overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачів про визнання інформації недостовірною та відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] (відповідач-1), який працює в юридичній фірмі «Ільяшев та Партнери», неодноразово шляхом публікацій в заходах масової інформації (газеті «Антонов», яка видається та розповсюджується на ДП «Антонов» (відповідач-2), коментував від свого імені призначення на посаду [PERSON] (позивача) на посаду керівника ДП «Антонов», а також пов'язане із цим звільненням минулого керівника - [PERSON], представляючи себе в якості фахівця з правових питань. Ухвалою Дарницького районного суду від 18 серпня 2015 року відкрито провадження у справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі та без участі відповідачів, прийняти заочне рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачам судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістки з викликом у судове засідання та роз'яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Відповідачі з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не зверталися, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам-підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачів, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , посилаючись на те, позивач є єдиним власником квартири, а відповідачі не проживають в квартирі з 2020 року, не є членами родини позивача та не несуть витрати пов`язані з утриманням даного майна, а тому відповідачі мають бути визнані такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву де позовні вимоги підтримав та просив слухати справу у його відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував /а.с.32 /. Відповідачі до суду не з`явились, про час та місце розгляду справи були потворно повідомлені належним чином, відзив на позов не надавали, про поважність причин неявки суд не повідомили та не просили розглянути справу у їх відсутність, тому суд вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності та за згодою представника позивача ухвалити у справі заочне рішення у відповідності ст. 280 ЦПК України. Неявка сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 31.08.2020 зареєстрованого в реєстрі за №781 /а.с.8-10/. 31.08.2020 право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] /а.с.11/. Згідно витягу з реєстру територіальної громади в квартирі зареєстровано троє осіб [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] /а.с. 7/. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 406 ЦК України, сервітут припиняється у разі невикористання сервітуту протягом трьох років підряд. Згідно ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Оскільки відповідачі не являються членами родини позивача та не проживають за місцем фактичної реєстрації тривалий час, позивач є єдиним власником квартири, а реєстрація відповідачів в належному йому на праві власності майні порушує його права як власника, а тому відповідачі повинні бути визнані такими, що втратили право користування житлом позивача. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі не проживають в квартирі протягом тривалого часу без поважних причин, а будь які домовленості між сторонами з приводу проживання у вищевказаній квартирі відсутні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачів, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідачі не проживають в спірній квартирі більше року без поважних причин, [PERSON], як повнолітня особа, не несе витрат по утриманню квартири, а тому відповідачі мають бути визнані такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надала суду заяву де позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, справу слухати без їх участі та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи була потворно повідомлена належним чином про поважність причин неявки суд не повідомила та не просила розглянути справу в її відсутність, тому суд вважає за можливе розглянути справу в її відсутність та за згодою представника позивача ухвалити у справі заочне рішення. Представник третьої особи до суду не з'явився, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника останньої. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії реєстраційного посвідчення КМБТІ та реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, довідки Ф № 3 квартира [ADDRESS] належить позивачу, крім того в квартирі зареєстровані, але не проживаютьколишнядружина позивача та малолітній син останніх. /а.с. 7,8/. Згідно атів перевірки фактичного у вказаній квартирі складеному комісією ЖЕД-203 вбачається, що відповідачі не проживають у квартирі з 10.07.2013 р. /а.с. 42, 25/. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі не проживають в спірній квартирі більше одного року без поважних причин, а будь які домовленості між сторонами з приводу проживання у вищевказаній квартирі відсутні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачів, про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги, посилаючись на те, що останні проживаючи у квартирі, користуючись послугами водопостачання, теплопостачання, газопостачання та іншими послугами не оплачують останні, внаслідок чого утворилась заборгованість. Між позивачем та [PERSON] був укладений договір реструктуризації заборгованості, проте умови договору остання виконує, у добровільному порядку відповідачі не бажають погасити заборгованість, у зв'язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила ї задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнала та пояснила, що не повністю оплачувала житлово - комунальні послуги, через скрутне матеріальне становище та зазначила, що є потреба ще раз розстрочити заборгованість, оскільки матеріальне становище не поліпшилось. Заяву про застосування строків позовної давності не підтримала. [PERSON], просив розглянути справу у відсутність останнього. Вислухавши пояснення учасників процесу дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ордеру на житлове приміщення від 14.03.1995 року № 10320 відповідачі вселилися до квартири [ADDRESS]. [PERSON] є членом житлово - будівельного кооперативу «Будівельник - 13» на балансі та обслуговуванні якого знаходиться вказаний будинок. Згідно довідки форми № 3, відповідач [PERSON] є наймачем та власником особового рахунку у квартирі [ADDRESS]. У даній квартирі зареєстровані відповідачі у кількості дві особи. Внаслідок невиконання відповідачами обов'язку оплачувати житлово - комунальні послуги, утворилась заборгованість і 25.04.2012 року позивач та [PERSON] уклали договір реструктуризації боргу, проте умови договору також виконувалися з боку [PERSON] неналежним чином. Згідно розрахунку заборгованості за житлово - комунальні послуги борг за період з квітня 2012 року по березень 2014 рік разом із штрафними санкціями становить: заборгованість в розмірі 23532 грн. 74 коп., 3% річних в розмірі в розмірі 1444 грн. 90 коп. інфляційні витрати в розмірі 1252 грн. 64 коп. Згідно ч. 1 ст. 68 ЖК УРСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 4 ст. 145 ЖК УРСР, повнолітні члени сім'ї члена кооперативу зобов'язані брати участь в оплаті витрат по експлуатації і ремонту квартири та будинку. Враховуючи наведене вбачається. що відповідачі мають нести солідарний обов'язок по оплаті житлово - комунальних послуг. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність в взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення 26230 грн. 28 коп. з відповідачів солідарно, а також судових витрат. Враховуючи вище наведене та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачів, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення відповідачів з будинку, власником якого є позивач. Оскільки останні відносяться до позивача з неповагою, перешкоджають позивачу користуватися житлово комунальними послугами, принижують та вчиняють сварки, що зумовлює погіршення самопочуття та пригнічення позивача. Таку поведінку відповідачів позивач вважає неприпустимою, а тому просить виселити відповідачів з його будинку, оскільки останні не мають права власності на нього та проживають там безпідставно. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надали відзив на позовну заяву в якому просили відмовити в задоволенні позову, оскільки відповідачі не проживають в даному будинку, а проживають та зареєстровані за іншою адресою, доказів того, що відповідачі проживають в будинку позивача останнім не надано, а тому позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Позивач проживає та зареєстрований в будинку [ADDRESS] /а.с.5/. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно будинок [ADDRESS] не зареєстровано на [PERSON] /а.с.19/. Згідно відповіді КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» будинок [ADDRESS] на праві власності не зареєстрований /а.с. 20/. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Враховуючи те, що позивач не є власником даного будинку, оскільки згідно з наданих доказів, вбачається, що право власності на будинок в якому позивач проживає за ним не зареєстровано, ат також те, що ним не надано доказів того, що відповідачі дійсно проживають в даному будинку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачки в якому просив: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 01.09.2012р. Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 2108. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачкою спільного господарства не веде, шлюбні стосунки тривалий час не підтримує, примирення між сторонами не можливе. Позивач позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутність. При цьому, відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Проаналізувавши наведені дані, положення ст.112 Сімейного Кодексу України, всі матеріали справи, зокрема дані, які містяться в свідоцтві про шлюб сторін (копія а.с.6), суд вважає, що оскільки подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам обох з них, то належить позов задовольнити. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі належить стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачки, в якому просив: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 04.03.2006р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 68. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачкою спільного господарства не веде, шлюбні стосунки тривалий час не підтримує, примирення між сторонами не можливе. Позивач просив розглянути справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. При цьому, відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Проаналізувавши наведені дані, положення ст.112 Сімейного Кодексу України, всі матеріали справи, зокрема дані, які містяться в свідоцтві про шлюб сторін (копія а.с.56), суд вважає, що оскільки подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам обох з них, то належить позов задовольнити. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі належить стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачки, в якому просив: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 15.02.2003р. Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у місті Києві, актовий запис № 103. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачкою спільного господарства не веде, шлюбні стосунки тривалий час не підтримує, примирення між сторонами не можливе. Позивач позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутність. При цьому, відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Проаналізувавши наведені дані, положення ст.112 Сімейного Кодексу України, всі матеріали справи, зокрема дані, які містяться в свідоцтві про шлюб сторін (копія а.с.5), суд вважає, що оскільки подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам обох з них, то належить позов задовольнити. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі належить стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачки, в якому просив: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 18.01.2002р. Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 48. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачкою спільного господарства не веде, шлюбні стосунки тривалий час не підтримує, примирення між сторонами не можливе. Позивач позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутність. При цьому, відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Проаналізувавши наведені дані, положення ст.112 Сімейного Кодексу України, всі матеріали справи, зокрема дані, які містяться в свідоцтві про шлюб сторін (копія а.с.4), суд вважає, що оскільки подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам обох з них, то належить позов задовольнити. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі належить стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачки в якому просив: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 26.11.2005р. Лівобережним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 2023. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачкою спільного господарства не веде, шлюбні стосунки тривалий час не підтримує, примирення між сторонами не можливе. Позивач позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутність. При цьому, відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Проаналізувавши наведені дані, положення ст.112 Сімейного Кодексу України, всі матеріали справи, зокрема дані, які містяться в свідоцтві про шлюб сторін (копія а.с.5), суд вважає, що оскільки подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам обох з них, то належить позов задовольнити. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі належить стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачки, про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося із за різних поглядів на життя. Між сторонами постійно виникають непорозуміння, що негативно впливає на обстановку в родині. Ухвалою суду від 17.02.2020 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] до [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 березня 1999 року, про що зроблено актовий запис № 99 Відділом реєстрації актів громадського стану Харківського району м. Києва. Від шлюбу у сторін народилась діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, проживають фактично окремо. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved