Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів згідно договору №30 про пайову участь замовників будівництва у розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста, мотивуючи тим, що 30.03.2010 року між виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради та відповідачем було укладено договір №30 про пайову участь замовників будівництва у розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста (далі Договір). Відповідно до п.1.1 Договору, предметом договору є визначення для відповідача, який є замовником переобладнання підвального приміщення на [ADDRESS] під заклад громадського харчування, участі у розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Івано-Франківська. Згідно Договору замовник сплачує пайовий внесок в сумі 10 184 грн. єдиним платежем або частинами за графіком що визначається Договором. Однак після отримання відповідачем сертифікату відповідності закінченого будівництва об'єкта взяті на себе зобов'язання по Договору №30 відповідач належним чином не виконав, сплату пайового внеску не здійснив. В судове засідання 26.02.2014 року представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судові засідання 15.08.2013 року, 14.10.2013 року, 25.11.2013 року, 24.01.2014 року та 26.02.2014 року не з'являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень та конвертами, що повернулись . Причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 30 березня 2010 року між виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради та відповідачем укладено договір № 30 про пайову участь замовників будівництва у розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста (надалі Договір) (а.с.4). Відповідно до п.1.1 Договору, замовник (відповідач ПП [PERSON]), здійснює переобладнання підвального приміщення на [ADDRESS] під заклад громадського харчування, в порядку та на умовах, визначених Договором, бере участь у розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Івано-Франківська. Згідно п. 2.1 Договору, замовник зобов'язався сплатити пайовий внесок у розмірі та у терміни, визначені Договором. Відповідно до п. 3.2 Договору замовник сплачує пайовий внесок в сумі 10 184 грн. єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається Договором. Пунктом 4.1 закріплено, що Договір діє до повного його виконання. Незважаючи на взяті на себе за Договором зобов'язання, відповідач належно їх не виконував. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Тобто, відповідно до положень вказаної статті зобов'язання припиняється не будь-яким виконанням, а лише виконанням, проведеним належним чином. Основні критерії належності виконання містяться у ст. 526 ЦКУ, відповідно до якої належно виконаним буде вважатися зобов'язання, яке виконано відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Неналежно проведене виконання не припиняє зобов'язання, а лише тягне за собою покладення на боржника нових обов'язків, які становлять міри цивільно-правової відповідальності (відшкодування збитків, стягнення неустойки тощо). Статтею 27-1 Закону України «Про планування і забудову території» (який діяв на час укладення договору) встановлено обов'язок замовника взяти участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста. Відповідно до ч. 3 ст. 27-1 Закону України «Про планування і забудову території» пайова участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту полягає у відрахуванні замовником після прийняття об'єкта в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для забезпечення створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Отже, отримувачем коштів для створення і розвитку соціальної інфраструктури міста Івано-Франківська є місцевий бюджет. Як вбачається із листа заступника міського голови, станом на 10.05.2011 року об'єкт введений в експлуатацію, однак кошти до Фонду соціально-економічного розвитку та інженерно-транспортної інфраструктури міста відповідачем не сплачено. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідачем не надано суду жодних доказів виконання своїх зобов'язань за Договором від 30.03.2010 року. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного, відповідно до ст. 27-1 Закону України Про планування і забудову території», ст.ст. 525, 526, 530, 599, 610, 612 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ч.1, 88 ч.1 ЦПК України,

Outcome: approved