Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивач в серпні 2014 року звернулася до суду з позовом про надання дозволу та тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, вказавши, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO], яка проживає з нею в Італійській Республіці, де позивач працює, а дитина ходить до школи. Батько її доньки - відповідач - проживає окремо від неї з дитиною в Україні. Самостійно оформити згоду на виїзд дитини за кордон до країн Шенгенської угоди, а самсе Португалії, Австрії, Бельгії, Данії, Фінляндії, Франції, Німеччини, Ісландії, Італії, Греції, Ліхтенштейну, Люксембургу, Нідерландів, Норвегії, Іспанії, Швеції, Естонії, Латвії, Литви, Польщі, Словаччини, Словенії, Угорщини, Чехії, Швейцарії, Мальти, а також Російської Федерації, Єгипту, Туреччини, Об'єднаних Арабських Еміратів з метою навчання, розвитку та відпочинку дитини позивач не може, оскільки відповідач належно на реагує на її звернення до нього і обумовлює надання такої згоди тривалістю та характером його зустрічей з дитиною. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги в їх уточненому вигляді підтримала і просить задовольнити, додатково вказавши, що в Російській Федерації проживають близькі родичі позивача та дитини і вона планує їх відвідати; в Італійській Республіці дитина проживає з позивачем, навчається - ходить до школи та до танцювального гуртка; до країн Шенгенської угоди, а також Єгипту, Туреччини, Об'єднаних Арабських Еміратів матиме потребу у виїзді з метою навчання, розвитку та відпочинку. Строк, на який просить надати такий дозвіл, обумовлений раніше наданим нотаріально засвідченим дозволом батька (відповідача по справі) на проживання дитини в Італійській Республіці, - з дня набрання рішенням суду законної сили строком до 20.12.2015 року. Відповідач в судовому засіданні 1.09.2014 року суду пояснив, що не заперечує проти виїзду його дитини з названою позивачем метою до всіх перелічених нею в позовній заяві країн, проте дозволу до даного часу не надавав, намагаючись отримати згоду від позивача на зустріч з дитиною, оскільки остання в таких зустрічах та спілкуванні з донькою йому перешкоджає. В подальшому надав представнику позивача нотаріально засвідчену заяву про дозвіл на виїзд дитини до Італійської Республіки, а суду - заяву про закінчення розгляду справи за його відсутності та відсутність заперечень щодо надання дозволу на виїзд доньки згідно вимог позовної заяви. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи по суті закінчити за відсутності відповідача в судовому засіданні. Представник третьої особи Качуровська І.П. в судовому засіданні 1.09.2014 року пояснила, що, з урахуванням позиції батька у даній справі, проти позову не заперечує, вважає, що задоволення позовних вимог буде відповідати інтересам дитини. Подала до суду заяву, в якій просить в подальшому слухати справу за відсутності представника третьої особи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є бабусею [PERSON], проживає в Італійській Республіці, де часто відвідує дитину та спілкується з нею, внаслідок чого їй відомо, що дівчинка проживає з матір'ю (позивачем у справі, її донькою) в Італійській Республіці в місті Каппачіо, де ходить до школи та на танці, має прийнятні умови проживання та належний рівень життя - власну кімнату, ліжко, шафу, комп'ютер. Їй також відомо, що дідусь дівчинки проживає в Російській Федерації. Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, відповідача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], котра проживає з матір'ю. Батько дитини проживає окремо, шлюб між сторонами розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.04.2012 року, копія котрого наявна в матеріалах справи. Позивач працює та проживає в Італійській Республіці, в зв'язку з чим відповідачем було надано їй згоду на постійне проживання в Італійській Республці їх доньки [PERSON] разом з матір'ю, де позивач з дитиною на даний час проживають, позивач працює, а дитина відвідує школу. Дозвіл на перебування в Італійській Республіці позивача та її доньки дійсний до 20.12.2015 року. Позивач бажає відвезти доньку до країн Шенгенської угоди, а також Єгипту, Туреччини, Об'єднаних Арабських Еміратів з метою навчання, розвитку та відпочинку, крім того, до Російської Федерації з метою відвідання родичів, однак через ненадання відповідачем нотаріально засвідченого дозволу на виїзд дитини до зазначених країн не може цього зробити. Зазначені обставини підтверджуються наступними документами, копії котрих наявні в матеріалах справи: заявою [PERSON] від 20.01.2011 року, засвідченою приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON], дозволом іноземній особі на перебування в країні [NUMBER] на ім'я [PERSON], дозволом іноземній особі на перебування в країні [NUMBER] на ім'я [PERSON], повторним свідоцтвом про народження [PERSON], паспортами для виїзду за кордон [PERSON] та [PERSON], ідентифікаційною карткою [NUMBER] [PERSON], витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 4.12.2012 року, а також довідкою від 29.08.2014 року за реєстраційним № 366 про зарахування та відвідування [PERSON] навчальної установи Каппачіо Паестум, виданою завучем зазначеної навчальної установи, показаннями свідка [PERSON] Частиною 3 п. 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст. 4 Закону України від 21 січня 1994р. «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України» та п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду; виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Аналізуючи пояснення сторін, докази та встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку про безпідставність ненадання батьком дитини дозволу на тимчасові виїзди неповнолітньої доньки у супроводі матері в перелічені нею країни в зазначений в позовній заяві період часу з метою навчання, розвитку та відпочинку дитини, оскільки, як вбачається з пояснень представника третьої особи, відвідання країн Шенгенської угоди, а також Російської Федерації, Єгипту, Туреччини, Об'єднаних Арабських Еміратів - в період з дня набрання рішенням суду законної сили строком до 20.12.2015 року буде відповідати інтересам дитини. Таким чином, позов слід задовольнити. Судові витрати у справі понесені позивачем на суму судового збору 243,60 грн. і підлягають компенсації на її користь з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved