Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору недійсним та скасування рішення третейського суду. Позивач та його представник у судовому засіданні просили суд визнати недійсним кредитний договір № 500441896 від 19.12.2013 року укладений між [PERSON] та публічним акціонерним товариство «Альфа-Банк»; скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 8 липня 2014 року справі № 1819-9/696/14 за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» [PERSON] «Про стягнення заборгованості за кредитні договором № 500441896 від 19.12.2013р.; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 243,60 грн. та вартість висновку судової почеркознавчої експертизи у розмірі 3\~548,16 грн. Представник відповідача у судовому засіданні просив суд у задоволення позову відмовити у звязку з його необґрунтованістю. Вислухавши у судовому засіданні думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи суд дійшов до наступного. Згідно довідки №1244/347 від 20.02.2014 року позивач [PERSON] звертався до відділу Дніпропетровського РВ Головного управління міграційної служби України в Дніпропетровській області з приводу крадіжки паспорту серії АЕ №926189 виданого 19.11.1997 року Дніпропетровським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області. у звязку з чим 18.12.2006 року ним отримано новий паспорт серії АН №544904 виданий Дніпропетровським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Як пояснив позивач та його представник у судовому засіданні, у червні 2014 року ним поштою було отримана від ПАТ «Альфа-Банк» вимога про дострокове повернення кредиту, в якій банк повідомив, що між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір №500441896 від 19.12.2013р. Умови даного договору позивачем не виконуються і станом на 20.05.2014р. прострочення платежу складає 120 днів, загальна сума заборгованості становить 55 239,97 грн., у тому числі штрафні нарахування 800,00 грн. Позивач звернувся до відділення банку розташованого в м. Дніпропетровську, пр-т. Правди, 40-а, де йому повідомлено, що в базі даних міститься інформація про оформлення на його викрадений [NUMBER] виданий 19.11.1997 року Дніпропетровським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області кредит в сумі 46 732,85 грн. Позивачем до голови правління ПАТ «Альфа-Банк» подано письмове звернення вх. №69064, в якому він прямо зазначив, що ніколи не являвся клієнтом цього банку, кредитний договір № 500441896 від 19.12.2013р. не укладав, а відповідно і такий договір не підписував, а паспорт на який оформлений кредит викрадений ще у 2006 році. В результаті перевірки звернення позивача керівництвом ПАТ «Альфа-Банк» встановлено, що співробітники банку, допустивши злочинну недбалість, видали кредит невідомій особі, а документи оформили від імені позивача, що підтверджується фотознімком невідомої особи, яка отримала кошти. При цьому, повідомили позивача, що в його інтересах та за захистом прав кредитора, банк звернувся із заявою про вчинення шахрайства до Кіровського РВ ДМУ УМВС в Дніпропетровській області (вул. Плеханова, б. 34, м. Дніпропетровськ, 49000) по місцю укладання угоди. Ці обставини підтверджуються листом банку №65550-12 від 23.07.2014р. за підписом голови служби безпеки ПАТ «Альфа-Банк» [PERSON] Проте, в дійсності, ПАТ «Альфа-Банк», на підставі третейського застереження, яке міститься в п. 6 оскаржуваного кредитного договору, звернувся до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» в місті Чернігові із позовом про стягнення суми 55\~639, 97 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги, ПАТ «Альфа-Банк» стверджував, що між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №500441896 від 19.12.2013 р. згідно умов якого позивач отримав грошові кошти у розмірі 46 732,85 грн., і умови повернення кредиту ним не виконуються. Третейський розгляд справи відбувся за відсутності позивача. При цьому, позивач не отримував ані позову, ані додатків до нього. У результаті звернення ПАТ «Альфа-Банк» прийнято рішення про стягнення з позивача 55 639,97 грн. у зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором. Як пояснив позивач та його представник у судовому засіданні, усі неодноразові звернення позивача щодо не укладання ніяких договорів з банком залишились безрезультатними, а його прохання надіслати хоча б копію цього договору залишились без задоволення. За таких обставин, позивач був змушений оплатити відрядження свого представника до м. Чернігова, з метою отримання копії тексту кредитного договору № 500441896 від 19.12.2013р. Оскільки позивач взагалі ніколи не укладав ніяких договорів з відповідачем, то кредитний договір № 500441896 від 19.12.201З року не відповідає загальним вимогам дійсності правочину та підлягає визнанню недійсним в судовому порядку з наступних підстав. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, ч. 4 передбачено, що правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Стаття 547 ЦК України встановлює письмову форму правочину щодо забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України, підставою виникнення прав та обов'язків є угоди та інші правочини. Згідно ч. 4 ст. 203, п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, правочини між фізичними і юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). На це також прямо вказує Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 14 Постанови Пленуму від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Таким чином, відповідно до вимог цивільного законодавства та роз'яснень суду касаційної інстанції, кредитний договір вважається укладеним за умови досягнення згоди по всім істотним умовам, необхідним для кредитного договору та обов'язкового укладання у письмовій формі. Загальні умови виконання зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України, є наявність договору, який відповідно до ст. 204 ЦК України є правомірним, доки його недійсність не буде визнана судом. Оскільки кредитний договір № 500441896 від 19.12.2013р. позивач з відповідачем не укладав, а відтак його і не підписував, позивач вимушений звернутися до суду з вимогою про визнання його недійсним. Згідно висновку №5319-15 судової почеркознавчої експертизи від 15 лютого 2016 року підпис від імені [PERSON] у графі «Клієнт» у кредитному договорі №500441896 від 19.12.2013 року виконаний не [PERSON], а іншою особою, з наслідуванням справжнього підпису [PERSON] Відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 ЦПК України та роз'яснень, які містяться в п. 4 постанови пленуму ВССУ від 30.03.2012р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», споживачу надано право на пред'явлення позову також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування цієї особи. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів, передбачені ч. 2 ст. 16 ЦК України, зокрема, визнання правочину недійсним. Виходячи з вищевикладеного позовні вимоги у частині визнання недійсним кредитного договору №500441896 від 19.12.2013 року знайшли своє підтвердження, а відтак підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог позивача про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 8 липня 2014 року справі № 1819-9/696/14 за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» [PERSON] «Про стягнення заборгованості за кредитні договором № 500441896 від 19.12.2013р., то су дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині виходячи з наступного. Так, ст. 3895 ЦПК України чітко визначені підстави для скасування рішення третейського суду, якими зокрема є: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі. Верховний Суд України в своїх роз'ясненнях, які містяться в «Узагальненні практики застосування судами Закону України «Про третейські суди» зазначив, що місцеві суди при розгляді питання про визнання недійсною третейської угоди можуть вирішувати і питання про скасування третейської угоди. При цьому у разі задоволення вимог щодо визнання недійсної третейської угоди суди можуть вирішити питання і щодо скасування рішення третейського суду. Така практика є правомірною, оскільки недійсність третейської угоди є підставою для скасування рішення третейського суду, з чого випливає те, що скасування рішення третейського суду є наслідком недійсності третейської угоди. Ст. 389 1 ЦПК України чітко визначено, що заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом. Згідно зі ст. 79,88 ЦПК України з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. та вартість висновку судової почеркознавчої експертизи у розмірі 3\~548,16 грн., що були сплачені позивачем.

Outcome: partial