overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивачем 21.05.2015 року було подано відповідну позовну заяву. В обґрунтування позову зазначено, що він перебуває у шлюбі із відповідачкою, який зареєстрований 14 квітня 1999 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова, актовий запис №125. Прізвище до шлюбу відповідачки - «[PERSON]». З червня 2014 року вони не проживають спільно, у них різні погляди на життя, виховання дітей, ведення домашнього господарства, відсутні також почуття любові один до одного. Бажання відновлювати стосунки вони не мають, фактично родина розпалась внаслідок непорозумінь, психологічної несумісності. Спору про майно не має. Діти залишаються проживати із відповідачкою та на їх утримання будуть сплачуватись аліменти. Просив шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, просив його задовольнити. На відновлення стосунків не згоден, питання утримання дітей вирішено в іншому судовому провадженні. В судовому засіданні відповідачка позовні вимоги визнала, не заперечувала проти того, що з червня 2014 року не проживають спільно, погодилась, що відновлення стосунків не можливо. Просила після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Діти проживають із нею та залишаються проживати після розірвання шлюбу також з нею, на їх утримання в іншому судовому провадження було стягнуто аліменти. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 14 квітня 1999 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова, актовий запис №125, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] /а.с.7/. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.5, 6). Між сторонами фактично припинені шлюбні відносини з червня 2014 року, що не заперечується сторонами. Спору про розділ майна, яке є їх спільною сумісною власністю, на даний час немає. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя не можливо, так як суперечить інтересам сторін. Сторони погодились, що неповнолітні діти залишаються проживати із відповідачкою [PERSON], на їх утримання стягнуто аліменти. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до вимог ст.113 СК України відповідач [PERSON] виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище - «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивачем 21.06.2017 року було подано відповідну позовну заяву. В обґрунтування позову зазначено, що він перебуває в шлюбі з відповідачкою, що зареєстрований 10.12.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2040. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Протягом року вони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. Рішення про розлучення було спільним. Спору про поділ майна немає, примирення не можливе, дитина після розірвання шлюбу буде проживати із позивачем. Позивач подав суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов задовольнити, зазначав, що шлюбні відносини припинені з 12 грудня 2016 року, спільне господарство з того часу не ведуть, на примирення він не згоден, спору про майно немає, дитина буде проживати із ним, питання утримання дитини вирішено добровільно, спору про поділ майна немає. Відповідач подала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, проти позову не заперечувала, дійсно стосунки припинені з 12 грудня 2016 року, з того часу спільне господарство не ведеться, просила відновити прізвище після розірвання шлюбу Твердохліб, дитина буде проживати із позивачем, питання утримання дитини вирішено добровільно, спору про майно немає. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 10.12.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2040, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ВЛ №131736, оригінал якого долучений до матеріалів цивільної справи (а.с.3). Прізвище до шлюбу відповідача Твердохліб. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Між сторонами фактично припинені шлюбні відносини з 12 грудня 2016 року. Спору про поділ спільного майна немає. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя не можливо, так як суперечить інтересам сторін. Дитина залишається проживати із батьком, питання її утримання сторони вирішили добровільно. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Сторони зазначили, що це їх спільне рішення. Відповідач виявила бажання відновити своє прізвище після розірвання шлюбу на «Твердохліб». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивачем 22.06.2016 року було подано відповідну позовну заяву. В обґрунтування позову зазначено, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем, що зареєстрований 06 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Драбівського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №39. Прізвище позивача до шлюбу «Чорна». Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, постійно виникали конфлікти і сварки на побутовому ґрунті, а також через різні погляди на життя, сімейні стосунки та обов'язки. Відсутність взаєморозуміння призвела до неприязне них стосунків, почуття любові та поваги одне до одного втрачено. Подальше спільне життя неможливе, спору про поділ майна немає, дитина залишається проживати із нею, просила залишити прізвище після розірвання шлюбу «[PERSON]». Просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, задовольнити позов, шлюбні стосунки припинені з березня 2016 року. Відповідач подав суду заяву в якій зазначив, що проти позову не заперечує, просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 06 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Драбівського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №39, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], оригінал якого долучений до матеріалів цивільної справи (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Дитина проживає із позивачем, після розірвання шлюбу місце її проживання не змінюється, спору між сторонами щодо цього немає. Між сторонами фактично припинені шлюбні відносини з березня 2016 року, що не заперечується сторонами. Спору про поділ спільного майна немає. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя не можливо, так як суперечить інтересам сторін. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до вимог ст.113 СК України позивач після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивачем 22.06.2017 року було подано відповідну позовну заяву. В обґрунтування позову зазначено, що він перебуває в шлюбі з відповідачкою, що зареєстрований 28.03.2009 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №112. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З 06.05.2017 року вони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. Рішення про розлучення було спільним. Спору про поділ майна немає, примирення не можливе, діти після розірвання шлюбу будуть проживати із відповідачкою. Позивач подав суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов задовольнити, зазначав, що шлюбні відносини з 06.05.2017 року припинені, на примирення він не згоден, спору про майно немає, діти будуть проживати із матірю, питання утримання дітей вирішено добровільно, спору про поділ майна немає. Відповідач подала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, проти позову не заперечувала, дійсно стосунки припинені 06.05.2017 року, просила залишити прізвище після розірвання шлюбу - [PERSON], діти будуть проживати із нею, питання утримання дітей вирішено добровільно, спору про майно немає. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 28.03.2009 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №112, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ВЛ №108739, оригінал якого долучений до матеріалів цивільної справи (а.с.4). Прізвище до шлюбу відповідача Хотько. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, (а.с.а.с.7,8). Між сторонами фактично припинені шлюбні відносини з 06.05.2017 року. Спору про поділ спільного майна немає. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя не можливо, так як суперечить інтересам сторін. Діти залишаться проживати із матірю, питання їх утримання сторони вирішили добровільно. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Сторони зазначили, що це їх спільне рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивачем 24.03.2015р. подано до суду позов про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] В суді представник позивача на позові наполягає та пояснює, що рішенням Приморського районного суду від 08.05.2014р. у відповідача відібрано дитину. З 29.07.2014р. дитина виховується в прийомній сім`ї. Після відібрання дитини, відповідач не працевлаштувався, не налагодив житлово-побутові умови, дитину не відвідує, не цікавиться її життям. Прокурор підтримує позов. Відповідач двічі на виклики суду не прибув, про причини його неявки суду не відомо. Тому суд розглядає справу без його участі, в заочному провадженні. Суд, вивчивши докази по справі, приходить до наступних висновків. Так, за свідоцтвом про народження, виданого Єлизаветівською сільською радою Приморського району Запорізької області, [PERSON] народилася 15.09.2007р., її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, відповідач періодично зловживає спиртними напоями, життям та здоров`ям дитини не цікавиться, спроб налагодити зв`язок з дитиною не робив (а.с. 3). Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 14.11.2013р. позбавлено батьківських прав [PERSON] відносно її дитини [PERSON] (а.с. 6). Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 08.05.2014р. відібрано дитину [PERSON] від батька [PERSON] та стягнуто аліменти (а.с. 7). Згідно довідки, виданою Єлизаветівською сільською радою Приморського району Запорізької області, [PERSON] проживає в [INFO] (а.с. 8), характеризується як не працюючий, періодично вживає спиртні напої, має коло сумнівних друзів (а.с. 9). Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї підтверджено відсутність в будинку умов для утримання та виховання дитини (а.с. 10). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За ст.164 СК України, суд може винести рішення про позбавлення батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Так, суд вбачає, що наведені докази в повному обсягу підтверджують неналежне ставлення [PERSON] до своїх батьківських обовязків, що призвело до того, що проживання дитини з матірю та батьком є неможливим, відповідного утримання та виховання він дитині не надає. Спираючись на зазначені докази, суд визнає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача за ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивачем 24.03.2015р. подано до суду позов про стягнення з відповідачів солідарно вартість не облікованої електроенергії в сумі 577,63 грн.; 139,97 грн. інфляційних нарахувань; 15,43 грн. 3% річних; судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. В судове засіданні представник позивача не прибув, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] двічі були попереджені про явку до суду, причини відсутності не повідомили, тому суд розглядає справу за їх відсутності, в порядку заочного провадження, та без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позову. Так, 31.03.2014р. спеціалістами Приморського РЕМ складено акт про порушення № 00129072 з боку [PERSON] Правил користування електроенергією, в будинку № 21 по вул.Благоєва в с.Коларівка Приморського району Запорізької області, а саме виявлено самовільне підключення електропроводки до електричної мережі з порушенням схеми обліку; підключення електричної розетки поза розрахунковим засобом обліку електроенергії; точка підключення на причілку житлового будинку з неізольованої скрутки на ввідному кабелі (а.с. 9). Протоколом № 14 засідання комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричної енергії для населення від 23.04.2014р. прийнято рішення провести нарахування за актом (а.с. 11). Згідно розрахунку обсягу вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електроенергією для населення, наданого позивачем, вартість спожитої електроенергії становить 577,63 грн. (а.с. 8). За розрахунком, сума інфляційних нарахувань складає 139,97 грн., сума 3% річних складає 15,43 грн. (а.с. 12,13). За довідкою Коларівської сільської ради, в будинку № 21 по вул.Благоєва в с.Коларівка Приморського району Запорізької області, який належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON] не мешкає (а.с. 7). Відповідачу [PERSON] було надіслано поштою розрахунок за актом (а.с. 6). З викладеного вбачається, що дійсно потрібно застосувати до цих правовідносин норму ст.1166 ЦК. Винною особою у втручанні в роботу приладу обліку електроенергії встановлено [PERSON] То ж його відповідальність є передбаченою законом, внаслідок порушень пунктів 42 та 48 ПКЕЕН. Щодо відповідальності в солідарному порядку [PERSON], то суд не вбачає за можливе покласти на неї таку відповідальність, так як не надано доказів, що саме її діями порушено норми. За ст.1166 ЦК для солідарної відповідальності потрібно наявність спільних винних дій з спричинення шкоди, але [PERSON] пояснив, що [PERSON] не була обізнана про його дії, на той час вже не проживала в будинку. То ж не доведено наявність вини в діях [PERSON], що виключає її відповідальність за порушення вимог ПКЕЕН. Вимоги позову про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних підлягають задоволенню за ст.625 ЦК України. Сума сплаченого судового збору 243,60 грн. (а.с. 1) за ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивачем 24.04.2017 року було подано відповідну позовну заяву. В обґрунтування позову зазначено, що він перебуває в шлюбі з відповідачкою, що зареєстрований 26 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1024. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Між ними останній час виникали конфлікти з обоюдної вини, як виявилось у них різні погляди на життя, відповідачка може не розмовляти з ним по два місяці, така поведінка не є нормальною. Вважав, що відповідачка предявляє до нього безпідставні претензії, це призвело до припинення шлюбно-сімейних відносин в березні 2017 року. Примирення між ними не можливо, він вимушений був піти з квартири, подальше збереження шлюбу не можливе, розірвати шлюбу в органах РАЦС він не має можливості, осільки відповідач не бажає писати спільну заяву. Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов задовольнити, зазначав, що шлюбні відносини припинені з 30.03.2017 року, на примирення він не згоден, спору про майно немає. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та дату розгляду справи повідомлялась, про причини своєї неявку суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 26 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1024, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ВЛ №263937, оригінал якого долучений до матеріалів цивільної справи (а.с.3). Прізвище до шлюбу відповідача Каменська. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Між сторонами фактично припинені шлюбні відносини 30.03.2017 року. Спору про поділ спільного майна немає. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя не можливо, так як суперечить інтересам сторін. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Позивач зазначив, що на примирення він не згоден. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивачем 24.06.2016 року було подано відповідну позовну заяву. В обґрунтування позову зазначено, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем, що зареєстрований 17 липня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №776. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З 2014 року між ними фактично припинено шлюбні стосунки, не ведеться спільне господарство, проживають окремо. Спільне життя не склалось внаслідок постійний сварок, відповідач не забезпечував родину. Подальше спільне життя неможливе, спору про поділ майна немає, дитина залишається проживати із нею, просила залишити прізвище після розірвання шлюбу «Виглазова». Просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявилась, подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не надавати час на примирення, задовольнити позов. Відповідач подав суду заяву в якій зазначив, що проти позову не заперечує, спору про майно немає, дитина залишається проживати із позивачем, фактично стосунки припинені в 2014 році, спільне господарство не ведуть з 09.05.2016 року, просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 17 липня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №776, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ВЛ №119568, оригінал якого долучений до матеріалів цивільної справи (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Дитина проживає із позивачем, після розірвання шлюбу місце її проживання не змінюється, спору між сторонами щодо цього немає. Між сторонами фактично припинені шлюбні відносини з 2014 року, що не заперечується сторонами. Спору про поділ спільного майна немає. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя не можливо, так як суперечить інтересам сторін. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до вимог ст.113 СК України позивач після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Виглазова». На підставі викладеного,

Outcome: approved