Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовною заявою, в якій просив стягнути з останнього на свою користь 41659,12 грн (повернення безпідставно набутого майна грошових коштів), а також сплачений судовий збір за подання позовної заяви. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29 липня 2016 року між позивачем та громадянином [PERSON] укладено Договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів №АК/0173711/0409/16 зі строком дії з 30 липня 2016 року до 29 липня 2017 року, відповідно до якого була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] під час управління та керування транспортним засобом «ГАЗ-330214», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 27 червня 2017 року у м. Новомосковськ по вул. Сучкова, 33, за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням водія [PERSON] , автомобіля марки «ВАЗ-21093», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «MAZDA 323», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. 28 липня 2017 року відповідачем було подано до позивача заяву №2300173482 про виплату страхового відшкодування (за наслідками пошкодження його транспортного засобу за вищевказаною ДТП). Вказує, що полісом №АК/0173711/0409/16 від 29 липня 2016 року встановлено ліміт відповідальності ПрАТ «СК«ПРОВІДНА» за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100000 грн на одного потерпілого. 29 вересня 2017 року представником позивача разом із відповідачем проведено огляд його пошкодженого транспортного засобу та складено відповідний акт огляду транспортного засобу від 29 вересня 2017 року. Відповідно до постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2017 року у справі №183/3105/17 [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за вищевказаною ДТП. Згідно Звіту №525/П/2017 від 06 жовтня 2017 року матеріальний збиток (ринкова вартість), завданий автомобілю «MAZDA 323», державний реєстраційний номер [NUMBER] , склав 93420,50 грн, а вартість залишків, згідно Звіту №52-R/37/6 від 20 листопада 2017 року, складеного ТОВ «СОВА», становить 51261,13 грн. Позивачем було складено страховий акт №2300173482, згідно якого до виплати відповідачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди підлягала виплата страхового відшкодування у розмірі різниці між ринковою вартістю авто до та після ДТП, тобто 41659,12 грн. Вказує, що після проведення виплати відповідачу страхового відшкодування у розмірі 41659,12 грн, постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2018 року по справі №183/3105/17 було прийнято рішення про те, що провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] (за результатами вказаної вище ДТП) підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2017 року скасувано. Отже, юридично встановлено відсутність вини водія [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП, а тому правові підстави для виплати страхового відшкодування відповідачу відпали, правових підстав для виплати страхового відшкодування відповідачу не було. З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача були направлені листи з вимогою повернути отримані кошти, які залишились без відповіді. Враховуючи вищевикладене, позивач посилаючись на норми статей 1212, 1213 ЦК України звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 08 жовтня 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі. Зазначає, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю або майну потерпілого, в даному випадку настає незалежно від його вини. Крім того, вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, при якій автомобілю «MAZDA 323», державний реєстраційний номер [NUMBER] , спричинені механічні ушкодження, підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] , а також висновками експертного автотехнічного дослідження №6/10.1/20 від 27 березня 2018 року. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у позивача, відповідач звернувся з відповідною заявою до позивача. 15 грудня 2017 року позивач відшкодував відповідачу матеріальну шкоду за вказану ДТП у сумі 41450,82 грн, за винятком суми франшизи, яка складає 500 грн та відповідачу не відшкодована. Добровільно відшкодувати матеріальну шкоду водій [PERSON] не бажав, тому відповідач був вимушений звернутись до суду з відповідною заявою. Вказує, що ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2018 року у справі №183/2324/18 відкрито провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПРОВІДНА», [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2018 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] до розгляду цивільної справи. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від\~18 червня 2019 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №183/2324/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПРОВІДНА», [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від\~18 січня 2021 року провадження у цивільній справі поновлено та призначено судове засідання. У судове засідання представник позивача не з`явився, до початку судового засідання надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача [PERSON] , повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, до початку судового засідання представник відповідача [PERSON] подав заяву про проведення судового засідання без його та відповідача участі. Третя особа [PERSON] , повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань суду не подавав. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2017 року, 27 червня 2017 року о 17.00 годині в м. Новомосковськ водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ГАЗ 330214 СПГ», д/н [NUMBER] , своїми діями створив аварійну обстановку водієві [PERSON] , який керував автомобілем «ВАЗ 21093», д/н [NUMBER] , в результаті створення аварійної обстановки водієм [PERSON] , з метою уникнення зіткнення з автомобілем «ГАЗ», водій [PERSON] здійснив зіткнення з автомобілем «Mazda», д/н [NUMBER] , який стояв на парковці. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2017 року у справі №183/3105/17 третю особу [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто\~у сумі\~340 гривень (а.с.201-202). Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року апеляційну скаргу захисника Радільчук Н.І., яка діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, [PERSON] задоволено; постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 верес ня 2017 року у справі №183/3105/17 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП\~скасовано; провадження по справі стосовно\~ [PERSON] \~за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП\~за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.16-18). Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль «MAZDA 323», реєстраційний номер [NUMBER] , 1995 року випуску, належить відповідачу (а.с.13). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «ГАЗ-330214», реєстраційний номер [NUMBER] , на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до полісу обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/0173711 в Приватному акціонерному\~товаристві «Страхова\~компанія «ПРОВІДНА» (а.с.6). 29 червня 2017 року третя особа [PERSON] звернувся до позивача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду №2300169488 (а.с.7-8). 28 липня 2017 року відповідач звернувся до позивача із заявою щодо здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 27 червня 2017 року (а.с.9-10). Відповідно до Звіту №525/П/2017 про оцінку вартості відновлювального ремонту КТЗ MAZDA 323, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, складеного 06 жовтня 2017 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ MAZDA 323, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП становить 93420,25 грн (а.с.21-48). Згідно Звіту\~№52-R/37/6\~про оцінку\~пошкодженого транспортного\~засобу MAZDA 323 (державний номер [NUMBER] ), ринкова вартість пошкодженого КТЗ MAZDA 323, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 20 листопада 2017 року, складає 51261,13 грн з урахуванням ПДВ (а.с.49-64). 14 грудня 2017 року, тобто після винесення Апеляційним судом Дніпропетровської області 23 листопада 2017 року постанови про закриття провадження по справі стосовно\~ [PERSON] \~за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП,\~позивачем складено страховий акт №2300173482, відповідно до якого прийнято рішення про визнання страховим випадком страхової події та вирішено виплатити відповідачу страхове відшкодування у розмірі 41659,12 грн (а.с.66-67). 15 грудня 2017 року позивачем було виплачено відповідачу страхове відшкодування у розмірі 41659,12 грн (а.с.68). Відповідно до висновку експертного дослідження №6/10.1/20 від 27 березня 2018 року за результатами автотехнічного дослідження механізму та обставин ДТП, проведеного згідно матеріалів дорожньо-транспортної пригоди від 27 червня 2017 року, у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ГАЗ-330214» [PERSON] повинен був діяти згідно вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ-21093» [PERSON] повинен був діяти згідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Мазда-323» [PERSON] повинен був діяти згідно до вимог п. 15.1 Правил дорожнього руху. Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «ГАЗ-330214» [PERSON] встановлювалася виконанням ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху та для чого не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволяли би йому їх виконати. У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ГАЗ-330214» [PERSON] , при заданому механізмі події, не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. При заданих вихідних даних водій автомобіля «ВАЗ-21093» [PERSON] не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «ГАЗ-330214» шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця зіткнення. У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ВАЗ-21093» [PERSON] , при заданому механізмові пригоди, не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху. Однак встановлена невідповідність дій водія [PERSON] вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху не знаходиться в причиновому зв`язку із зіткненням з автомобілем «ГАЗ-330214». Після зіткнення автомобіля «ВАЗ-21093» з автомобілем «ГАЗ-330214» водій [PERSON] потрапив в таку ситуацію, при якій процес розгортання виниклої небезпеки визначався вже закономірностями (закономірностями фізики, механіки руху й т.і.), які не залежали від волі водія транспортного засобу та у нього не було можливості ефективно впливати на процес розгортання небезпеки з метою не допустити виїзд автомобіля за межі проїзної частини дороги (де було скоєно наїзд на автомобіль «Мазда-323»), іншими словами водій автомобіля «ВАЗ-21093» [PERSON] перебував в аварійній дорожньо-транспортній обстановці. В умовах аварійної обстановки дії водіїв не можуть оцінюватися з погляду Правил безпеки руху, оскільки ці правила розраховані на звичайні прийоми керування транспортним засобом. І, отже, дії водія [PERSON] після зіткнення автомобіля «ВАЗ-21093» з автомобілем «ГАЗ-330214» експертній оцінці не підлягають. При заданих вихідних даних технічна можливість уникнути наїзду автомобілем «ВАЗ-21093» на автомобіль «Мазда-323» не встановлювалася діями водія [PERSON] та в його діях, при заданому механізмові пригоди, не вбачається невідповідностей вимогам п. 15.1 Правил дорожнього руху (а.с.96-103). Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2020 року, яке набрало законної сили 19 жовтня 2020 року, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Провідна», [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовлено (а.с.176-179, 181-182). Вирішуючи позовні вимоги судом враховується наступне. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч. 2 ст. 1212 ЦК України). Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3)повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (ч. 3 ст. 1212 ЦК України). Отже, за змістом даної норми під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків ст. 11 ЦК України визначає договори та інші правочини. Згідно положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом враховується, що відповідач правомірно (підставно) отримав страхове відшкодування від позивача відповідно до умов укладеного договору добровільного страхування, оскільки рішення про визнання події страховим випадком та про виплату страхового відшкодування було прийнято позивачем 14 грудня 2017 року, після винесення Апеляційним судом Дніпропетровської області 23 листопада 2017 року постанови про закриття провадження по справі стосовно [PERSON] за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Доводи позивача в позовній заяві з приводу того, що постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області про закриття провадження у справі №183/3105/17 у відношення [PERSON] було винесено 04 січня 2018 року, тобто після визнання події страховим випадком та виплати відповідачу страхового відшкодування, спростовуються дослідженими матеріалами цивільної справи, а саме копією відповідної постанови від 23 листопада 2017 року (а.с.16). Водночас підстави для стягнення з відповідача сплачених позивачем коштів як безпідставно отриманих відсутні з таких міркувань. Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків ст. 11 ЦК України визначає договори та інші правочини. Згідно положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, судом встановлено, що виплата страхового відшкодування здійснена позивачем правомірно на підставі та у відповідності з умовами укладеного між сторонами договору добровільного страхування. Наявність договірних відносин між сторонами унеможливлює застосування ст. 1212 ЦК України, як наполягає позивач. Саме така правова позиція сформована у ряді постанов Верховного Суду України, зокрема: від 24 вересня 2014 року у справі N 6-122цс14; від 03 червня 2015 року у справі N 6-100цс15; від 18 листопада 2015 року у справі N 6-582цс15, де Верховний Суд України вказав, що у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно (кошти) позивачу. Стаття 1212 ЦК України застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі N 910/9072/17, в якій Велика Палата погодилася з висновками попередніх судових інстанцій про відсутність підстав для стягнення на підставі ст. 1212 ЦК України перерахованих позивачем грошових коштів за договором, оскільки між сторонами у справі існують договірні відносини, а відтак кошти, які позивач просить стягнути, набуті відповідачем за наявності правової підстави. У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України (п. п. 6.9-6.11). Такий же правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 січня 2020 року справі N 161/17945/18, де Велика Палата залишаючи без змін судові рішення зазначила, що норми ст. 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань (п. п. 30-33). Норми статті 1213 ЦК України також не підлягають застосуванню в даному випадку, враховуючи встановлені у справі фактичні обставини. На інші підстави для повернення безпідставно набутого відповідачем майна позивач не посилається. З огляду на викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed