Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про зміну розміру стягнення аліментів. На підставу своїх вимог спирається на те, що Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 13.03.2012 року у справі №2/2312/268/2012 позбавлено батьківських прав відповідача [PERSON] щодо малолітньої дитини: [PERSON], [INFO] Вирішено стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини доходів з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15.02.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Розпорядженням Маньківської районної державної адміністрації від 26.03.2012 року №118/01-02-1 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON], [INFO]. Розпорядженням Маньківської районної державної адміністрації від 04.04.2012 року №137/01-02-01 позивача, [PERSON], [INFO], призначено опікуном над [PERSON], [INFO]. Як опікун [PERSON], [INFO], здійснюючи обовязки опікуна, позивач звертається до суду з даним позовом з метою захисту інтересів дитини. Таким чином, у разі поліпшення матеріального стану платника аліментів розмір аліментів, що визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено (зокрема, збільшено) за позовом отримувача аліментів шляхом їх присудження у частці від його заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. На даний час матеріальний стан змінився у звязку із значним подорожчанням продуктів харчування, зростанням цін на предмети побуту, одежу, канцелярське приладдя, необхідне для розвитку та навчання дитини, на оплату комунальних послуг (зростанням рівня інфляції), тому розмір аліментів на утримання дитини підлягає перегляду та зміні, у звязку з чим позивач вимушена звертатись до суду з даним позовом. Позивач до суду не зявився, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка у судове засідання не зявилась. Повідомлялась про час і місце розгляду справи за адресою реєстрації свого постійного місця проживання у відповідності до положення ч.7 ст.128 ЦПК України. Виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «За закінченням встановленого строку зберігання». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Суд, враховуючи вищезазначені норми ЦПК України, вважає, що відповідач належним чином повідомлена про день, час та місце слухання справи, тому справу розглянуто у її, відповідача, відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: як дійсно встановлено в судовому засіданні, що Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 13.03.2012 року у справі №2/2312/268/2012 позбавлено батьківських прав відповідача [PERSON] щодо малолітньої дитини: [PERSON], [INFO] Вирішено стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини доходів з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15.02.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. (а.с. 7). Розпорядженням Маньківської районної державної адміністрації від 26.03.2012 року №118/01-02-1 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON], [INFO]. (а.с. 10). Розпорядженням Маньківської районної державної адміністрації від 04.04.2012 року №137/01-02-01 позивача, [PERSON], [INFO], призначено опікуном над [PERSON], [INFO]. (а.с.11). Як опікун [PERSON], [INFO], здійснюючи обовязки опікуна, позивач звертається до суду з даним позовом з метою захисту інтересів дитини. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями частини третьої статті 181 СК України (зі змінами, внесеними відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року за № 2037-VIII) встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому, за змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). У ч. 1 ст. 192 СК України йдеться про те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3, відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що законодавчо визначені два способи присудження аліментів: у частці від заробітку (доходу) платника аліментів або у твердій грошовій сумі. При цьому, право вибору способу присудження аліментів належить тому з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, тобто, в даному випадку, позивачці. Проаналізувавши вищевикладене суд прийшов до висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів, а тому позов позивачки підлягає до задоволення. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved