Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31451552 від 19.09.2016 року, прийняте Державним реєстратором Нікітенко Олександром Володимировичем, Кіровоградська міська рада, Кіровоградська обл., номер запису про право власності: 16455826, про реєстрацію нежитлового приміщення загальною площею 254,4 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] за Кіровоградською міською радою, код ЄДРПОУ 26241020. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на відсутність у відповідача права на реєстрацію права власності на вказане нежитлове приміщення загальною площею 254,4 кв.м.; зазначає про право на спірне нежитлове приміщення, посилаючись на норми, що регулюють спільну власність у багатоквартирному будинку, а саме ч. 2 ст. 382 ЦПК України, ст. 19 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», рішення Конституційного суду України від 02.03.2004 року по справі № 4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків); зазначає, що спірне нежитлове приміщення є допоміжним приміщенням відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи; вказує, що підставою для скасування реєстрації права власності є не дотримання п.2.5., 2.6 інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Мінрегіону від 18.06.2007 року, де наголошує на відсутність нотаріально посвідченого договору чи рішення суду щодо порядку користування будинками, будівлями та спорудами чи заяви всіх співвласників, підписи яких засвідчено нотаріально, зазначаючи при цьому на відсутність його підпису на спірну реєстрацію та вважає, що даний факт є самостійною підставою для скасування спірної реєстрації. Також, позивач вказує на відсутність правовстановлюючих документів, які необхідні для реєстрації відповідного майна і ту обставину, що у зв'язку з реєстрацією права власності на спірне нежитлове приміщення порушується його право на володіння, розпорядження та користування його майном, а саме відповідними мережами водопостачання та водовідведення, електропостачання та вентиляційне обладнання та інше, що знаходиться у спірному нежитловому приміщенні. Посилаючись на вказані обставини, ч. 1 ст. 317 ЦК України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, просить задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, що в ньому викладені, просив позов задовольнити. Представник відповідача - Міської ради міста Кропивницького в судовому засіданні позов не визнав, надав суду відзив на позов та посилаючись на вказані у відзиві обставини, просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] Відповідач - Державний реєстратор Відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Міської ради міста Кропивницького Нікітенко О.В. в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що ним проведено всі дії на підставі наданих документів у відповідності до вимог чинного законодавства, підстави для задоволення позову відсутні. Ухвалою суду від 08.02.2018 року до участі в справі в якості третьої особи залучено Управління комунальної власності Міської ради Міста Кропивницького, представник якого в судовому засіданні також позов не визнав, надав суду пояснення, в яких зазначено, що в Управлінні зберігається дві справи № 849 та № 790, у яких містяться документи, що свідчать про те, що нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS], належало, територіальній громаді міста Кіровограда, а нині м. Кропивницького. У справі № 849 йдеться мова за одну частину нежитлового приміщення за зазначеною адресою, загальною площею 180,9 кв.м., яке згідно з нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 02.09.2011 року, реєстраційний номер 1020, продано Кіровоградською міською радою фізичній особі-підприємцю [PERSON], реєстраційний номер 9610, продано 07.07.2010 року Кіровоградською міською радою фізичній особі-підприємцю [PERSON]. Підвальне приміщення під вищезазначеними нежитловими приміщеннями розміром 180,9 кв.м. та 107,6 кв.м нікому не продавалось та залишається до цього часу власністю територіальної громади міста Кропивницького, а тому реєстрація права власності 13.09.2016 року нежитлового підвального приміщення є непорушним правом громади. Як стало відомо у подальшому, ФОП [PERSON] 02.08.2010 року перепродав нежитлове приміщення (107,6 кв.м.) [PERSON] Та обставина, що на даний час [PERSON] є власником нежитлового приміщення розміром 107,6 кв.м., та є єдиним (одноособовим) орендарем ділянки площею 254,4 кв.м. не надає йому право втручатись у майнові справи громади міста Кропивницького та вимагати скасування нежитлового приміщення. Ухвалою суду від 31.05.2018 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено [PERSON], яка пояснила, що є власником нежитлового приміщення загальною площею 181,70 кв.м по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.2017 року. Неодноразово зверталась до управління комунальної власності міста Кропивницького щодо надання їй в оренду нежитлового приміщення, яке знаходиться безпосередньо під нежитловим приміщенням, що є її власністю. Вирішення питання було відкладено до моменту прийняття рішення про державну реєстрацію майна за територіальною громадою. Позов [PERSON] вважає безпідставним. Представник прокуратури - прокурор Чернієнко О.В. просила відмовити в задоволенні позову [PERSON] Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи, дослідивши докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. Згідно ч. 5 статті 16 Закону від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Статтею 60 Закону визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Відповідно статті 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Рішенням Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 02.01.1990 року № 2 затверджено акт державної комісії від 28.12.1989 року по введенню в дію 60-ти (59) квартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями для роботи з дітьми по місцю проживання, який розташовано по [ADDRESS] та збудований ПМК-37 тресту «Кіровоградводбуд», а також дозволено ввести в дію вказаний житловий будинок з вбудованими приміщеннями для роботи з дітьми по місцю проживання та прийняти його на баланс разом з інженерними спорудами та комунікаціями. На підставі положень п. 13 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР від 31.01.66 року,яке діяло на час введення в експлуатацію вказаного житлового будинку, ОКП «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 14.12.1990 року складено висновок про реєстрацію домоволодіння по [ADDRESS], яке складається з 60-ти квартирного житлового будинку, на праві державної власності за ПМК- 37 тресту «Кіровоградводбуд» та видано реєстраційне посвідчення на будинок. Відповідно до п. 2 вказаної Інструкції під будинком, як об'єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Різні службові будівлі та споруди, в тому числі прибудови, не можна реєструвати окремо від жилого будинку. Отже, за адресою по [ADDRESS] відповідно до реєстраційного посвідчення на будинок від 14.12.1990 року, було зареєстровано право державної власності на 60-ти квартирний житловий будинок разом з вбудованими приміщеннями для роботи з дітьми по місцю проживання, оскільки окремій реєстрації від цього житлового будинку такі приміщення не підлягали. З Генерального плану будинку по [ADDRESS], який міститься в інвентаризаційній справі, складеного ОКП «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» вбачається, що за вказаною адресою розташовані: будівлі літерами «А1, А2» житловий будинок, літерою «А» - прибудова, «АЗ-А5» - підвали. Прибудова літерою «А» розміщена впритул до житлового будинку літерою «А1» та має підвал літерою «АЗ». Під житловим будинком літерою «А1 А2» Знаходиться підвал літерою «А4 А5». Інші прибудови до житлового будинку за вказаною адресою відсутні. Тобто прибудова літерою «А» і є вбудованими приміщеннями для роботи з дітьми по місцю проживання (назву яких зазначено в рішенні Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 02.01.1990 року № 2). В подальшому, 21.02.2002 року Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради в обмін реєстраційного посвідчення від 14.12.1990 року, на підставі рішення Кіровоградського міськвиконкому від 14.02.2002 року № 176, видано свідоцтво про право власності № 73 на цілий житловий будинок, який належить на праві комунальної власності територіальній громаді міста Кіровограда в особі міської ради. Окремо прибудову у вказаному свідоцтві на право власності не вказано, оскільки відповідно до вимог раніше діючого законодавства у реєстраційному посвідченні вона окремо теж не зазначалась, а входила в поняття «будинок». Разом з цим, вказана прибудова як з моменту введення її в експлуатацію, так і по сьогоднішній день, не призначалась для проживання та не перебувала в складі багатоквартирного житлового будинку. Її призначення вказане в рішенні Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 02.01.1990 року № 2 - для роботи з дітьми. Вказане свідоцтво про право власності від 21.02.2002 року № 73 є правовстановлюючим документом, яким відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підтверджується право власності Міської ради міста Кропивницького на прибудову до житлового будинку - нежитлову будівлю літерою «А» з підвалом літерою «A3», та на підставі якого державним реєстратором 19.09.2016 року прийнято рішення про визнання і підтвердження факту набуття територіальною громадою в особі Міської ради міста Кропивницького права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення площею 254,4 кв. м., яке являється підвалом літерою «A3», шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Враховуючи викладене, беручи до уваги вищевказане свідоцтво про право власності, згідно якого зареєстровано житловий будинок за адресою [ADDRESS] за територіальною громадою міста та матеріали інвентарної справи, суд приходить до висновку, що право власності на житловий будинок за територіальною громадою зареєстровано ще 21.02.2002 року, а до складу даного будинку входить, зокрема пристройка, тобто саме та вбудована будівля, на нежитлове приміщення за якою Міською радою міста Кропивницького зареєстровано право власності. Судом встановлено, що за адресою вул. Генерала Родимцева, 100, знаходиться прибудова літерою «А», яка не входить до складу багатоквартирного житлового будинку та складається з двох відокремлених нежитлових приміщень: площею 107,6 кв. м, яке 07.07.2010 року Кіровоградською міською радою відчужено [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нежилого приміщення № 1666, який 02.08.2010 року відчужив вказане нежитлове приміщення [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 1320 та приміщення площею 180,9 кв.м, яке 31.08.2011року Кіровоградською міською радою відчужено [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення № 741, який 22.05.2012 року відчужив вказане нежитлове приміщення ТОВ «Агенство нерухомості «Єлизавета» на підставі договору купівлі-продажу № 870, а ТОВ «Агенство нерухомості «Єлизавета» 05.08.2015 року відчужено вказане нежитлове приміщення [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 921. [PERSON] 15.03.2017 року відчужила вказане приміщення [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 780. Під вказаними двома нежитловими приміщеннями знаходиться один підвал літерою «A3» загальною площею 254,4 кв. м , рішення про зміну комунальної форми власності щодо якого, в тому числі шляхом відчуження, єдиним власником - Міською радою міста Кропивницького, не приймалось. Вказані нежитлові приміщення були продані саме Міською радою міста Кропивницькому відповідним особам. Твердження позивача, про належність вказаного підвального приміщення до допоміжного приміщення аптечного закладу, про його неподільність з вказаним закладом, про призначення для обслуговування та експлуатації зазначеного закладу та неможливості його відчуження без відчуження аптечного закладу, не має законних підстав та не відповідає дійсності. Підвальне приміщення літерою «АЗ» площею 254,4 кв. м розташоване під нежитловою будівлею літерою «А», яка складається з двох нежитлових приміщень площами 107,6 кв. м (власник [PERSON].) та 180,9 кв. м (власник [PERSON].). Висновок будівельно-технічного експертного дослідження згідно з положеннями ст. 102 ЦПК України не є висновком експерта. В ньому містяться висновки, що здійснені на підставі застосування Законів України та підзаконних нормативно-правових актів, якими регулюються питання щодо визначення призначень приміщень у житловому будинку, в той час коли експертом досліджувалась нежитлова будівля. Крім цього, судовим експертом здійснено висновки, які не входять до його компетенції. Зокрема, висновок щодо неможливості відчуження досліджуваного об'єкту стосується питань застосування норм відповідної галузі права, а не будівельно-технічних питань. Відповідно до викладеного, підвальне приміщення літерою «АЗ» нежитлової будівлі літерою «А», яка є прибудовою до житлового будинку літерою «А1» по [ADDRESS], відповідно до вимог діючого законодавства України не призначене для обслуговування аптечного закладу, є нежитловим приміщенням у нежитловій будівлі та правомірно належить Міській раді міста Кропивницького на праві комунальної власності. Дані обставини спростовують позицію позивача щодо відсутності у відповідача - Міської ради міста Кропивницького, права на реєстрацію права власності на спірне нежитлове приміщення. Позивач обгрунтовує право на спірне нежитлове приміщення посилаючись на норми, що регулюють спільну власність у багатоквартирному будинку, а саме: ч. 2 ст. 382 ЦПК України, ст. 19 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», рішення Конституційного суду України від 02.03.2004 року по справі № 4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків). З цього приводу судом відмічається, що гідно ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно п. 1 ч. 1 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку визначення термінів багатоквартирний будинок - це житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири, у багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об'єктами нерухомого майна Судом встановлено, що за адресою вул. вул. Генерала Родимцева, 100, знаходиться розташована впритул будівля до багатоповерхового будинку, яка складається з нежитлових приміщень. Вказана будівля та розташовані в ній нежитлові приміщення не призначені для забезпечення експлуатації іншого багатоквартирного будинку чи побутового обслуговування мешканців багатоквартирних будинків. Функціонування будь-якого багатоквартирного будинку не залежить від вказаної нежитлової будівлі чи окремих його нежилих приміщень та не з'єднано з ним комунікаціями, що підтверджується листом житлово-експлуатаційної організації № 2, у якої знаходиться на балансі вказаний багатоквартирний будинок. Зазначені обставини спростовують позицію відповідача щодо застосування до спірних відносин ч.2 ст. 382 ЦК України та рішення Конституційного суду України, так як вказані норми застосовуються до власників квартир багатоквартирних будинків. Щодо посилання на ст. 19 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», то вказану статтю виключено на підставі Закону № 417-УІІІ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Позивачем зазначено, що при підготовці об'єктів про поділ нерухомого майна за відсутності нотаріально посвідченого договору чи рішення суду щодо порядку користування будинками, будівлями та спорудами, беруться до уваги заяви всіх співвласників, підписи яких засвідчено нотаріально. Щодо вказаного посилання судом відмічається, що прибудова до житлового будинку по [ADDRESS] не знаходиться у спільній частковій або у спільній сумісній власності. Як зазначалось, дана прибудова складається з трьох нежилих приміщень, у кожного з яких є один власник. Тобто один власник на окреме нежитлове приміщення в прибудові, що унеможливлює регулювання зазначених правовідносин нормами статті 355, 356, 368 ЦК України, адже вказане майно не перебуває у спільній сумісні чи у спільній частковій власності, тому і не потребується укладення договору про користування майном чи у випадку недосягнення згоди звернень до суду або згоди співвласників, тому що співвласників у спірного майна не має, є лише один власник це територіальна громада міста Кропивницького. При реєстрації права комунальної власності на спірне нежитлове приміщення загальною площею 254,4 кв.м. не потребується згоди позивача, адже він не є і не може бути співвласником спірного нежитлового приміщення, яке належить територіальній громаді. Позивач є власником окремого індивідуального визначеного майна у відповідній прибудові. Як встановлено судом при проведенні державної реєстрації, державному реєстратору було надано правовстановлюючий документ, а саме свідоцтва про право власності від 21.02.2002 року № 73. Позивач є власником одного з нежитлових приміщень площею 107,6 кв.м. і не є співвласником інших нежитлових приміщень, які знаходяться у відповідній прибудові. Як вбачається змісту наданої експертизи, наданої представником позивача у судовому засіданні 08.02.2018 року, встановлено, що в підвальному приміщенні, яке належить територіальній громаді проведені комунікації які забезпечують функціонування приміщення, що належить позивачу. Як пояснив представник відповідача в судовому засіданні жодних дозволів на проведення комунікацій в приміщенні, що належить територіальні громаді, міська рада відповідачу не надавала. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що реєстрація права власності за територіальною громадою жодним чином не порушує право володіння, користування чи розпорядженням позивача майном, що належить йому згідно договору купівлі-продажу. Враховуючи вказані обставини та зазначені норми законодавства, суд приходить до висновку, що Державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав комунальної власності Кіровоградської міської ради на нежитлове приміщення площею 254,4 кв.м, яке розташоване в підвальному приміщенні нежитлової будівлі, яка є прибудовою до житлового будинку по [ADDRESS] прийнято на підставі та у межах повноважень, у спосіб, що визначені діючим законодавством, а тому підстави для задоволення позову [PERSON] відсутні. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові відносить витрати по даній справі за рахунок позивача.

Outcome: dismissed