Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач «Державний експортно-імпортнийбанк України» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач посилався на ту обставину, що 22 січня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (найменування змінено на акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №567 від 05.06.2019), та [PERSON] , було укладено Договір №8112361905 про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту. Між Позивачем та Відповідачем 05.08.2014 було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 22.01.2013 №8112361905, якою сторони домовились викласти Договір у новій редакції під назвою: «Договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії».? Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору Позивач на підставі заяви Відповідача, що є додатком до Кредитного договору, відкрив Відповідачу поточний рахунок: № [NUMBER] . Відповідно до п.п. 2.4, 2.5, 2.6 Кредитного договору Позивач відкрив Відповідачу кредитну лінію до Карткового рахунка з лімітом в сумі не більше 3 000,00 грн., строком до 31.08.2017, для оплати будь-яких проведених Відповідачем операцій за Картковим рахунком, у разі недостатності власних грошових коштів Відповідача на Картковому рахунку для оплати відповідних операцій. Відповідно до п. 2.10, п. 7.2.15 Кредитного договору Відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати Позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 40 % річних не пізніше останнього банківського дня місяця, наступного за місяцем, у якому вони були нараховані. Позивач повністю виконав свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором щодо надання кредиту, що підтверджується Довідкою про рух коштів по картковому рахунку за період з 05.08.2014 по 29.09.202. Строк погашення кредиту минув. Крім того, в порушення умов Кредитного договору (п. 2.10, п. 7.2.15) Відповідач не сплатив Позивачу проценти за користування кредитними коштами, нарахованими з 31.07.2017 по 29.09.2020. Позивач направив Відповідачу претензію №060-13-2/405-1 від 23.02.2018 про погашення простроченої заборгованості за Кредитним договором, однак Відповідач залишив вимоги Позивача без розгляду та задоволення. Таким чином, станом на 29.09.2020 прострочена заборгованість Відповідача за Кредитним договором становить 7 287,17 грн., в тому числі 2 931.32 грн. боргу з повернення кредиту, 3 696.26 грн. боргу по оплаті процентів за користування кредитом, 349,83 грн. пені за прострочення сплати кредиту, 309,76 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів Ухвалою судді Бориславського міського суду Львівської області від 30 жовтня 2020 року вказана справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотання щодо розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від позивача чи відповідача до суду не надходило. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні в справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємозв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому, позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, суд встановив, що 22 січня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (найменування змінено на акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №567 від 05.06.2019), та [PERSON] , було укладено Договір №8112361905 про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту. Між Позивачем та Відповідачем 05.08.2014 було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 22.01.2013 №8112361905, якою сторони домовились викласти Договір у новій редакції під назвою: «Договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії».? Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору Позивач на підставі заяви Відповідача, що є додатком до Кредитного договору, відкрив Відповідачу поточний рахунок: № [NUMBER] . Відповідно до п.п. 2.4, 2.5, 2.6 Кредитного договору Позивач відкрив Відповідачу кредитну лінію до Карткового рахунка з лімітом в сумі не більше 3 000,00 грн., строком до 31.08.2017, для оплати будь-яких проведених Відповідачем операцій за Картковим рахунком, у разі недостатності власних грошових коштів Відповідача на Картковому рахунку для оплати відповідних операцій. Відповідно до п. 2.10, п. 7.2.15 Кредитного договору Відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати Позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 40 % річних не пізніше останнього банківського дня місяця, наступного за місяцем, у якому вони були нараховані. Позивач повністю виконав свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором щодо надання кредиту, що підтверджується Довідкою про рух коштів по картковому рахунку за період з 05.08.2014 по 29.09.202. Строк погашення кредиту минув. Крім того, в порушення умов Кредитного договору (п. 2.10, п. 7.2.15) Відповідач не сплатив Позивачу проценти за користування кредитними коштами, нарахованими з 31.07.2017 по 29.09.2020. Позивач направив Відповідачу претензію №060-13-2/405-1 від 23.02.2018 про погашення простроченої заборгованості за Кредитним договором, однак Відповідач залишив вимоги Позивача без розгляду та задоволення. Таким чином, станом на 29.09.2020 прострочена заборгованість Відповідача за Кредитним договором становить 7 287,17 грн., в тому числі 2 931.32 грн. боргу з повернення кредиту, 3 696.26 грн. боргу по оплаті процентів за користування кредитом, 349,83 грн. пені за прострочення сплати кредиту, 309,76 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів. Отже, між сторонами виникли кредитні правовідносини, де відповідачем порушено право позивача на отримання заборгованості, тому, при вирішенні вказаного спору суд керувався ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості в розмірі 7287,17 підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як, позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, суд стягує з відповідача суму судових витрат у вказаному розмірі. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 526, 527, 610-612, 627- 629,638 ЦК України,

Outcome: approved