Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 10.11.2012 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір, згідно з яким банк передав йому терміновий кредит в сумі 3356,37грн. на строк 6 місяців з 10.11.2012 року по 31.05.2013 року. 05.07.2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис, згідно з яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 10.11.2012 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.03.2016 року, грошових коштів в сумі 11771,91грн., з яких: 661,13грн. заборгованість за тілом кредиту; 7324,02грн. заборгованість за відсотками; 2750грн. заборгованість з комісії та пені; 500грн. заборгованість по штрафам (фіксована частина); 536,76грн. - заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості). Стягнення здійснюється за період з 10.11.2012 року по 31.03.2016 року. Вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Розрахунок розміру невиконаних зобовязань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчих написах зроблено банком одноособово та не відповідає дійсній сумі заборгованості, оскільки на час вчинення виконавчого напису, а саме 23.04.2013 року позивачем було повністю погашено борг за кредитним договором по рахунку, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» від 23.04.2013 року № 56331, в якій зазначено про відсутність боргу перед відповідачем. В порушення Закону України «Про нотаріат», нотаріус допустив вчинення виконавчих написів за наявності у боржника спору за кредитом стосовно суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування та пені, який виник на підставі кредитного договору, і взагалі у відсутності [PERSON] на час вчинення виконавчого напису боргу. Просив суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. та зареєстрований у реєстрі за № 2496 за кредитним договором від 10.11.2012 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.03.2016 року, грошових коштів в сумі 11771,91грн. таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідачів судові витрати. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву за змістом якої просить розглянути справу у його відсутності та просив позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідач приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 10 листопада 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості, відповідно до умов якої [PERSON] наданий кредит в розмірі 3356,37грн. на строк 06 місяців з 10.12.2012 року по 31.05.2013 року зі сплатою відсотків в розмірі 0,001% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.9-10). За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. 05 липня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. за реєстровим номером 2496 було вчинено виконавчий напис, згідно з яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 10.11.2012 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.03.2016 року, грошових коштів в сумі 11771,91грн., з яких: 661,13грн. заборгованість за тілом кредиту; 7324,02грн. заборгованість за відсотками; 2750грн. заборгованість з комісії та пені; 500грн. заборгованість по штрафам (фіксована частина); 536,76грн. - заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості). Стягнення здійснюється за період з 10.11.2012 року по 31.03.2016 року (а.с.7). Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадку і в порядку, встановлених законом. Порядок та умови вчинення виконавчого напису нотаріусом передбачені ст.87-88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.99р. №1172. Пунктом 3 глави 16 розділу ІІ вищевказаного Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи за двох умов: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами, організаціями-не більше одного року. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Позивач вказує про наявність спору щодо заборгованості і посилається на порушення нотаріусом ст.88 Закону України «Про нотаріат». В даному випадку позивач тлумачить цю норму як обов'язок нотаріуса перед вчиненням виконавчого напису перевірити факт наявності чи відсутності спору щодо безспірності заборгованості, посилаючись на одноособовий розрахунок банку, без заперечень з боку боржника. Згідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис нотаріуса можливий за умови виникнення права вимоги та вчиняється на підставі документів, які підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до п. 284 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України. Вирішуючи питання про безспірність суми боргу [PERSON] перед Банком на день вчинення виконавчого напису, суд виходив за наступного. Згідно довідки № 563317 від 23.04.2013 року, виданої ПАТ КБ «Приватбанк» у [PERSON] відсутня заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.11). Суд вважає, що нотаріус не пересвідчився у безспірності суми заборгованості. Крім цього виконавчий напис було вчинено 05.07.2016 року, тобто після спливу трьох років з дня виникнення права вимоги. Так, відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості можуть бути лише первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996- ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги стосовно відсутності безспірної заборгованості при вчинення виконавчого напису нотаріусом є обгрунтованими, тому є усі підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищенаведеного, відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.99р. №1172, п. 3, 4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, ст. ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 16, 18, 526, 527 ч.1, 611, 612 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України,

Outcome: approved