Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на ? частину будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом. Заявлений позов обґрунтовував тим, що його матір [PERSON] була власником ? частини будинковолодіння № 320а по вул. Шевченка в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області. Право власності матері підтверджується відповідним записом у погосподарській книзі сільської ради, однак, належний правовстановлюючий документ на її імя відсутній, реєстрація її права власності не проводилась. Позивач є власником другої половини вказаного будинковолодіння на праві спільної часткової власності, його право власності належно зареєстровано. Інвентаризаційна вартість будинковолодіння на даний час складає 194642 грн. 16.02.2015 р. мама склала заповіт, посвідчений секретарем Старолисецької сільської ради, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла позивачеві. Після смерті матері, що настала 30.03.2015 р., відкрилась спадщина на належну їй ? частину будинковолодіння. Позивач як єдиний спадкоємець за заповітом прийняв спадщину згідно вимог ст.1269 ЦК України шляхом подачі відповідної заяви до Тисменицької районної державної нотаріальної контори на підставі рішення Тисменицького районного суду від 03.03.2016 р. про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає. У звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкову половину будинковолодіння нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Просив визнати за ним право власності на ? частину будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом після померлої матері. Позивач у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, у наданій суду заяві відповідач позов визнав, не заперечував щодо його задоволення, просив справу розглянути у відсутності свого представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що матір позивача [PERSON] була власником ? частини будинковолодіння № 320а по вул. Шевченка в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області, 1987 року побудови, інвентаризаційна вартість якої на даний час складає 97321 грн. Право власності [PERSON] на вказане нерухоме майно підтверджується відповідним записом у погосподарській книзі сільської ради, однак, правовстановлюючий документ відсутній, реєстрація права власності не проводилась. За позивачем зареєстровано право власності на другу половину вказаного будинковолодіння. Після смерті 30.03.2015 р. [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй ? частину будинковолодіння, яку прийняв позивач як єдиний спадкоємець за заповітом, посвідченим 16.02.2015 р. секретарем Старолисецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, згідно вимог ст.1269 ЦК України шляхом подання відповідної заяви до Тисменицької районної державної нотаріальної контори на підставі рішення Тисменицького районного суду від 03.03.2016 р. про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає. Вказані обставини, які відповідачем не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. З огляду на те, що відсутність правоустановлюючого документу на спадкову половину будинковолодіння позбавляє позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку, за ним слід визнати право власності на вказане нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом після померлої матері. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 1223, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved