Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою в якій просить визнати недійсним заповіт подружжя, складений 04.09.2006 року нею та її чоловіком, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.09.2006 року склали подружній заповіт, згідно до якого заповідали все належне їм майно доньці [PERSON]. [INFO] року в лікарні Вірхен Дель Альказар (Іспанія) помер чоловік позивача - [PERSON]. Коли позивач та її чоловік укладали заповіт, то вони були впевнені, що якщо хтось з них помре, то донька зможе прийняти спадщину, а про те, що спадщина зможе бути прийнята лише після смерті обох з подружжя, вони не знали. В даний час в зв'язку із скрутним матеріальним становищем, яке було викликано тим, що значна сума коштів була витрачена на лікування [PERSON] за кордоном, позивач та її донька намагалися реалізувати квартиру, яка належала подружжю [PERSON], однак нотаріус повідомив, що продаж квартири неможливий, позаяк від 04.09.2006р. існує відповідний заповіт подружжя. В даний час позивач зрозуміла всі наслідки заповіту подружжя, і скасувати його за законом вона не може, тому що таке можливо лише за життя обох заповідачів. В судове засідання позивач та її представник не з'явились, просили розглянути справу без їх участі. Від відповідача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, при вирішенні спору сторона відповідача покладалася на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно до копії довідки про склад сім'ї №02-02/1310, виданої КП «Єдиний розрахунковий центр» вказано, що [PERSON] є уповноваженим власником (основним квартиронаймачем) квартири [ADDRESS], разом з ним проживає за вказаною адресою його дружина - [PERSON] (а.с.10). З договору купівлі-продажу квартири від 17.08.2006р. року(а.с.7) вбачається, що [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. Зазначений договір купівлі- продажу посвідчений нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером Д0704. Вказана квартира, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно 25.08.2006р. на праві приватної власності зареєстрована за [PERSON] (а.с.9). [PERSON] та [PERSON] 04.09.2006р. уклали заповіт подружжя, копія та оригінал якого долучені до матеріалів справи, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1- 245, згідно до змісту якого все належне їм майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилось заповідали доньці [PERSON] (а.с. 5). [PERSON] помер [INFO], про що зроблені відповідний запис в томі 00452 на сторінці 201 розділу 3 книги запису актів та видано свідоцтво Відділом Реєстрації Актів Цивільного Стану міста Лорка, Іспанія (а.с.12-13). Згідно із п.1 ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадщину за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом є позивач, як дружина померлого та їх діти. Відповідно до п.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до п.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно із п.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно разом із спадкодавцем, має подати до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у строк, встановлений ст.1270 ЦК України. Позивач фактично прийняла спадщину після смерті її чоловіка в порядку, встановленому п.3 ст.1268 ЦК України, так як на день його смерті постійно проживала разом з ним і була зареєстрована з ним за однією адресою (а.с. 10) Згідно із ст.1243 ЦК України подружжя має право скласти спільний заповіт щодо майна, яке належить йому на праві спільної сумісної власності (п.1). У разі складання спільного заповіту частка у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя переходить до другого з подружжя, який його пережив. У разі смерті останнього право на спадкування мають особи, визначені подружжям у заповіті (п.2). За життя дружини та чоловіка кожен з них має право відмовитися від спільного заповіту. Така відмова підлягає нотаріальному посвідченню (п.3). У разі смерті одного з подружжя нотаріус накладає заборону відчуження майна, зазначеного у заповіті подружжя (п.4). Таким чином, зі змісту ст.1243 ЦК України вбачається, що після смерті одного з подружжя відносини спадкування не виникають. На все майно, яке зазначено в заповіті подружжя, у разі смерті одного з подружжя, нотаріус накладає заборону відчуження. Тому вдова (вдовець) не стають власниками частки у праві спільної сумісної власності померлого з подружжя. Вони не мають права розпоряджатися не лише часткою померлого з подружжя, але після його смерті й своєю часткою у такому майні. У зв'язку зі смертю чоловіка позивач можливості відмовитись від спільного заповіту немає, оскільки заповіт подружжя може бути скасований одним з подружжя лише за життя обох з подружжя. Відповідно до ст.229 ч.1 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Згідно до п.2, 4 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Оскільки дочка позивача [PERSON] та померлого [PERSON] - [PERSON] подала суду свою заяву, за якою вона не заперечує проти визнання заповіту від 04.09.2006р. недійсним, яка нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу [PERSON] та долучена до матеріалів справи, то суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання недійсним заповіту подружжя, оскільки заповіт був складений внаслідок помилки, оскільки позивач не усвідомлювала в повній мірі правову природу правочину, а також той обсяг прав та обов'язків, який ним передбачений, а визнання оспорюваного заповіту недійсним не порушуватиме прав та інтересів інших осіб. Оскільки стороною позивача не ставилося питання прпо розподіл судових витрат і сторона позивача у своїй заяві не заперечувала щодо понесення нею тягаря таких витрат, то суд вважає за можливе залишити понесені судові витрати за сторонами.

Outcome: approved