Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між закритим акціонерним товариством, правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір №GOAWGK40000203 від 23 червня 2008 року на строк до 23 червня 2028 року, згідно з яким кредитор надав позичальникові кредит в іноземній валюті - долар США, згідно з яким позивач відкрив відповідачеві рахунок [NUMBER] та надав кредит в сумі 25 290,56 доларів США, на наступні цілі: 20 823,36 доларів США на придбання нерухомості, з них 20 000 доларів США на придбання нерухомості шляхом видачі готівки через касу, а також 600 доларів США сплати винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 119,95 доларів США для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 103,41 доларів США для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, 4 467, 20 доларів США на виплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 25 % на суму залишку заборгованості за кредитом. Крім того, з метою забезпечення цього основного зобов'язання, 23 червня 2008 року між закритим акціонерним товариством, правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено договір поруки. Проте, стверджує, що відповідачі належним чином не виконують основного зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла відповідача заборгованість, яка станом на 25 січня 2017 року становить 8 401,41 доларів США, що складається з: 6 253,61 доларів США заборгованості за кредитом, 1,42 доларів США заборгованості за процентами за користуванням кредитом, 2 146,38 доларів США пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 6 253,61 доларів США заборгованості за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позову в повному обсязі. Відповідачі, належним чином повідомлені у відповідності до вимог частини 5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили і на підставі частини 2 ст.77 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що він не з'явився у судове засідання без поважних причин. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2017 року постановлено проводити заочний розгляд справи. З урахуванням ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 23 червня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, як кредитодавцем, та [PERSON] як позичальником, укладено кредитний договір № GOAWGK40000203 (а.с.15-18), за яким банк надав відповідачеві кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії у розмірі 25 290,56 доларів США, з яких 20 823,36 доларів США на придбання нерухомості, з них 20 000 доларів США на придбання нерухомості шляхом видачі готівки через касу, а також 600 доларів США сплати винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 119,95 доларів США для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 103,41 доларів США для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, 4 467, 20 доларів США на виплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 договору. Періодом сплати вважається період з 10 по 15 число кожного місяця. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти у сумі 343,08 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. При порушенні позичальником зобов'язання із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15% від суми просроченої заборгованості по кредиту за кожний день прос рочки, але не менше 1 гривні (п.8.4 договору). В забезпечення виконання основного зобов'язання за кредитним договором № GOAWGK40000203, 23 червня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, як кредитором, та [PERSON] як поручителем, укладено договір поруки № GOAWGK40000203 (а.с.21), згідно з п.2 якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Також, забезпеченням виконання позичальником зобов'язання за даним договором виступає іпотека квартири, занальною площею 41,30 кв.м., що розташована за адресою: Донецька область, місто Артемівськ, вул.І.Івкіна, 28/8. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частинами 1, 2 ст.554 ЦК України передбачено, щоу разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Встановлено, що позивач зобов'язання за кредитним договором виконав повністю. У свою чергу відповідачі своїх зобов'язань за договорами кредиту та поруки належним чином не виконують, не здійснюють погашення кредиту. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за договором №GOAWGK40000203 від 23 червня 2008 року (а.с.4-6), за яким станом на 25 січня 2017 року у відповідачів перед позивачем існує заборгованість, що складається з: 6 253 доларів США заборгованості за кредитом, 1, 42 долара США заборгованості за процентами за користування кредитом. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб за №00017900384 від 11 квітня 2017 року (а.с.54-55), 3 серпня 2013 року [PERSON], [INFO] уклала шлюб з [PERSON], [INFO], який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, після якого отримала прізвище [PERSON]. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, оскільки відповідачі - позичальник та поручитель належним чином не виконують зобов'язання за кредитним договором №GOAWGK40000203 від 23 червня 2008 року, укладеним з закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість перед позивачем, що стверджується представленими суду письмовими доказами. Суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ч. 2 ст. 192 Цивільного кодексу України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України на сьогодні встановлені Декретом від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України (затверджено постановою Правління Національного банку України від 30 травня 2007 року № 200), Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України (затверджено постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2000 року № 520) та іншими документами. Згідно зі ст. 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, згідно з частинами 1 та 2 ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У своєму аналізі практики застосування ст.625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві Верховний Суд України надав рекомендації про те, що зважаючи на зміст статті 533 Цивільного кодексу України та беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суди у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті повинні зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню у цій іноземній валюті з вказівкою на конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу. Таким чином сума заборгованості підлягає стягненню в іноземній валюті з вказівкою на конвертацію суми в національну валюту на день здійснення платежу.

Outcome: approved