Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовною заявою та просив суд стягнути на його користь з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» завдану матеріальну шкоду у сумі 8 792,25 грн., пеню у розмірі 14 230,61 грн., та суму боргу з урахуванням інфляції у розмірі 6 364,29 грн., з [PERSON] просив стягнути франшизу в розмірі 950 грн. 04.07.2016 р. Позивач зменшив розмір позовних вимог, а саме просив залишити без задоволення позовні вимоги до [PERSON] в розмірі 950 грн. у зв'язку з їх відшкодуванням останнім під час знаходження справи в провадженні суду. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 27.10.2014 р. на проспекті Возз'єднання у м. Києві внаслідок ДТП було завдано механічних пошкоджень належному їй автомобілю «Hyundai» державний номер [NUMBER]. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 р. водія транспортного засобу «BMW» державний номер [NUMBER] [PERSON] визнано винним у настанні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченою ст. 124 КУпАП. Оскільки відповідальність водія, винного у ДТП, була застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/9762395 від 16.05.2014 р. у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», позивач звернувся за відшкодуванням збитків до вказаного страховика. Правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач зазначив, що вартість відновлювального ремонту було встановлено на підставі наряду-замовлення ФОП [PERSON] №10140715 від 14.07.2015 р. та яка становить 40 746 грн. Ліміт відповідальності страховика за шкоду спричинену пошкодженням майна становить 50 000 грн. Позивач відзначив, що страховик частково виплатив страхове відшкодування у розмірі 31 003,75 грн. Проте на день звернення до суду з позовною заявою страхове відшкодування сплачено ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» не в повному обсязі. Позивачу невідомо чому саме в розмірі 31 003,75 грн. було сплачено відшкодування, та на підставі яких документів визначалося страхове відшкодування. Терміни виплати страхового відшкодування порушені, оскільки остаточний строк виплати закінчився 18.03.2015 року. В судове засідання представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, повним підтриманням позовних вимог. Представник відповідача ПРАТ «Українська транспортна страхова компанія» в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи Відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], 27 жовтня 2014 р. у м. Києві на проспекті Возз'єднання керуючи автомобілем «BMW», державний номер [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Hyundai», державний номер [NUMBER], що належить Позивачу. Вина водія [PERSON] у вищевказаній ДТП встановлена постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «BMW», державний номер [NUMBER] на момент ДТП була забезпечена полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9762395, що був укладений з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Розмір франшизи, за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9762395, становить 950,00 грн. 17.12.2014 року Позивач звернувся до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами для отримання належного страхового відшкодування. Таким чином, Позивачем були вжиті всі необхідні заходи для отримання страхового відшкодування. Відповідно п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно із п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Стаття 988 ЦК України встановлює, що у випадку настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. 03.11.2015 р. ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» здійснило виплату Позивачу страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9762395 в розмірі 31 003,75 грн. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що страхова компанія прийняті на себе зобов'язання за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконала не в повному обсязі. Позивач просить задовольнити позовні вимоги про стягнення з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, пені та суми боргу з урахування індексу інфляції внаслідок несвоєчасного виконання грошового зобов'язання, про що надав до суду відповідні розрахунки. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та в п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 р., коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Верховним Судом України у Листі «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» від 19.07.2011 року роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Таким чином, документом, який підтверджує дійсний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля «Hyundai», державний номер [NUMBER], є наряд-замовлення №10140715 від 14.07.2015 р. Також позивачем здійснено розрахунок пені за період з 18.03.2015 р. по 03.11.2015 р. внаслідок несвоєчасного виконання грошового зобов'язання, який складає 14 230,61 грн. Вказаний розрахунок суд не піддає сумніву та вважає його правильним, адже відповідно до п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Суд погоджується з розрахунком пені та інфляційних нарахувань зробленими позивачем у позовній заяві. Відповідно до ст. 992 ЦК України в разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановлену договором або законом. В матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували поважність пропуску ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» строку на виплату страхового відшкодування у строки, передбачені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У зв'язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені з розрахунку подвійної ставки НБУ на початок заборгованості у розмірі 14 230,61 грн. Крім того, Верховний Суд України у своєму листі від 19.07.2011 р. «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» роз'яснив, що «оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання». Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» підлягає також до стягнення сума боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 6 364,29 грн. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 21 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved