Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач зазначила, що є власником ? частини житлового будинку 89 по вул. Миру в с.Ільїне Чернігівського району Запорізької області. На прохання відповідача, свого співмешканця, зареєструвала його місце проживання за зазначеною адресою. З 26.06.2016р. сторони припинили проживати однією родиною, та відповідач поїхав до Чернівецької області. На теперішній час позивач проживає в своїй частині будинку з дочкою, та бажає оформити субсидію. Але в позасудовому порядку самостійно вирішити питання про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, не може, оскільки він відмовляється приїхати до Чернігівки. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - ? частиною житлового будинку 89 по вул. Миру в с.Ільїне Чернігівського району Запорізької області. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений, про що свідчить його розписка про отримання судової повістки (а.с.22). Телефонограмою повідомив, що припинив проживати з позивачем однією родиною, не претендує на її нерухоме майно, але приїхати та знятися з реєстрації не може, оскільки вартість проїзду складатиме півтори тисячі гривень, і ця сума є завеликою для нього. Виконавчий комітет Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької областінадав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 379, 382 ЦК України, об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Судом встановлено, що позивач є власником ? частини житлового будинку 89 по вул. Миру в с.Ільїне Чернігівського району Запорізької області (а.с.7). Відповідно до довідки № 868 від 08.11.2017р. Ільїнського старостинського округу виконавчого комітету Чернігівської селищної ради, відповідач є зареєстрованим у зазначеному будинку (а.с.12), разом з позивачем та її дочкою [PERSON], 1998р.н. Відповідно до довідки № 867 від 08.11.2017р. Ільїнського старостинського округу виконавчого комітету Чернігівської селищної ради, відповідач з 26.06.2016р. не проживає в будинку, що належить позивачу (а.с.11). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають можливість використовувати житло для власного проживання, членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування і розпорядження своїм майном. Верховний Суд України в своїй постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 зазначив, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Зазначена постанова є обовязковою для суду з огляду на положення частини 1 статті 360-7 ЦПК України. Право власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у нього права власності на це майно. З втратою права власності втрачається і право користування належним майном. Судом встановлено, що відповідач правом власності в спірному приміщенні не володіє, тому доводи позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що не суперечать представленим по справі доказам, і підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.

Outcome: approved