Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з наведеним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що 17 червня 2016 року близько 13:00 год. відповідач - [PERSON] перебуваючи в [ADDRESS] , на земельній ділянці урочища «Під лісом», вступила у словесний конфлікт з односельчанкою позивачем- [PERSON] у ході якого, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, правою рукою нанесла удар [PERSON] в ділянку правого вуха, після чого правою рукою схопила [PERSON] за праву ділянку обличчя при цьому, застосовуючи фізичну силу, здійснила стиснення, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді травми правого вуха та подряпини правої орбітальної ділянки. Внаслідок умисних насильницьких дій відповідачем спричинено позивачу тілесні ушкодження у вигляді травми правого вуха з перфорацією барабанної перетинки, що призвела до розвитку адгезивного середнього отиту. Висновком комісійної судово-медичної експертизи Івано-Франківського обласного бюро судово-медичних експертиз № 054/098-17р.-Д від 31.01.2019р. позивачу встановлено такі тілесні ушкодження: 1) травму правого вуха з перфорацією барабанної перетинки, що привела до розвитку адгезивного середнього отиту - яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначну стійку втрату працездатності (менше 100%); 2) подряпину в правій орбітальній ділянці ока - яка відноситься до легких тілесних ушкоджень; 3) садно в ділянці правої кисті - яка відноситься до легких тілесних ушкоджень. Крім того, даним висновком встановлено, що 1) травма правого вуха з перфорацією барабанної перетинки, що привела до розвитку адгезивного середнього отиту - утворилася від дії тупого твердого предмета, могли утворитися внаслідок нанесення удару тупим твердим предметом, яким могла бути тильна поверхня кисті, в ділянку правого вуха. 2) Подряпина - утворилася від ударно-дотичної дії тупим твердим предметом з обмеженою поверхнею. 3) Садно утворилося від дії тупого твердого предмета. Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 07.10.19р. та медичної картки амбулаторного хворого № 230991 позивач проходила лікування протягом 2016-2019рр., а саме: з 23.06.16р. по 17.07.16р. - лікування в амбулаторних умовах у лікаря отоларинголога; з 21.04.17р. по 28.04.17р. - в амбулаторних умовах у лікаря невропатолога; з 02.10.19р. по 07.10.19р. - денний стаціонар в Калуській ЦПМСД, на що в загальному витратила 1200,00 грн. Разом з цим, позивач зазначає, що протягом 2016-2019рр. понесла матеріальні витрати на придбання ліків та на проходження основних та додаткових медичних обстежень, що також відноситься до витрат на відновлення свого здоров`я, зокрема: комп`ютерну томографію (номер обстеження 444 від 24.04.17р.) і аудіограми від 27.06.16р., від 26.07.16 та від 07.08.17р., на що в загальному витратила кошти на суму - 5055,00 грн. з яких 2470,55 грн. за період 2016-2018рр. та 984,25 грн. у 2019р. на придбання лікарства та 1600,00 за медичні обстеження, копії лікарських висновків. 19 червня 2019 року Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрито кримінальне провадження щодо [PERSON] , яку звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, тобто підстава з якої Відповідач звільнений від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою. 13 серпня 2019 року Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду вищевказане рішення залишено без змін. У встановленому законом порядку Позивач - [PERSON] була визнана потерпілою, оскільки в наслідок злочинних дій Відповідача - [PERSON] їй завдано тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинило незначну втрату працездатності, інших тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, однак цивільний позов, в межах досудового та судового розгляду кримінального провадження, пред`явлений Позивачем не був. Просить стягнути з відповідача завдану їй матеріальну шкоду в розмірі 5055 грн., моральну шкоду в розмірі 100000 грн., а також судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з мотивів викладених у ньому. Представник відповідача у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову через його недоведеність. Вказавши, що сума матеріальної шкоди не підтверджена наданими копіями чеків, оскільки медичні препарати, які в них вказані не підлягають застосуванню при отриманих тілесних ушкодження і щодо них нема призначень лікаря. Щодо наданого висновку експертизи моральної шкоди зауважає, що він носить науково-рекомендаційний характер, про що зазначається і у самому висновку. Просила в позові відмовити. Відповідач позову не визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.06.2019 року на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України закрито кримінальне провадження щодо [PERSON] , яку звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності (така підстава не є реабілітуючою). Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 13.08.2019року вказана ухвала залишена без змін (а.с.28-33). У встановленому законом порядку позивач [PERSON] була визнана потерпілою, оскільки внаслідок злочинних дій відповідача [PERSON] їй завдано тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинило незначну втрату працездатності. Цивільний позов в межах досудового та судового розгляду кримінального провадження позивачем не подавався. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що, відповідно до ухвали Калуського міськрайонного суду від 19.06.2019року вина [PERSON] встановлена судовим рішенням та не підлягає доказуванню. Згідно пункту 9 частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. За загальними положеннями моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України). В матеріалах справи є копія чеків проплати лікарських засобів за період 02.10.2019- 07.10.2019року, всього на суму 984,25 грн. (а.с54). Однак, суду не відомо, чи ці препарати купувалися за призначенням лікаря на лікування спричинених [PERSON] тілесних ушкоджень. Також слід зазначити, що, конфлікт між сторонами, що призвів до спричинення тілесних ушкоджень у гр. [PERSON] мав місце 17.06.2016року, а лікарські препарати нею були придбані в жовтні 2019 року. Суд не бачить причинно-наслідкового зв`язку між поданим доказом у вигляді чеків за придбання лікарських засобів та протиправною поведінкою відповідача. Також, за аналогічних підстав, суд не бере до уваги доказ щодо витрат на зроблену позивачем комп`ютерну томографію від 24.04.2017року. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. В цьому випадку моральна шкода [PERSON] була завдана шляхом нанесення [PERSON] легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. В матеріалах справи присутніх висновок соціально-психологічного дослідження №02-11-19 громадської експертизи моральної шкоди потерпілого, як суспільно-етичної категорії громадського суспільства. Такий висновок суд не може прийняти як доказ, а тільки як рекомендації щодо відшкодування моральної шкоди, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 5 ст. 106 ЦПК України, у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Також, відповідно до п. 65-70 Постанови ВП ВС від 18.12.2019року №522/1029/18 (14-27цс19), висновок експерта не є належним та допустимим доказом, якщо у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що такий висновок підготовлено для подання до суду. Як вбачається ж із самого висновку соціально-психологічного дослідження №02-11-19 (зворот першої сторінки, абзац 3, 4): «Психологічне дослідження під експертної/обстежуваної особи проводилось по Skype психологом Пророк Софією під головуванням [PERSON] в приміщенні «лабораторії оперативної діагностики та експертизи моральної шкоди» за адресою м. Київ, вул.. В.Сосюри,5 офіс 219 в період із 10 год. 45 хв. 02.11.2019року по 13 год 30 хв 02.11.2019року. Керівництво даним дослідженням здійснює провідний експерт організації [PERSON] , який попереджений про відповідальність за недотримання вимог «методології застосування загальновідомих психодіагностичних методик при дослідженні моральної шкоди , кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві висновки та відмову без поважних причин виконання покладених на нього обов`язків. . Іншими словами, про кримінальну відповідальність був попереджений не експерт, який безпосередньо здійснював експертизу, а особа, яка здійснювала керівництво експертизою. Окрім того, психологічне дослідження та висновок складений в листопаді 2019року, а час скоєння протиправної поведінки, яка привела до моральних страждань, - червень 2016року. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України з подальшими змінами від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Під час судового розгляду встановлена наявність завданої моральної шкоди позивачу, яка полягала у моральних стражданнях у зв`язку із завданням їй легких тілесних ушкоджень внаслідок протиправних дій відповідача, які супроводжувались перенесенням фізичного болю, та емоційним стресом, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням [PERSON] та вини останньої в її заподіянні, а тому суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування позивачу заданої діями відповідача моральної шкоди. Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Згідно ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Таким чином характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань підлягає встановленню та доказуванню в судовому порядку на загальних засадах змагальності сторін та доказування в цивільному процесі, виходячи із їх характеру та тривалості, стану здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, наслідків, що наступили, оскільки сума компенсації за спричинення моральної шкоди не встановлена законом. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У матеріалах справи відсутні докази того, що позивач витрачала матеріальні ресурси для організації свого життя та відновлення попереднього стану, зокрема позивачем не доведено що вона витрачала кошти для відновлення становища, що існувало до завдання їй шкоди. При цьому у позовній заяві та у судовому засіданні позивачем взагалі не вказано які саме матеріальні ресурси вона витрачала для організації свого життя після спричинення їй фізичних та емоційних страждань. Також не підтверджено письмовими доказами факт того, що наслідки перенесеної травми призвели до появи втомлюваності, пасивності, зниженого настрою, пригніченості, чутливості, реакції замикання, настороги, невпевненості в собі, тривоги. Зокрема такими доказами могли б бути лікарські довідки, висновки, виписки, показання свідків, а також висновок експерта. В матеріалах справи є результати аудіометрії (а.с.44-49), виписки із медичної картки хворої [PERSON] (а.с.50-52). Так, виходячи з принципу справедливості та розумності, факту завдання позивачу саме легких тілесних ушкоджень, та часткового обґрунтування в ході розгляду справи обсягу перенесених нею моральних страждань, суд вважає, що визначений розмір моральної шкоди в сумі 100 000 грн. є завищений, а тому дана шкода підлягає до відшкодування, в розмірі, який суд за своїм внутрішнім переконання вважає достатнім, а саме в сумі 5 000 грн. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем частково доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які вона посилався як на підставу своїх вимог до відповідача, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням (злочином) слід задовольнити частково. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір, виходячи із розміру частково задоволеної позовної вимоги та обставини звільнення позивача від сплати судового збору, підлягає компенсації в дохід держави за рахунок відповідача в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України,

Outcome: partial