Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок неправомірних дій. Позов мотивовано тим, що 03.10.2000 року між ним та Хустською філією ПАТ «Закарпатгаз» укладено договір про надання послуг з газопостачання №7370. На підставі даного договору він разом зі своєю сім'єю безперешкодно користувався природнім газом для власних потреб. 13 вересня 2014 року відповідач [PERSON] на території власної земельної ділянки самовільно та безпричинно перерізав газові труби від газового стояка і лічильника, через які здійснюється постачання газу до оселі позивача. Внаслідок таких неправомірних дій відповідача, родина позивача залишилась без газу та позивач звернувся до Хустської філії ПАТ «Закарпатгаз» щодо дачі пояснень з приводу правомірності дій відповідача. Листом від 18.08.2014 року №448, позивач отримав відповідь про те, що [PERSON] звернувся до ПАТ «Закарпатгаз» із заявою нібито позивач самовільно підключився до газового стояка. Відповідно до акту про виявлені порушення № 3269 від 21.07.2014 року факту самовільного врізання позивачем до газового стояка, який розташований на земельній ділянці відповідача не було виявлено, оскільки законність даного підключення підтверджується технічною документацією. Звернувшись з даного приводу до правоохоронних органів, позивач отримав рекомендацію звернутись з позовом до суду.15.09.2014 року позивач звернувся до третьої особи із заявою поновити газопостачання, припинене незаконними діями відповідача. Про неправомірність дій відповідача свідчить лист № 448 від 18.08.2014р. надісланий на його адресу начальником Хустської філії ПАТ «Закарпатгаз». Листом № 559 від 07.10.2014 року ПАТ «Закарпатгаз» повідомлено позивача про те, що відповідач перешкодив їх працівникам поновити газопостачання і йому було запропоновано внести зміни в проектно-технічну документацію та підключити газопостачання у інший спосіб. Таким чином ним було укладено договір підряду від 25.09.2014 року з Хустською філією ПАТ «Закарпатгаз» на проведення будівельно-монтажних робіт по газифікації вартість яких разом з комісією банку становила 4695,20 грн., які позивач просить стягнути з відповідача як матеріальну шкоду. Також позивач вважає, що неправомірними діями відповідача по самовільному відключенню його від газопостачання йому спричинено моральну шкоду, яка полягає в порушенні прав власника, втрати нормальних життєвих зв'язків, а також він змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та життя його родини у вигляді звернення до різних установ та організацій і здійсненні відновлення газопостачання за свій рахунок. Розмір моральної шкоди оцінює в 2500 грн. Просив також стягнути на його користь сплачений судовий збір та витрати на оплату адвокатських послуг. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали вимоги позовної заяви з наведених в заяві підстав. Позивач ствердив, що приєднання ним до газового стояка відповідача не відбувалося самовільно, а на підставі відповідних документів та усної згоди матері відповідача, жодних письмових згод на таке підключення вона не давала і на той час матеріальних витрат при підключенні він не поніс. Неправомірними діями відповідач наніс йому матеріальну та моральну шкоду, а тому просив відновити його порушене право. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали. В ході розгляду справи відповідачем подавались до суду заперечення, в яких він вказує на безпідставність вимог позивача та стверджує, що останній провів несанкціоновану врізку в його газову мережу, жодних дозволів на таке врізання він не давав і не бажає, щоб його власним подвір'ям існувала газопостачальна до будинку позивача, який має в своєму подвір'ї власний окремий газовий стояк. Щодо самовільного від'єднання позивача від газопостачання, відповідач ствердив, що дана процедура проводилась працівниками газового господарства на підставі його виклику, після багаторазових звернень до Хустської філії ПАТ «Закарпатгаз». Він не дозволив працівникам «Закарпатгаз» повторно провести врізку до його стояка, оскільки такі дії могли б призвести до порушень прав власника. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник третьої особи без самостійних вимог Сливка Г.Ю. суду пояснила, що в день відключення позивача від газопостачання не видавався наряд допуску на проведення таких дій. Також представник третьої особи ствердила, що відключення позивача відбулося у вихідний день, натомість їхні працівники не здійснюють виїзди у вихідні дні і автомобіль, на якому приїздили робітники, які здійснювали відключення не належить ПАТ «Закарпатгаз». Вважає, що відповідачем вчинені самоуправні дії по відключенню позивача від газопостачання. Після відключення відповідачем від газопостачання будинку позивача, на замовлення [PERSON], Хустською філією ПАТ «Закарпатгаз» розроблено новий проект з газифікації будинку [PERSON], за його замовленням та його кошти. Позивача провів оплату за розробку такого проекту та витрати за кошторисом на проведення робіт по встановленню газової мережі до свого будинку з газового стояка, що влаштований на його подвір'ї. На такий спосіб підключення [PERSON] погодився, провів оплату, після чого підприємство провело монтаж газової мережі на підставі внесених змін до проектного документації по газифікації будинку позивача. Новий спосіб підключення будинку позивача до газової мережі мав значно більші витрати. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні позивач навів суду докази про неправомірні дії з боку відповідача щодо відключення його від газопостачання, які мали негативні наслідки для його душевного стану, втрати нормальних життєвих зв'язків його та його родини. Факт неправомірних та протиправних дій відповідача [PERSON] відносно позивача стверджений в судовому засіданні дослідженою постановою про накладення адміністративного стягнення на відповідача за санкцією ст. 186 КУпАП у вигляді попередження. Твердження відповідача про те, що відключення від газопостачання здійснювалось не ним, а працівниками ПАТ «Закарпатгаз», суд не бере до уваги, оскільки з наданих в судовому засіданні пояснень представника третьої особи вбачається, що в день підключення позивача від газопостачання, працівникам товариства не видавався наряд на здійснення таких робіт і їхні працівники не виїжджають на роботи у вихідні дні. Також в судовому засіданні представник ПАТ «Закарпатгаз» ствердила, що проект газопостачання домогосподарства [PERSON] за 1993 рік був легітимним. В судовому засіданні також встановлено, що підключення позивача до газотранспортної мережі проводилось у 90 роках на підставі технічної документації та з усної згоди матері відповідача, а тому відповідач не мав права самовільно відрізати газові труби від газового стояка і лічильника, через які здійснюється постачання газу до оселі позивача. З обставин даної справи вбачається, що вина відповідача [PERSON] у заподіянні моральної шкоди позивачу, внаслідок його неправомірних дій є очевидною та доведеною в судовому засіданні, а тому суд дійшов до висновку про обґрунтованість та законність вимог позивача про відшкодування йому моральної шкоди. Разом з цим, визначаючи розмір заподіяної позивачу моральної шкоди, виходячи із глибини та ступеню перенесених ним моральних переживань, з врахуванням відсутності достатніх доказів у справі про майновий стан відповідача, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення цих позовних вимог. Що стосується відшкодування матеріальної шкоди, яка складається з витрат пов'язаних із внесенням змін в проектну документацію та підключення газопостачання у розмірі 4695,20 грн. то дана вимога на думку суду не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В ході розгляду справи встановлено, що підключення позивача до газопостачання відбулося в 90-роках з усної згоди власника, на той час матері відповідача, через подвір'я, що на даний час належить відповідачу. Як ствердив у судовому засіданні позивач ним на той час не понесено матеріальних витрат з приєднання до газової мережі і він та його родина вільно використовували природній газ, труби для постачання якого проходять через дворогосподарство позивача. На даний час відповідач, як власник земельної ділянки не дав згоди на підключення позивачем газопостачання через газовий стояк, що знаходиться на його земельній ділянці. Зважаючи на дані обставини та наявність спору між сторонами, з боку ПАТ «Закарпатгаз» було запропоновано позивачу внести зміни до проектно-технічної документації та підключити газопостачання іншим способом, а саме з газового стояка який влаштований на подвір'ї будинку самого позивача, за адресою вул. Пролетарська № 12 в м. Хуст. Відповідно до чинного законодавства та договору підряду укладеного між [PERSON] та ПАТ «Закарпатгаз» оплата за даний послуг покладена на замовника, яким в даному випадку являється позивач. Таким чином, суд приходить до висновку, що кошти в розмірі 4658, 20 грн. були сплачені позивачем на виготовлення технічної документації щодо проведення газифікації до власного будинку, а не є майновою шкодою завданою внаслідок неправомірних дій відповідача. Вище наведені обставини дають суду підстави зробити висновок про недоведеність позовних вимог позивача в частині відшкодування йому матеріальної шкоди за даним и позовними вимогами . В ході судового розгляду позивачем заявлялася вимога про стягнення з відповідача 2000 грн. сплачених ним за адвокатські послуги, що надавались адвокатом на підставі договору про надання юридичних послуг від 21.11.2014 року. З'ясувавши обставини та надані суду докази, суд приходить до висновку, що дана вимога підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. В матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги укладений між адвокатом [PERSON] та позивачем. Відповідно до розділу 4 п.п.4.2 даного договору гонорар адвоката погоджується за взаємною згодою сторін та оформляється протоколом до цього договору. До матеріалів справи сторонами не надано вказаного вище протоколу, натомість надано квитанцію до прибуткового касового ордеру №9, з якої слідує, що позивачем сплачено адвокату гонорар в розмірі 2000 грн. При визначені даного розміру гонорару сторонами не вказано жодний із чинників які вплинули на його розмір, а саме: обсяг часу і роботи, який був витрачений адвокатом для належного виконання доручень клієнта; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручень клієнта; необхідність досвіду для їх успішного завершення; вірогідність того, що прийняття доручень клієнта перешкоджатиме прийняттю інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; необхідність виїзду у відрядження; важливість доручення для клієнта; роль у досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно термінів виконання доручення; характер і тривалість професійних відносин з клієнтом; професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, по можливість часткового задоволення даної вимоги. В задоволені вимоги про стягнення судових витрат відмовити у зв'язку з відмовою позову в частині стягнення матеріальної шкоди. Враховуючи наведене та

Outcome: partial