Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про визнання права власності, в якому вказує, що батьку [PERSON] належала земельна частка (пай), площею 1,41 га. в с.Ценів, Козівського району на підставі сертифіката. [INFO] [PERSON] помер, заповіту не залишив. Матері [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,15 га. на території Ценівської сільської ради на підставі державного акта. [INFO] [PERSON] померла, заповіту не залишила. Сертифікат на земельну частку (пай) та державний акт втрачені, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода». [PERSON] звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, йому відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить визнати за ним право власності на: земельну частку (пай), на території Ценівської сільської ради, Козівського району, належала [PERSON] на підставі сертифіката [NUMBER] від 12 лютого 1997 року, зареєстрованого 13 лютого 1997 року №86; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,15 га. на території Ценівської сільської ради, належала [PERSON] на підставі державного акта [NUMBER] від 15 березня 2006 року. Позивач у судове засідання не з'явився, подав клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати за його відсутності без застосування технічних засобів. Відповідач Ценівська сільська рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого позовні вимоги [PERSON] підтримує, просить справу розглядати за їх відсутності. Суд, приймаючи до уваги клопотання позивача, відзив на позов відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що [PERSON] належала земельна частка (пай), площею 1,41 га. в с.Ценів, Козівського району на підставі сертифіката [NUMBER], підтверджується інформацією про грошову оцінку земельної ділянки №34-1909-99.5-2623/2-16 від 29 липня 2016 року. [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,1540 га. на території Ценівської сільської ради на підставі державного акта [NUMBER] від 15 березня 2006 року, підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6102603092016 від 12 серпня 2016 року. [INFO] [PERSON] помер, підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.4). Згідно довідки Ценівської сільської ради №435 від 05 вересня 2016 року, [PERSON] вступив в управління спадковим майном після смерті [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.6). [PERSON] проживав з [PERSON] до дня її смерті без реєстрації, підтверджується довідкою Ценівської сільської ради №434 від 05 вересня 2016 року. Сертифікат на земельну частку (пай) [NUMBER] від 12 лютого 1997 року та державний акт [NUMBER] від 15 березня 2006 року втрачені, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода» №68 від 02 вересня 2016 року. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. [PERSON] звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, йому відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, підтверджується відмовами нотаріуса №421/01-16 та №423/01-16 від 14 червня 2016 року (а.с.5,7). Відповідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. П.1 ч.1 ст.549 Цивільного кодексу УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності слід задовольнити. На підставі викладеного

Outcome: approved