Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач з 06 жовтня 2011 року працював у структурному підрозділі «Шахта ім. Калініна» ДП «Артемвугілля». 23 жовтня 2014 року він був звільнений за п.1 ст.38 КЗпП України у звязку зі зміною місця проживання. Згідно статті 115 КЗпП України відповідач зобов'язаний регулярно виплачувати заробітну плату, проте в цій частині відповідачем закон був порушений. За період роботи у СП «Шахта ім. Калініна» ДП «Артемвугілля» склалась заборгованість по заробітній платі: за серпень 2014 року - нараховано 8404,27 гривень, до видачі 7212,75 гривень; за вересень 2014 року - нараховано 11567,75 гривень, до видачі 9747,33 гривень; за жовтень 2014 року- нараховано 20481,48 гривень, до видачі 17257,81 гривень (в тому числі виплати за невикористану щорічну відпустку при звільненні). Всього заборгованість - 40453,50 гривень (34217,89 гривень заробітної плати до видачі, 6235,61 гривень податків, внесків та зборів із заробітної плати). До теперішнього часу розрахунок з позивачем не проведений. Для вирішення питання погашення заборгованості із заробітної плати [PERSON] звертався до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Профспілки працівників вугільної промисловості, отримав відповіді, що згідно Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, затвердженого Постановою КМУ від 07 листопада 2014 року №595, державна підтримка підприємств вугільної галузі, що зареєстровані на території тимчасово неконтрольованій українською владою не проводиться, однак позивач зазначає, що дія вищевказаних нормативних документів не може впливати на фінансування виплат в тому числі із заборгованості по заробітній платі, яка виникла станом на 23 жовтня 2014 року, тобто раніше дати прийняття вищевказаних нормативних актів. Державна інспекція з питань праці України своїм листом від 08 грудня 2014 року №21/03/6137-1- рекомендувала вирішувати дане питання у суді. 15 квітня 2015 року суддею Василівського районного суду Запорізької області було видано судовий наказ про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, який було скасовано 08 червня 2014 року ухвалою судді Василівського районного суду Запорізької області. Виходячи з вищевикладеного позивач просить суд стягнути з ДП «Артемвугілля» на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 34217 гривень 89 копійок та компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 83198 гривень 05 копійок. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить задовольнити за підставами, викладеними в письмовій формі. Середній заробіток за час затримки розрахунку просить стягнути на день винесення судового рішення. Представник відповідача, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, в судові засідання не зявився. 19 травня 2015 року до суду представником відповідача [PERSON] було подано заяву про скасування судового наказу Василівського районного суду Запорізької області від 15 квітня 2015 року по справі №2-н/311/269/2015, в якій зазначено про те, що ДП «Артемвугілля» у порядку виконання Указу Президента України від 14 листопада 2014 року №87 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганських областях», постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №595 та наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25 листопада 2014 року №841, починаючи з 28 листопада 2014 року припинило виробничу та фінансово-господарську діяльність як власну, так і діяльність структурних підрозділів на території міста Горлівки Донецької області. Наказом ДП «Артемвугілля» з 28 листопада 2014 року всім працівникам підприємства було надано відпустки без збереження заробітної плати, було запропоновано евакуюватися до регіону, що контролюється українською владою (з тимчасовим розміщенням переміщених працівників у дитячому оздоровчому центрі «Вогник» у місті Святогірськ, що належить ДП «Артемвугілля». Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців від 10 грудня 2014 року Державне підприємство «Артемвугілля» змінило місцезнаходження з міста Горлівка, пр. Леніна, 13 на м. Слов'янськ, м. Святогірськ, вул. Куйбишева, 66. Було виготовлено нову печатку ДП з зазначенням місцезнаходження - Донецька область, м.Слов'янськ, м. Святогірськ. Крім того, 06 січня 2015 року було проведено інвентаризацію документів, за результатами якої було складено акт, відповідно до пункту 3.2 якого встановлено, що за період роботи з дати державної реєстрації (19 лютого 2003 року) до зміни місцезнаходження підприємства (10 грудня 2014 року) місцезнаходження документів (як на паперових, так і електронних носіях) ДП «Артемвугілля» не встановлено, вільний доступ до них не можливий. У тому числі, але не виключно, відсутні: первинні документи, документи фінансово-господарської звітності, документи про трудові відносини, в тому числі про умови та періоди роботи, оплату праці, проведення розрахунків тощо. За Статутом ДП «Артемвугілля», що затверджений 01 грудня 2014 року, будь-яка особа, крім генерального директора, яка не має належним чином оформленої довіреності, не має права видавати будь-які документи від імені підприємства, у тому числі довідки про наявність заборгованості по заробітній платі. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши письмові докази, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню частково виходячи з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працював у структурному підрозділі «Шахта ім. Калініна» державного підприємства «Артемвугілля» з 06 жовтня 2011 року (наказ №928 від 05 жовтня 2011 року). 23 жовтня 2014 року (наказ №1806 від 23 жовтня 2014 року) він був звільнений за п.1 ст.38 КЗпП України у звязку зі зміною місця проживання, що підтверджується довідкою №756 та завіреною відділом кадрів ПрАТ «ЗЗРК» с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області, копією трудової книги. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справ і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Положеннями статті 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що перевищує шістнадцять календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Проте, в цій частині відповідачем закон був порушений. Як вбачається з довідки структурного підрозділу «Шахта ім. М.І. Калініна» ДП «Артемвугілля» №21 від 01 листопада 2014 року за період роботи [PERSON] у СП «Шахта ім. Калініна» ДП «Артемвугілля» склалась заборгованість по заробітній платі: за серпень 2014 року - нараховано 8404,27 гривень, до видачі 7212,75 гривень; за вересень 2014 року - нараховано 11567,75 гривень, до видачі 9747,33 гривень; за жовтень 2014 року - нараховано 20481,48 гривень, до видачі 17257,81 гривень. Всього заборгованість до видачі станом на 01 листопада 2015 року складає 34217 грн. 48 коп. Зазначена довідка видана до припинення виробничої та фінансово-господарської діяльності ДП «Артемвугілля» у м. Горлівка Донецької області з 28 листопада 2014 року та затвердження нового Статуту ДП «Артемвугілля» 01 грудня 2014 року. Довідка підписана посадовими особами шахти - директором, головним бухгалтером та начальником розрахункового відділу, засвідчена печаткою та штампом підприємства. Також відомості щодо заборгованості із заробітної плати [PERSON], зазначені у довідці, узгоджуються із розміром заробітної плати за вказаний період [PERSON], що надані Управлінням Пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Проте, до теперішнього часу розрахунок з позивачем не проведений. На підтвердження своїх вимог, позивачем також було надано довідку від 27 травня 2015 року, яку було видано УПФ України в Василівському районі Запорізької області, згідно якої пенсійне управління має відомості щодо нарахування [PERSON] за період його роботи на підприємстві відповідача з серпня по жовтень 2014 року щомісячно саме такого розміру заробітної плати, як про це зазначено у довідці шахти від 01 листопада 2015 року. Суд вважає необхідним відзначити те, що зазначене управління пенсійного фонду знаходиться на території, підконтрольній Україні. Той факт, що за період з серпня 2014 року по жовтень 2014 року включно, не проводилася сплата страхових внесків та не враховувався страховий стаж відносно [PERSON], на думку суду, не свідчить доказом про відсутність заборгованості по заробітній платі, враховуючи при цьому те, що відносини по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України є іншими по правовій суті, і проведення (або не проведення) таких виплат підприємством не залежить від волі робітника. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що довідка шахти від 01 листопада 2015 року про заборгованість заробітної плати на загальну суму 34217 грн. 89 коп. на користь позивача у розумінні положень статей 58 та 59 ЦПК України, є належним доказом по справі, тому ця заборгованість на підставі положень статті 115 КЗпП України підлягає стягненню з відповідача. Згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки зазначені в ст.116 цього кодексу підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Заробітна плата [PERSON] у серпні 2014 року становить 7212 грн. 75 коп., у вересні 2014 року 9747 грн. 33 коп. Відповідно, середньоденна заробітна плата 278 грн. 03 коп. ((7212.75+9747.33)/61=278.03). Час затримки розрахунку становить 357 днів, відповідно, середній заробіток за весь час затримки становить 99258 грн. 17 коп. (278.03*357=99258.17). Вказану суму суд також стягує з відповідача на користь позивача. В іншій частині позову суд відмовляє, постільки для проведення розрахунку середнього заробітку суд виходить із заборгованості по заробітній платі [PERSON] за вирахуванням внесків та зборів із заробітної плати на рахунки відповідних фондів та установ. Позивач [PERSON] проводить відповідний розрахунок із нарахованої заробітної плати без проведення відрахувань. Витрати по сплаті судового збору суд покладає на відповідача.

Outcome: partial