Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за газопостачання, посилаючись на те, що на ім'я [PERSON] відкрито особистий рахунок № [NUMBER], але вона за адресою: [ADDRESS] не мешкає. За вищевказаною адресою мешкає відповідач у справі [PERSON] Проживання і споживання природного газу за вищевказаною адресою, саме [PERSON] підтверджується його скаргою від 02 грудня 2016 року. Позивачем забезпечено відповідачу постачання природного газу своєчасно,безперервно та якісно, відповідно до Правил надання населенню послуг по газопостачанню. Відповідач повинен забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості спожитого природного газу, в наслідок несвоєчасної оплати відповідачем послуг за використання природного газу утворилась заборгованість перед позивачем за період з 01 січня 2016 року по 06 квітня 2017 року у розмірі 24625 гривень 90 копійок, індекс інфляції за період з 01.01.2016 року по 06 квітня 2017 року складає 3376 гривень 21 копійку та 3% річних у розмірі 502 гривні. Просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 24625 гривень 90 копійок, а також 3376 гривень 21 копійка індекс інфляції, 502 гривні - 3% річних та судові витрати, сплачений судовий збір у розмірі 1600 гривень 00 копійок. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився надав заяву про розгляд справи в його відсутність, з позовними вимогами позивача згоден повністю. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01 січня 2016 року по 06 квітня 2017 року по особовому рахунку [NUMBER] існує заборгованість в розмірі 24625 гривень 90 копійок. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі судового наказу, щодо стягнення з [PERSON] та [PERSON] суми боргу за комунальні послуги. Згідно з п.5 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Таким чином, споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 30 жовтня 2013 року по справі №6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі №3-184гс14. У відповідності до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, згідно зі ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з врахуванням індексу інфляції за період з 01 січня 2016 року по 06 квітня 2017 року, сума заборгованості за цей період складає 24625 гривень 90 копійок, індекс інфляції за період з 01 січня 2016 року по 06 квітня 2017 року становить 3376 гривень 21 копійка та 3% річних становить 502 гривні. Вказане відображено у представленому представником позивача розрахунку заборгованості. Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач не здійснив оплату за житлово-комунальні послуги, надані позивачем, за період з 01 січня 2016 року по 06 квітня 2017 року, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним відповідно до платіжних доручень № 561 від 10 квітня 2017 року та 197 від 08 лютого 2017 року.

Outcome: approved