Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивач в січні 2019 року звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 89925,07 грн. заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.05.2013р. Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» на підставі кредитного договору №26252019141746 було надано [PERSON] кредит у сумі 23500 гривень. 19.07.2016р. Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк». Зазначена обставина підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк «Ренесанс Капітал», що підтверджується випискою та Статутом. На баланс Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» внаслідок приєднання Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал» була передана заборгованість за кредитним договором №26252019141746 від 13.05.2013р. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту: [ADDRESS] , а відтак позивач виконав свій обов`язок щодо претензійної роботи належним чином. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 14.12.2018 р. складає 89925,07 грн., з яких: 23862.39 грн. - заборгованість за кредитом; 22219,24 грн. - заборгованість за комісією; 43843,44 грн. - штрафні санкції. Відповідно до п.6.2. Загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків, на які йдеться посилання у Пропозиції укласти договори (оферта), за повне або часткове прострочення повернення кредиту, сплати процентів , комісії у терміни, передбачені графіком платежів за кредитним договором позичальник повинен сплатити банку штраф за кожний випадок прострочення, а також за кожний місяць прострочення встановленого терміну від простроченої суми, розрахованої на останній день місячного строку. Представник відповідача - адвокат Посікіра Р.Р подав відзив на позов, у якому зазначив, що на підтвердження позовних вимог позивачем не надано жодного доказу, зокрема до позову не долучено копію Кредитного договору № 26252019141746 від 13.05.2013 року, доказ видачі кредиту в сумі 23500 грн, а також графік погашення кредиту. Крім того, у позовній заяві позивачем не вказано строк, на який надано кредит, розмір відсоткової ставки за кредитом, а також розмір неустойки, передбаченої договором. Представник відповідача вважає, що доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості по своїй суті не є розрахунком, оскільки не містить жодної формули та жодної вихідної величини для розрахунку окремих складових ціни позову (розміру відсотків та неустойки, виходячи з якої суми та за який період вони розраховані тощо). Відповідь на відзив від позивача на адресу суду не надходила. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, надав пояснення аналогічні наведеним у відзиві на позов та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з\~ст.\~81\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 76 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із вимогами ст.76-81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові та електронні доказами; висновки експертів; показаннями свідків. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~13\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 89925,07 грн. заборгованості за кредитним договором № 26252019141746 від 13.05.2013 року. Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності у відповідача заборгованості перед ПАТ «Перший український міжнародний банк» у сумі 89925,07 грн., зокрема позивачем не надано суду копії кредитного договору № 26252019141746 від 13.05.2013 року, докази видачі кредиту в сумі 23500 грн. та графік погашення кредиту. Крім того, у позовній заяві не вказано строк, на який надано кредит, розмір відсоткової ставки за кредитом, розмір неустойки, передбаченої договором. Відповідно до ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд зазначає, що виписка з рахунка [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № 26252019141746 від 13.05.2013 року не містить розміру відсоткової ставки за кредитом та розміру неустойки, передбаченої договором, формули, за якою ці суми були розраховані, що дозволило б встановити наявність у відповідача зобов`язання сплатити відсотки, неустойку та їх розмір. 15 квітня 2019 року позивачу було надіслано повідомлення, у якому суд просив направити на адресу Залізничного районного суду м. Львова належним чином завірені копії кредитного договору № 26252019141746 від 13.05.2013 року, розрахунок заборгованості та виписку про рух коштів по даному кредитному договору, а також підтвердження отримання відповідачем коштів за спірним кредитним договором. Проте, позивач вищевказані докази суду не надав. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, відзив на позов, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, є безпідставними, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у [PERSON] заявленої в позовній заяві суми заборгованості за кредитним договором №26252019141746 від 13.05.2013року. За наведеного. суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed