Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивачем 31.07.2015 року було подано відповідну позовну заяву. В обґрунтування позову зазначено, що він перебуває у шлюбі із відповідачем, який зареєстрований 22 липня 1988 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №587. Прізвище до шлюбу відповідача «Лавроненко». Неповнолітніх дітей сторони не мають. В обґрунтування позову позивач зазначив, що він з вересня 2013 року не проживає із відповідачем однією родиною. Протягом останніх 5 років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення стосунків. Кожен з них має різні погляди на шлюб та сімейні цінності, останні роки вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, спільних коштів та заощаджень немає. Оскільки він з відповідачем фактично припинив стосунки, перестали розмовляти один із одним, проявляти турботу, їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Просив прийняти позовну заяву до розгляду, не надавати строк для примирення, розірвати шлюб та стягнути судовий збір в рівних частках. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, суду пояснив, що стосунки погіршувались, він з відповідачем почав проводити відпустку та дозвілля окремо, він самостійно повинен був вирішувати питання побутового характеру, сам собі прав, готував, фактично стосунки припинені з 16.09.2013 року з дня народження сина. Зазначав, що стосунки, як чоловіка та жінки припинились ще раніше, в 2010 році. Наполягав на розірванні шлюбу, він фактично створив іншу родину. Також зазначав, що при подачі позову ним було сплачено судовий збір в сумі 243,60 гривень, а тому просив не стягувати з відповідача на його користь частку сплаченого судового збору, як на це він зазначав в п.4 свого позову. Відповідач в судове засідання не зявилась, подала письмові заперечення проти позову, в обґрунтування яких зазначила, що мотиви позивача є суто формальними, оціночними, фактичних претензій до дружини щодо її ставлення як до нього так і до шлюбу між ним, не наведено, само по собі окреме проживання сторін на її думку не є підставою для задоволення позову. Зазначала, що стосунки завжди будувались на довірі та відповідальності чоловіка за матеріальний стан сімї, а тому їй не відомо нічого про стан та юридичний статус спільного майна подружжя, набутого за час шлюбу, вона довіряла та продовжує довіряти позивачу в питаннях розпорядження майном та грошима. Вважала, що є можливість примирення. Представник відповідача в судовому засіданні подані заперечення підтримав, просив врахувати позицію відповідача щодо можливого примирення подружжя. Суд, вислухавши доводи позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог\~ст.. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до вимог\~ст.. 21 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. А\~ст..24 СК України\~гарантовано вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 22 липня 1988 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №587, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серія І-ВЛ №265636 /а.с.3/, оригінал якого долучений до матеріалів справи. Відповідно до вимог\~ст..112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~\~\~\~ Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. У сторін наявне спільне майно, що набуто за період шлюбу, питання повязані з його використанням та можливим поділом сторони будуть вирішувати окремо. Між сторонами фактично припинені шлюбні відносини з 16.09.2013 року. Спільне господарство не ведеться. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. В даному випадку спільне господарство не ведеться з 2013 року, сторонами не заперечувалось, що вони мешкають окремо, неповнолітніх дітей немає, на примирення категорично не згоден позивач, він фактично проживає з іншою жінкою та планує своє подальше спільне життя, тобто почуття поваги та любові до відповідача відсутнє, будь-яких перешкод в розірванні шлюбу не встановлено. Окрім того, в ході розгляду справи позивач посилався на те, що відповідач висловлювала неповагу до нього в телефонній розмові, у звязку із викладеним, суд не вбачає підстав для вжиття заходів для примирення, оскільки подальше спільне життя подружжя не можливо, так як суперечить інтересам сторін. Відповідно до вимог ст.113 СК України відповідач має право на зміну прізвища. Відповідач будь-яких заяв з цього приводу до суду не подавала. У звязку із сплатою позивачем при подачі позову судового збору в повному обсязі, підстав для стягнення судових витрат з відповідача суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: approved