Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Прокуратури Львівської області, комунального підприємства «Міське комунальне господарство» про витребування майна з чужого незаконного володіння, покликаючись на те, що 04.09.2014 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова задоволено клопотання слідчого прокуратури Львівської області про тимчасовий доступ до речей та документів та визначено місце зберігання транспортного засобу марки «Деу-Ланос», реєстраційний номер [NUMBER] територію КП «Міське комунальне господарство», що знаходиться за адресою м.Городок, вул.Чорновола, 10-А, Львівської області. Строк дії ухвали один місяць. Проте, слідчий СВ прокуратури Львівської області Сколець О.В., не зважаючи на неодноразові усні та письмові звернення позивача щодо повернення транспортного засобу, не повернув автомобіль. Крім того, ухвалою Галицького районного суду м.Львові від 28 травня 2015 року частково задоволено скаргу [PERSON] та зобов'язано слідчого СВ прокуратури Львівської області Сколець О.В. повернути [PERSON] автомобіль марки «Деу-Ланос», реєстраційний номер [NUMBER], який було вилучено у вересні 2014 року. Однак станом на момент звернення до суду транспортний засіб йому так і не було повернуто. У свою чергу КП «Міське комунальне господарство» також відмовилося повертати автомобіль та вимагало у нього 7897,10 грн. за зберігання. Вважає такі дії відповідачів незаконними, такими, які порушують його право власності на автомобіль. Просить суд зобов'язати КП «Міське комунальне господарство», за адресою: Львівська область, місто Городок, вулиця Чорновола, 10-А та прокуратуру Львівської області повернути безкоштовно належний [PERSON] автомобіль марки «Деу-Ланос», реєстраційний номер [NUMBER], колір зелений, який утримується на території КП «Міське комунальне господарство», та вирішити питання про стягнення судового збору та судових витрат. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги надавши пояснення аналогічні викладеним у змісті позовної заяви. Просять суд позов задовольнити. Представник відповідача прокуратури Львівської області - Топій Т.В. в судовому засіданні надала пояснення про те, що прокуратура Львівської області в даній справі є неналежним відповідачем, оскільки триває досудове розслідування у кримінальному провадження за номером 42015140180000015. Крім того, зазначила про те, що слідчий Сколець О.В. звертався з листом до КП «Міське комунальне підприємство» з проханням повернути [PERSON] трансфертний засіб. Просить суд відмовити в задоволенні позову в частині позовних вимог до прокуратури Львівської області. Відповідач КП «Міське комунальне підприємство» в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності осіб, які не з'явилися у судове засідання на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши дійсні обставини справи та докази подані сторонами, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що Ухвалою судді Галицького районного суду м.Львова у справі №461/10685/14-к (Провадження №1-кс/461/4931/14) від 04.09.2014 року (а.с.5), задоволено клопотання слідчого СВ прокуратури Львівської області Шкрум В.М., надано дозвіл на тимчасовий доступ з можливістю вилучити на час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні автомобіль марки «Деу-Ланос», реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], як в цілому так і його окремих частин, деталей та агрегатів. Місцем зберігання транспортного засобу визначено КП «Міське комунальне господарство», що знаходиться за адресою: Львівська область, місто Городок, вулиця Чорновола, 10-А. Строк дії ухвали один місяць. У зв'язку із закінченням строку дії ухвали суду від 04.09.2014 року, позивач [PERSON] 20.02.2015 року, 05.06.2015 року звертався до слідчого СВ прокуратури Львівської області зі заявами (а.с.7,10) про повернення автомобіля «Деу-Ланос», реєстраційний номер [NUMBER], однак відповіді так і не отримав. Ухвалою судді Галицького районного суду м.Львова у справі №461/5178/15-к (Провадження №1-кс/2958/15) від 28 травня 2015 року (а.с.8), частково задоволено скаргу [PERSON] та зобов'язано слідчого СВ прокуратури Львівської області Сколець О.В. повернути [PERSON] автомобіль марки «Деу-Ланос», реєстраційний номер [NUMBER], який було вилучено у вересні 2014 року. Проте, станом на момент розгляду справи [PERSON] так і не повернуто автомобіль. КП «Міське комунальне господарство», що знаходиться за адресою: Львівська область, місто Городок, вулиця Чорново, 10-А, відмовило [PERSON] у поверненні транспортного засобу марки «Деу-Ланос», реєстраційний номер [NUMBER] та надало квитанцію про сплату 7897 грн. 10 коп. (а.с.12) послуг арешт-майданчику. Пунктом 32 Постанови КМУ №1104 від 19 листопада 2012 року «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України; далі - ЦК). Нормою статті 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності на вище вказаний автомобіль набуто позивачем у спосіб визначений законом. Правовий режим власності, відповідно до ст. 92 Конституції України визначається виключно законами України. Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. Норами ч.ч.1.2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника. Згідно установленої судової практики Верховного Суду України, висловленої в постанові від 15 травня 2013 року, прийнятій за наслідками розгляду справи № 6-26 цс-13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження, при розгляді якої Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого, «право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту, тобто законодавство про захист права власті поширюється на ці відносини». З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки порушене право позивача підлягає судовому захисту, наявні законні підстави для усунення перешкод у здійсненні позивачем права власності та повернення належного йому на праві власності автомобіль.

Outcome: approved