Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовною заявою , в якій вказує, що він з [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку за адресою м. Чернівці, вул.Ракетна, 31, відповідно частки становлять: -його частка - 33/100 ; -[PERSON] -35/100 частки ; -[PERSON] - 32/100 частки. Додає, що при вирішенні питання з відповідачам про приватизацію земельної ділянки для обслуговування будинку, виявилося, що земельна ділянка розміром 0,0590га вже приватизована у 2009р. попередніми її власниками для будівництва та обслуговування будинку: [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка належала їм на праві спільної сумісної власності ,згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 21.12.2009р., виданого [PERSON]. Вказує, що як вбачається із правовстановлюючих документів всіх співвласників будинку, попередні власники будинку набули право спільної часткової власності на свої частки у будинку у 1997 році, тобто під час виникнення первинного права власності на будинок, було передбачено, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, (0,1га) і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення . Стверджує, що згідно договору купівлі-продажу від 16.02.1972р. [PERSON] продав свої 53/100 частки згаданого будинку [PERSON], а тому відповідно самому продавцеві залишилося 47/100 частки у цьому будинку. 14.04.1987р. внаслідок розірвання шлюбу та поділу спільного майна подружжя в судовому порядку між [PERSON] та [PERSON] було затверджено мирову угоду, згідно якої [PERSON] став власником 26/100 частки у будинку, а [PERSON] стала власницею 27/100 часток у цьому будинку. Відповідно до підсумкового оціночного акту по домоволодінню №31 по вул.Ракетній м.Чернівці, також підтверджується той факт, що станом на 1989р. житловий будинок ,належав його співвласникам у наступних частках: -[PERSON] 47/100 часток (його правонаступником стала [PERSON], а за нею її частку успадкувала [PERSON]), -[PERSON] - 27/100 часток (подарувала [PERSON] свою частку) -[PERSON] - 26/100 часток (його правонаступником стала [PERSON]). Позивач [PERSON] на підставі вказаних у позовній заяві фактах та обставинах, вважає , що внаслідок втрати права власності на відповідні частки у будинку попередніми її власниками, вони втратили також і право спільної власності на земельну ділянку для обслуговування цього будинку, і тому йому має належати 27/100 часток у земельній ділянці для обслуговування житлового будинку за адресою м.Чернівці, вул.Ракетна, 31, оскільки саме така частка належала попередньому власникові його частки у будинку, з чим і звернувся до суду. 28.10.2015 року від відповідачів за первісним позовом [PERSON] , [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частку спірної земельної ділянки . У своїй позовній заяві вказують на ті ж факти, що і позивач за первісним позовом [PERSON] Крім того вказали, що підставою для звернення до суду є те, що позивач за первісним позовом претендує на свою частку у вказаній земельній ділянці, тому змушені звернутися до суду із цим позовом, оскільки в іншому порядку внаслідок смерті первинних власників земельної ділянки не мають можливості захистити свої права на її частку. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того, вказала, що проти задоволення зустрічного позову не заперечує, оскільки визнання права власності на відповідні частки спірної земельної ділянки за відповідачами по первісному позову та позивача за зустрічним позовом не порушує прав та законних інтересів [PERSON] У судовому засіданні відповідачі за первісним позовом та позивачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] підтримали свої позовні вимоги та не заперечували проти задоволення первісних позовних вимог [PERSON] Відповідачка за первісним та зустрічним позовами [PERSON] не заперечувала проти визнання права власності на спірну земельну ділянку з відповідними частками за учасниками процесу. Представник третьої особи Чернівецької місткої ради у судове засіданні не з»явився, від нього до суду надійшла зава про визнання позовів та розгляд їх без участі представника ЧМР. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачами, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дане правило також закріплене у ст. 60 цього ж Кодексу Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позови слід задовольнити, виходячи з наступного: За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України); Приписами ч. 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що у зв»язку із смертю [PERSON] та [PERSON]І (попередні співвласники земельної ділянки , яка розташована за адресою : м. Чернівці , вул. Ракетна, 31 в м. Чернівці) у сторін по справі (співвласники на даний час) виникла необхідність у визнанні права власності на відповідні частки земельної ділянки , яка у відповідності до законодавства , яке діяло на момент набуття права спільної часткової власності на будинок , перейшла у спільне користування пропорційно розміру часток у спільній власності на будинок. Частина 1 ст. 355 ЦК України передбачає, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю , споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщенні, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника ( ч.1 ст. 377 ЦК України). Відповідно до законодавства , яке діяло на час виникнення даних правовідносин, громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі, споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Відповідно до положень статті 120 Земельного Кодексу України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення; Підпунктом «ґ» п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що з 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 p. N 1702-VI. Як вбачається із підсумкового оціночного акту по домоволодінню №31 по вул.Ракетній м.Чернівці, станом на 1989р. житловий будинок належав його співвласникам у наступних частках: - [PERSON] 47/100 часток (його правонаступником стала [PERSON], а за нею її частку успадкувала позивачка [PERSON]), - [PERSON] - 27/100 часток ( яка подарувала свою частку [PERSON]), -[PERSON] - 26/100 часток (його правонаступником стала [PERSON]). Згідно ст. 392 ЦК України, згідно якої власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до роз»яснень, наданих 07.02.2014 року Пленумом Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові № 5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» -вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши надані сторонами докази, вважає, що визнання права власності на відповідні частки земельної ділянки, яка виділена для обслуговування житлового будинку за адресою : м. Чернівці. вул. Ракетна,31 , не порушує будь- яких прав та законних інтересів інших осіб та правомірність такого набуття доведена належними доказами. Враховуючи положення ст. 214 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приймаючи визнання позову відповідачами,

Outcome: approved