Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення на свою користь з відповідача 34 820,31грн. заборгованості за укладеним між сторонами кредитним договором. На обґрунтування позову вказується, що 11.04.2008р. банком з відповідачем [PERSON] було укладено Договір №79498008 про відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки. Відповідачу було встановлено ліміт кредитування в розмірі 20 000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних. Позивач повністю виконав взяті на себе зобов'язання, передбачені даним договором, проте відповідач після отримання грошових коштів в порушення умов договору від виконання зобов'язань по поверненню боргу та сплаті відсотків ухилився, в зв'язку з чим, станом на 15.01.2014 року його заборгованість за договором становить 34820,31грн., з яких заборгованість за кредитом - 19 960,30грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 5 511,75грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 9 348,26грн. З посиланням на викладені обставини вказується на наявність передбачених законом підстав для задоволення заявлених позовних вимог. Представник позивача в судове засідання по розгляду справи надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні заявлених позовним вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки не сповістив, заяви про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи без його присутності до суду не надав. За таких обставин і відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи також, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного і відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розгляд справи без присутності сторін в судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволення повністю. В судовому засіданні встановлено, що 11.04.2008р. між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є позивач по справі, та відповідачем було укладено Договір №79498008 про відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки. Відповідачу було встановлено ліміт кредитування в розмірі 20 000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних. Відповідно до п.п. 4.1.3 Договору відповідач зобов»язався не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, здійснювати погашення обов»язкових мінімальних платежів. У випадку несплати відсотків за користування кредитом, що входять до обов»язкового мінімального платежу, банком нараховується пеня за кожний день прострочення (п.п.7.7 договору). Після отримання грошових коштів відповідач в порушення умов договору від виконання зобов'язань ухилився, погашення обов»язкових мінімальних платежів не здійснює, в зв'язку з чим, станом на 15.01.2014 року його заборгованість за договором становить 34820,31грн., з яких заборгованість за кредитом - 19 960,30грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 5 511,75грн., пеня за прострочення сплати коштів - 9 348,26 грн. Викладені обставини підтверджені в судовому засіданні договором №79498008 від 11.04.2008р., заявою-анкетою на отримання кредитних коштів фізичною особою, щомісячним звітом за операціями по рахунку, розрахунком заборгованості за договором, а тому вважаються судом встановленими. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні суд відзначає, що відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Також ч. 1 ст. 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Викладене свідчить, що позовні вимоги ґрунтуються на положеннях укладеного між сторонами договору і відповідають вимогам закону, в зв'язку з чим такі вимоги підлягають задоволенню повністю. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають також 348,20 грн. судових витрат по справі. З урахуванням викладеного і на підставі ст.525, ст. 526, ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 549, ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612, ст. 1050, ч.1 ст.1054 ЦК України,

Outcome: approved