Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач звернувсь в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Позов обґрунтовує тим, що він є співвласником квартири, що знаходиться по [ADDRESS] . В квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] , однак протягом тривалого часу у ній не проживає, і на даний час на постійній основі проживай за кордоном. Відповідач жодної участі в утриманні квартири не бере. Вказує, що відповідач не заперечує щодо зняття з реєстрації, однак не має можливості приїхати в України, а тому надала довіреність для зняття її з реєстрації. Просив визнати відповідача такою, що втратила право користування даною квартирою. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причину неявки суду не повідомила, відзиву не надала. Про судове засідання відповідач була повідомлена також шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого власник житла позивається про його відновлення, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Співвласником квартири № [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 17 березня 2006 року (а.с. 11). Як вбачається із копії будинкової книги (а.с.13-15), відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , по теперішній час. Однак у спірній квартирі не проживає понад 10 років, що підтверджується заявами свідків (а.с. 16,17). Згідно копії довіреності від 24.05.2019 року посвідченої [PERSON] , третім секретарем з консульських питань Посольства України в Королівстві Іспанія, [PERSON] в силу попередньої усної домовленості уповноважила [PERSON] зняти ї з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а [ADDRESS] ). Позивач вказує, що реєстрація у квартирі відповідача перешкоджає здійсненню ним прав власника на вільне користування і розпоряджання майном. Враховуючи, що квартира належить позивачу на праві спільної сумісної власності, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS] понад десять років, не несе витрати по утриманню житла, а тому її слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідач в судові засідання не з`являлася, відзиву та доказів на спростування вимог позивача суду не надала. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved