Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв'язку з залиттям її квартири. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачка є власником квартири [ADDRESS] у вказаному будинку. 03.12.2013 року позивач дізнався що його квартиру залито. Залиття сталося з квартири яка належить відповідачці, через халатність власників квартири. Вказаним залиттям заподіяно матеріальну шкоду, яка полягає у відновлюваному ремонті квартири позивача. Згідно звіту про оцінку майна вартість відновлюваного ремонту складає 57855,38 грн., за складання якого позивач сплатив 1800 грн. Вказані суми позивач просить стягнути з відповідачки у відшкодування матеріальної шкоди. Крім цього, вказує, що в результаті залиття його квартири йому заподіяно моральну шкоду яку він оцінює у 2000 грн., вказуючи через те, що відповідачка добровільно відшкодовувати спричинену шкоду, відмовляється, він тривалий час не міг полагодити квартиру, меблі, техніку, та з цих причин не міг користуватися квартирою взагалі. Судові витрати просив покласти на відповідачку. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідачки позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити через недоведеність вини відповідача. Крім цього, зазначав, що акт про залиття квартири не відповідає вимогам п.2.3.6. «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, оскільки при складанні акту не був встановлений характер залиття і його причини; акт про залиття квартири складався без присутності позивача і відповідача. Вважає, що причиною залиття міг би бути незадовільний стан інженерних комунікацій в будинку або через несправність комунікацій у позивача. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачка є власником квартири № 25 у цьому ж будинку. Також судом встановлено що 03.12.2013 року сталося залиття квартири № 22. Залиття сталося із квартири № 25, що знаходиться на другому поверсі цього будинку над квартирою № 22. Причиною слугувала халатність мешканців квартири № 25. Вказаний факт сторонами не заперечувався, також підтверджений показами свідків допитаних в судовому засіданні, та актом комісії дільниці № 29 КП «Жилкомсервіс» від 18.07.2013 року. З приводу факту затоплення, 04.12. 2013 року позивач звертався з заявою до Ленінського РВ ХГУ ГУМВС України в м. Харкові, про що свідчить висновок про результати розгляду матеріалів. 03.12.2013 року комісія у складі: начальника дільниці № 29 КП «Жилкомсервіс» [PERSON]., інженера дільниці № 29 КП «Жилкомсервіс» [PERSON]., майстра дільниці № 29 [PERSON]. склали акт про те, що ними була обстежена квартира [ADDRESS], по заяві мешканця, на предмет залиття з вище розташованої квартири № 25. З виходом на місце встановлено: квартира однокімнатна, знаходиться на першому поверсі в другому під'їзді будинку. У квартирі залиті: потолок, гіпсокартон 20 кв.м.; стелі частина флізелин 30 кв.м., обої 8 кв.м.; підлога ламінат 25 кв.м., меблі: кухня дубова, стіл обідній, диван, Залитий ноутбук «Asus-UA31А». Вказані факти в судовому засіданні підтвердили допитані свідки:[PERSON], [PERSON] Не заслуговують на увагу посилання представника відповідача на те, що акт не відповідає вимогам закону та дійсна причина залиття встановлена не була, тому вина відповідача в залитті квартири позивача є недоведеною з огляду на таке. Оцінивши Акт від 03 грудня 2013 року, суд приходить до висновку про його відповідність вимогам закону, зокрема пункту 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76. Зокрема, зазначений акт комісійного обстеження квартири складений за участю представників КП «Жилкомсервіс», яке відповідно є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та затверджений начальником [PERSON].; в акті зазначено дату, прізвища, ініціали та займані посади членів комісії, адресу квартир, відображено причини залиття, обсяг та перелік пошкоджень житлового приміщення. Акт підписаний всіма членами комісії. Згідно показань [PERSON] вбачається, що ним 03.12.2013 р. було оглянуто квартиру відповідачки, однак залиття він не бачив. Труби у відповідачки були старі, труби були оглянути ним за допомогою ліхтарика. Крім цього, в цей день він разом із колишнім чоловіком відповідачки спускався до позивача, який повідомив, що при залитті вода текла навіть із люстри, а також повідомив, що залито ноутбук. Суд бере до уваги звіт про оцінку вартості реального збитку, оскільки розмір шкоди підтверджується фотографіями квартири позивача зробленими після залиття, крім того представником відповідачки не заявлено клопотання про проведення відповідної судової експертизи для визначення заподіяної шкоди та вартості відновлюваного ремонту, у разі їх незгоди зі звітом про оцінку майна. В судовому засіданні представник відповідача не надав жодного допустимого та належного доказу, які б свідчили, що вода текла в квартиру позивача з інших квартири чи з інших місць будинку. Згідно звіту про оцінку вартості реального збитку від 04.12.2013 р. виконаного ПП «Агенство оцінки та майна та землі» за результатами проведення незалежної оцінки вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок залиття квартири [ADDRESS] - вартість збитку, що виник в наслідок пошкодження оздоблення вищевказаної квартири складає 57855,38 грн. Згідно ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Такий же обов'язок на власників квартир покладено і п.18 Правил користування приміщеннями житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків. При наявності несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла. При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. У силу ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як зазначалося вище, причиною затоплення квартири позивача є халатність мешканців вище розташованої квартири 25, тобто відповідача, який не надав доказів на підтвердження відсутності його вини в затопленні квартири позивача, також не спростував висновки експерта щодо розміру завданої шкоди. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги щодо відшкодування майнової шкоди в розмірі 57855,38 грн. Позовна вимога про стягнення на користь позивача ще й вартість проведення оцінки завданої шкоди, оскільки ці витрати він був вимушений понести задля доведення розміру шкоди, задоволенню не підлягає враховуючи положення ст.23 ЦК України, виходячи з наступного. Відповідно п.4 ч.1 ст.79 ЦПК України до судових витрат належать витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз. Так, експертиза у даній справі не проводилася, а на підтвердження доказів щодо вартості ремонту квартири, позивач надала звіт про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок залиття квартири за проведення якої сплатила 1800 грн. Зазначена сума є збитками, які поніс позивач. В силу ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду в розмірі 57855,38 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн., які завдані внаслідок залиття квартири. Вимога про стягнення з відповідача 1800 грн. вартості проведення оцінки завданої шкоди позивачем заявлена не була, тому суд, діючи в межах ст.11 ЦПК України, був позбавлений повноважень вирішити дану вимогу. У силу ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п.3 ч.2 названої статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Враховуючи вимоги закону, а також те, що залиттям, яке відбулося з вини відповідача значно пошкоджено майно позивача, що в свою чергу призвело до завдання моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню. На підтвердження своїх доводів позивач зазначив, що вже сам факт залиття квартири призвів до моральних страждань. Крім того необхідно приймати міри до відновлення житла, доводити в суді своє право на відшкодування шкоди. Враховуючи наведене, а також вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 1000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial