Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Львівської державної лісовпорядної експедиції, за участю третьої особи начальника Львівської державної лісовпорядної експедиції [PERSON] про стягнення невиплачених при звільненні коштів, які входять до складових заробітної плати,мотивуючи свої позовні вимоги наступним. З 1975 року він працював у Львівській державній лісовпорядні експедиції (надалі експедиція). 07.06.2017 року звільнений з роботи на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з відмовою працювати із зміненими умовами праці. Стверджує, що з вини роботодавця під час звільнення з ним не було проведено повного розрахунку, зокрема не виплачено основну та додаткову заробітну плату згідно умов Колективної угоди між Адміністрацією експедиції та Профспілковим комітетом на 2014-2015 роки (яка чинна на момент звільнення), виконання якої є обов`язком відповідача. У зв`язку із цим він звертався зі заявою до Головного управління держпраці у Львівській області таОб`єднання профспілок Львівщини за захистом порушених прав.За результатами інспекційного відвідування експедиції інспектором Головного управління держпраці у Львівській області виявлені порушення законодавства про працю про що складено акт і в.о. начальника [PERSON] внесено припис на усунення та недопущення в подальшому виявлених порушень. Також, за результатами перевірки відділом правової допомоги апарату Об`єднання профспілок Львівщини встановлено порушення законодавства про працю про що керівнику експедиції [PERSON] скеровано подання правового інспектора праці ОПЛ про усунення виявлених порушень. Відтак, експедиція при звільненні, станом на 07 червня 2017 року, не здійснила виплату всіх сум,які входять до складових заробітної плати, що належали [PERSON] від підприємства на день його звільнення. Просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] не виплачені при звільненні кошти, які входять до складових заробітної плати: заробітної плати за листопад - грудень 2016 р. у сумі 339,84 грн., доплати за вислугу років за листопад - грудень 2016 р. у сумі 88,86 грн., підвищення посадових окладів на 1 % за кожних п`ять років відпрацьованих на підприємстві за період з травня 2014 р. по лютий 2017 р. у сумі 8253,50 грн., підвищення посадових окладів на 2 % за відповідність спеціальності займаній посаді за період з травня 2014 р. по лютий 2017 р. у сумі 2121.16 грн., доплату за вислугу років у зв`язку з підвищенням посадових окладів на 1 % за кожних п`ять років відпрацьованих на підприємстві і 2 % за відповідність спеціальності займаній посаді за період з травня 2014 р. по лютий 2017 р. у сумі 2717,25 грн., доплати за особливий характер праці (складність, напруженість в роботі) згідно Колективної угоди - 12% з врахуванням підвищення посадових окладів на 1 % за кожних п`ять років відпрацьованих на підприємстві за період з вересня 2014 р. по травень 201 7р. у сумі 5300,18 грн. суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати по липень 2018 р. у сумі 5300,18 грн., а разом 22822,53 грн. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 15 серпня 2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 08 листопада 2018 року у справі призначено судову економічну експертизу. З експертної установи справа повернулася до суду 15.07.2019 року із повідомлення експерта №2137 про неможливість надати висновок. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 30 липня 2019 року провадження у справі відновлено. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково вказав на те, що відповідач продовжує ігнорувати приписи Головного управління держпраці у Львівській області таОб`єднання профспілок Львівщини, якими встановлено факт порушення роботодавцем трудового законодавства та не проводить повного розрахунку із позивачем. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Однак, у попередніх судових засіданнях висловив свою думку щодо позову. У відзиві вказував на те, що надані позивачем розрахунки заборгованості є необґрунтованими. Третя особа також не з`явилася у судове засідання, незважаючи на те, що суд вжив усіх необхідних заходів для її виклику та надав можливість висловити своє ставлення до позову та фактичних обставин. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача та третьої особи на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши надані суду докази, суд вважає, позов слід задовольнити виходячи із таких мотивів та підстав. Судом встановлено що позивача [PERSON] з 1975 року працював у Львівській державній лісовпорядні експедиції. 07.06.2017 року наказом №6/04к звільнений з роботи на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з відмовою працювати із зміненими умовами праці, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.102-103). Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачу в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати. Зокрема, за результатами інспекційного відвідування експедиції інспектором Головного управління держпраці у Львівській області виявлені порушення законодавства про працю, про що свідчить лист-відповідь №4849/3/15-04 від 25.05.2018 року заступника начальника Голвоного управління держпраці у Львівській області Стецько А. (а.с.4-7) і в.о. начальника [PERSON] внесено припис на усунення та недопущення в подальшому виявлених порушень а саме: - «…виявлено порушення вимог п. 5,1 Галузевої угоди між агентством лісових ресурсів України і профспілкою працівників лісового господарства України на 2016 - 2020 роки, яка підписана представниками сторін 10.11.2016 року та, відповідно до п. 1.9 даної угоди, з цієї дати набрала чинності. Зокрема в листопаді - грудні 2016 року оклади керівників, професіоналів та фахівців розраховувались від тарифної ставки робітника 1 розряду на лісокультурних (лісогосподарських) роботах, помноженої на коефіцієнт відповідної посади, але з розрахунку прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, збільшеному на 102%, а не на 110%, чим порушено вимоги частини 4 статті 96 КЗпП України, частини 4 статті 6 ЗУ «Про оплату праці» № 108, частини 2 статті 9 ЗУ « Про колективні договори і угоди» від 01 липня 1993 року № 3356-12»; - «встановлено порушення абз. 3 п. 4.3.1. колективної угоди між адміністрацією та профспілковим комітетом Львівської державної лісовпорядної експедиції на 2014 - 2015 роки ( чинної на сьогоднішній день). Яким передбачено при встановленні посадових окладів враховувати стаж, рівень освіти, спеціальність. За кожні п`ять років, відпрацьованих на підприємстві підвищувати посадовий оклад на 1%, а за відповідність спеціальності займаній посаді - на 2% за погодженням з атестаційною комісією»; «….встановлено порушення вимог частини четвертої статті 97 КЗпП України. Під час інспекційного відвідування адміністрацією експедиції не представлено жодних документів, відповідно до яких певним категоріям працівників (в тому числі і Вам) встановлювалась доплата за особливий характер праці (складність,напруженість в роботі). А саме п. 3 додатку № 3 Колективної угоди експедиції на 2014 - 2015 р.р. встановлено проведення доплат в розмірі 12% денної тарифної ставки (посадового окладу) працівникам з відрядною оплатою праці за кожен день, в які вони працювали за персональним комп`ютером або з комп`ютерною технікою більше 4 години в день. Також п. 5 у графі «Надбавки» додатку № 7 Галузевої угоди на 2016 - 2020 роки та Галузевої угоди на 2013 - 2015 роки передбачено надбавку за складність, напруженість у роботі в розмірі до 50% посадового окладу .Як приклад, було досліджено наряд акт ІТП інженер таксатор [PERSON] за березень 2017 року, за даними якого в деякі дні березня 2017 року Ви виконували роботу за персональним комп`ютером, однак з визначення відомостей нарахування заробітної плати за березень 2017 року щодо Вас не був застосований особливий порядок оплати праці, встановлений колективною угодою». Крім того, за результатами перевірки відділом правової допомоги апарату Об`єднання профспілок Львівщини встановлено порушення законодавства про працю про що керівнику експедиції [PERSON] скеровано подання правового інспектора праці ОПЛ №К-32 від 04.06.2018 року (а.с.8) про усунення виявлених порушень, а саме : - «п. 4.3.1. Колективної угоди, укладеної між адміністрацією та профспілковим комітетом Львівської державної лісовпорядної експедиції, укладеної на 2014 - 2015 р.р. абз. 3 п. 4.3.1. передбачено, що при встановленні посадових окладів працівникам враховувати стаж, рівень освіти, спеціальність. За кожні п`ять років, відпрацьованих на підприємстві підвищувати посадовий оклад на 1%, а за відповідність спеціальності займаній посаді - на 2% за погодженням з атестаційною комісією. Однак, зобов`язання адміністрації в цій частині не виконуються, чим порушено п. 4.3.1. Колективної угоди№; - « п. 3 додатку № 3 до вище зазначеної Колективної угоди передбачено проведення доплати працівникам експедиції за особливий характер праці, складність, напруженість в роботі, у розмірі 12% денної тарифної ставки (посадового окладу) працівникам з відрядною оплатою праці за кожен день, в які вони працювали за персональним комп`ютером або з комп`ютерною технікою. Однак, доплата за особливий характер праці працівникам експедиції не виплачується, чим порушено зобов`язання колективної угоди, а саме п. 3 додатку № 3. Таким чином, зазначені Вами у зверненні, порушення чинного трудового законодавства України та умов колективних договорів у Львівській державній лісовпорядній експедиції в частині виплати надбавок до посадових окладів працівникам, підтвердились». Відповідно до наданого позивачем Розрахунку окладу, недорахованої заробітної плати і доплати за вислугу років за листопад - грудень 2016 року, заборгованості відповідача перед позивачем становить 13091,91 грн. (а.с.9-14); відповідно до розрахунку доплати за особливий характер праці згідно колективної угоди - 12% - заборгованість становить 5300,18 грн. (а.с.15-17). Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений позивачем розрахунок заборгованості з наступних виплат: заробітної плати за листопад - грудень 2016 р. у сумі 339,84 грн.; доплати за вислугу років за листопад - грудень 2016р. у сумі 88,86 грн.;підвищення посадових окладів на 1 % за кожних п`ять років відпрацьованих на підприємстві за період з травня 2014 р. по лютий 2017 р. у сумі 8 253,50 грн.;підвищення посадових окладів на 2 % за відповідність спеціальності займаній посаді за період з травня 2014 р. по лютий 2017 р. у сумі 2 121,16 грн.;доплату за вислугу років у зв`язку з підвищенням посадових окладів на 1 % за кожних п`ять років відпрацьованих на підприємстві і 2 % за відповідність спеціальності займаній посаді за період з травня 2014 р. по лютий 2017 р. у сумі 2 717,25 грн.;доплати за особливий характер праці (складність, напруженість в роботі) згідно Колективної угоди - 12% з врахуванням підвищення посадових окладів на 1 % за кожних п`ять років відпрацьованих на підприємстві за період з вересня 2014 р. по травень 2017 р. у сумі і 2 % за відповідність спеціальності займаній посаді за період з травня 2014 р. по лютий 2017 р. 5 300,18 грн.;суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати по липень 2018 р. у сумі 4 001,74 грн., а разом 22 822,53 грн. Натомість, відповідачем, попри таку можливість та обов`язок відповідно до вимог ч.1 ст.47, ст.116 КЗпП України, зміст яких свідчить про те, що нарахування і виплата усіх сум, які належать до виплати працівнику в день звільнення проводиться безпосередньо роботодавцем, тому і розмір цих виплат повинен визначатися останнім, не надано суду іншого розрахунку. Рішенням Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013р. №1-18/2013 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, визнано, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Згідно пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» : «компенсація втрати частини заробітної плати провадитьсязгідно зі ст.34 Закону і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427, підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток». Згідно до ст. ст. 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати здійснюється підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності та господарювання та провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема до них відноситься і заробітна плата. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу на індекс інфляції в період невиплати доходу. Згідно Галузевої угоди між державним комітетом лісового господарства України і профспілковим комітетом працівників лісового господарства України на 2016 - 2020 роки п. 5.18. «…У разі порушення термінів виплати - компенсувати працівникам втрату частини заробітної плати згідно з чинним законодавством». Згідно Колективної угоди між адміністрацією та профспілковим комітетом Львівської державної лісовпорядної експедиції на 2014-2015 роки (діючої на день звільнення) п. 4.1. «Оплата праці в експедиції здійснюється у відповідності із Законом України «Про оплату праці», Кодексом законів про працю України, іншими законодавчими та нормативними актами, чинними Генеральною і Галузевою угодами та цією Угодою». Компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу (роботодавця), що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення, оскільки ці нормативні акти не містять будь-якого виключення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», покладено на підприємство, яке зобов`язано виплатити громадянам суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 цього Закону). Відповідно до п. 2.2.8 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 р. N 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 р. N 114/8713 суми компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати належать до фонду оплати праці у складі додаткової заробітної плати. Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати - це державна гарантія, передбачена законодавством про працю. Згідно зі ст.ст.12-13 та 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до вимог ч.2 ст.229 ЦПК України, докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Отже, вирішуючи позов у межах заявлених вимог суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення невиплачених при звільненні коштів підлягають задоволенню. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704,8 грн.

Outcome: approved