Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що він є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Ще 17.10.1984 року мати купила в місті Кіровограді, а тепер Кропивницький, недобудований житловий [ADDRESS] [ADDRESS] , вселилась у вказаний [ADDRESS] та проживала в ньому до самої смерті. Разом з матір`ю, на момент її смерті, у вказаному будинку проживав і він. Після смерті матері відкрилась спадщина на вказаний будинок і він є єдиним спадкоємцем, але заяви до нотаріальної контори не подавав, вважав себе спадкоємцем і таким, що автоматично вступає у спадщину, так як на момент її відкриття постійно проживав у вказаному будинку і вважав, що прийняв спадщину. Зазначає,\~що відповідно\~до норм\~ст.344\~ЦК України\~добросовісно заволодів\~майном,\~тобто вищезазначеним\~житловим будинком,\~після смерті\~матері на\~протязі 18\~років безперервно\~володіє ним,\~а тому\~набув право\~власності на\~нього. 19.12.2018 року він звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, але йому було відмовлено в оформленні права власності на спадщину на тій підставі, що спадковий будинок за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано. 17.10.1984 року ця ж нотаріальна контора зареєструвала договір купівлі-продажу, але реєстрація права власності не проводилась. До моменту подачі заяви в нотаріальну контору з проханням видати свідоцтво про право на спадщину він не знав того факту, що будинок не зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Іншого житла у нього не має, оформити свої спадкові права також не може, а тому має всі підстави для звернення в суд з даним позовом і просить задовольнити позов. Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, при цьому позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності і підтримання позовних вимог, представник відповідача - Управління комунальної власності, просить розглянути справу відповідно до норм чинного законодавства, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 статті 12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України \~особа,\~яка добросовісно\~заволоділа чужим\~майном і\~продовжує відкрито,\~безперервно володіти\~нерухомим майном\~протягом десяти\~років або\~рухомим майном\~-\~протягом п`яти\~років,\~набуває право\~власності на\~це майно\~(набувальна\~давність),\~якщо інше\~не встановлено\~цим Кодексом.Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. При цьому в п. 8 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України встановлено, що правила ст.\~344\~ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, норми ст.\~344\~ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а отже, визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Пунктами 9, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що відповідно до частини першої статті 344\~ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 5, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого Копанським сільЗАГСом Хмелівського району Кіровоградської області 22.04.1952 року, актовий запис № 17, матір`ю позивача [PERSON] записана [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданий Ленінською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області 14.10.2000 року, актовий запис № 13. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. За життя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.10.1984 року № 1-2960, посвідченого Першою кіровоградською державною нотаріальною конторою, належав будинок за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується архівною довідкою № 39743, виданою 29.08.2018 року ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», з якої вбачається, що реєстрація права власності не проводилась. 19.12.2018 року позивач звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, але йому було відмовлено в оформленні права власності на спадщину на тій підставі, що спадковий будинок за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано. Факт належності\~спадкового майна\~-\~житлового будинку\~розташованого в\~ [ADDRESS] а\~також те,\~що позивач,\~як спадкоємець\~прийняв і\~на протязі\~вісімнадцяти років\~правомірно володів\~ним,\~сплачував комунальні\~і другі\~платежі за\~це майно,\~підтверджується наступним:\~договором купівлі-продажу\~будинку,свідоцтвом\~про народження,\~свідоцтвом про\~смерть,\~довідкою,\~роз`ясненням Кіровоградської\~міської державної\~нотаріальної контори\~№ 1,\~копією домової\~книги,\~згідно якої\~позивач прописаний\~за вказаною\~адресою постійно\~з 01.03.2000\~року,\~копіями квитанцій\~про оплату\~комунальних послуг\~за вказаною\~адресою від\~імені позивача.\~ Наведені обставини свідчать про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи положення ч.4 ст. 344 ЦК України яка визначає, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній \~ \~ \~ \~ справі за рахунок позивача.

Outcome: approved