Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач в позові вказує, що з відповідачкою перебував в шлюбі з 17.10.2008 року по 11.06.2014 року. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. З червня 2011 року відповідачка регулярно почала їздити за межі України, перестала цікавилась життям доньки, лише коли приїжджала додому брала доньку проживати до себе, а потім знову їхала за кордон та повертала йому дитину, тому в даний період він виховував доньку самостійно. 16.01.2014 року відповідачка забрала дитину в нього на пару днів проживати до себе, після чого доньку не віддала, на всі його прохання бачитись з дитиною, відповідачка відповідала відмовою. 07.08.2014 року він був вимушений звернутися до Служби у справах дітей Калинівської районної державної адміністрації з прохання встановити порядок побачення з донькою. Дану заяву було розглянуто та винесено рішення № 5 від 12.09.2014 року, яким надано йому право на побачення з донькою два рази на тиждень в суботу та неділю. Проте, відповідачка проігнорувала дане рішення, тому він звертається до суду з даним позовом. Від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог в частині встановлення часу побачень з донькою та про розгляд справи у його відсутність в порядку письмового провадження, уточнені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася без поважних причин, хоч про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення з викликом до суду на 03.12.2014 року та 16.12.2014 року. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України Представник служби у справах дітей Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області Варчук В.В. в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги позивача підтримує. Оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає позовні вимоги задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.10.2008 року по 11.06.2014 року. Від даного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. З червня 2011 року відповідачка регулярно почала їздити за межі України та перестала цікавилась життям доньки, лише коли приїжджала додому брала доньку проживати до себе, а потім знову їхала за кордон та повертала позивачу дитину, тому в даний період позивач виховував доньку самостійно. 16.01.2014 року відповідачка забрала дитину в позивача проживати до себе та на всі прохання позивача бачитись з донькою, відповідачка відповідає відмовою. Згідно ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Після мирних спроб вирішити дані розбіжності, 07.08.2014 року позивач звернувся до Служби у справах дітей Калинівської районної державної адміністрації з прохання встановити порядок побачення з донькою. Дану заяву було розглянуто та винесено рішення № 5 від 12.09.2014 року, яким надано позивачу право на побачення з донькою два рази на тиждень в суботу та неділю. Проте, відповідачка ігнорує дане рішення. Відповідно ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місце його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Також згідно ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином, враховуючи всі обставини справи, вік дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та зобов'язати відповідачку не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною та визначити спосіб участі позивача у вихованні дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved