Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач заявив позов до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 12.11.2009 між Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору банком позичальнику було оформлено кредит у розмірі 5200 гривень у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. Відповідач станом на 14.09.2017 порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Позивач зазначає, що відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, на даний час кредитна заборгованість не погашена і складає 13037 гривень 68 копійок. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з позичальника [PERSON] заборгованість по кредитному договору №б\\н від 12.11.2009 у сумі 13037 гривень 68 копійок, судові витрати у сумі 1762 гривні. Представник позивача 08.11.2017 за вх..№7308 подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена в порядку ст. 128 ЦПК України під розписку, про причини неявки не повідомила. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. Заяви, клопотання: заява представника позивача про розгляд справи без її участі, клопотання відповідача про відкладення судового розгляду, заява відповідача про доручення до матеріалів справи копій документів. Судом вчинено такі процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду про що постановлено ухвали. Судом\~ встановлено такі фактичні обставини\~ та\~ зміст спірних\~ правовідносин.\~\~\~\~\~ Із досліджених судом письмових доказів копії анкети-заяви [PERSON] від 12.11.2009 на відкриття кредиту, встановлено, що між сторонами у простій письмовій формі укладено кредитний договір, на підставі якого позивач отримала кредит у сумі 5200 гривень у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. За умовами цього договору відповідач зобовязалася повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за його користування, комісію та пеню у встановлені строки відповідно до умов кредитування, однак, як слідує із розрахунків по договору, не виконала своїх зобовязань та допустила заборгованість станом на 14.09.2017 у сумі 13037 гривень 68 копійок, з яких заборгованість за тілом кредиту 2253 гривні 36 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом 5801 гривня 46 копійок, заборгованість за пенею 3885 гривень 83 копійки, штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 597 гривень 03 копійки. Судом також встановлено, що відповідач при укладанні кредитного договору дала згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідно до п. 1.1.5.2 договору неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобовязань за вказаним договором. П. 2.1.1.12.1 договору сторонами погоджено, що зобовязання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто, загальна заборгованість клієнта є борговими зобовязаннями. Згідно п. 2.1.1.12.2 договору в разі не погашення клієнтом боргових зобовязань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати за користування кредитом, клієнт сплачує банку проценти в розмірі зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 договору. Відповідно до п. п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Дослідивши усі докази, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобовязався надати та надав грошові кошти (кредит) відповідачеві у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач\~ зобовязалася повернути кредит та проценти за користування кредитом. Суд не бере до уваги докази надані відповідачем, а саме квитанції про те, що дійсно вона сплачує кредит, виходячи із наступного. Із досліджених судом копій квитанцій, встановлено, що відповідач [PERSON] сплачувала заборгованість за іншим кредитним договором №1490/2249 від 11.07.2012, що не відповідає договору, укладеному 12.11.2009 між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно із\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до вимог\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст.629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Вимогами\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові №6-1412цс16 від 07 вересня 2016 року визначено, що згідно із\~статтею 599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої\~статті 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей\~525,\~526 ЦК України\~ зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 536 ЦК України\~встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року визначено, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи усі докази, що є у справі, у їх сукупності, суд вважає частково доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Суд вважає порушеним право позивача невиконанням відповідачем зобовязань по сплаті кредиту та процентів за користування кредитом. Порушене право позивача підлягає судовому захисту. Суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по вказаному кредиту на загальну суму 8054 гривні 82 копійки, з яких заборгованість за кредитом 2253 гривні 36 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом 5801 гривня 46 копійок. Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення 3885 гривень 83 копійки нарахованої пені, 597 гривень 03 копійки штраф (процентна складова), 500 гривень штраф (фіксована частина), суд вважає необґрунтованою, виходячи із наступного. Пеня є різновидом неустойки як юридичної відповідальності, передбачена ст. 549 ЦК України. Законодавством не передбачено такого виду цивільно-правової відповідальності як комісія, оскільки це є лише платою за послуги банку. В своїх позовних вимогах та в розрахунку заборгованості позивач не зазначив розмір пені та комісії окремо, а тому суд відхиляє як доказ розрахунок заборгованості у цій частині. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 договору при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості. Щодо вимог про стягнення штрафу в сумі 597 гривень 03 копійки (процентна складова) та 500 гривень (фіксована частина), то ця вимога суперечить положенням\~ст. 549 ЦК України, якою передбачено, що пеня та штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Судом встановлено, що позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, просив застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність у виді фіксованої частини штрафу та відсотків від суми заборгованості, одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання - прострочення виконання грошового зобов'язання, що суперечить вимогам ч.1ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З урахуванням наведеного, суд має підстави для часткового задоволення позовних вимог про стягнення - заборгованості за кредитом 2253 гривні 36 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом 5801 гривня 46 копійок. В задоволенні іншої частини позовних вимог\~суд має підстави відмовити як таких, що заявлені безпідставно. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору і документально підтверджені, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на сторони пропорційно розміру позовних вимог. Таким чином, підлягає стягненню із відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, у сумі 988 гривень 50 копійок, розрахованої за правилами простої математичної пропорції. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.526, 527, 530, 536, 610, 611, 624, 625, 1054, 1055 ЦК України.

Outcome: approved