Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд та просить стягнути з відповідача 12299,62грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Свої вимоги мотивує наступним. 08.07.2014р. відповідач отримав кредит в розмірі 600грн.у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Банком виконано зобовязання по договору в повному обсязі, так як надано відповідачу кредит у визначеному розмірі. В порушення вищевказаних вимог, відповідач своєчасно не повернув банку грошові кошти для погашення заборгованості, чим не виконав належним чином свої зобовязання за даним договором. Внаслідок порушення умов договору останнім, станом на 31.01.2017р., виникла вищезазначена заборгованість. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав та пояснив, що відповідач відкривав рахунок для особистих потреб, оскільки йому мали перевести гроші за продаж автомобіля. Вимог у відповідача про овердрафт не було. Також, заперечив будь-яке отримання коштів відповідачем та зазначив, що банком надано неналежні докази, оскільки документи викладені російською мовою. Вислухавши представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Згідно підписаної [PERSON] анкети-заяви від 08.07.2014р., довідки про умови кредитування, умов та правил надання банківських послуг вбачається, що відповідачу надано кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою із сплатою 2,5% на місяць. Відповідач зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також, комісії. Згідно виписки за період з 01.01.1999р. по 25.11.2017р., [PERSON].С. в період з 10.07.2014р. по 04.08.2014р. включно використав 596,11грн. кредитних коштів з вищевказаного карткового рахунку, шляхом зняття коштів з банкомату та шляхом безготівкового розрахунку в магазинах. Із зазначеного випливає, що [PERSON], подаючи анкету-заяву від 08.07.2014р., попередньо ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, погодився з ними та бажав укласти договір на таких умовах, усвідомлював наслідки невиконання своїх зобвязань. Отже, сторони, якщо йдеться про мову договору, вільно здійснили своє волевиявлення, у належній формі досягли згоди щодо істотних його умов і жодних підстав вважати, що мова кредитного договору вплинула на волевиявлення позичальника (порушила свободу волевиявлення), немає (ст. 202, ст. 203 ч.ч.1, 3, 4, 5, ст.205 ч.ч.1, 2, ст.207 ч.ч. 1, 2, ст.208 ч. 1 п.п.2, 4, ст.ст.626-628, 633, 634, 638-640, ст.1055 ч.1 ЦК України). Правомірність правочину презюмується, договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.ст. 204, 629 ЦК України). Крім того, покликання представника відповідача на ту обставину, що [PERSON] не укладав кредитного договору та не отримував жодних коштів за даним договором в судовому засіданні повністю спростовуються, оскільки як вбачається з виписки, останній одразу після відкриття карткового рахунку використовував кредитні кошти та 21.07.2014р. перевіряв баланс (залишок грошових коштів) на рахунку. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином відповідач зобов'язаний повернути борг банку, а останній вправі вимагати стягнення боргу включно зі штрафними санкціями з боржника. Відповідач своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, відповідно до умов договору, що відображено в розрахунку заборгованості, зокрема, станом на 31.01.2017р. заборгованість відповідача складає 12299,62грн., в тому числі: - заборгованість за кредитом 596,11грн.; - заборгованість за відсотками 7941,73грн; - комісія 2699,89грн.; - штраф 1061,89грн. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути вищезазначену заборгованість за кредитним договором, оскільки останній порушив умови договору та не повернув кредитних коштів у визначений строк.

Outcome: approved