Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-12 00:00:00

Позивачем 27.12.2016 року подано до суду відповідний позов, в обґрунтування якого зазначено, що позивач та відповідач у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду розірваний. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачем. З лютого 2016 року позивач з дитиною мешкала окремо від відповідача, повністю несла всі витрати пов'язані із утриманням дитини, відповідач долею дитини не цікавився, будь-якої допомоги матеріальної не надавав, наміру спілкуватись із донькою не виявляв, тобто фактично самоусунувся від участі у вихованні та утриманні дитини. Саме позивач намагається забезпечити своїх дитини достатній рівень життя, для забезпечення фізичного, інтелектуального, морального та соціального розвитку. Для цього вона купує одяг, взуття, інші речі необхідні для нормального розвитку дитини, забезпечує її продуктами харчування. Вважала, що за таких обставин відповідача є необхідним позбавити батьківських прав щодо дитини. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити, посилалась на те, що батько дитини декілька разів після народження доньки відвідував їх, після цього фактично відсутній в житті дитини. Позивач має намір створити нову родину, дівчинка забезпечена всім необхідним, мати несе всю відповідальність за її виховання та утримання. Батько дитини не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, подав суду заяву в якій зазначив, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо [PERSON] та не заперечує проти позову. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. У відповідності зі ст.151 СК України батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років. Підстави для позбавлення батьківських прав чітко передбачені нормами ст.164 СК України. У відповідності зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в родині є першочерговим завданням розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання й розвиток. У відповідності зі ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, що проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримку з ними регулярних особистих відносин і прямих контактів. У відповідності зі ст.8 Конвенції про права дитини спілкування з дітьми може залежати від віку, стану здоров'я дитини, поводження батьків і інших істотних обставин. У випадку перешкоди в такім спілкуванні батьки можуть звернутися в органи опіки й піклування або суд. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої [PERSON], що народилась [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.4). Відповідно до довідки з місця проживання позивач [PERSON] проживає з 06 вересня 2015 року за адресою [ADDRESS], разом із донькою [PERSON] (а.с.9). За місцем проживання позивач характеризується позитивно, про що свідчить копія побутової характеристики (а.с.8). Відповідно до ст.7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захис Тобто, приймаючи відповідне рішення суд повинен враховувати інтереси усіх учасників сімейних відносин, діяти на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року проголошено, що діти мають право на особливе піклування і допомогу, а також що дитині мають бути надані необхідні захист і сприяння, з тим щоб вона могла повністю покласти на себе зобов'язання в рамках суспільства, визнано, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Лисичанської міської ради від 10.02.2017 року за №588/01-16 було визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], стосовно його доньки [PERSON], [INFO], та таким що відповідає інтересам дитини. Із змісту висновку вбачається, що органом опіки та піклування під час розгляду питання доцільності позбавлення батьківських прав встановлено, що батьки дитини перебували в шлюбі, який відповідно до рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 24.11.2016 року розірвано. Позивач проживає із дитиною, приводила дитину на прийом до педіатра. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, із заявами про усунення перешкод в спілкуванні із дитиною до служби не звертався. Окрім того, подав заяву, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд дослідивши всі обставини у справі, погоджується із висновком органу опіки, оскільки він є обґрунтованим та прийнятий після ретельного дослідження всіх обставин справи. В ході розгляду справи було встановлено, що батько дійсно не займається вихованням та утриманням доньки, самоусунувся від участі в її житті, а тому є підстави для позбавлення його батьківських прав, що буде відповідати інтересам дитини. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст.ст.79-82,88 ЦПК України, суд враховує, що позивач при подачі позову було сплачено судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок. Зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved