Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про звернення стягнення на майно. Позов мотивує тим, що 05.12.2005 року між ВАТ Кредитпромбанк та [PERSON] було укладено кредитний договір № 09/024/05-N, відповідно до умов якого останній отримав кошти в розмірі 34 000 дол. США під 13,50 % річних строком до 10.12.2025 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 13.06.2008 року між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, банку передано в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], що знаходиться в Луцьку Волинської області, та належить [PERSON] на праві приватної власності. Оскільки, позичальник [PERSON] свої зобовязання по договору належним чином не виконав, то у нього утворилась заборгованість перед банком, що в загальній сумі становить 450 312 грн. 60 коп. 26.06.2013 року ВАТ Кредитпромбанк передало право вимоги за кредитними договорами ПАТ Дельта Банк відповідно до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі і за кредитним договором укладеним з [PERSON] Таким чином, ПАТ Дельта Банк набуло усіх прав та підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором № 09/024/05-N. А тому, просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за іпотеко держателем ПАТ Дельта Банк права власності на предмет іпотеки та стягнути судові витрати у справі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в його задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 05.12.2005 року між ВАТ Кредитпромбанк та [PERSON] було укладено кредитний договір № 09/024/05-N, відповідно до умов якого останній отримав кошти в розмірі 34 000 дол. США під 13,50 % річних строком до 10.12.2025 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 13.06.2008 року між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, банку передано в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], що знаходиться в Луцьку Волинської області, та належить [PERSON] на праві приватної власності. Оскільки, позичальник [PERSON] свої зобовязання по договору належним чином не виконав, то у нього утворилась заборгованість перед банком, що в загальній сумі становить 450 312 грн. 60 коп. 26.06.2013 року ВАТ Кредитпромбанк передало право вимоги за кредитними договорами ПАТ Дельта Банк відповідно до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі і за кредитним договором укладеним з [PERSON] Таким чином, ПАТ Дельта Банк набуло усіх прав та підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором № 09/024/05-N. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що позичальник [PERSON]С станом на 15 квітня 2016 року має заборгованість по тілу кредиту в розмірі 64\~125 грн., що становить 2500 доларів США по курсу НБУ, по відсотка в розмірі 564 грн. 30 коп. та штраф 28\~554 грн. Враховуючи те, що сума боргу по кредитному договору є значно меншою за суму заставного майна (а.с. 32), вартість якого становить 79\~723 доларів США, то вимоги позивача є неспівмірною з заявленим позовом, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed