Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Позивачем подано до суду позов до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 09 грудня 2019 року між ним та [PERSON] укладено Кредитний договір з обслуговування відпуску товару в розстрочку за №381, згідно умов якого він як фізична особа-підприємець відпустив в розстрочку строком на три місяці [PERSON] товар у вигляді дивану, кухонного куточку, кухні та двох табуреток, загальною вартістю 17850 грн. При цьому покупцем внесено перший внесок в розмірі 8000 грн., решту вартості товару в сумі 9850 грн. [PERSON] зобов`язалася внести готівкою на протязі трьох місяців рівними частинами. Крім того, п.4 договору сторони узгодили сплату 2% від заборгованої суми за кожен день прострочки оплати боргового платежу при несвоєчасному погашенні боргових зобов`язань. Оскільки, відповідач протягом трьох місяців після укладення договору грошові кошти на погашення вартості придбаного товару не перерахувала, позивачем подано до суду позов про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 36 445 грн., в тому числі 9850 грн. вартості товару та 26 695 грн. 2% від простроченої суми боргу. Позивач в судове засідання не з`явився, згідно письмової заяви просив розгляд справи проводити без його участі, заявлені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача коштів в розмір 9850 грн. підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, згідно письмової заяви просила розгляд справи проводити без її участі, заявлені позовні вимоги визнала в частині стягнення заборгованості в розмірі 9850 грн. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: 09 грудня 2019 року між приватним підприємцем [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , [INFO] , мешканкою [ADDRESS] , укладено Кредитний договір з обслуговування відпуску товару в розстрочку за №381 (а.с.6). Згідно п.1 даного договору, підприємець [PERSON] відпустив в розстрочку строком на три місяці [PERSON] товар у вигляді дивану, кухонного куточку, кухні та двох табуреток, загальною вартістю 17850 грн. [PERSON] внесла перший внесок готівкою в сумі, яка становить 8000 грн. (п.2 Договору). Відповідно до п.3 Договору [PERSON] зобов`язалася решту вартості товару в розмірі 9850 грн. вносити готівкою на протязі трьох місяців рівними долями (а.с.6). Фактично між сторонами склалися цивільні відносини щодо продажу товару у кредит. Зокрема, ч.1 ст.694 ЦК України, договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів. Якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару. До договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу застосовуються положення частин третьої, п`ятої та шостої статті 694 цього Кодексу (ст.695 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК). За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи, що 09 грудня 2019 року між сторонами укладено кредитний договір з обслуговування відпуску товару в розстрочку за №381, згідно умов якого [PERSON] отримала в розстрочку строком на три місяці товар на загальну суму 17850 грн., при цьому, частково сплатила вартість отриманого товару лише на суму 8000 грн., решту вартості товару в сумі 9850 грн. відповідач протягом трьох місяців після укладення договору не сплатила, тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 9850 грн. Відповідачем не виконано зобов`язання щодо перерахування коштів за придбаний товар та не спростовано відсутності у неї заборгованості перед позивачем. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, враховуючи, що позивач будучи особою з 2 групою інвалідності, звільнений від сплати судового збору при подачі позову, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved