Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

позивач звернувся до відповідачки з позовом про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, в якому просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на її користь на утримання сина [PERSON] 21.08.2001р. народження. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що відповідачка - його колишня дружина, шлюб з якою розірваний в 2003р. Від шлюбу мають сина [PERSON] 21.08.2001р. народження, який проживає з відповідачкою. Згідно з виконавчим листом №2-1548 від 15.08.2003р., який виданий Стрийським міськрайонним судом, з нього стягуються на користь відповідачки аліменти в розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку (доходу), що орієнтовно становить 1200 грн. На даний він одружився вдруге. Від цього шлюбу має двох дітей дочку [PERSON] 25.07.2005р. народження та сина [PERSON], 17.05.2013р. народження. [PERSON] 21.08.2015р. виповнилося 14 років, у звязку з чим він потребуватиме більше коштів на утримання. Враховуючи наведене, а також розїзний, мінливий характер роботи, просив ухвалити рішення, яким на підставі ст.ст.184 СК України визначити аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON], покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Відповідно до ст.11, ч.2 ст.31, ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заслухавши представника позивача, відповідачку, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони до 2003р. перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] 21.08.2001р.народження. Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ст.182 цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст.183 Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи, що визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, переконавшись у правильному розумінні відповідачем змісту наведених обставин, у відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції з цього приводу, розяснивши наслідки відповідної процесуальної дії, беручи до уваги, що задоволення такого позову приведе до покращення матеріального стану неповнолітнього [PERSON] та позивачки, на утриманні якої той перебуває, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved