Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач заявив позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що між ПАТ «Платинум банк» та відповідачкою по справі були укладені кредитні договори №1188/2249CLPS2 від 23.02.2012 року на суму 6649,68 гривень строком до 23 жовтня 2013 року та №1189/2249CLPS2 від 23.02.2012 року на суму 6649,68 гривень строком до 23 жовтня 2013 року. В подальшому, первинним кредитором було відступлено право вимоги за вказаним кредитними договорами. Зазначив, що за кредитним договором №1188/2249CLPS2 від 23.02.2012 року, ТОВ «Кредекс фінанси» набуло право вимоги на підставі договору факторингу №1/15-ФКю від 08 травня 2015 року, що був укладений з ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів». ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги на підставі договору факторингу №20121017-г від 17 жовтня 2012 року, що був укладений з ПАТ «Платинум банк». Відповідно до додатку №1 до договору відступлення права вимоги 1/15-ФКю від 08 травня 2015 року позивач набув права грошової вимоги до відповідачки в сумі 7583,2 гривні, з яких 5538,4 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 1513,8 гривень - заборгованість за відсотками; 0 гривень - заборгованість за комісією з обслуговування кредиту; 531 гривня - заборгованість за пенею. За кредитним договором №1189/2249CLPS2 від 23.02.2012 року ТОВ «Кредекс фінанси» набуло право вимоги на підставі договору факторингу №1/15-ФКю від 08 травня 2015 року, що був укладений з ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів». ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги на підставі договору факторингу №2 від 08 жовтня 2012 року, що був укладений з ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС». ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» набуло право вимоги на підставі договору факторингу №20120726-Г від 26 липня 2012 року, що був укладений з ПАТ «Платинум Банк». Відповідно до додатку №1 до договору відступлення права вимоги 1/15-ФКю від 08 травня 2015 року позивач набув права грошової вимоги до відповідачки в сумі 9306,9 гривень, з яких 6402,2 гривні - заборгованість за основною сумою боргу; 1917,4 гривень - заборгованість за відсотками; 0 гривень - заборгованість за комісією з обслуговування кредиту; 987,3 гривень - заборгованість за пенею. Зазначив, що заборгованість відповідачки за вказаними кредитними договорами станом на 24 червня 2015 року становить 16890,1 гривень. За умовами кредитного договору №1188/2249CLPS2 від 23.02.2012 року, сума кредиту становить 6649,68 гривень, строк, на який наданий кредит - 20 місяців, з щомісячним поверненням згідно графіку платежів, проте, відповідачка порушила умови вказаного графіку, через що сплачені нею платежі погашали заборгованість в порядку визначеному ст.534 ЦК України. За період з 23.02.2012 року по 24.06.2015 рік відповідачем всього сплачено 2292 гривні. За умовами кредитного договору №1189/2249CLPS2 від 23.02.2012 року, сума кредиту становить 6649,68 гривень, строк, на який наданий кредит - 20 місяців, з щомісячним поверненням згідно графіку платежів, проте, відповідачка порушила умови вказаного графіку, через що сплачені нею платежі, погашали заборгованість в порядку визначеному ст.534 ЦК України. За період з 23.02.2012 року по 24.06.2015 рік, відповідачем всього сплачено 646 гривень. Відповідачка має непогашену заборгованість перед позивачем у сумі 16890 гривень 10 копійок. Тому він змушений звернутися до суду із даним позовом і просити суд винести рішення, яким стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за кредитними договорами від 23 лютого 2012 року у сумі 16890,1 грн., а також судові витрати у сумі 243,6 грн. Представник позивача ТОВ «Кредекс фінанси» у судове засідання не з'явився, подав до суду письмове клопотання за вх.№5396 від 02.09.2015 року, в якому просить суд справу слухати в його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином - судовою повісткою та рекомендованим повідомленням за адресою, яка вказана у позові вих..№2450000009515 від 06.08.2015 року, яке повернулося із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Про причини неявки суд не повідомила, заперечень суду не надала, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в її відсутність до суду не надійшло. Відповідно ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому, суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про день та час розгляду справи. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів - витягу із Реєстру заборгованостей за Договором факторингу 1/15-ФКю від 08 травня 2015 року встановлено, що відповідачка дійсно має заборгованість перед позивачем у сумі 7583,2 грн. та 9306,9 грн. Із анкети-заяви від 23.02.2012 року, додатку до неї, який є умовами договору, кредитних договорів з обслуговуванням кредитної картки та страхування життя позичальника №1188/2249CLPS2 від 23.02.2012 року та №1189/2249CLPS2 від 23.02.2012 року, розрахунку заборгованості, судом встановлено, що між сторонами було укладено у простій письмовій формі договори про надання позичальнику грошових коштів у тимчасове платне користування з цільовим використанням на поточні потреби. Відповідно до умов кредитних договорів відповідачеві [PERSON] було надано грошові кошти, відповідачка зобов'язалася повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за його користування та комісію, однак, як слідує із розрахунків по договорах, не виконала своїх зобов'язань та допустила заборгованість станом на 24 червня 2015 року у сумі 16890 гривень 10 копійок. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов'язався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов'язався повернути кредит та проценти за користування кредитом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити процент. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов'язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по кредитах у сумі 16890 гривень 10 копійок. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - платіжним дорученням №2620 від 13 липня 2015 року, за правилами ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 243 гривні 60 копійок. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.526, 527, 530, 533, 610, 611, 612, 623, 625, 631, 1048-1050, 1051, 1052, 1054, 1055, 1056, 1056-1 ЦК України.

Outcome: approved