Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] в якому просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ«СК «Українська страхова група» по відшкодуванню шкоди в порядку регресу, суму в розмірі 57\~039 грн. 09 коп., та судові витрати у розмірі 1762 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що між ПАТ«СК «Українська страхова група» і ТОВ «Тева Україна» було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-2802-00229/00092, предметом якого було страхування транспортного засобу «Шкода», д.н.з. [NUMBER]. 12.08.2016 року в м. Полтава сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного транспортного засобу під керуванням водія [PERSON], та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] в результаті чого зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 26.01.2017 року особою, винною у скоєнні ДТП визнано [PERSON] До ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і надав при цьому усі необхідні документи. ПАТ «СК «Українська страхова група» було складено страховий акт та розрахунок до нього на підставі Звіту № 09/05 від 05.10.2016 року та Звіту № А0610 від 17.10.2016 року. На підставі вищевказаних документів ПАТ «СК «Українська страхова група» здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі: 107 039 (сто сім тисяч тридцять девять) грн. 09 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 22624 від 02.12.2016 року. Цивільна відповідальність власника транспортного засобу винної сторони «Деу», державний № [NUMBER], застраховано у СК «Оранта», за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8587700. Згідно даного полісу, 22.05.2017 року, 50 000, 00 грн. було сплачено СК «Оранра» на рахунки ПАТ «СК «Українська страхова група» . Отже сума яка покладається на [PERSON] відповідно до ст. 1194 ЦК України та практики Верховного Суду становить: 107 039 грн. 09 коп. - 50 000 грн. 00 коп. = 57 039 грн. 09 коп. 12.06.2017 року звернувся до відповідача з претензією з метою врегулювання спору в позасудовому порядку, однак його вимоги виконані не були, що і стало підставою звернення з позовом до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі, що позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], який про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином за останнім відомим місцем проживання, та телефонограмою, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив стягнути з нього мінімальний розмір відшкодування. 22.02.2018 року з письмової згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.10.2015 року між ПАТ«СК «Українська страхова група» і ТОВ «Тева Україна» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті№28-2802/00229. Згідно\~ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 р. обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. 12.08.2016 року в м. Полтаві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ДеоЛанос, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], та автомобіля Шкода Фабіа, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]В та автомобіля [PERSON], д.н.з. [NUMBER], водій [PERSON] в результаті чого зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження. (а.с.27) Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 26.01.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.\~124 КУпАП. Вказаною постановою встановлено, що [PERSON] В.І.12.08.2016 року, о 14 год. 30 хв. в м. Полтава по просп. Миру від вул. Вавілова в напрямку вул. Небесної Сотні керував авто [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з авто Шкода Фабія, д.н.з. [NUMBER] водій [PERSON] після чого останнього відкинуло на стоячий попереду автомобіль [PERSON], д.н.з. [NUMBER], водій [PERSON] В результаті пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, пасажир авто Шкода Фабія, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] отримала тілесні ушкодження. [PERSON] порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху. (а.с.27). Постанова набрала законної сили. Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд вважає, доведеним той факт, що відповідачем [PERSON] порушено вимоги п. 13.1\~Правил дорожнього рухуУкраїни. Згідно з умовами Договору, на підставі страхового акту № ПССКА-5500 від 02.12.2016 р., та розрахунку до нього на підставі звіту №09/05 від 05.10.2016 р. та Звіту №А0610 від 17.10.2016 р., ПАТ «СК «Українська страхова група» було розраховано та виплачено ТОВ «Тева Україна» страхове відшкодування, згідно платіжного доручення №22624 від 02 грудня 2016 року у розмірі 107039 грн. 09 коп. (а.с.79). Цивільна відповідальність власника транспортного засобу винної сторони водія «Деу», д.н.з. [NUMBER] застраховано у СК «Оранта» за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8587700, згідно даного полісу, 22.05.2017 року СК «Оранта» сплатила 50000 грн. на рахунок ПАТ «СК «Українська страхова група». Відповідно ст. 22\~Закону України «Про обов'язкове страхування»\~при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У відповідності до ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених уст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2\~Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 979 ЦК України\~передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 4 статті 988 ЦК України\~страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до правової позиції Постанови Верховного Суду України у справі №6-2808цс15: «право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності». Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України «розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості витраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно до ст. 1194 ЦК України та позиції Верховного Суду України зазначеній у Постанові № 6-2878цс15 від 10.02.2016 року, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 14 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Згідно ст.1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст.27 Закону України « Про страхування»\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. Враховуючи вищевикладене, позов ПАТ «СК «Українська страхова група» підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача відшкодування шкоди в сумі 57 039 грн. 09 коп. Пунктом 1 ч. 2 ст.141ЦПК України\~передбачено, що судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідачем до суду надано копію пенсійного посвідчення №2207522978 відповідно до якого [PERSON] є інвалідом другої групи. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. На підставі викладеного в частині стягнення судового збору з відповідача [PERSON] слід відмовити, а судовий збір віднести в рахунок держави.

Outcome: partial