Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] 08.12.2016 р. звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання правочину недійсним, у якому просив визнати недійсними: 1) договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 26.01.2009 р., укладений між відповідачами Угринівською сільською радою та ФОП [PERSON]; 2) виданий відповідачу державний акт серії ЯИ № 898618 від 30.12.2009 р. на право власності на земельну ділянку площею 0,0847 га для розміщення пункту по технічному обслуговуванню автомобілів, що знаходиться по вул. Л. Українки, 21 в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, з кадастровим номером 2625886801:02:010:0063, скасувати його державну реєстрацію та кадастровий номер. Відповідач за первісним позовом ФОП [PERSON] 20.03.2017 р. подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON], Угринівської сільської ради про визнання недійсним рішення сільської ради та державного акту на право приватної власності на землю, у якому просив визнати недійсними: 1) рішення Угринівської сільської ради від 10.12.1993 р. про надання у приватну власність матері відповідача [PERSON] земельної ділянки площею 0,13 га для будівництва і обслуговування житлового будинку на масиві по вул. Вишнева, 7 в с. Угринів; 2) державний акт серії П-ІФ № 030548 від 29.07.2003 р. на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1686 га для ведення особистого селянського господарства на території Угринівської сільської ради. Ухвалою суду від 03.04.2017 р. зустрічний позов обєднано в одне провадження з первісним. Свої вимоги за первісним позовом [PERSON] обґрунтовував тим, що його матір [PERSON] була власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1686 га, розташованої на території Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, що посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії П-ІФ № 030548, виданим Угринівською сільською радою 29.07.2003 р. Після смерті матері, що настала 08.04.2014 р., він звернувся до Тисменицької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На його замовлення була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Рішенням державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру в Тисменицькому районі від 03.11.2016 р. відмовлено у внесенні відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру, оскільки земельна ділянка, яка перебувала у власності [PERSON], перетинається із земельною ділянкою з кадастровим номером 2625886801:02:010:0063, яка належить на праві власності відповідачу [PERSON], площа накладення земельних ділянок становить 13,3419 %. Відповідач набув у власність вказану земельну ділянку площею 0,0847 га для розміщення пункту по технічному обслуговуванню автомобілів на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 26.01.2009 р., укладеного між приватним підприємцем [PERSON] та Угринівською сільською радою. 30.12.2009 р. відповідач отримав державний акт серії ЯИ № 898618 на право власності на вказану земельну ділянку. Оспорюваний позивачем договір купівлі-продажу порушує права позивача як спадкоємця, перешкоджає отриманню ним спадщини; вказаний правочин вчинений під впливом помилки, сільська рада помилково відчужила [PERSON] частину земельної ділянки, яка перебувала у власності [PERSON] При продажу земельної ділянки відповідачу, виготовленні технічної документації та державного акту не було проведено зведення меж суміжних ділянок по координатах, внаслідок чого має місце накладення земельних ділянок сторін. Свої вимоги за зустрічним позовом ФОП [PERSON] обґрунтовував тим, що до набуття у грудні 2009 р. права власності на земельну ділянку площею 0,0847 га для розміщення пункту по технічному обслуговуванню автомобілів, що знаходиться по вул. Л. Українки, 21 в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, з кадастровим номером 2625886801:02:010:0063 ця земельна ділянка в установленому порядку була передана йому та перебувала у його користуванні. Рішенням Угринівської сільської ради від 26.08.2003 р. йому надано дозвіл на збір матеріалів попереднього погодження і складання проекту відведення земельної ділянки площею 0,0847 га із земель запасу сільської ради, що прилягають до території ГБК-16, для влаштування СТО. Наступним рішенням сільської ради від 29.04.2004 р. затверджено матеріали попереднього погодження та дано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки. Згідно виготовленого на його замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вона вибрана згідно генплану забудови с. Угринів, у межах населеного пункту біля ГБК № 16 і межує з північно-західної сторони із земельною ділянкою [PERSON] Згідно плану відведення земельної ділянки її межі погоджені всіма дозвільними службами та суміжниками, у тому числі із [PERSON], що підтверджено її підписом із вказівкою даних її паспорту. Рішенням Угринівської сільської ради від 26.05.2005 р. затверджено проект відведення земельної ділянки площею 0,0847 га для влаштування пункту обслуговування автомобілів та вирішено укласти договір оренди на вказану земельну ділянку на 15 років з правом подальшого викупу. Даний договір оренди між ним та сільською радою укладений 27.05.2005 р. На підставі рішень сільської ради від 13.04.2007 р. про дозвіл на проектно-пошукові роботи по будівництву пункту технічного обслуговування автомобілів та від 27.12.2007 р. про дозвіл на будівництво такого пункту на орендованій земельній ділянці він здійснив відповідно до проекту будівництво пункту технічного обслуговування автомобілів, який прийнятий в експлуатацію в установленому порядку згідно акту державної приймальної комісії від 12.05.2008 р. Рішенням сільської ради від 26.06.2008 р. прийнято в експлуатацію новозбудований пункт технічного обслуговування автомобілів та визнано за ним право власності на вказане нерухоме майно, яке зареєстровано в Івано-Франківському ОБТІ 28.07.2008 р. Рішенням сільської ради від 29.11.2008 р. затверджено звіт про експертно-грошову оцінку земельної ділянки площею 0,0847 га та вирішено продати йому цю земельну ділянку. На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 26.01.2009 р. Угринівська сільська рада продала йому вказану земельну ділянку, на яку він отримав державний акт серії ЯИ № 898618. Правомірність набуття [PERSON] як спадкоємцем земельної ділянки площею 0,1686 га для ведення ОСГ не підтверджується належними доказами, зокрема, відсутня підстава набуття права власності, вказана у державному акті від 29.07.2003 р. на імя [PERSON], оскільки рішенням від 10.12.1993 р. 16 сесії 21 скликання Угринівської сільської ради останній передано у власність земельну ділянку площею 0,13 га для будівництва і обслуговування житлового будинку на масиві вул. Вишнева, 7 в с. Угринів, вказане рішення підписано сільським головою [PERSON], який був обраний головою Угринівської сільської ради лише у червні 1994 р. Рішення щодо передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1686 га для ведення ОСГ відсутнє, такого рішення сільська рада не приймала, що підтверджується відповідними архівними даними. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні вимоги за первісним позовом підтримала і просила їх задовольнити, зустрічний позов не визнала і просила відмовити у його задоволенні. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали вимоги за зустрічним позовом і просили їх задовольнити, первісний позов не визнали і просили відмовити у його задоволенні. Представник відповідача за двома позовами Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві відповідач просив проводити розгляд справи у відсутності свого представника. Ухвалою суду від 21.02.2017\~р.\~(т.1,\~а.с.62-63)\~задоволено заяву\~позивача за\~первісним позовом\~про забезпечення\~позову,\~накладено заборону\~на відчуження\~спірної земельної\~ділянки відповідача [PERSON] для розміщення пункту по технічному обслуговуванню автомобілів площею 0,0847 га з кадастровим номером 2625886801:02:010:0063,що\~розташована по вул. Л. Українки, 21 в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області. Вказана ухвала суду виконана, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 20.03.2017 р. державного виконавця Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області (т.1, а.с.174). Ухвалою суду від 26.02.2018 р. у даній справі призначено підготовче засідання у рамках її розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04.04.2018 р. відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача за первісним позовом про закриття провадження у частині зустрічного позову про визнання недійсним рішення сільської ради та державного акту на право приватної власності на землю. Ухвалою суду від 04.04.2018 р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Долучений представником позивача доказ згідно клопотання про долучення доказів від 30.11.2018 р. (т.2, а.с.82 ксерокопія державного акту на право приватної власності на землю на імя [PERSON]М.) не розглядався судом з огляду на те, що представник позивача не обґрунтувала неможливості подання чи письмового повідомлення про цей доказ у підготовчому засіданні. \~ \~ \~ \~Заслухавши вступне слово сторін, показання свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що первісний позов не підлягає до задоволення, а зустрічний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Встановлено, що матір позивача за первісним позовом [PERSON] [PERSON], після смерті якої у квітні 2014 р. позивач у передбаченому законом порядку прийняв спадщину, та відповідач за первісним позовом ФОП [PERSON] користувались суміжними земельними ділянками на території Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області. \~ \~ \~ \~Відповідно до державного акту серії П-ІФ № 030548 на право приватної власності на землю, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю ІФ № 13-37-2/1234, виданого Угринівською сільською радою 29.07.2003 р., [PERSON] на підставі рішення Угринівської сільської ради народних депутатів від 10.12.1993 р. передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1686 га для ведення особистого селянського господарства на території Угринівської сільської ради (т.1, а.с.8). \~ \~ \~ \~ФОП [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 26.01.2009 р. є власником земельної ділянки площею 0,0847 га для розміщення пункту по технічному обслуговуванню автомобілів, яка розташована по вул. Л. Українки, 21 в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, з кадастровим номером 2625886801:02:010:0063, що посвідчується державним актом серії ЯИ № 898618 від 30.12.2009 р. (т.1, а.с.9). \~ \~ \~ \~Під час оформлення спадщини на земельну ділянку спадкодавця [PERSON] на замовлення [PERSON] у 2016 р. виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Рішенням державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру в Тисменицькому районі від 03.11.2016 р. відмовлено у внесенні відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру; констатовано, що координати земельної ділянки в електронному документі не відповідають координатам земельної ділянки в документації із землеустрою, а саме має місце перетин даної земельної ділянки із земельною ділянкою з кадастровим номером 2625886801:02:010:0063, яка належить [PERSON]; площа перетину земельних ділянок складає 13,3419 % (т.1, а.с.15, 10). Судом встановлено, що відповідач на первісним позовом ФОП [PERSON] до набуття права власності на спірну земельну ділянку був її належним користувачем. Рішенням Угринівської сільської ради від 26.08.2003 р. йому надано дозвіл на збір матеріалів попереднього погодження і складання проекту відведення земельної ділянки площею 0,0847 га із земель запасу сільської ради, що прилягають до території ГБК-16, для влаштування СТО (т.1, а.с.90). Рішенням Угринівської сільської ради від 29.04.2004 р. затверджено матеріали попереднього погодження та дано дозвіл підприємцю [PERSON] на складання проекту відведення земельної ділянки площею 0,0847 га для станції технічного обслуговування автомобілів в районі ГБК № 16 (т.1, а.с.91). Згідно виготовленого на замовлення [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вона вибрана згідно генплану забудови с. Угринів, знаходиться у межах населеного пункту біля ГБК № 16 і межує з північно-західної сторони із земельною ділянкою [PERSON] Даний проект відведення земельної ділянки погоджений всіма дозвільними службами, земельна ділянка відведена в натурі, її межі погоджені із суміжними землекористувачами та землевласниками, у тому числі із [PERSON], що підтверджено її підписом із вказівкою даних її паспорту на плані земельної ділянки (т.1, а.с.111). Рішенням Угринівської сільської ради від 26.05.2005 р. затверджено проект відведення земельної ділянки площею 0,0847 га для влаштування пункту обслуговування автомобілів підприємцю [PERSON] та вирішено укласти з ним договір оренди на вказану земельну ділянку на 15 років з правом подальшого викупу (т.1, а.с.92). Договір оренди спірної земельної ділянки площею 0,0847 га між Угринівською сільською радою та підприємцем [PERSON] укладено 27.05.2005 р., договір оренди належно зареєстрований 05.07.2005 р. у Тисменицькому районному відділі Івано-Франківської філії ДП «Центр державного земельного кадастру» (т.1, а.с.140-142, 235). На підставі рішень Угринівської сільської ради від 13.04.2007 р. про дозвіл на проектно-пошукові роботи по будівництву пункту технічного обслуговування автомобілів та від 27.12.2007 р. про дозвіл на будівництво такого пункту на орендованій земельній ділянці (т.1, а.с.143-144) ПП [PERSON] здійснив відповідно до проекту будівництво пункту технічного обслуговування автомобілів, який прийнятий в експлуатацію в установленому порядку згідно акту державної приймальної комісії від 12.05.2008 р. (т.1, а.с.146-152). Рішенням Угринівської сільської ради від 26.06.2008 р. новозбудований пункт технічного обслуговування автомобілів по вул. Л. Українки, 21 в с. Угринів прийнято в експлуатацію та визнано за ПП [PERSON] право власності на вказане нерухоме майно (т.1, а.с.145). Право власності [PERSON] на пункт технічного обслуговування автомобілів по вул. Л. Українки, 21 в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області зареєстровано Івано-Франківським ОБТІ 28.07.2008 р. (т.1, а.с.153). Згідно рішення Угринівської сільської ради від 29.11.2008 р. затверджено звіт про експертно-грошову оцінку земельної ділянки площею 0,0847 га, відведену підприємцю [PERSON] для розміщення пункту технічного обслуговування автомобілів, та вирішено продати йому цю земельну ділянку за ціною 34372 грн. (т.1, а.с.89). На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 26.01.2009 р., укладеного між Угринівською сільською радою та ПП [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу [PERSON], ПП [PERSON]В купив земельну ділянку площею 0,0847 га для розміщення пункту по технічному обслуговуванню автомобілів, яка розташована по вул. Л. Українки, 21 в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, з кадастровим номером 2625886801:02:010:0063 (т.1, а.с.154-155). У відповідності з вимогами ч. 2, 3 ст.125 ЗК України від 25.10.2001 р. (у редакцій, чинній на час відведення відповідачу за первісним позовом спірної земельної ділянки та передачі її в оренду) право на оренду земельної ділянки виникало після укладення договору оренди і його державної реєстрації; приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації заборонялось. Суд критично оцінює посилання представника позивача за первісним позовом на те, що під час виготовлення відповідачем у 2009 р. технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на спірну земельну ділянку, у порушення вимог земельного законодавства не було погоджено меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами, а використано ситуаційну схему земельної ділянки за 2004 р., яка виготовлялась для проекту землеустрою при передачі відповідачу земельної ділянки в оренду. При цьому суд враховує, що виготовлений у 2004 р. проект відведення спірної земельної ділянки відповідачу (т.1, а.с.111) відповідає вимогам земельного законодавства, межі земельної ділянки належно погоджені із суміжними землекористувачами та землевласниками, у тому числі із [PERSON], жодних змін з часу відведення земельної ділянки до оформлення на неї права власності не відбулось. Крім того, [PERSON] протягом десяти років, починаючи з часу відведення ФОП [PERSON] суміжної земельної ділянки, до своєї смерті, що настала у квітні 2014 р., не мала претензій до відповідача щодо меж своєї земельної ділянки, не оспорювала його права користування чи права власності суміжною земельною ділянкою. Вказану обставину підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] З урахуванням викладеного судом встановлено, що ФОП [PERSON] з 2005 р. був належним користувачем, а з 2009 р. є власником земельної ділянки площею 0,0847 га з кадастровим номером 2625886801:02:010:0063 для розміщення пункту по технічному обслуговуванню автомобілів, яка розташована по вул. Л. Українки, 21 в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області. Сторона позивача за первісним позовом у порушення вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надала суду належних, допустимих, достовірних і достатніх у своїй сукупності доказів на підтвердження обставин щодо наявності підстав для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним як такого, що вчинений під впливом помилки, згідно вимог ст.229 ЦК України, а також того, що вказаним правочином та виданим на його підставі державним актом відповідача порушені права позивача на отримання у спадщину земельної ділянки для ведення ОСГ. \~ \~ \~ \~Разом з тим судом встановлено відсутність правової підстави для набуття матірю відповідача\~за зустрічним\~позовом [PERSON]права власності на суміжну земельну ділянку площею 0,1686 га для ведення особистого селянського господарства і отримання нею оспорюваного за зустрічним позовом державного акту від 29.07.2003 р., виходячи з наступних обставин, встановлених судом. \~ \~ \~ \~Згідно вказаного державного акту земельна ділянка площею 0,1686 га для ведення ОСГ передана у власність [PERSON] на підставі рішення Угринівської сільської ради народних депутатів від 10.12.1993 р. \~ \~ \~ \~Як вбачається з долученої представником позивача за первісним позовом копії рішення 16 сесії 21 скликання Угринівської сільської ради народних депутатів від 10.12.1993 р. (т.2, а.с.48), сесія сільської ради, розглянувши заяву [PERSON] про приватизацію земельних ділянок, вирішила надати [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,13 га для будівництва і обслуговування житлового будинку на масиві вул. Вишнева, 7 в с. Угринів. Вказаним рішенням [PERSON] не надано у власність земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства. \~ \~ \~ \~Згідно інформації архівного відділу Тисменицької РДА від 27.02.2017 р. № 30/01-11 немає можливості надати копію рішення Угринівської сільської ради народних депутатів від 10.12.1993 р. про надання [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, оскільки протокол сесії в архівному відділі відсутній, а у наявних на зберіганні в архіві рішеннях сільської ради від 10.12.1993 р. прізвища [PERSON] не виявлено (т.1, а.с.78, 83-88). \~ \~ \~ \~З наданих архівним відділом засвідчених копій рішень Угринівської сільської ради народних депутатів від 10.12.1993 р. вбачається, що вказані рішення підписані тодішнім головою сільської ради [PERSON] У той час, як рішення, копія якого міститься у матеріалах справи, підписане сільським головою [PERSON], який почав виконувати вказані обовязки лише з 12.07.1994 р., що підтверджується засвідченою архівним відділом копією протоколу сесії сільської ради від 12.07.1994 р. (т.1, а.с.79-82). \~ \~ \~ \~Вказаних обставин сторона відповідача за зустрічним позовом не спростувала. При цьому суд визнає голослівним наявне у відзиві на зустрічний позов посилання на те, що оспорюване рішення від 10.12.1993 р. стосувалось двох різних земельних ділянок [PERSON], а саме площею 0,13 га для будівництва і обслуговування житлового будинку на масиві вул. Вишнева, 7 в с. Угринів та площею 0,1686 га для ведення ОСГ. \~ \~ \~ \~Згідно положень ч.1 ст.17 ЗК України від 18.12.1990 р. передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадилась [PERSON] народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Відповідно до вимог ст.116 чинного ЗК України (у редакції станом на час отримання спадкодавцем оспорюваного державного акту) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ч.1 ст.126 чинного ЗК України (у редакції станом на час отримання спадкодавцем оспорюваного державного акту) право власності на земельну ділянку і право постійного користування посвідчувалося державними актами, форми яких затверджувалися Кабінетом Міністрів України. Таким чином, рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки було та є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку. З урахуванням встановлених обставин, які свідчать про те, що Угринівська сільська рада не приймала рішення від 10.12.1993 р. про передачу спадкодавцю [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,1686 га для ведення ОСГ, суд приходить до висновку про недійсність виданого останній державного акту від 29.07.2003 р. Вказаним державним актом, на підставі якого відповідач за зустрічним позовом оформляє спадщину на земельну ділянку, порушуються права позивача [PERSON] з огляду на те, що зазначена у державному акті та виготовленій на його підставі технічній документації земельна ділянка під час внесення відомостей про її межі до Державного земельного кадастру на 13,3419 % накладається на земельну ділянку позивача, площа накладення становить 0,0225 га. Стосовно твердження представника відповідача за зустрічним позовом про те, що [PERSON] з 1971 р. користувалась земельною ділянкою площею 0,1686 га, яка була надана їй у користування як члену колгоспу, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Згідно ксерокопії протоколу загальних зборів колгоспників колгоспу «Україна» с. Угринів від 20.04.1990 р. вирішувалось питання про виділення земельної ділянки під город в урочищі «Коло Берестки» [PERSON] (т.1, а.с.188-195). З огляду\~на вимоги\~ст.22\~ЗК УРСР\~1970\~р.,\~згідно якої\~заборонялось приступати\~до користування\~наданою земельною\~ділянкою до\~встановлення відповідними\~землевпорядними органами\~меж земельної\~ділянки в\~натурі (на\~місцевості)\~і видачі\~документа,\~який засвідчує\~право користування\~землею,\~та вимоги\~ст.22\~ЗК України\~1990\~р.,\~відповідно до\~якої право\~власності на\~землю або\~право користування\~наданою земельною\~ділянкою виникало\~після встановлення\~землевпорядними організаціями\~меж земельної\~ділянки в\~натурі (на\~місцевості)\~і одержання\~документа,\~що посвідчує\~це право;\~враховуючи відсутність\~належного відведення\~в натурі\~земельної ділянки\~для ведення\~ОСГ площею 0,1686 га, якою користувалась [PERSON], суд піддає сумніву обставину щодо належності користування [PERSON] земельною ділянкою у вказаному розмірі. Надана стороною\~довідка про\~землекористування №\~1069\~від 23.05.2017\~р.\~(т.1,\~а.с.185)\~при відсутності\~належних і\~допустимих доказів\~щодо відведення\~в натурі\~земельної ділянки\~для ведення\~ОСГ площею\~0,1686\~гане може вважатись належним підтвердженням права користування [PERSON] цією земельною ділянкою. \~ \~ \~ \~При цьому суд не бере до уваги акт встановлення меж земельної ділянки в натурі, який міститься у технічній документації по земельно-кадастровій інвентаризації та виготовленню документів, що посвідчують право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] за 2002 р. (т.1, а.с.223), оскільки вказана технічна документація виготовлялась для державного акту, що визнається судом недійсним. Крім того, як пояснила у судовому засіданні свідок [PERSON], яка та той час була землевпорядником Угринівської сільської ради, підпис якої міститься у акті встановлення меж ділянки в натурі, вона не була особисто присутньою при встановленні в натурі меж земельної ділянки [PERSON], лише підписала цей акт та решту документів, що ставить під сумнів сам факт встановлення в натурі меж спірної земельної ділянки. \~ \~ \~ \~Заявлену позивачем за зустрічним позовом першу вимогу про визнання недійсним рішення Угринівської сільської ради від 10.12.1993 р. про надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,13 га для будівництва і обслуговування житлового будинку на масиві по вул. Вишнева, 7 в с. Угринів суд визнає необґрунтованою, оскільки вказане рішення не має відношення до приватизації земельної ділянки для ведення ОСГ площею 0,1686 га. Судом у рамках розгляду даної цивільної справи встановлено відсутність рішення сільської ради про передачу спадкодавцю [PERSON] у власність спірної земельної ділянки. У відповідності з вимогами ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ч.1 ст.153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. При вирішенні спору суд у відповідності з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу є додатковою статтею Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. З огляду на викладене суд приходить до висновку про відмову у первісному позові та про часткове задоволення зустрічного позову. З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача за зустрічним позовом слід стягнути у користь позивача 640 грн. судових витрат за сплату судового збору по задоволеній позовній вимозі (т.1, а.с.72). На підставі наведеного, відповідно до ст. 22 ЗК УРСР\~1970\~р.,\~ст.\~17,\~22\~ЗК України\~1990\~р.,\~ст.\~116,\~125,\~126,\~152,\~153\~ЗК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України»,

Outcome: partial