Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості у розмірі 1 220 528,01 грн. за кредитним договором № 11376132000 від 28.07.2008 року, посилаючись на те, що між АКІБ УкрСиббанк та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11376132000 відповідно до якого [PERSON] отримав грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 105 000,00 доларів США. Відповідач [PERSON] зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 26.07.2024 року згідно з Графіком погашення кредиту та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 14,5 % річних. В забезпечення належного виконання зобовязань відповідача [PERSON] між банком та відповідачкою [PERSON] 28.07.2008 року було укладено договір поруки №219607. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Оскільки, відповідач не належним чином виконує взяті на себе зобовязання за ним наявна заборгованість по кредитних зобовязаннях, а тому, позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість по кредитному договору в розмірі 77 971 дол. США 93 центи, що за курсом НБУ станом на 08.12.2014 року становить 1 201 976,21 грн. та 18 551,80 грн. пені. 02.03.2015 року представник позивача подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON]В в користь ПАТ УкрСиббанк 77 971 дол. США 93 центи заборгованості за кредитним договором № 11376132000 від 28.07.2008 року та 18 551 грн. 80 коп. заборгованості по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві, просив задоволити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, посилаючись на те, що останній платіж відповідачем по кредиту був здійснений 29.02.2014 року, в подальшому банк з відповідачем не звязувався, жодних дій, спрямованих на врегулювання спірних питань по кредиту не вчиняв, а тому слід застосувати наслідки закінчення строків позовної давності по кредиту та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно, про причину неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 77-79, 116-118, 123). Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору забезпеченого порукою внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржників заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 28.07.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11376132000. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримав в позивача грошові кошти в іноземній валюті в сумі 105 000,00 дол.США, та зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 26.07.2024 року та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 14,50 % річних (а.с.6-17). Згідно з вимогами ЗУ Про акціонерні товариства № 514-VI від 17.09.2008 року були внесені зміни у Статут АКІБ УкрСиббанк, відповідно до яких нове повне найменування Банку: Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Позивач виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі. Згідно з пунктом 4.1. Кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, Відповідач сплачує Позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмір подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач [PERSON] належно їх не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 11376132000 від 28.07.2008 року. Позивачем станом на 08.12.2014 року проведено розрахунок заборгованості за договором №11376132000 від 28.07.2008 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача [PERSON] в розмірі 77 971 дол. США 93 центи, що за курсом НБУ станом на 08.12.2014 року становить 1 201 976,21 грн., з яких: 68 896,60 дол. США, що за курсом НБУ станом на 08.12.2014 року становить 1 062 075,47 грн. - кредитна заборгованість; 9 075,33 дол. США, що за курсом НБУ станом на 08.12.2014 року становить 139 900,74 грн. - заборгованість по процентам; Сума заборгованості [PERSON] по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредитом станом на 08.12.2014 року становить 18 551,80 грн., з яких: 7 575,18 гривень - пеня за прострочення сплати кредиту; 10 976,62 гривень - пеня за прострочення сплати процентів (а.с.21-32). З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань [PERSON] за Кредитним договором, між Позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 219607 від 28.07.2008 року (а.с.18-20). Відповідно до п.1.1. договору поруки поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за зобовязаннями [PERSON], з усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №11376132000 від 28.07.2008 року, укладеного між кредитором та боржником існуючих в теперішній час і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 29.09.2014 року відповідачам було направлено вимоги про погашення простроченої заборгованості, що підтверджується копіями вимог (а.с.41-48). Проте, відповідачі свої зобовязання, щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним, не виконують. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачами не представлено суду. Щодо посилання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про застосування наслідків закінчення строків позовної давності по кредиту, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Як вбачається із довідки-розрахунку заборгованості за кредитом за кредитним договором №11376132000 від 28.07.2008 року, сума фактичного погашення за наданим кредитом в розмірі 1 003,74 USD була внесена відповідачем [PERSON] 28.01.2014 року(а.с. 23) та 26.09.2014 року було сплачено відсотків на суму 90,00 USD (а.с. 29). Посилання представника відповідача, що дії відповідача [PERSON] щодо сплати ним коштів по виконанню зобовязання щодо періодичного платежу не є підставою для переривання перебігу строку позовної давності по іншим частинам (платежам), оскільки, такі дії не передбачені на визнання основного боргу, неустойки, сплати процентів не заслуговують на увагу. Як вбачається із додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту №11376132000 від 28.07.2008 року - графіку погашення кредиту розмір щосячних платежів становить 547 USD, а отже, здійснення оплати [PERSON] 28.01.2014 року по кредиту на суму 1 003,74 USD, що значно перевищує розмір періодичних плетажів, судом розцінюється як визнання [PERSON] себе зобовязаною особою по відношенню до кредитора. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що підстав для застосування наслідків закінчення строків позовної давності по кредиту немає. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 192, 533 ЦК України та ст. 5 Декрету КМУ від 19.02.1993 року №15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Як вбачається із матеріалів справи(а.с.85-96) банк мав право здійснювати операції, з валютними цінностями, а тому, стягнення заборгованості по Договору про надання споживчого кредиту № 11376132000 від 28.07.2008 року слід здійснювати в іноземній валюті. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку є обгрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 192, 526, 527, 533, 546 ч. 1, 548 ч. 1, 554, 611, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved