Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 0861563201/Т/972135 від 30 квітня 2013 року в розмірі 38 329,00 грн. з яких 16 667,00 грн. заборгованість за основним боргом; 10,00 грн. заборгованість за процентами; 18 652,00 грн. заборгованість за комісією; 3 000,00 грн. штрафи, пеня, та витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивував тим, що 30 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та відповідачем укладено кредитний договір № 0861563201/Т/972135, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 25 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування коштами у розмірі 0,01 % річних на строк до 29 квітня 2016 року. 23 березня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір про відступлення права вимоги, до умов якого первісний кредитор відступає шляхом продажу, а новий кредитор набуває права вимоги до боржника реального та належного виконання обов`язків за кредитним договором № 0861563201/Т/972135 від 30 квітня 2013 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та відповідачем. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом у зв`язку з чим станом на 23 березня 2018 року виникла заборгованість, яка становить у розмірі 38 329,00 грн. та складається із заборгованості за основним боргом у розмірі 16 667,00 грн., заборгованості за процентами у розмірі 10,00 грн., заборгованості за комісією у розмірі 18 652,00 грн., нарахованого штрафу (пені) у розмірі 3 000,00 грн. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість станом на 23 березня 2018 року у розмірі 38 329,00 грн. та витрати по сплаті судового збору. 29 березня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Позивачем копію ухвали про відкриття провадження у справі було отримано 11 травня 2021 року, що підтверджується повідомленням про порушення поштового відправлення. Відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами було отримано. Крім того, відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними, доводи у позові необґрунтованими та такими, що не співвідносяться з нормами чинного законодавства, а саме позов таким, що не підлягає задоволенню. Крім того, на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву в якій представник позивача просив первинні позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що 30 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та відповідачем укладено кредитний договір № 0861563201/Т/972135, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 25 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування коштами у розмірі 0,01 % річних на строк до 29 квітня 2016 року. Згідно п. 2.1.2. кредитного договору позичальник сплачує банку щомісячну комісію за супроводження кредиту в розмірі 812,50 грн., що розраховується як 3.25 відсотка від суми кредиту, та включається в суму щомісячного платежу. Згідно п. 2.1.2.1 в день підписання кредитного договору клієнт сплачує банку комісію за надання кредитних коштів на рахунок № [NUMBER] відкритий в ПАТ «Актабанк», МФО 307394, у розмірі 2.25 відсотка від суми кредиту, що складає 562,50 грн. Відповідно до п. 4.2.8. банк має право здійснювати відступлення права вимоги за даним договором третім особам, письмово повідомивши про даний факт позичальника протягом 5-ти днів після такого відступлення. 23 березня 2018 року між публічним акціонерним товариством «Актабанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 2, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає шляхом продажу, а новий кредитор набуває права вимоги до боржника реального та належного виконання обов`язків. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, унаслідок чого за розрахунками товариства утворилась заборгованість станом на 23 березня 2018 року у розмірі 38 329,00 грн., з яких: 16 667,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 10,00 грн. - заборгованість за процентами; 18 652,00 грн. - заборгованість за комісією; штраф у розмірі 3 000,00 грн. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З аналізу вищевказаних норм вбачається, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості за кредитним договором. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Пунктом 3, 4, 6, 8 та 9 частини 3 вищевказаної статті встановлено, що інформація, яка надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування. Відповідно до ч. 1 ст. 1051 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Частинами 1,2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного поговору тощо). Під час судового засідання встановлено, що відповідач, отримавши від позивача кредитні кошти, в добровільному порядку їх не повернув, отже права позивача були порушені у зв`язку з чим, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основним боргом у сумі 16 667,00 грн. Також слід зазначити що, статтею 5 договору № 0861563201/Т/972135 від 30 квітня 2013 року встановлено умови щодо відповідальності у вигляді пені за порушення зобов`язання, у зв`язку з чим, наявні підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафу, пені в сумі 3 000,00 грн. Оскільки п. 2.1.1. кредитного договору № 0861563201/Т/972135 від 30 квітня 2013 року встановлено процентну ставку за кредитом у розмірі 0,01% річних, що включається в суму щомісячного платежу, та виходячи з положень ст. 1051 ЦК України, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за процентами у розмірі 10,00 грн. Крім того суд не вбачає підстав для стягнення заборгованості за комісією обслуговування кредиту, так як це не є додатковою послугою банку, а є дією банку, яка випливає з умов кредитного договору та здійснюється банком на власну користь, за що законодавством не передбачено встановлення додаткового платежу з боржника, що виключає можливість стягнення нарахованої банком заборгованості за комісією в сумі 18 652,00 грн. Згідно положень статей 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши та оцінивши зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм суд вважає, що вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з [PERSON] заборгованості такими, що підлягають частковому задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2 102 гривень 00 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Враховуючи наведене та

Outcome: partial