Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтовуванні позовних вимог позивач посилається на те, що 20 жовтня 2013 р. між позивачем та відповідачем був укладений письмовий договір позики грошових коштів у сумі 20 000 доларів США, що в еквіваленті складав 163 000,00 грн. На підтвердження отримання грошових коштів [PERSON] надав власноручно написану розписку і згідно якої він зобов'язався повернути гроші до 20.10.2014 року. Відповідно до п.9 договору позики грошових коштів за прострочення виконання зобовязань позичальник - [PERSON], сплачує пеню в розмірі 1 відсотка від простроченої суми за кожний день прострочки, а сума позики має бути сплачена з урахуванням офіційно встановленому індексу інфляції. Станом на 28.04.2015 року сума боргу за договором позики складає 472 920,00 грн. Свої збовязання відповідач не виконав. Добровільно виконувати зобовязання відмовляється, уникає зустрічей. В судовому засіданні [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, а також у разі неявки відповідача прийняти заочне рішення. Відповідач викликався в судове засідання судовими повістками, направленими на його адресу рекомендованою поштовою кореспонденцією з повідомленнями про вручення, але всі судові засідання відповідачем були проігноровані, для участі у справі він не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст.157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до п.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. В силу ст.ст.76,77 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду справи, але не з'явився в судове засідання без поважних причин, що свідчить про умисне затягування відповідачем розгляду справи, і суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 жовтня 2013 р. між позивачем та відповідачем був укладений письмовий договір позики грошових коштів у сумі 20 000 доларів США, що в еквіваленті складав 163 000,00 грн. На підтвердження отримання грошових коштів [PERSON] надав власноручно написану розписку і згідно якої він зобов'язався повернути гроші до 20.10.2014 року. Свої збовязання відповідач не виконав. Добровільно виконувати зобовязання відмовляється, уникає зустрічей. Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи не містять і відповідач не надав суду докази повного або часткового виконання відповідачем його зобов'язань за договором позики. Згідно ст.509 Цивільного кодексу України кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку та вимагати стягнення суми боргу, оскільки в добровільному порядку досягти згоди з відповідачем не вдається. Відповідно до ст..625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається. Згідно до ст.ст.1046,1047 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Відповідно до п.9 договору позики грошових коштів за прострочення виконання зобовязань позичальник - [PERSON], сплачує пеню в розмірі 1 відсотка від простроченої суми за кожний день прострочки, тобто за користування позиченими коштами з 20.10.2014 р. по 28.04.2015 р. відповідач повинен сплатити позивачу 309 700 грн. (163 000 х 190 діб х 0,01). Таким чином, загальна сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача складає 472 920 гривні, а саме: -сума основного боргу - 163 000,00 грн.; -пеня за прострочення платежу - 309 700 грн. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, підтвердженими наданими до матеріалів справи документами та такими, що підлягають задоволенню. Згідно статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3 654,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved