Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом. В позові посилається на те, що між ним та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого позивача надав відповідачу грошову суму у розмірі 3000 доларів США, яку останній повинен повернути до 22.09.2014 року, про що власноручно написано розписку. Тому позивач просить, стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 138\~531,65 грн. та понесені витрати по справі. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2018 року відкрито провадження та призначено розгляд справи по суті. Не погодившись з винесеною ухвалою від 21.06.2018 року, відповідач подав апеляційну скаргу та ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.07.2018 року апеляційну скаргу відповідача повернуто заявнику. 30.07.2018 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська вирішено розглядати справу в порядку спрощеного провадження. Відповідачеві було запропоновано надати відзив на позов, але від нього відзиву на позов не надано. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22.06.2014 року позивач позичив відповідачеві грошову суму у розмірі 3000 доларів США, про отримання вказаних грошових коштів відповідач написав власноручно розписку. Згідно боргової розписки від 22.06.2014 року строк повернення грошових коштів до 22.09.2014 року. Дотепер [PERSON] свої зобовязання по договорам не виконав. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2\~ст. 1047 ЦК України). Частина 1\~ст. 1049 ЦК\~України\~визначає, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником у борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів (Правова позиція ВСУ у справі №6-1967цс15). Судом встановлено, що розписки від 10.07.2015 року та від 10.08.2015 року містить умову про отримання грошових коштів у борг, дату отримання коштів та зобов'язання їх повернути за вимогою позивача. Отже, зазначена розписка є належним доказом, що підтверджує боргове зобов'язання, а правовідносини, які виникли між сторонами, є правовідносинами, що виникли з договорів позики. Відповідно до абз. 2 ч. 1\~ст. 1049 ЦК\~України\~якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З матеріалів справи вбачається, що строк повернення позики згідно розписки від 22.06.2014 року до 22.09.2014 року. Відповідно до\~ст. 629 ЦК\~України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1\~ст. 610 ЦК України\~визначено, що порушенням\~зобов'язання\~є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Після закінчення строку повернення суми боргу, відповідач борг не повернув, чим порушив умови договору. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими. Згідно ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання, тому з нього слід стягнути 3% річних за договором позики від 22.06.2014 року у розмірі 6406,77 грн. та інфляційні збитки 53 385,38 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню\~суму боргу у загальному розмірі 3000,00 доларів США,\~що на день звернення до суду за курсом НБУ 26,2465 становить 78\~739,50 грн. з яких: основана сума боргу 78\~739,50 грн., 3% річних 6406,77 грн., інфляційні втрати 53\~385,38 грн. Крім цього на підставі п.1 ч.2\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача оплачений ним при подачі позову судовий збір у розмірі 1385,61грн. На підстав вищевикладеного,

Outcome: approved