Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення 3000 грн. як безпідставно набутих та судових витрат. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що в грудні 2014 р. він домовився з відповідачкою про проживання в житловому будинку, який вона надає для проживання туристів. В телефонній розмові відповідачка підтвердила, що побутові умови в житловому будинку та розташування її будинку на місцевості відповідає фотокарткам, викладених у мережі Інтернет. Також вона повідомила, що вартість проживання за 5 днів складає 5 000 грн. і позивач повинен внести передплату за проживання на її картковий рахунок в розмірі 3 000 грн. 20.12.2014 р. позивач перерахував на вказаний відповідачкою картковий рахунок гроші в сумі 3 000 грн. за проживання в будинку відповідачки. 05.01.2015 р. позивач разом чотирма членами родини приїхали до будинку відповідачки. Але умови проживання і місце розташування житлового будинку суттєво відрізнялися від фотографій в мережі Інтернет. Позивача не влаштовувало і розташування будинку на великій відстані від асфальтної дороги і відсутність під'їзду до будинку. Позивач повідомив відповідачку, що її пропозиції не відповідають дійсності і він не може проживати з малолітньою дитиною в таких побутових умовах. Постільки відповідачка ввела його в оману щодо умов проживання, позивач запропонував повернути йому передплату в розмірі 3 000 грн. Спочатку відповідачка погодилася повернути гроші, але потім категорично відмовилася. Позивач вважає, що відповідачка отримала від нього 3 000 грн. безпідставно, тому вона повинна повернути вказану суму. Позивач вважає, що відносини сторін регулюються правилами ст.ст.387, 1212 ЦК України і тому просить задоволити позов. Позивач в судове засідання не з'явився, але подав заяву про підтримання позову і про розгляд справи в його відсутності. Належним чином повідомлена відповідачка в судове засідання не з'явилася повторно і не повідомила суд про причини неявки. Тому суд вважає можливим ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вивчивши позовну заяву та письмові докази і оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Записами в позовній заяві, які стверджуються записами у висновку по заяві (а.с.12), встановлено, що згідно домовленості позивач у грудні 2014 р. перерахував відповідачці 3 000 грн. передоплати за проживання в її будинку. Позивач обґрунтовує свої вимоги про повернення грошей положеннями ст.1212 та ст.387 ЦК України. Правила ст.387 ЦК України передбачають, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Правила ст.1212 ЦК України визначають, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Наведені норми передбачають повернення майна, набутого незаконно, безпідставно. Але позивач вказує, що він передав гроші згідно домовленості. Тому підстави, якими позивач обґрунтовує повернення грошей, відсутні. Такий висновок випливає з правової позиції Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 р. в справі №6-88цс13. Відповідно до змісту ст.1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому. Позаяк судове рішення Верховного Суду України є обов'язкове для застосування у подібних правовідносинах, в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.360-7 ЦПК України та

Outcome: approved