Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 27.10.2000 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, в якому у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років між ним та відповідачем виникали непорозуміння з підстав різного сприйняття відповідальності за сім`ю, побудови сімейного життя та конкретного розуміння обов`язків чоловіка і жінки. Непорозуміння на побутовому рівні призвели до того, що відносини між ними поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Тривалий час вони не ведуть спільне господарство та спільно не проживають. Подальшого сенсу у подібному сімейному союзі немає. Відповідач вважає, що перебування з відповідачем у шлюбі суперечитиме їх інтересам та інтересам їхньої доньки, а тому просив розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач підтримав позов та просив суд розірвати шлюб. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечували. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 27.10.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського районного управління юстиції у м.Києві, був зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис № 438 (а.с.11). Від цього шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.12).\~ Сторони припинили шлюбні відносини, наміру зберегти сім`ю не мають. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких обставин, суд знаходить, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін,\~ при таких обставинах, шлюб сторін доцільно розірвати. Відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Встановлено, що позивач сплатив судовий збір за заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.2). Пред`явлений ним позов задоволений. З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 640 гривень 00 копійок.

Outcome: approved