Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

позивач звернувся в суд з даним позовом, де в свої вимогах покликається на те, що 27.03.2018 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку з метою укладання кредитного договору №SAMABWFC00001502896 та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А- Банку відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46.80 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, на вимоги про погашення заборгованості не реагувавав, внаслідок чого станом на 03.09.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 15 620,24 грн., з яких: 10073,30 грн. - заборгованість за кредитом; 5546,948 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками. Оскільки, відповідач не виконував умов договору, то посилаючись на цивільно-правові норми позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та сплачені судові витрати. 06.10.2020 року відкрито провадження у справі. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча належно, у встановленому законом порядку, повідомлявся про час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надходила заява про відкладення розгляду справи та не подавався відзив. Суд, зі згоди позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст.280-281 ЦПК України. Відповідно до положень ст.247 ч.2 ЦПК України, так як сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.03.2018 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідно до якої погодився з усіма її умовами, та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с.6). До Анкети-заяви банк додав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» тарифи користування кредитною карткою «Універсальна». Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://a-bank.com.ua/terms/. Згідно із наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № SAMABWFC00001502896 станом на 03.09.2020 року становить 15620,24 грн., з яких: 10073,30 грн. - заборгованість за кредитом; 5546,948 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У Анкеті-заяві позичальника від 27.03.2018 року процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 27.03.2018 року, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, докази по справі не містять підтверджень, що саме ці «Витяги з Умов та Правил» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг «Акцент-Банку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (27.03.2018 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (22.09.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяги у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Саме такі висновки щодо застосування вищенаведених правових норм висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 року (справа № 342/180/17), які відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягають врахуванню судом першої інстанції. Отже, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», які долучені до позовної заяви, не містять підпису позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Таким чином відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підтверджуються належними доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Разом з тим, позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом задоволенню не підлягають у зв`язку з їх необґрунтованістю. На підставі статей 16, 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial