Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15 березня 2009 року між позивачем та [PERSON], [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого, позивач надає [PERSON] та [PERSON] грошову суму 16 000,00 доларів США, а вона зобов'язується повернути вказану суму. В забезпечення своїх зобов'язань [PERSON] передала у заставу нерухоме майно, а саме: гараж літ. «А», загальною площею 46,9 кв. м., розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі свої зобов'язання за договором позики не виконують, тому позивач був змушений звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання був сповіщений належним чином. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася про час, місце та дату судового засідання була сповіщена належним чином, про причину своєї неявки суд не сповістила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання був сповіщений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позовних вимог з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 15.03.2009 року між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON], був укладений договір позики, відповідно до умов якого [PERSON], передав [PERSON] та [PERSON] позику у розмірі 16 000,00 доларів США. Однак відповідачами був пропущений строк виконання зобов'язання. Відповідно до договору, в якості забезпечення виконання зобов'язань позичальники передають у заставу нерухоме майно. а саме: гараж літ. «А», загальною площею 46,9 кв. м., розташований за адресою: [ADDRESS]. Дане нерухоме майно належить відповідачу на підставі свідоцтва про право власності від 22.04.2009 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради від 16.04.2009 року за № 330. Як вбачається зі свідоцтва про смерть, серії [NUMBER], [PERSON] померла та [PERSON] є спадкоємцем першої черги, тому права та обов'язки [PERSON] переходять до [PERSON] Відповідно до ст. ст. 611, 612 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги,, якщо інше не встановлено договором. Згідно з п.8 ч.1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язанням власника. Відповідно до ч.2 ст. 590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, враховуючи те, що відповідачами було порушено зобов'язання, встановлене договором позики, позивачі мають право на звернення стягнення на предмет застави та визнання права власності на заставне майно.

Outcome: approved