Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню дитину що продовжує навчання. На підставу своїх вимог спирається на те, що [PERSON] є\~батькомпозивача. На даний час позивач проживає разом з матір`ю [PERSON] . Позивач не одружена, навчається на денній формі навчання і є студенткою першого курсу Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини, денна форма навчання, та є студенткою другого курсу Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини, денна форма навчання, та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Матипозивача на даний час безробітня. Окрім позивача на утриманні\~матері перебуває\~молодший брат\~ [PERSON] [INFO] .\~Матеріальної допомоги,\~яку надає\~матипозивача, не вистачає. Термін навчанняпозивача в Уманському державному педагогічному університеті імені Павла Тичини триватиме до 30 червня 2023 року включно. До досягнення позивачем повноліття відповідач сплачував аліменти на її утримання. Надавати матеріальну допомогу на утримання позивача відповідач добровільно не бажає, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду Позивач до суду не з`явилась, але надала суду письмову заяву, згідно якої позов підтримала та просила справу слухати в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судовими повістками (рекомендовані повідомлення), в судові засідання не з`являвся, причини неявки визнані поважними невідомі, заяв та клопотань про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи не надходило, але його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів у його відсутність. Згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи рахує за необхідне у відповідності до ст. ст. 199, 200 СК України позов задоволити, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що [PERSON] є\~батькомпозивача,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~народженняпозивача. На даний час позивач проживає разом з матір`ю [PERSON] . Позивач навчається на денній формі навчання і є студенткою першого курсу освітнього ступеня молодший бакалавр, спеціальність 291 Соціальна робота факультету соціальної та психологічної освіти Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини, денна форма навчання, основа навчання державна, та є студенткою другого курсу освітнього ступеня бакалавр спеціальність 053 Психологія, факультету соціальної психологічної освіти Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини, денна форма навчання, основа навчання контрактна, та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Матипозивача на даний час безробітня. Окрім позивача на утриманні\~матері перебуває\~молодший брат\~ [PERSON] [INFO] .\~Матеріальної допомоги,\~яку надає\~матипозивача,\~не вистачає.\~Термін навчанняпозивача в Уманському державному педагогічному університеті імені Павла Тичини триватиме до 30 червня 2023 року включно, і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Статтею 199 СК України установлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За змістом ст. ст. 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 79 ЦПК України визначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно положень ст. 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно положень ст. 13 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Вирішуючи спір, суд, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, враховуючи положення ст. ст. 198, 199, 200 СК України, дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідачем не надано суду доказів того, що він не має змоги надавати матеріальну допомогу на утримання позивача. Судові витрати покласти на відповідача, згідно вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved