Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про встановлення місця проживання дитини. Позов мотивує тим, що з 19.09.2008 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Життя з відповідачем не склалось і вони перестали вести спільне господарство і проживати однією сім'єю з літа 2017 року. Шлюбні відносини припинились і вона переїхала в м. Київ до своїх батьків, де зареєстрована за її місцем проживання і донька. Між нею та відповідачем був конфлікт щодо місця проживання дитини, але на даний час вона та відповідач дійшли згоди щодо місця проживання доньки, а тому просить задовольнити позов та встановити місце проживання доньки з нею. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 19.09.2008 року між сторонами укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний час подружжя проживає окремо з літа 2017 року. Відповідно до норм ст. 51 Конституції України. кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов»язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Відповідно до вимог ст. 160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а ч.1 ст.161 цього Кодексу визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. 01.07.2017 року Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «М. Є. Проти України», яке набуде статусу остаточного відповідно до порядку, передбаченого пунктом 2 статті 44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. У цьому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. При вирішенні даного питання судом приймається до уваги те, що сторони у справі характеризуються позитивно, піклуються про дитину та її здоров'я, займаються її вихованням та утриманням і дійшли згоди щодо місця проживання дитини. Відповідач не заперечує щодо проживання доньки з матір'ю. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України позивач не ставить питання щодо стягнення судових витрат з відповідача, а тому суд відносить дані витрати за її рахунок. На підставі викладеного і ст. ст. 141, 160, 161 СК України,

Outcome: approved