Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовував тим, що за вказаною адресою йому та його дружині [PERSON], [INFO], на праві власності по 1/2 частині кожному належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. [INFO] дружина [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на все належе їй на день смерті майно. Позивач прийняв спадщину за законом після смерті дружини, оскільки постійно проживав разом з нею, вели спільно господарство, обробляли земельну ділянку, підтримує господарство, сплачує всі необхідні платежі, хоронив дружину і надалі проживає у спадковому будинку. Позивач бажає оформити право власності на спадкове домоволодіння на своє ім'я, однак в нотаріальному порядку йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку будинковолодіння після смерті дружини, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS]. У зв'язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими за адресою: [ADDRESS], в т.ч.: на належну йому 1/2 частку домоволодіння та на 1/2 частку цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності. Представник відповідача - Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з'явився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що не заперечує проти задоволення поову та просив справу розглядати без його участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 6 Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 17/02-11 від 26.01.2018 року станом на 01.07.1990 року за [PERSON] (позивач), який був головою двору, [PERSON] (дружина) значилось господарство особовий рахунок [NUMBER], яке є колгоспним двором, розташоване в с. Живачів Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 11). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 06.11.2017 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди за вказаною адресою побудовані у період з 1980 року по 1985 рік (а.с. 5-8). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] (позивач) та [PERSON] (дружина) в рівних частках (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно копії актового запису про шлюб № 4 від 01.02.1958 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 35). [INFO] [PERSON] (дружина) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця - [PERSON], для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (позивач) прийняв спадщину за законом після смерті дружини [PERSON], оскільки вступив в управління спадковим майном, проводив похорон померлої дружини, проживали разом та вели спільне господарство, що підтверджується довідкою Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 34/02-11 від 02.02.2018 року (а.с. 10). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 19/2018 від 05.02.2018 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. після смерті [PERSON] (а.с. 24-36), з якої вбачається, що позивач є єдиними спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими по [ADDRESS], т.ч.: на належну йому 1/2 частку домоволодіння та на 1/2 частку цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] Позивачу в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на 1/2 частку житлового будинку з господарськими буділями та спорудами, розташованими по [ADDRESS], які залишились після смерті дружини [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. за № 91/02-31 від 09.02.2018 року (а.с. 14). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 436,81 грн. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved