Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що під час перебування у трудових відносинах з відповідачем, внаслідок невиплати заробітної плати на протязі останніх 4-х місяців роботи, вимушений був 18.12.2013 року подати заяву про звільнення, з визначених ч. З ст. 38 КЗпП України підстав - у зв'язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю. Наказом № 309 від 24.12.2013 року був звільнений за ст.38 КЗпП України, а не з зазначених у заяві про звільнення підстав. Крім цього, під час звільнення, відповідачем не проведено повного розрахунку. В с у д о в о м у з а с і д а н н і : [PERSON] зазначив, що заяву про своє звільнення він подавав саме через порушення роботодавцем законодавства про працю, а саме - невиплати заробітної плати на протязі останніх 4-х місяців роботи. Проте, після написання даної заяви, на прохання та під обіцянку адміністрації роботодавця провести розрахунок - він написав другу заяву, про звільнення з роботи «просто» за власним бажанням. Також пояснив, що адміністрація підприємства роботодавця взагалі жодним чином не реагувала на його звернення щодо виплати заробітної плати, всіляко переконуючи при цьому, що він ніколи не отримає ніяких коштів від товариства з обмеженою відповідальністю «Новгород-Сіверський м`ясокомбінат». Також було проігноровано і його неодноразові звернення з приводу надання відомостей, з метою звернення до суду, про розмір заборгованості із виплати заробітної плати. За таких обставин вважає заявлені ним позовні вимоги повністю обґрунтованими, а тому - підтримує їх у повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні висловився про необхідність задоволення заявлених вимог. Представник відповідача в судове засідання не з'явився та ніяких клопотань не заявив, хоча про час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено у встановленому законом порядку. Вислухавши пояснення позивача і його представника, дослідивши наявні у матеріалах справи докази та враховуючи встановлені фактичні обставини суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного: по справі судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи електриком. Під час перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем, відповідачем на протязі останніх місяців роботи позивача, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України, не виплачувалась заробітна плата. 24 грудня 2013 року позивача звільнено з роботи, але, в порушення вимог ст.116 КЗпП України, в день звільнення не виплачено всіх сум, що належать позивачу від підприємства ( відповідача по справі). На час судового розгляду розмір заборгованості становить 6 422 гривни 14 копійок. За таких встановлених судом доказів заявлені вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Обґрунтованими також є і вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки згідно з вимогами ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Розмір даного стягнення становить, станом на 16.06.2014 року, 8 435 гривень 52 копійки (виходячи з положень затвердженого Постановою від 08 лютого 2012 року Кабінету Міністрів України №100 Порядку обчислення середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата з метою виплати вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством. - на число календарних днів за цей період. Заробітна плата позивача за вересень 2013 року становить 1600 грн., зха жовтень - також 1600 гривень. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Кількість робочих днів позивача у вересні 2013 року -21, у жовтні 2013 року -23. Середньоденна заробітна плата позивача становить 72,72 гривень (3200:44). Кількість робочих днів за час прострочення розрахунку при звільненні,з 25.12.2013 року по 16.06.2014 року, 116 робочих днів. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 25.12.2013 року по 16.06.2014 року (116 Х 72.72) становить 8435.52 гривень). Обговорюючи питання заявлених позовних вимог про стягнення в користь позивача вихідної допомоги, суд також вважає вказані вимоги обґрунтованими, оскільки судом встановлено, що підставою прийняття позивачем рішення про розірвання трудових відносин було саме порушення роботодавцем законодавства про працю ( тривала невиплата заробітної плати), про що позивач і зазначив у поданій заяві про звільнення ( вхідний №165 від 19.12.2013 року). Але позивача було звільнено за ст.38 КЗпП України, а не з зазначених у заяві про звільнення підстав. При цьому суд не приймає до уваги наявність заяви від 20.12.2013 року позивача про звільнення, оскільки написання позивачем вказаної заяви є наслідком протиправної поведінки посадових осіб підприємства відповідача ( обіцянка провести розрахунок при звільненні виключно у разі написання заяви про звільнення за власним бажанням). Згідно з вимогами ст. 44 КЗпП України наслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - він має виплатити працівнику вихідну допомогу в розмірі у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Але відповідачем при звільненні позивача вихідну допомогу також не виплачено. Розмір даного стягнення становить 4799,52 грн., виходячи з наступного розрахунку: Заробітна плата за жовтень 2013 року - 1600 грн., за вересень 2013 року - 1600 гривень Кількість робочих днів: вересень 2013 року -21, жовтень 2013 року - 23. Середньоденна заробітна плата - 72,72 грн ( 1600+1600/44). Середньомісячне число робочих днів - 23+21/2=22. Отже, розмір вихідної допомоги: 3 Х 22Х 72,72 = 4799,52 грн.). За таких доказів, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом винесення судового рішення про задоволення заявлених позовних вимог. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved