Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач в травні 2013 року звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати його наймачем кватири [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.09.1969 року його матері, [PERSON] був виданий ордер на зайняття, як службової, квартири [ADDRESS], оскільки вона працювала штукатуром в ремонтно-будівельному управлінні і з того часу вона стала наймачем вказаної квартири. 20.02.2011 року його мати померла і він звернувся до відповідача з заявою про переоформлення договору найму на своє ім'я, оскільки продовжував користуватися вказаною квартирою як наймач, сумлінно сплачуючи комунальні платежі, але отримав відмову з пропозицією звернутися до суду, оскільки в деяких документах на право користування квартирою вказано, що вона службова. Звернувшись до організацій, які мають відношення до квартири, він не отримав підтвердження того, що вона є службовою, у зв'язку з чим, є підстави вважати, що з його матір'ю був укладений звичайний договір найму житлового приміщення і він має право вимагати визначення його наймачем замість попереднього наймача у зв'язку зі смертю. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на те, що зазначена квартира була надана у користування матері позивача [PERSON] як службова, проте службовою вона не являється, оскільки відсутні будь-які документи на підтвердження такого статусу квартири, у зв'язку з чим, позивач має право бути наймачем цієї квартири у зв'язку зі смертю попереднього наймача, тобто його матері [PERSON] Представник відповідача КВЖРЕП Ленінського району м. Дніпропетровська Плахотній С.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що його матір'ю був укладений не договір найму службового житлового приміщення, а звичайний договір найму житлового приміщення. Проте, 26.09.1969 року [PERSON] було видано ордер на зайняття як службової квартири [ADDRESS]. Також, представник відповідача зазначив, що відповідно до довідки КВ ЖРЕП Ленінського району, зазначена квартира обліковується на балансі підприємства, як службова квартира. В судовому засіданні представник відповідача Плахотній С.В. в своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у письмових запереченнях на позов. Представник третьої особи - Дніпропетровської міської ради Черненкова Г.М. в судовому засіданні позовні вимоги не підтримала та просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] не обліковується у Дніпропетровській міській раді як житло державного або комунального житлового фонду, у зв'язку з чим договір найму цієї квартири не може бути змінений, а позивач, в свою чергу, не може бути визнаний наймачем квартири, оскільки квартира має статус службової. Представник третьої особи ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Рембуд» Романенко В.І. позовні вимоги позивача підтримав, суду пояснив, що ТОВ ««Виробничо-комерційне підприємство «Рембуд» являється правонаступником РСУ 3 Горремобудтресту, проте не являється правонаступником всієї організації Горрембудтрест. Мати позивача працювала на зазначеному підприємстві і у 1969 році отримала як службове житло квартиру [ADDRESS]. Проте, зазначена квартира ніколи не знаходилася на балансі або у власності ТОВ ««Виробничо-комерційне підприємство «Рембуд», а також його попередніх організаційних форм. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи та наявні докази, у їх сукупності, відповідності, належності та допустимості, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] являлась матір'ю позивача [PERSON] (а.с. 5-7). 22 вересня 1969 року Виконкомом Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих [PERSON] виданий службовий ордер № 746, як працівнику Горрембудтрест на зайняття нею та членами її родини однокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 7). Як вбачається з посвідчення № 13 від 26 вересня 1969 року, [PERSON], як працівнику Красногвардійського РСУ Горрембудтреста надано службова квартира [ADDRESS], для проживання разом з снионм 1961 р.н. (а.с. 8-9). Відповідно до відповіді КПЖРЕП Ленінського району № 120 від 13.05.2013 року, житловий будинок [ADDRESS] а також квартира № 104 в цьому будинку перебувають на балансі підприємства з 1972 року (а.с. 11). Відповідно до архівного витягу з розпорядження № 330-р від 25.09.1969 року виконкому Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих, в сел. Західний мікрорайон № 2 виділені Горремсбудтресту квартира [ADDRESS] (стр.), з метою закріплення кадрів, зазначені квартири використовувати як службові (а.с. 13). Відповідно до довідки КВЖРЕП Ленінського району від 12.09.2013 року, квартира [ADDRESS] станом на 10.09.2013 року обліковується на балансі КВЖРЕП Ленінського району як службова квартира (а.с. 27). З Архівної копії Рішення виконкому Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих від 12 грудня 1973 року № 697 вбачається, що вул. Мощенная перейменована у вул. Будьонного. Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Частинами 2 та 3 ст. 810 ЦК України передбачено, що підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до ст. 103 ЖК УРСР договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік, іншими законодавчими актами Союзу РСР і цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЖК УРСР, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Частиною 2 ст. 106 ЖК УРСР передбачено, що у разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Таким чином, ч. 2 ст. 106 ЖК УРСР передбачено обов'язкове вирішення питання про визнання наймачем члена сім'ї наймача у досудовому порядку, а лише у разі відмови наймодавця у визнанні наймачем члена сім'ї попередньо наймача, даний спір може бути вирішений судом. Однак, в судовому засіданні сторонами не надано доказів на підтвердження того, що позивач [PERSON] звертався до відповідача, як до наймодавця з зазначеним питаннями і отримав відмову у порядку, визначеному законодавством. У зв'язку з цим, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району про визнання його наймачем зазначеної квартири заявлені передчасно, а між сторонами відсутній предмет спору. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 122 ЖК УРСР, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. В судовому засіданні встановлено, що матері позивача [PERSON] 22 вересня 1969 року Виконкомом Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих виданий службовий ордер № 746, як працівнику Горрембудтрест на зайняття нею та членами її родини однокімнатної квартири [ADDRESS] Також, у судовому засіданні встановлено, що надана для проживання [PERSON] [ADDRESS], для проживання разом з сином 1961 р.н. є службовою, що підтверджується відомостями з посвідчення № 13 від 26 вересня 1969 року, а також архівним витягом з розпорядження № 330-р від 25.09.1969 року виконкому Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих, відповідно до якого в сел. Західний мікрорайон № 2 виділена Горремсбудтресту квартира [ADDRESS] (стр.), з метою закріплення кадрів, використовувати як службову, які досліджені у судовому засіданні. Відповідно до ст. 123 ЖК УРСР, порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку, що надана [PERSON] 29 вересня 1969 року квартира [ADDRESS] на момент надання являлася службовим житловим приміщення, у зв'язку з чим, позовні вимоги позивача про визнання його наймачем зазначеної квартири, на підставі та в порядку ст. 106 ЖК УРСР являються необґрунтованими. Також, суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні надано в якості доказу витяг з Архівної копії Рішення виконкому Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих від 12 грудня 1973 року № 697 з якого вбачається, що вул. Мощенная перейменована у вул. Будьонного. Проте, в судовому засіданні не надано жодних доказів на пере найменування будинку [ADDRESS] у якому відповідно до ордеру [PERSON] отримала у користування квартиру [ADDRESS] Таким чином, суд приходиться до висновку про недоведеність цієї обставини в судовому засіданні. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вражає, що судові витрати підлягають віднесенню на рахунок позивача, оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed