Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат в липні 2009 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно виплачених коштів в сумі 321 943.72 грн.. Позовні вимоги обгрунтовував тим, що [PERSON] перебуваючи на посаді директора ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат, у порушення норм КЗпПУ, статутних документів підприємства, відомчих інструкцій безпідставно нарахував та виплатив собі кошти як винагороду за підсумками 2005-2007 років, надбавку за вислугу років, невірне нарахування виплат при нарахуванні відпускних, чим заподіяно підприємству майнової шкоди на вищевказану суму, що підтверджено документальною ревізією питань фінансово-господарської діяльності підприємства. [PERSON] у свою чергу звернувся до суду з зустрічним позовом до ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат про стягнення коштів щодо нарахованого додаткового матеріального заохочення за 2005-2007 роки в сумі 258 712.68 грн., зобовязати виплатити таке заохочення за 2008 рік, зобовязати нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів в звязку з порушенням строків їх виплати з дня виникнення боргу до винесення рішення судом, виплатити індексацію, мотивуючи вимоги тим, що перебуваючи на посаді директора ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат він відповідно до статуту підприємства, положень, норм КЗпПУ затвердив та частково отримав грошові кошти. Однак після свого звільнення, позивач-відповідач не сплатив у повному обсязі належні йому кошти. Під час провадження по справі [PERSON] уточнив вимоги, просив виплатити йому додаткове матеріальне заохочення за 2008 рік в сумі 108 764.44 грн. та остаточно просив стягнути з ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат на свою користь кошти на загальну суму 205 204.91 грн. Ухвалою суду від 14.03.2012 року зазначені позовні заяви були об'єднані в одне провадження. 30.03.2012 року до участі в справі було залучено прокуратуру Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері (військову прокуратуру Західного регіону України). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 20.09.2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06.03.2014р., у задоволенні вимог ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат до [PERSON] відмовлено, зустрічний позов задоволено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.09.2014 р. рішення Івано-Франківського міського суду від 20.09.2013 року, ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 06.03.2014р. скасовано, справу передано на новий розгляд. У судових засіданнях представник ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат вимоги первісного позову підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, позов [PERSON] вважає безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення з підстав зазначених в запереченні. Представник Прокуратури Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері просив задовольнити позовні вимоги ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат у повному обсязі та відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] [PERSON] заперечив проти вимог ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат, оскільки вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають до задовлення, зустрічний позов просив задовольнити у повному обсязі. Заслухавши сторін, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про те, що в задоволенні позову ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат за участі прокуратури Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері до [PERSON] та в зустрічному позові [PERSON] до ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Наказом Міністра оборони України №770 від 29.12.2006 року [PERSON] було призначено на посаду директора ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат та укладено з ним трудовий контракт на термін до 29.12.2009 року (а.с.8-15 т.1), попередньо він був призначений на дану посаду ще з 2000 року (а.с.128-138 т.2). Пунктами 3.1 та 3.2 контракту з керівником [PERSON] передбачалось нарахування заробітної плати, і окрім окладу та премії, передбачена також надбавка за вислугу років в розмірі до 25% посадового окладу, матеріальні винагороди (абз.1-3 п.3.2), частина прибутку, що відповідно до ст.38 Закону україни «Про власність» надходить у розпорядження трудового колективу (за його рішенням) (абз.4 п.3.2 контракту), надбавки (абз.5-6 п.3.2 контракту). При цьому, судом на підставі висновків ухвали ВССУ зясовано, що позивачвідповідач трактує спірні відносини щодо визначення суми матеріального заохочення керівнику саме як винагороди за підсумками роботи за рік відповідно до положення, яке діє на підприємстві, на підставі наказу директора Департаменту економіки та господарської діяльності Міністерства оборони України (абз.2 п.3.2 контракту), які не видавались Департаментом а видані самим директором, а відповідач-позивач [PERSON] натомість трактує дану виплату саме як частину прибутку, що відповідно до ст.38 ЗУ «Про власність» надходить у розпорядження трудового колективу (за його рішенням) (абз.4 п.3.2 контракту). Позивач-відповідач стверджував, що в даному спорі матеріальне заохочення є додатковою заробітною платою нарахування якого не є обовязковим і може виплачуватись за рішенням власника (керівника) підприємства у випадку наявної фінансової можливості (додаткові пояснення - а.с.198-209 т.3). Однак суду не було доведено порушення виплати такого матеріального заохочення та не можливість її виплати керівником, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Статутом ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат передбачалось право підприєства отримувати чистий прибуток та самостійне встановлення форм, систем та розмірів оплати праці (а.с.42-53 т.2). Наказами директора ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат [PERSON] за № 91-в від 25.04.2007 року, №215-в від 23.11.2007 року «Про виплату додаткового матеріального заохочення», у відповідності до Постанови КМУ №157 від 28.02.2005 року, Положення про додаткове матеріальне заохочення керівників та працівників ДП Івано-Франківський ЛПК МО України, на підставі показників виконання фінансового плану за 2005 рік, 2006 рік було наказано провести виплату із фонду матеріального заохочення, в т.ч. директору та управлінському персоналу згідно розрахункової відомості, а керівникам підрозділів провести нарахування цього заохочення працівникам, подати директору для погодження з обєднаним профкомом на затвердження (а.с.16-17 т.1). Аналогічний наказ від 27.05.2008р. №92-в був виданий директором за підсумками показників виконання фінансового плану за 2007 рік, а також про виплату надбавки з 01.01.2008р. працівникам ЛПК за вислугу років за наказом №18-в від 17.01.2008р. (а.с.20, 21-22 т.1). Фінансові плани ДП були затверджені Міністром оборони України на 2005-2008 роки та подані звіти підприємством про фінансові результати за дані роки (а.с.92-126 т.2). Актами комісії підприємства визначено суму чистого прибутку за 2005, 2006, 2007 роки та визначено додаткове матеріальне заохочення (а.с.188-194 т.2). При цьому як слідує з матеріалів справи, 12.01.2011 року УСБУ в Івано-Франківській області було вилучено фінансову, бухгалтерську та іншу документацію ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат(а.с.156-159 т.1), а тому обставини на які посилаються сторони в підтвердження чи спростування тих чи інших доказів встановлені судом виключно з наданих до матеріалів справи копій таких доказів. Так, Положення про додаткове матеріальне заохочення керівників та працівників ДП Івано-Франківський ЛПК МО України від 05.06.2006р., було прийняте з метою додаткового матеріального стимулювання керівників та працівників підприємства за підвищення рентабельності виробництва і отримання чистого прибутку (а.с.19 т.1). Такими умовами додаткового матеріального заохочення є 35% чистого прибутку комбінату за звітний рік, який залишається в розпорядженні підприємства після сплати всіх податків і платежів. Розподіл такого чистого прибутку визначено по категоріях працюючих, в т.ч. директору комбінату 10% (п.1.1, 3 Положення). Також, профспілкою ДП Івано-Франківський ЛПК МО України було погоджено та затверджено керівником підприємства Порядок визначення суми додаткового матеріального заохочення, яке виплачується працівникам з чистого прибутку за результатами фінансово-господарської діяльності (а.с.56 т.2). Згідно наказу директора ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат [PERSON] за № 18-в від 17.01.2008р. було встановлено директору [PERSON] надбавку за вислугу років в розмірі 40% (а.с.21-22 т.1). В січні-лютому 2009 року на ДП «Івано-Франківський ліспромкомбінат» проведена Контрольно-ревізійним Департаментом МО України ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2007 року по 01.01.2009 року, що оформлено Актом від 16.02.2009 року (а.с.24-44 т.1), в вересні 2010р. проведена ревізія за період з 01.01.2007р. по 01.09.2010р. яка оформлена Актом від 08.09.2010р. (а.с.217-220 т.2), а також проведена КРУ в Івано-Франківській області в березні-квітні 2009 року ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат за період з 01.01.2008р. по 01.03.2009р., про що складено Акт від 03.04.2009р. (а.с. 33-44 т.1), ревізія територіального Західного КР Департаменту МОУ проведена в 2001 році про що складено Акт від 20.10.2011р. (а.с.226-235 т.2). За результатами проведеної ревізії, КРУ в Івано-Франківській області подало вимогу 25.05.2009р. до ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат про усунення порушень, виявлених ревізією (а.с.23 т.1). Окрім того, була також проведена в 2010 році позапланова ревізія КРУ в Івано-Франківській області окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат за період з 01.01.2006р. по 19.01.2009 року та складено Акт від 24.09.2010р. №08-21/09-19 (а.с…) та подано вимогу 14.10.2010р. до ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат про усунення порушень, виявлених ревізією (а.с.67 т.1). Відповідачу - позивачу [PERSON], як стверджував позивач за первісним позовом, було нараховано грошові кошти у вигляді матеріального заохочення з врахуванням обовязкових платежів за підсумками 2005 року в сумі 95 300 грн., за 2006 рік 99 400грн., за 2007 рік 114 100 грн., що встановлено ревізією, а разом 308 800 грн., з врахуванням податків та утримань 258 712.68 грн., з яких зайво нараховані і виплачені 188 400 грн. (а.с.31 т.1). Нараховані кошти отримувались [PERSON] як в касі підприємства готівкою, так і товаром (лісопродукцією), що також зазначено Актом ревізії. Станом на 01.01.2009 року заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] відсутня. Не погоджуючись з вимогами про стягнення коштів за результатами перевірки, [PERSON] звернувся за розясненнями до керівництва Департаменту економічної діяльності Міністерства оборони України (а.с.73 т.1) та отримано відповідь від 21.10.2010р. щодо виплати частини чистого прибутку працівникам (а.с.75 т.1). Таке звернення направлялось [PERSON] і до Державної податкової служби України та отримано відповідь в листопаді 2012 р. (а.с.81-83 т.2), а також до Міністерства праці та соц.політики України (а.с.88-91 т.2). Окрім того, до матеріалів справи надано [PERSON], як доказ, висновок №2148/11-19 експертного економічного дослідження проведеного Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз складеного 17.03.2011р. на його клопотання (а.с.161-166 т.1), про те, що виплати додаткового матеріального заохочення (по двох сумах) не підтверджені саме як виплати що проведені з порушенням чинного законодавства, та такі виплати відповідають п.3.2.4 контракту. Як слідує також з матеріалів справи, постановою прокурора відділу нагляду за додерженням законів у військових формуваннях військової прокуратури Західного регіону України [PERSON] за розглядом матеріалів прокурорської перевірки за фактом виплати грошової допомоги за підсумками роботи у 2005-2007 роках керівнику, управлінському персоналу та працівникам ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат від 10.12.2010 року у порушенні кримінальної справи відносно директора ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат [PERSON] за фактом зловживання службовим становищем при розподілі та отриманні додаткового матеріального заохочення в розмірі 188.4 тис.грн. за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, відмовлено на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України (а.с.87-90 т.1). Постановою заступника начальника СВ УСБУ в Івано-Франківській області від 02.02.2011р. було порушено кримінальну справу за фактом вчинення службовими особами ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат заволодіння шляхом зловживання службовим становищем коштів та майна в особливо великих розмірах та вчинення службового підроблення документів, що спричинило тяжкі наслідки (а.с.212-213 т.1) та постановою в.о. військового прокурора Західного регіону України від 01.02.2011р. також було порушено кримінальну справу за фактом перевищення службовими особами ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат службових повноважень при розподілі та виплаті додаткового матеріального заохочення (а.с.214-217 т.1), які були постановою обєднані в одне кримінальне провадження. А постановою СВ військової прокуратури Західного регіону України від 01.08.2012р. порушено кримінальну справу відносно колишнього директора [PERSON] (а.с.25-27, 68-74 т.2). Висновком комісійної додаткової судово-економічної експертизи №1087 від 27.02.2012 року, призначеної під час провадження у кримінальній справі № 2011204000006, було встановлено, що порядок розподілу чистого прибутку ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат, у тому числі для призначення, нарахування та виплати протягом 2007-2008 років додаткового матеріального заохочення керівникам і працівникам по результатам фінансово-господарської діяльності комбінату за 2005-2007 року регламентувався наступними положеннями нормативно-правових актів: ч.2 ст.57, ч.9 ст. 65, ч.8,9 ст.75, ч.3 ст. 142 ГК України; ст. 38 ЗУ Про власність; ст. 7 ЗУ Про колективні договори і угоди; абз.2, п.6 Постанови КМУ від 15.01.2005 №50; Розпорядженням КМУ від 13.04.2005 року № 95-р ; Наказом Мінекономіки України №173 від 21.06.2005 року; п.п. 5.2., 8.2. Статуту ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат; Положеннями про додаткове матеріальне заохочення керівників та працівників ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат від 05.06.2005 року, б/н на 2007 рік; Порядком визначення суми додаткового матеріального заохочення, яке виплачується працівникам ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат від 05.06.2006 року Наказом Мінфіну України № 1213 від 19.12.2006 року та іншими нормативними актами (а.с.13-34 т.3). Постановою Галицького районного суду м.Львова від 18.04.2013р. скаргу [PERSON] на постанову СВ військової прокуратури Західного регіону України від 01.08.2012р. про порушення кримінальної справи відносно [PERSON] задоволено, постанову скасовано, ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 31.05.2013р. постанову Галицького районного суду м.Львова від 18.04.2013р. залишено без змін (а.с.7-9 т.3). Відповідно до ухвали Апеляційного суду Львівської області від 31.05.2013 року колегія суддів апеляційногої інстанції прийшла до висновку проте, що суд першої інстанції, перевіривши у встановленому порядку приводи і підстави для винесення постанови про порушення відносно [PERSON] Кримінальної справи за ознаками вчинення злочину, передбаченого п.5 ст. 191 КК України, порядок винесення даної постанови представником органу досудового слідства, прийшов до вірного висновку про скасування постанови слідчого про порушення кримінальної справи. На думку колегії суддів, оскаржуване рішення є достатньо вмотивованим наявністю в матеріалах справи висновку №1166/3327 судово-економічної експертизи ЛНДІСЕ від 26.08.2011 року, яким не підтверджується протиправна поведінка [PERSON], а також висновку економічного дослідження №2148/11-19 Київського НДІСЕ від 17.03.2011 року, висновків додаткової судово-економічної експертизи №№ 1087, 1088, 1092, 13002 Харківського НДІСЕ від лютого-травня 2012 року(а.с.13-34 т.3), які також підтверджують правомірність поведінки [PERSON] щодо фактичної виплати додаткового матеріального заохочення директору, управлінському персоналу та працівникам підприємства за підсумками 2005-2007 років. Під час розгляду даної цивільної справи, 17.10.2014р. тво директора ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» видав наказ №197-в «Про скасування наказів», на підставі подання військової прокуратури Західого регіону від 14.10.2014р., яким скасовані наказ: №91-в від 25.04.2007р., №215-в від 23.11.2007р. та №92-в від 17.01.2008р. (а.с.210-213 т.3), при цьому що попередні накази скасовано через 7 років з часу їх видачі та проведеної виплати, а обгрунтування скасування попередніх наказів в наказі №197-в зазначається як «таких що суперечать Господарському кодексу України», без зазначення яких саме норм даного кодексу. При цьому, суд звертає увагу на те, що підстава та предмет позову не стосувався даного наказу про відміну всіх попередніх наказів, а вироку суду щодо протиправних дій керівника підприємства чи інших осіб, не має. При цьому позивач за зустрічним позовом, на вимогу суду, не уточнив підстав звернення із позовом з врахуванням того, що кошти на думку позивача би підлягали витребуванню з відповідача: 1)як відшкодування шкоди завданої працівником під час виконання трудових обовязків чи 2)витребування безпідставно набутих коштів. Так, за змістом ст. ст. 130-138 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. У відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям, випускові недоброякісної продукції, розкраданню, знищенню і зіпсуттю матеріальних, грошових чи культурних цінностей. Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу або за заявою прокурора. Для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат не надало суду належних та допустимих доказів протиправної поведінки відповідача-позивача під час виконання своїх посадових обовязків, внаслідок якої на підприємстві виникла заподіяна пряма дійсна шкода та завдано збитків. Окрім того, за ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Не підлягає поверненню за ст.1215 ЦК України безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Позивачем також не доведено підстави повернення безпідставно набутих коштів у вигляді заробітної плати відповідачем-позивачем. Що стосується зустрічного позову, то [PERSON] також не довів в судовому порядку підстав для стягнення коштів щодо нарахованого додаткового матеріального заохочення за 2005-2007 роки в сумі 258 712.68 грн., зобовязати виплатити йому додаткове матеріальне заохочення за 2008 рік в сумі 108 764.44 грн., зобовязати нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів в звязку з порушенням строків їх виплати з дня виникнення боргу до винесення рішення судом, виплатити індексацію, а всього стягнути з ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат на його користь кошти на загальну суму 205 204.91 грн. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про недоведеність як вимог ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат так і [PERSON], а тому у задоволенні первісного та зузстрічного позову слід відмовитиі.

Outcome: dismissed