Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Позивач- Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради звернувся у суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Харківська міська рада, про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова у запропонованій позивачем редакції. Позов мотивовано тим, що відповідно до Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Департаментом архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області від 06.10.2015 № ХК 142152790884, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є замовниками реконструкції житлових будинків літ. «А-1», літ. «Б-1», літ. «В-1» по [ADDRESS] . Загальна площа будівель складає 385,6 кв.м. Згідно з вимогами законодавства відповідачі, як замовники об`єкта реконструкції, зобов`язані взяти участь у створенні розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту та укласти договір про пайову участь з органами місцевого самоврядування до прийняття об`єкта містобудування в експлуатацію. Пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету міста Харкова коштів на розвиток інфраструктури міста у розмірі 10% загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта -для нежитлових будівель та споруд та 4% загальної кошторисної вартостоі будівництва об`єкта- для житлових будинків, а саме в сумі 244 146,50 грн., згідно з розрахунком величини пайової участі у розвитку інфраструктури м.Харкова. Для укладення договору замовник зобов`язаний звернутися з відповідною заявою до Департаменту. Листом управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту від 05.04.2017 року № 230/0/114-17 було направлено відповідачама для розгляду та підписання два оригінали договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова. Відповідачі , всупереч Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 09 листопада 2011 року № 804, зі змінами, внесеними рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 22 травня 2013 року № 319, на зазначену пропозицію надали відповідь про відмову від укладення договору, посилаючись на те, що ним належить тільки частка від загальної площі житлового будинку після реконструкції і вони не зобов`язані після введення об`єкта в експлуатацію укладати такий договір. Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова між відповідачами та Департаментом у запропонованій редакції. Від відповідачів [PERSON] , [PERSON] , представника [PERSON] надійшли відзиви на позовну заяву, в яких вони стверджують, що позовні вимоги не визнають та вважають їх необгрунтованими.Так, [PERSON] , [PERSON] посилались на те, що придбали у власність 57/200 частин житлового будинку та прилеглу до них 1/3 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку , і з моменту укладення договору купівлі-продажу жодної реконструкції, перебудови або нового будівництва не здійснили, розмір долі їх не змінився, тому відношення до Декларації про готовність об`єкта до експлуатації по [ADDRESS] не мають, її не замовляли та не підписували. Незрозуміла [PERSON] , [PERSON] визначена позивачем загальна кошторисна вартість реконструкції у розмірі 5 млн. 548 тис. 784 грн.( а.с.60-63, 71-77). У відзиві на позовну заяву представник [PERSON] - [PERSON] свої заперечення мотивує тим, що відповідачу належить лише 43/100 частин житлового будинку, до складу яких входить житловий будиногк літ. «А-1» ( квартира № 2 ) загальною площею після реконструкції 124,6 кв.м. , та житловий будинок літ. « В-1»( квартира № 1) , загальною площею після реконструкції 142,4 кв.м. Інші співвласники не заперечували проти реконструкції житлових будинків з господарськими будівлями та спорудами, прийняття їх в експлуатацію, та після завершення реконструкції за ними залишилися попередні частки житлових будинків. Належні та зареєстровані за [PERSON] житлові будинки (квартири 1,2) мають рік побудови відповідно 1930 р. і 1927 р. Оскільки загальна площа квартир після реконструкції не перевищувала 300 кв.м., то, як вважає представник відповідача, згідно до п. 4 ч.4 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 1.7 «Порядку...», [PERSON] не може бути залучений до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту шляхом укладення відповідного договору.Земельна діляінка знаходиться в особистому користуванні кожного із співвласників. На теперішній час [PERSON] не є власником 43/100 частин житлового будинку, оскільки 29/100 частин житлових будинків і 1/6 частину земельної ділянки відчужив іншій особі за договором купівлі-продажу від 27.11.2015 р. Зазначає, що [PERSON] також продав належні йому 57/200 чвастин житлових будинків та 1/3 частину земельної ділянки за договором купівлі-продажу від 21.12.2015 р. Що стосується розрахунку величини пайової участі при реконструкції житлових будинків, то представник відповідача вказує, що Департаменту достовірно була відома загальна кошторисна вартість будівельних робіт з реконструкції нерухомого майна, визначена замовником згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, оскільки в п. 15 Декларації про готовність об`єкта до експлуатації затверджено проектну документацію, вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію, у тому числі витрати на будівельно-монтажні роботи, які становлять 187 000 грн. Звертає увагу на те, що у розрахунку до Договору № 129-17/2 наведена опосередкована вартість 1 кв.м. у розмірі 14390 грн., яка визначена у листі Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 17.10.2016 року. Водночас, відповідно до п. 3.6 Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Харкова, у разі не надання замовником зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва об`єкта або якщо загальна кошторисна вартість будівництва не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається для житловиих будинків, виходяічи із затверджених Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства показників опосередкованої вартості спорудження житла для Харківській області, розрахованої на останню дату до введення об`єкта в експлуатацію. 27.10.2015 року показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, що розраховані станом на 01.07.2015 року в Харківський області, складали 7792 грн. ( на дату введення 06.10.2015 р. житлових будинків в експлуатацію). При цьому така вартість розраховується для житлових будинків виключно у разі, якщо замовник не надав зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва або якщо загальна кошторисна вартіть не визначено. В інших випадках розрахунок визначається у договорі з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Відповідач також просить врахувати, що Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» не передбачає можливості укладення договору про пайову участь після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. У випадках реконструкції приміщень без зміни конфігурації об`єкта по зовнішнім контурам фундаменту , для яких містобудівні умови та обмеження не надаються, у органів місцевого самоврядування відсутні повноваження щодо можливості самостійно або в судовому порядку залучити замовника будівництва до пайової участі у розвитку інфраструктури міста ( 85-107). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином, про причини неявки не сповістив, правом на відзив не скористався. Представник 3 особи-Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, відзив або пояснення на позов не надав. У відповіді на відзив Департамент економіки та комунального майна вказує, що у разі не надання замовником зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва об`єкта вона визначається, виходячи із затверджених Міністерством регіональногто розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України показників опосередкованої вартості будівельних робіт відповідного виду, що відповідає п. 3.6 та 5.4 Порядку. Обов`язок звернутися до органу місцевого самоврядування з заявою про укладення договору пайової участі у розвитку інфраструктури відповідного населеного пункту Законом № 3038-У1 покладено на замовника такого будівництва. Ухилення від укладення договору є порушенням зобов`язання, а невиконання такого зобов`язання не звільняє замовника будівництва від обовязку укласти договір про пайову участь, у тому числі й після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. ( а.с. 148-151,153-156). Позивач також надав письмові пояснення щодо механізму нарахування величини пайової участі та правомірності застосування опосередкованої вартості будівництва для розрахунку пайової участі ( т. 2 а.с. 65-69,79-81). Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 27.07.2018 задоволено клопотання представника відповідачів [PERSON] , [PERSON] та витребувана з Департаменту ДАБІ у Харківській області проектна документація, на підставі якої 6.10.2015 затверджено Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації з реконструкції житлових будинків по [ADDRESS] . Аналогічною ухвалою суду від 11.09.2018, після відповіді Департаменту ДАБІ у Харківській області, витребувана така документація з Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради ( т. 1 а.с. 247-248, т. 2 а.с. 23). Суд, вислухавши пояснення сторін , перевіривши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного. Власникам житлових будинків літ. «А-1», літ. « Б-1», літ. «В-1» з відповідною частиною надвірних будівель та прилеглої земельної ділянки по [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 06.10.2015 року Департамент державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області зареєстрував декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, подану відповідачами ( а.с. 12-15). Згідно зазначеної Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої 06.10.2015 № ХК 142152790884, проведено реконструкцію житлових будинків загальною площею 385,6 кв.м., код об`єкта 1110.3, категорія складності ІІ. Замовниками є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За інформацією, що міститься в Декларації, на об`єкті виконано всі передбачені проектною документацією згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами роботи. Обладнання встановлено згідно з актами про його прийняття після випробування у визначеному порядку, кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 187000 грн., у тому числі витрати на будівельно-монтажні роботи 187 000 грн. Вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію 187 тис. грн., у тому числі: витрати на будівельно-монтажні роботи 187 тис.грн., витрати на машини, обладнання та інвентар -тис. грн. За положеннями частини четвертої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Цивільні обовязки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 4 Закону України «Про архітектурну діяльність» під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закону № 3038-У1) замовником будівництва є фізична або юридична особа, що має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала у встановленому законодавством порядку відповідну заяву. Оскільки відповідачі були замовниками будівництва, то на них поширюється дія Закону № 3038-У1. Частиною третьою статті 27-1 Закону України «Про планування та забудову територій» визначено, що пайова участь (внесок) у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту полягає у відрахуванні замовником після прийняття об`єкта в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для забезпечення створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. 17 лютого 2011 року Верховною Радою України було прийнято Закон № 3038-У1, з набранням чинності якого (12 березня 2011 року) Закон України «Про планування та забудову територій» втратив чинність. Згідно з частиною третьою статті 40 Закону № 3038-У1, яка набрала чинності 01 січня 2013 року, пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що різниця між правовим регулюванням питання про внесення замовником відповідних коштів до місцевого бюджету полягала в тому, що за Законом України «Про планування та забудову територій» такі кошти мали бути сплачені після прийняття об`єкта в експлуатацію, а за законом № 3038-У1 - до його прийняття. У період з дня втрати чинності Законом України «Про планування та забудову територій» та до дня набрання чинності частиною третьою статті 40 Закону № 3038-У1 питання про час перерахування замовником пайового внеску на законодавчому рівні не було врегульовано. Однак ця обставина не звільняє замовника від сплати такого внеску взагалі. Вказаний обов`язок, покладений на замовника будівництва частиною другою статті 40 Закону № 3038-У1, яка була чинною на час прийняття в експлуатацію об`єктів нерухомості відповідача (06.10.2015 року). Згідно із зазначеною правовою нормою замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. На виконання зазначених вимог закону виконавчий комітет Харківської міської ради прийняв рішення від 09 листопада 2011 року № 804, зі змінами, внесеними рішенням від 22 травня 2013 року № 319, яким було затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова (далі - Порядок). Цим порядком визначались умови та встановлена процедуру залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі (внеску) замовником будівництва на території міста Харкова. Відповідно до абзацу першого частини восьмої та абзацу першого частини дев`ятої статті 40 закону № 3038-У1, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об`єкта, з техніко-економічними показниками. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. За вимогами пункту 2.5. Порядку замовник будівництва зобов`язаний не пізніше ніж за 30 календарних днів до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію звернутися із заявою до Департаменту для укладення договору про пайову участь. Отже, Законом № 3038-У1 та Порядком встановлено, що саме на замовника покладено обов`язок укласти договір про пайову участь та сплатити відповідні кошти. Цей обов`язок відповідачі не виконали. Ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об`єкта нерухомого майна в експлуатацію є порушенням зобов`язання, прямо передбаченим чинним законодавством. Невиконання такого зобов`язання не звільняє замовника будівництва від обов`язку укласти договір про пайову участь, у тому числі й після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Доводи відповідачів [PERSON] , [PERSON] про те, що Декларацію не замовляла , її не підписували спростовуються підписами на декларації, повними даними всіх власників із зазначенням паспортів, номерів мобільних телефонів, облікової картки платника податків. Належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції відповідачі не надали. Листом -повідомленням управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна від 20.01.2017 року поінформовано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про необхідність звернення у десятиденний термін до виконавчих органів Харківської міської ради для укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова (а.с.17-18) 05.04.2017 р. на адресу відповідачів надіслана пропозицію про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова при реконструкції житлових будинків літ. «А-1», лі. «Б-1», літ. «В-1» по [ADDRESS] , додатком до якої є проект договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова та розрахунок величини пайової участі при реконструкції житлових будинків ( а.с. 20- 23). Відповідачі не погодилися з пропозицією, про що письмово, з викладеними аргументами, повідомили позивача ( а.с. 23-27, 29-33, 35-39, 41-45). З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що участь у створенні та розвитку інфраструктури населеного пункту є обов`язковою для замовника будівництва , це зумовлює право відповідного органу місцевого самоврядування вимагати від замовника будівництва виконання обов`язку щодо пайової участі, в тому числі в судовому порядку, тому суд приходить до висновку про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова між відповідачами та Департаментом у запропонованій позивачем редакції . Посилання відповідачів про те, що кожному з них належить частина житлових будинків і вони до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не можуть залучатися , оскільки площа квартири 1 і 2 після реконструкції не перевищувала 300 кв.м. є помилковими. Пунктом 4 ч.4 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва: індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках. Проте, порядок користування житловими будинками по [ADDRESS] не визначено, ідеальні долі в натурі не виділені, а тому неможливо встановити які приміщення та кому належать. Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації замовили всі відповідачі, отже правильно враховувалась загальна площа за проектом , яка складала 385,6 кв.м. та окремо визначалась площа кожного житлового будинку та квартири. Доводи про те, що на теперішній час [PERSON] і [PERSON] не є власниками частини житлових будинків не звільняє їх від обов`язку взяти участь у створенні і розвитку інфраструктури населеного пункту, як осіб, що замовили будівництво. Загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину) визначені у статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин між фізичною і юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених частиною 1 статті 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору. Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642-643 ЦК України (пункт 2 частини 1 статті 208, частина 1 статті 638 ЦК України). Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Цивільний кодекс України визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з нормами частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. Аналіз частини 3 статті 6, частини 1 статті 630 ЦК України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» свідчить, що умови типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Запропонований позивачем договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова відповідає типовому договору, тому укладення договору є обов`язком замовника. Таким чином, установивши, що відповідачі ухиляються від укладення типового договору про пайову учать у розвитку та інфраструктури м. Харкова, обов`язок якого передбачено Законом України«Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком пайової участі замовників у розвитку інфраструктури, суд дійшлов висновку про задоволення позовних вимог. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 635/9453/15-ц , від 15 серпня 2018 року у справі № 646/15522/15-ц . Частиною першою статті 648 ЦК України передбачено, що зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Частиною дев`ятою статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено істотні умови договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, якими є: розмір пайової участі, строк (графік) сплати пайової участі, відповідальність сторін. Відповідно до частини п`ятої статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності. Згідно з проектом договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова та розрахунку величини пайової участі при реконструкції житлових будинків. «А-1», лі. «Б-1», літ. «В-1» по [ADDRESS] , зазначено, що опосередкована вартість 1 кв.м. складає 14390 грн., загальна кошторисна вартість реконструкції об`єкта становить 5 млн. 548 тис. 784 грн. , розмір пайової участі 221 951,36 грн. , а всього до сплати 244 146,50 грн. Відповідно до частини 6 ст. 40 Закону № 3038-У1 встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд; 4 відсотки за загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків. Таким чином, інших способів визначення величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, окрім тих, які наведені в частині 5 статті 40 названого Закону, цим законодавчим актом не передбачено. В Декларації про готовність об`єкта до експлуатації зазначено, що кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією складає 187 000 грн. Отже відповідачами надана технічна документація, яка свідчить про розмір затрат на реконструкцію, що і є базою для визначення розміру внеску, зазначена інформація про генерального проектувальника, відповідальних осіб, головного інженера проекту. Згідно вимог ч.1 ст. 31 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності», проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником. На виконання ухвали суду, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області від 14.08.2018 № 1020-5055 повідомив, що з 11.04.2016 року Департамент не є органом, уповноваженим здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у м.Харкові і ці повноваження здійснює державний архітектурно-будівельний контроль на території міста Харкова, тому необхідна документація відсутня. Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Харківської міської ради своїм листом від 24.09.2018 № 2590/0/250/18 проінформувала, що за затвердженим актом спільної комісії між ДАБІ та Харківською міською радою з приймання-передавання документів, зокрема, пов`язаних із здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю за період з листопада 2014 по 08.04.2016, документація з надання права на виконання підготовчих та будівельних робіт та про готовність об`єктів для експлуатації в інспекції відсутня ( т. 2 а.с. 11-12, 37-38). Отже, позивачем не надано доказів обгрунтованості проведення розрахунку величини пайової участі при реконструкції житлових будинків по [ADDRESS] , виходячи з листа Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 17.10.2016, а не з кошторисної вартості будівництва за затвердженою проектною документацію-187 тис. грн., яка не була спростована позивачем. Крім того, при реєстрації Декларації про готовність об`єкта до експлуатації на 06.10.2015 р. діяли інші показники опосердкованої вартості спорудження житла за регіонами України, що розраховані станом на 01.07.2015 року, а не як враховано позивачем з 01.10.2016 року. Всупереч вимогам ч.11 ст. 40 Закону 3038-У1 Декларація про готовність об`єкта до експлуатації не містить інформацію щодо договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту та його виконання . Суд вважає, що розмір величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту повинен обраховуватися із урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, яка зазначена у пункті 15 декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до П категорії складності, від 06.10.2015 року, з огляду на наступне. Згідно з пунктами 16, 18, 19 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2013 року № 461, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації. Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру. У разі подання чи оформлення декларації з порушенням установлених вимог орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає її замовнику (його уповноваженій особі) з письмовим обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації. Враховуючи те, що інформація, зазначена у декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до П категорії складності, від 06.10.2015 року, перевірена департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, вказана декларація зареєстрована у реєстрі дозвільних документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, а тому відсутні підстави вважати, що дані, зазначені у цій декларації, є неправильними. Таким чином, наведене,декларація про готовність до експлуатації об`єкта від 06.10.2015 року, є належним доказом у цій справі, а тому зазначені у ній дані не потребують додаткової перевірки. Суд також враховує те, що позивачем не надано відповідних доказів того, що кошторисна вартість будівництва, зазначена у декларації від 06.10.2015 р. не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Тому, виходячи з вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» про граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, розмір величини пайової участі повинен складати 18700 грн.(187000х10%). Згідно п. 5.5 Порядку, у разі не укладання замовником договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова до введення об`єкта в експлуатацію розмір пайової участі, розрахований у відповідності до п. 5.4. цього Порядку, збільшується на 10 %. Отже, до бюджету м. Харкова підлягає перерахуванню сума в розмірі 20570 грн. (18700+1870). За правилами ст.ст. 133,141 ЦПК Українисудові витрати підлягають стягненню з відповідачів. На підставі викладеного і

Outcome: partial