ в натурі позивачеві 2/14 часток, а відповідачам [PERSON] 1/3 частки та [PERSON] 2/3 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] . Вказаним рішенням частки виділені в окремий об?єкт нерухомого майна та проведено розподіл земельної ділянки. Також вказала, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 червня 2017 року підтверджено право власності позивача [PERSON] на 1/4 частку земельної ділянки від загальної площі 0,0320 гектарів за адресою [ADDRESS] . У відповідності до вимог ст. 364 ЦК України зумовлено право сторін на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та у відповідності до вимог ст. 367 ч.2 ЦК України зумовлює припинення права спільної часткової власності. Суд також звертає увагу на те, що будь-яке судове рішення повинно бути направлене на настання відповідних юридичних наслідків, а судовий розгляд повинен мати ознаки ефективності. За наявними доказами суд повинен задовольнити вимоги або ж відмовити в їх задоволенні, належним чином вмотивувавши таке рішення. При цьому, суд у процесі розгляду справи повинен керуватися реальними, а не уявними мотивами ухвалюючи відповідне рішення, унеможливлюючи зловживання сторонами своїх прав, спрямоване на затягування процесу. Відповідно до ст.ст. 1-2, 11-13 ЦПК України сторона, звертаючись до суду з відповідними вимогами, повинна чітко дотримуватися основних засад судочинства, враховуючи специфіку відповідного процесу, виконувати свої обов`язки та користуватися наданими їй процесуальними правами, не допускаючи при цьому зловживання ними. Окрім вказаного суд зауважує, що цивільний процес має змагальний характер, а тому на сторону покладається відповідний набір процесуальних обов`язків, в тому числі щодо надання необхідних доказів стосовно спірного питання, включно з власного ініціативою в процесі збирання цих доказів. У відповідності до вимог ст. 120 ч.1 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Окрім вказаного вимогами ст. 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації). Висновком експерта за № 32/29-2021 від 11 травня 2021 року визначено, що з огляду на конфігурацію зовнішніх меж земельної ділянки по [ADDRESS] (кадастровий номер 5110600000:01:013:0292) площею 0,0320 гектари і розташування в її межах належних сторонам будівель та споруд, а також зміст поставленого питання та надану для дослідження погоджену сторонами схему поділу вказаної земельної ділянки належну на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 червня 2017 року (справа № 500/26/17), [PERSON] 1/4 частку земельної ділянки по [ADDRESS] (кадастровий номер 5110600000:01:013:0292) площею 0,0320 гектари, з технічної точки зору, за погодженням сторін можливо виділити в окрему земельну ділянку площею 0,0138 гектари з виходом (виїздом) на вулицю Коцюбинського, зовнішні межі якої визначаються за наведеними у таблиці 1 координатами їх поворотних точок відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року - графічно зображено у додатку 1 із встановленням на її частину площею 0,0003 га передбаченого пунктом «г» статті 99 Земельного кодексу України земельного сервітуту на користь [PERSON] та [PERSON] , межі поширення якого визначаються наведеними у таблиці 3 координатами їх поворотних точок відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року - графічно зображено у додатку 1; відповідно у володінні та користуванні власників 3/4 часток земельної ділянки по [ADDRESS] (кадастровий номер 5110600000:01:013:0292) площею 0,0320 гектари, [PERSON] (з часткою 1/4 - на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 червня 2017 року (справа № 500/26/17)) та [PERSON] (з часткою 1/2 - на підставі виданого Ізмаїльською міською радою державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 907257 від 19 листопада 2009 року) залишається частина земельної ділянки площею 0,0182 гектари з виходом (виїздом) на вулицю Короленка, зовнішні межі якої визначаються наведеними у таблиці 2 координатами їх поворотних точок відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року - графічно зображено у додатку 1. З урахуванням вказаного належні сторонам частки у праві власності на залишену у їх володіння та користуванні частину земельної ділянки по [ADDRESS] (кадастровий номер 5110600000:01:013:0292) залишковою площею 0,0182 гектари мають бути записані у виразах, які разом складають одиницю, а саме [PERSON] 1/3 частка та [PERSON] 2/3 частки. Вказаний висновок сторони не оскаржують та підтверджують встановлений порядок користування. У свою чергу вказані обставини є такими, що зумовлюють задоволення позовних вимог в частині виділу та встановлення порядку користування земельною ділянкою. Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Outcome: approved