Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк», акціонерного комерційного товариства «Імексбанк» про визнання договорів недійсними та зобовязання вчинити певні дії. Позивач у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд визнати недійсним договір іпотеки №2509/47-3 від 25.09.2008 року укладений між акціонерним комерційним банк «Імексбанк» та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], 25 вересня 2008 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1968; визнати недійсним договір іпотеки № 00154rd від 10.01.2008 року укладений між відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк» та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], 10 січня 2008 року та зареєстрованого в реєстрі за № 128; скасувати заборону з домоволодіння літ. А- 2, А1-1- житловий будинок, цегла, житлова площа 43,3 кв.м., загальна площа 295,2 кв.м., а,а-ганки, Б-навіс-тимчасовий, 1-3,1-споруди-тимчасові, площа земельної ділянки 371 кв.м., за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Дівоча, 5а, накладеного приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], 25 вересня 2008 року та зареєстрованого в реєстрі заборон за № 1969/50; скасувати заборону на житловий будинок загальною площею 363,5 кв.м., житловою площею 207,5 кв.м., який складається з 4 житлових кімнат та мансардним поверхом, та земельну ділянку загальною площею 1000 кв.м., кадастровий номер 1210100000:01:514:0087 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Широка, 125, накладеного приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], 10 січня 2008 року та зареєстрованого в реєстрі заборон за № 3, 4; внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про виключення запису з реєстру щодо обтяжень нерухомого майна іпотекою згідно договору іпотеки №2509/47-3 від 25.09.2008 року; внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про виключення запису з реєстру щодо обтяжень нерухомого майна іпотекою згідно договору іпотеки № 00154rd від 10 .01.2008 року; внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про виключення з реєстру щодо накладення заборон відчуження нерухомого майна за договором іпотеки №2509/47-3 від 25.09.2008 року; внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про виключення з реєстру щодо накладення заборон відчуження нерухомого майна за договором іпотеки № 00154гсІ від 10 .01.2008 року. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомили. Зі згоди позивача суд проводить розгляд справи у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 23 жовтня 2009 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що було зроблено в Книзі реєстрації розірвань шлюбів актовий запис № 52000216. Після розірвання шлюбу позивачу присвоєно прізвище [PERSON]. [PERSON] є власницею домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Дівоча, 5а, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.12.2007 року (серія CAB № 083958) виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 13.12.2007 року №4204. Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», номер витягу :17678874 від 09.02.2008 року, реєстраційний номер: 11501636. Дане домоволодіння будувалося у період шлюбу [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 60 CK України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У березні 2015 року позивачу стало відомо, що [PERSON] уклала з акціонерним комерційний банком «Імексбанк» договір іпотеки №2509/47-3 від 25.09.2008 року. Предметом договору іпотеки - є квартира [ADDRESS], а також, домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Дівоча, 5а, яке складається з: літ. А- 2, А1-1- житловий будинок, цегла, житлова площа 43,3 кв.м., загальна площа 295,2 кв.м., а,а-ганки, Б-навіс-тимчасовий, 1-3,1-споруди-тимчасові, площа земельної ділянки 371 кв.м. [PERSON] є також є власницею житлового будинку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Широка, 125, на підставі договору купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], 10 січня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 118, зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів за номером 2627439 згідно Витягу з Державного реєстру правочинів за № 5283554 від 10 січня 2008 року наданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], та земельна ділянка загальною площею 1000 кв.м., кадастровий номер 1210100000:01:514:0087, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Широка 125, на підставі договору купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], 10 січня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 122, зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів за номером 2627464 згідно Витягу з Державного реєстру правочинів за № 5283623 від 10 січня 2008 року наданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Даний житловий будинок, та земельна ділянка були придбані у період шлюбу [PERSON] та [PERSON]. У березні 2015 року позивачу стало відомо, що [PERSON] уклала з відкритим акціонерним товариством «Марський транспортний банк» договір іпотеки № 00154rd від 10 .01.2008 року. Предметом договору іпотеки - є житловий будинок загальною площею 363,5 кв.м., житловою площею 207,5 кв.м., який складається з 4 житлових кімнат та мансардним поверхом, та земельна ділянка загальною площею 1000 кв.м., кадастровий номер 1210100000:01:514:0087 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Широка, 125. Таким чином, [PERSON] передала відкритому акціонерному товариству «Морський транспортний банк» та акціонерному комерційному банку «Імексбанк» в іпотеку нерухоме майно, яке було придбано в період шлюбу та 1/2 частина якого належить позивачу. Житловий будинок загальною площею 363,5 кв.м., житловою площею 207,5 кв.м., який складається з 4 житлових кімнат та мансардним поверхом, та земельна ділянка загальною площею 1000 кв.м., кадастровий номер 1210100000:01:514:0087 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Широка, 125, який належить позивачу на праві власності, став забезпеченням виконання зобов'язання за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 2509/45 від 25.09.2008 року, укладеного між акціонерним комерційним банком «Імексбанк» та ПП «Лікоіл-трак». Договір іпотеки №2509/47-3 від 25.09.2008 року був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1968. За цим договором нотаріусом [PERSON] накладена заборона відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна: домоволодіння загальною площею 295,2 кв.м., та земельної ділянки загальною площею 371 кв.м., за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Дівоча, 5а, та зареєстрована в реєстрі заборон за. № 1969/50. Договір іпотеки № 00154rd від 10.01.2008 року був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 128. За цим договором нотаріусом [PERSON], накладена заборона відчуження на житловий будинок та земельну ділянку кадастровий номер 1210100000:01:514:0087 що знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Широка, 125, та зареєстрована в реєстрі заборон за № 3,4. Статтею 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. З договорами іпотеки позивач не згоден, так як вони були укладені без його згоди, тому що на час його укладання [PERSON] (до розірвання шлюбу [PERSON]) Л.А. та [PERSON] перебували у шлюбу і дані договори значно порушують права позивача встановлені чинним законодавством, накладаючи на нього певні обов'язки. Враховуючи вимоги ст.65 СК України та ч.2 ст.6 Закону України «Про іпотеку», для укладення договору іпотеки від 22 лютого 2008 року необхідно було отримати нотаріально посвідчену письмову згоду співвласника, а саме згоду позивача як чоловіка [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ст. 578 ЦК України, майно, що є у спільній власності, може бути передано у заставу за згодою всіх співвласників. Згідно п.25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року, №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при оспоренні договору застави (іпотеки), суд має враховувати положення статті 578 ЦК України, згідно з яким майно, що є у спільній власності, може бути передано у заставу лише за згодою іншого з подружжя, який у разі пред'явлення позову про звернення стягнення на таке майно має бути залучений до участі у справі. У п. «д» п.16 постанови ПВС від 28.04.1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (із змінами) роз'яснено, що відсутність згоди другого (подружжя) на відчуження спільного майна може бути підставою для визнання недійсною угоди в тому випадку, коли угода потребувала обов'язкового нотаріального посвідчення (ст.65 СКУ), або судом установлено, що сторони (сторона) в угоді діяли недобросовісно. Поняття, зміст права власності та його здійснення викладено в нормах ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України. Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що право власності має абсолютний характер, зміст якого становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечувати всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його прав власності з боку будь-яких осіб. Згідно з положенням ч.1 ст.203 ЦК України, правочин не може суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 ст.205 ЦК України передбачено, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Оскілки майно придбане за кошти подружжя та є спільною сумісною власністю, передано в іпотеку без згоди співвласника (одного з подружжя), то наявність таких обставин свідчить про невідповідність договору іпотеки актам цивільного законодавства, що є підставою для визнання такого правочину недійсним відповідно до положень ч.1 ст.203, ч.1 ст.205 ЦК України. Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. Відповідно до п. 1.1 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.99 N 31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 N 85/5), та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.06.99 за N 364/3657 єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони відчуження та арешти нерухомого майна, вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи про обтяження нерухомого майна скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Постановою КМУ «Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек від 31.03.2004 N410, п.2 визначено, що Державний реєстр іпотек - єдина комп'ютерна база даних про обтяження і зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою. Відповідно до п. 25 Тимчасового порядку запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду з обов'язковим зазначенням порядкового номера запису, а п.26 встановлено, що реєстратор вносить до Реєстру іпотек відомості про виключення запису в день надходження повідомлення чи рішення суду. Виходячи з вищевикладеного позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved