Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.05.2011 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір №002-08014-110511. Відповідно до умов банк укладає даний договір шляхом відкриття карткового рахунку [NUMBER] у національній валюті з наданням платіжної картки та ПІН-коду до картки; здійснює обслуговування держателя картки на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa класичний, що міститься в додатку №1 до договору та умовах, викладених в правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Відповідно до умов договору позивач відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 100000 гривень та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 гривень. Відповідно до тарифів на обслуговування платіжних карток відповідач зобов'язаний щомісячно в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та овердрафтом. Внаслідок порушення взятих на себе зобов'язань у відповідача станом на 18.08.2014 року виникла заборгованість, загальна сума якої становить 1391,55 грн. Оскільки у добровільному порядку відповідач заборгованість за кредитом повернути відмовляється, просить позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у поданій позовній заяві просив розглядати справу без його участі, позов підтримав та не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. В зв'язку з цим ухвалено проводити розгляд справи в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 11.05.2011 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №002-08014-110511. Відповідно до умов даного договору відповідачу відкрито картковий рахунок [NUMBER] у національній валюті з наданням платіжної картки. Відповідно до умов договору позивач відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 100000 гривень та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 гривень. Відповідач зобов'язався виконувати договірні умови, однак належним чином їх не виконує, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. Внаслідок порушення взятих на себе зобов'язань за кредитним договором у відповідача станом на 18.08.2014 року виникла заборгованість, загальна сума якої становить 1391,55 що складається з тіла кредиту - 933,23 грн., простроченого тіла кредиту - 141,67 грн., заборгованості за комісіями - 316,65 грн. На даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена. Суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати норми Цивільного кодексу України про кредитний договір. Згідно з вимогами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Зокрема, ст.1050 ЦК України визначає, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved