Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач звернувся 31 жовтня 2017 року до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що після реєстрації шлюбу спільне життя з відповідачем не склалося. Однак, у подружжя стала виявлятися відмінність характерів сторін і поглядів на життя, почали виникати суперечки. В сім?ї нагніталась нездорова обстановка. З жовтня 2017 року подружні стосунки не підтримуються, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Сім?я розпалась остаточно, шлюб існує лише фактично. Подружжя має спільну дитину [PERSON], [INFO]. Провадження у справі відкрито 20 листопада 2017 року. Відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017 року. Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, та просить їх задовільнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, була викликана у встановленому законом порядку, про поважність причин не явки суд не повідомила, заяви про відкладення справи не надала. Суд на місці вирішив закінчити розгляд справи за відсутності сторін на підстави наявних в матеріалах справи доказів в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2009 року, про що свідчить актовий запис №229, зроблений Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] При реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Подружжя має спільну дитину [PERSON], [INFO]. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сімейне життя у сторін не склалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Майнового спору та спору про проживання дитини не існує. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає що спільне життя та збереження шлюбу неможливо, а відповідач заперечень проти розірвання шлюбу не надала. За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб одного з подружжя, сім'я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі. Відповідач не проінформувала суд про свої наміри зміни прізвище після розірвання шлюбу.

Outcome: approved