Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 35900,19 грн. Свої вимоги банк мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.11.2013 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат на умовах, передбачених дійсним договором. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 17.04.2017 р. відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 35900,19 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 1844,19 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 28270,28 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3600,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1685,72 грн. Таким чином, ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі, а тому суд вважає, що слід вирішити справу на підставі наявних в справі доказів, постановивши заочне рішення. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, взявши до уваги заяву представника позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.11.2013 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6-7). Виходячи із змісту ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, сторонами по справі були узгоджені всі істотні умови, необхідні для договорів даного виду, зміст умов кредитного договору є чітким та зрозумілим для сторін, договір підписаний позивачем та відповідачем. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання та правил банківських послуг, правил користування платіжною карткою, а також відповідач повинен забезпечити повернення одержаного кредиту. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанком» Умовами та правилами надання банківських послуг , Тарифами, Правилами користування платіжною карткою складають між банком та позичальником кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач умови договору не виконав, станом на 17.04.2017 р. відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість по тілу кредиту 1844,19 грн. (а.с.4-5). Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що при порушенні строків платежів при любому грошовому зобов'язанні , передбаченому договором , більш ніж на 120 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф розмірі 500 гривень плюс 5 відсотків від суми заборгованості. Також договором передбачена комісія за несвоєчасне погашення заборгованості при виникненні просрочки на суму більш як 50 грн. в розмірі 1 % від суми заборгованості Пунктом 2.4 глави 2 розділу II Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затверджених постановою Правління Національного банку України від 18.06.03 року № 255 (в подальшому - Правила № 255), визначає комісійні доходи і витрати банку як операційні доходи й затрати за наданими або отриманими послугами, сума яких обчислюється пропорційно сумі активу або зобов'язання чи вважається фіксованою. Комісії, що отримуються (сплачуються) під час надання послуг встановлені підпунктом б) пункту 2.4 розділу II Правил № 255. За смисловою ознакою, виходить, комісія за надання та обслуговування кредиту це плата за послуги банку. Позивач не надав розрахунків заборгованості за комісією, лише розрахунок заборгованості за пенею та комісією , а сума, яку позивач просить стягнути як пеню і комісію, являється тільки пенею. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Такого виду цивільно-правової відповідальності як комісія законодавством не передбачено. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності та передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. В даному випадку саме пеня, як різновид неустойки, є спеціальним видом забезпечення виконання грошового зобов'язання і за текстом кредитного договору пеня визначається, як перший із способів забезпечення зобов'язання позичальника перед банком в порівнянні із штрафом і підлягає стягненню. Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення штрафу в сумах 500 грн. та 1685,72 грн. задоволенню не підлягають, що відповідає правовим позиціям ВСУ у справах № 6- 2003цс15, № 6-1926цс15. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява позивачем надіслана на адресу суду 22 червня 2017 р. Таким чином, стягнення пені можливо лише в межах річного строку позовної давності, що відповідно складає суму в розмірі 1000 грн. Згідно умов кредитного договору відповідачка взяла на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом та проводити погашення кредиту. Відповідач не заперечує, що взяті на себе зобов'язання не виконує в повні мірі. Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора вимагати повернення всієї суми кредиту. Позивач необґрунтовано збільшив розмір відсотків, зазначений у розрахунку. Відповідно до укладеного договору б/н від 11.11.2013 року, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифами Банку відсоткова ставка за період з 11.11.2013 р. по 30.08.2014 р. встановлена банком у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором, з 01.09.2014 року банком було піднято розмір відсоткової ставки до 34.8 % річних, а з 01.04.2015 року до 43.2 % річних. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором, загальна заборгованість за процентами накопичувальним підсумком склала 28270 грн. 28 коп. Залишок заборгованості за кредитом визначений банком у сумі 1844 грн. 19 коп. Виходячи з розміру відсоткової ставки на залишок заборгованості за кредитом, розмір заборгованості за процентами складає: - за період з 11.11.2013 року по 30.08.2014 року (294 дня) 1844,19 грн. х 30% = 553,25 грн. за рік. Виходячи з зазначеного банком розрахунку 360 календарних днів на рік, розмір відсотків за один день становить 1,53 грн. За 294 дня розмір відсотків становить 449,82 грн.; - за період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року (212 дні) 1844,19 грн. х 34.8% = 641,77 грн. за рік. Виходячи з зазначеного банком розрахунку 360 календарних днів на рік, розмір відсотків за один день становить 1,78 грн. За 212 дні розмір відсотків становить 377,36 грн.; - за період з 01.04.2015 року по 17.04.2017 року (748 дня) 1844,19 грн. х 43.2% = 796,69 грн. за рік. Виходячи з зазначеного банком розрахунку 360 календарних днів на рік, розмір відсотків за один день становить 2,21 грн. За 748 днів розмір відсотків становить 1653,08 грн. Відтак, загальна заборгованість за процентами накопичувальним підсумком, виходячи з розміру відсоткової ставки на залишок заборгованості за кредитом та проценти на прострочену заборгованість складає 4960,52 грн. ((449,82 + 377,36 + 1653,08 = 2480,26) х 2). Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ч. 1 ст. 1054 ЦК України, згідно з якою за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, а також регулюються ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналізуючи наведені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають частково задоволенню та стягненню підлягає заборгованість станом на 17.04.2017 р. в сумі 7804,71 грн., що складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 1844,19 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом в сумі 4960,52 грн.; заборгованість за пенею та комісією в сумі 1000 грн.

Outcome: partial