Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивач зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] який є власником зазначеного будинку згідно договіру дарування від 18.05.1993 року реєстр №31. В поданій заяві позивач зазначає, що у вказаному будинку зареєстрований відповідач по справі [PERSON], яка з 2011 року в будинку не мешкає, її особистих речей там немає. За цих підстав позивач звернувся до суду із позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на житло, у зв'язку з тим, що відповідач тривалий час не проживає за зазначеною адресою, оскільки, має інше постійне місце проживання, ніяких обов'язків по оплаті комунальних послуг не несе, фінансової допомоги в рішенні цього питання відповідач йому не надає і тому позивач у поданій заяві просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на житло розташоване за адресою: [ADDRESS] у зв'язку з тим, що відповідач відсутній за зазначеним місцем проживання понад встановлений законодавством строк. До початку судового розгляду позивач надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, справу просив розглянути без його участі. До початку судового розгляду, відповідач також надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила суд розглянути справу у її відсутність. Третя особа представник Малорязанцевської селищної ради Попаснянського району Луганської області до початку судового засідання надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, щодо задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Предметом даного позову являється вирішення питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення внаслідок тривалої відсутності такої особи за зареєстрованим місцем проживання, що регулюється положеннями Житлового Кодексу УРСР. На підставі ст.71 Житлового Кодексу УРСР (який є чинним) - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. На підставі ст.72 Житлового Кодексу УРСР (який є чинним) - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно домової книги вбачається, що гр..[PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 2009 року. При цьому, актом обстеження матеріально-побутових умов /а.с.6/, складеним депутатом Малорязанцевської селищної ради Нечитайло О.В. підтверджено, що гр. [PERSON] не мешкає за місцем своєї реєстрації, ніяких обов'язків по утриманню житла не несе, особистих речей відповідача у будинку не має. Вказаними матеріалами підтверджено, що відповідач має інше місце проживання і ніяких домовленостей щодо будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] між сторонам не встановлено. Враховуючи надані позивачем докази до позову, суд вважає, що прав передбачених ст.78 Житлового Кодексу УРСР щодо зберігання прав на житло при тимчасовій відсутності наймача у відповідача не виникає, так як позивачем доведено, що відповідач тривалий час не виконує свої обов'язки по належному утриманню житла, без поважних причин, та відсутній у зазначеному житловому приміщенні понад 6 місяців також без поважних причин. При цьому також суд враховує той факт, що відповідач визнав даний позов, в добровільному порядку надала суду відповідну заяву. Таким чином, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що відповідач не мешкає в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] тривалий час, а саме з 2011 року, понад 6 місяців, а тому на підставі ст.71 ЖК УРСР повинна бути визнаною такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки. На підставі ст. ст.71,72 ЖК України,

Outcome: approved