Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить припинити його обов`язок щодо утримання доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у вигляді щомісячної сплати на користь [PERSON] аліментів у розмірі 2000 грн щомісячно і до повноліття дітей, а також стягнути з відповідача судовий збір в сумі 840,80 грн та витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. В обгрунтування заявлених позовних вимог покикається на те, що перебував у шлюбі з відповідачем, від якого мають трьох дітей. В 2012 році шлюб розірваний за рішенням суду. На підставі рішення суду з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 3000 грн щомісячно. З 30 березня 2020 року дочка [PERSON] , а з 22 серпня 2019 року син [PERSON] проживають разом з ним та знаходяться на його повному утриманні. Відповідач разом з ними не проживає, отримує аліменти на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] і користується ними на власний розсуд, матеріальної допомоги не надає. Враховуючи, що діти проживають з ним, що означає зміну його та відповідача сімейного стану, вважає необхідним захистити його порушене право шляхом звільнення від сплати аліментів. Ухвалою від 12 серпня 2020 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. 5 жовтня 2020 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що з лютого 2014 року і донині позивач не сплачує аліменти на утримання трьох дітей, в зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 203219,14 грн. Позивач намагається припинити зобов`язання по утриманню дітей у формі аліментів, яке ним належним чином не виконується. Між відповідачем та старшими дітьми існують непорозуміння, у зв`язку з чим останні образились та переїхали проживати до батька. [PERSON] вживає все від неї залежне, щоб налагодити відносини з дітьми. Протягом багатьох років мати самостійно утримувала трьох дітей, оскільки батько будь-якої допомоги не надавав та не надає. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що підставою припинення сплати аліментів є те, що діти проживають з батьком та перебувають на його повному утриманні. Позивач певний період сплачував аліменти на дітей, однак припинив це робити, оскільки зі слів дітей відповідач витрачала кошти не за призначенням. Просить позов задовольнити. Від стягнення витрат на правову допомогу відмовляється. Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що позивач має заборгованість по сплаті аліментів, щодо нього порушено кримінальне провадження за злісне ухилення від сплати аліментів. Діти у батька проживають тимчасово, а тому підстав для припинення стягнення аліментів немає. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 9 лютого 2012 року. Сторони мають трьох спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 лютого 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , сина [PERSON] та дочки [PERSON] у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 23 грудня 2011 року і до повноліття дітей. З 22 серпня 2019 року син сторін [PERSON] , а з 30 березня 2020 року донька сторін [PERSON] проживають з батьком (позивачем) за адресою [ADDRESS] , що підтверджується актом оцінки потреб сім`ї Рівненського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та не заперечувалося представником відповідача. Донька сторін [PERSON] проживає з матір`ю (відповідачем) за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ч.3 ст.160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. З акту оцінки потреб сім`ї/особи, проведеного в період з 30 квітня 2020 року по 5 травня 2020 року Рівненським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, встановлено, що діти сторін [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком після чергового конфлікту з матір`ю та її співмешканцем. Проживати з мамою діти категорично відмовляються, з нею не спілкуються. В сім`ї батька хороші, доброзичливі стосунки. Помешкання повністю пристосоване для проживання та розвитку дітей. Згідно з характеристикою учениці 9-Б класу Рівненського НВК «Колегіум» [PERSON] останні кілька місяців [PERSON] живе в родині батька, де стала почуватися спокійно та безпечно. До того часу [PERSON] проживала з мамою, молодшим братом і сестрою. За словами дівчинки відносини з мамою були складними, часто виникали конфлікти, сварки. В характеристиці учня 7-Г класу Рівненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 23 Рівненської міської ради [PERSON] зазначено, що з початку навчального року у 7 класі [PERSON] проживає в сім`ї тата. Часті бесіди з хлопчиком свідчать про те, що йому комфортніше у цій сім`ї. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. З вказаної норми вбачається, що право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Доказів на підтвердження того, що з моменту проживання старших дітей з батьком відповідач приймає участь в їх утриманні, суду не надано. З часу проживання двох спільних дітей сторін з батьком витрати на їх утримання несе позивач. Разом з тим, не заслуговують на увагу доводи позивача, зазначені в позовній заяві, про отримання відповідачем аліментів на утримання доньки [PERSON] і сина [PERSON] та використання їх на власний розсуд. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, визначеної державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби станом на 1 жовтня 2020 року, вбачається, що заборгованість позивача зі сплати аліментів становить 218117,64 грн. Сплата позивачем аліментів на користь відповідача відбувалася в період з липня 2017 року по березень 2018 року. З лютого 2014 року до жовтня 2020 року (за виключенням періоду сплати аліментів) відповідач аліменти на утримання дітей не отримувала, а відтак, і не могла їх використовувати. Зважаючи на те, що син сторін [PERSON] з серпня 2019 року, а дочка [PERSON] з березня 2020 року фактично проживають з батьком та знаходяться на його утриманні, наявні підстави для звільнення батька від сплати аліментів на утримання цих дітей на користь матері. При цьому, покликання представника відповідача на тимчасове проживання дітей з батьком та повернення їх до матері після врегулювання конфлікту суд до уваги не приймає, оскільки доказування відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо доводів представника відповідача про недопустимість припинення зобов`язання позивача по утриманню дітей, яке ним належним чином не виконується, то суд зазначає, що предметом позову у цій справі є припинення надалі стягнення з позивача аліментів на користь матері в зв`язку з відсутністю у відповідача права на отримання аліментів, оскільки діти тривалий час проживають з батьком та ним утримуються, а не звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, яка виникла до цього. Суд вважає, що звільнення батька, з яким проживають двоє спільних дітей, від обов`язку сплачувати аліменти на утримання цих дітей на користь матері відповідає інтересам дітей, а тому позов належить задовольнити. За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved