Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення та зняття з реєстрації. Позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № 118/32 від 22 квітня 2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 200 000 грн., строком на 15 років, з терміном повернення 14.04.2023 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між [PERSON] та ПАТ КБ «Хрещатик» 22.04.2008 року було укладено договір іпотеки б/н, згідно з умовами якого, відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] Оскільки, відповідач [PERSON] свої зобов'язання по кредитному договору не виконала, то 14.12.2010 року позивальник звернувся із заявою № 1237 до приватного нотаріуса про вчинення виконавчого напису. 23.12.2010 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, відповідно до якого звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS] на підставі якого 28.11.2012 року відкрито провадження другим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції. 27.11.2013 року [PERSON] було направлено вимогу про добровільне звільнення квартири, оскільки банк не може реалізувати квартиру, так як у ній проживає боржник, однак вимога виконана не була. Просить суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] В судове засідання представник позивача не з'явився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач судове засідання не з'явилася, а тому суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається із змісту ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Судом встановлено що відповідно до укладеного договору № 118/32 від 22 квітня 2008 року відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 200 000 грн., строком на 15 років, з терміном повернення 14.04.2023 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між [PERSON] та ПАТ КБ «Хрещатик» 22.04.2008 року було укладено договір іпотеки б/н, згідно з умовами якого, відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору, не належним чином виконала взяті на себе зобов'язання. Ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. 14.12.2010 року ПАТ КБ «Хрещатик» звернулося із заявою № 1237 до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] про вчинення виконавчого напису. 23.12.2010 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, відповідно до якого звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS], на підставі якого 28.11.2012 року головним державним виконавцем другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження та накладено арешт на квартиру. 27.11.2013 року [PERSON] було направлено вимогу про добровільне звільнення квартири, оскільки банк не може реалізувати квартиру, так як у ній проживає боржник, однак вимога виконана не була. Оскільки відповідач в добровільному порядку не звільнила квартиру [ADDRESS], то суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення.

Outcome: approved