Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач звернувся 26.04.2019 року до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «КРЮ-РЕКРУІТМЕНТ-СЕРВІСЕЗ», [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЮ-РЕКРУІТМЕНТ-СЕРВІСЕЗ» та [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 296 658,43 гривень; стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЮ-РЕКРУГГМЕНТ-СЕРВІСЕЗ» та [PERSON] на користь [PERSON] інфляційні втрати у розмірі 20 367,54 гривень та 3% річних від безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 6 572,00 гривень; стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЮ-РЕКРУІТМЕНТ-СЕРВІСЕЗ» та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати: по оплаті судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру у розмірі 2 966,58 гривень та витрат на оплату правової допомоги у розмірі 25000,00 гривень. В обґрунт ування позову посилається на те, що 10 січня 2018 року між [PERSON] (Позивач) та ТОВ «КРЮ-РЕКРУІТМЕНТ-СЕРВІСЕЗ» (Відповідач 1) було укладено договір про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні, відповідно до якого ТОВ «КРЮ-РЕКРУІТМЕНТ-СЕРВІСЕЗ» прийняло на себе зобов`язання надати послуги з посередництва у працевлаштуванні закордоном, оформляти документи, зокрема, але не виключно, для отримання [PERSON] відповідної заробітної плати від роботодавця, а [PERSON] у свою чергу, прийняв на себе зобов`язання оплатити дані послуги. Позивач зазначає, що [PERSON] (Відповідач 2) також є клієнтом ТОВ «КРЮ-РЕКРУІТМЕНТ-СЕРВІСЕЗ», як йому згодом стало відомо, якому Відповідач 1 надавав послуги з посередництва у працевлаштуванні. Позивач зазначає, що він виконав свої зобов`язання за домовленостями із Відповідачем 1, сплативши у повному обсязі ТОВ «КРЮ-РЕКРУГГМЕНТ-СЕРВІСЕЗ» суму у розмірі, що на дату проведення платежу відповідно до курсу долару США відносно української гривні, встановленого Національним банком України, склала еквівалент 600,00 (шістсот) доларів США 00 центів. У той же час Відповідач 1 виступив посередником між Позивачем та компанією «Rawabi Vallianz Offshore Solutions» (місцезнаходження: AL-KHOBAR 31952, KINGDOM OF SAUDI ARABIA, RAWABI HOLDING COMPANY, RAWABI HOLDING BUILDING, 6TH CROSS PRINCE MAJED STREET; реєстраційний номер 2051038713), які уклали 30 березня 2018 року тимчасовий морський трудовий контракт (Temporary Marine Work Contract) за яким Rawabi Vallianz Offshore Solutions виступив судновласником (роботодавцем), а [PERSON] моряком (працівником). Відповідно до домовленостей між Позивачем та Відповідачем 1, останній повинен був організувати підписання тимчасового морського трудового контракту (Temporary Marine Work Contract), шляхом надсилання електронної копії такого Контракту Позивачу та компанії «Rawabi Vallianz Offshore Solutions». Для укладання Контракту, Позивач надав Відповідачу 1 власні банківські реквізити, за якими Позивач мав би отримувати заробітну плату за Контрактом. Позивач зазначає, що Відповідачем 1, як згодом стало відомо, було надіслано компанії «Rawabi Vallianz Offshore Solutions» Контракт, y якому замість банківських реквізитів [PERSON] були зазначені банківські реквізити [PERSON] . Відповідно до наданої інформації, компанією «Rawabi Vallianz Offshore Solutions» було зроблено три грошові перекази (у якості заробітної плати Позивача) на рахунок Відповідача 2, реквізити якого були зазначені Відповідачем 1, а саме: Номер платежу (банківського переказу)Валюта платежуСума платежуДата платежуСтатус платежу FT18207970672695USD1 800,0026/07/2018Виконано FT18177081361301USD4 500,0026/06/2018Виконано FT18148349464002USD3 750,0028/05/2018Виконано Позивач вважає, що правових підстав для зазначення банківських реквізитів Відповідача 2 у Контракті у Відповідача 1 не було. Відповідач 2 не є представником Позивача, останній не доручав Відповідачу 2 отримувати заробітну за Контрактом. У той же час між Відповідачем 1 та Відповідачем 2 є договірні відносини, і у результаті спільних дій (зазначення помилкових реквізитів Відповідачем 1 та невжиття жодних заходів щодо повернення безпідставно набутого майна Відповідачем 2, за наявності вимоги як Позивача, так і компанії «Rawabi Vallianz Offshore Solutions») Позивач не отримав належне йому на законних підставах майно (грошові кошти). В зв`язку з неотриманням заробітної плати у передбачений Контрактом строк, позивач звернувся до компанії «Rawabi Vallianz Offshore Solutions» для з`ясування обставин. Представники компанії «Rawabi Vallianz Offshore Solutions» підтвердили, що грошові кошти бути перераховані на банківський рахунок [PERSON] трьома платежами 28.05.2018 року, 26.06.2018 року та 26.07.2018 року. 07 вересня 2018 року Позивач звернувся до Відповідача 2 з вимогою повернути належні Позивачу грошові кошти, а також надав на підтвердження банківського переказу платіжні листи (Payslip for the period 04-2018, Payslip for the period 05-2018, Payslip for the period 06-2018). 03 жовтня компанія «Rawabi Vallianz Offshore Solutions» надіслала Відповідачу 2 лист, у якому було вказано (дослівний переклад), що «цей документ уточнює, що зарплата [PERSON] (10050 доларів США) була перерахована на банківський рахунок, що належить Єгорову Едуарду». 12 жовтня 2018 року шляхом електронного листування Відповідач 2 підтвердив, що на його банківський рахунок були зараховані грошові кошти, які належать [PERSON] , однак вчиняти жодних дій щодо повернення їх належному власнику відмовився. 28 листопада 2018 року до Відповідача 2 звернувся супервайзор компанії «Rawabi Vallianz Offshore Solutions», який підтвердив, що заробітна плата, належна Позивачу, була перерахована на банківський рахунок Відповідача, однак Відповідачем 2 все одно не було вчинено жодних дій щодо повернення їх належному власнику. 05 лютого 2019 року Позивач звернувся до Відповідача 1 з вимогою звернутися до Відповідача 2 для переговорів щодо повернення грошових коштів безпосередньо Позивачу. 28 лютого 2019 року Позивач і директор ТОВ «КРЮ-РЕКРУГГМЕНТ-СЕРВІСЕЗ» [PERSON] зустрічалися для з`ясування обставин справи, [PERSON] визнав, що у Контракті були помилково з боку ТОВ «КРЮ- РЕКРУІТМЕНТ-СЕРВІСЕЗ» зазначені банківські реквізити [PERSON] . Проте Відповідачами не вжито жодних заходів щодо повернення безпідставно набутого майна Відповідачем 2 Позивачу. Ухвалою суду від 12.06.2019 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 16.07.2019 року. 16.07.2019 року у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 29.08.2019 року для подання відзиву. 29.08.2019 року представником відповідача ТОВ «КРЮ-РЕКРУІТМЕНТ-СЕРВІСЕЗ» подано відзив, в якому представник просить відмовити у задоволенні позову повністю посилаючись на те, що позивачем не надано жодних доказів укладення між ним та ТОВ «КРЮ-РЕКРУІТМЕНТ-СЕРВІСЕЗ» договору про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні, за що позивачем сплачено відповідачу 600 доларів США. Крім того, представник посилається на те, що позивачем не надано жодних доказів домовленості між сторонами щодо організації ТОВ «КРЮ-РЕКРУІТМЕНТ-СЕРВІСЕЗ» підписання контракту позивачем з компанією «Rawabi Vallianz Offshore Solutions» та доказів того, що ТОВ «КРЮ-РЕКРУІТМЕНТ-СЕРВІСЕЗ» надіслало компанії «Rawabi Vallianz Offshore Solutions» банківські реквізити [PERSON] , як і доказів того, що саме «КРЮ-РЕКРУІТМЕНТ-СЕРВІСЕЗ» виплачує зарплату позивачеві. У підготовчому судовому засіданні 29.08.2019 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 24.10.2019 року, а також протокольною ухвалою суду витребувано докази по справі. 24.10.2019 року судове засідання перенесено на 04.12.2019 року у зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 29.10.2019 року заява представника [PERSON] про забезпечення позову повернута заявнику. Ухвалою суду від 05.11.2019 року у задоволенні заяви представника [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено. У судове засідання 04.12.2019 року сторони не з`явились, про дату, час та місце були повідомлені належним чином. Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступного. Відповідно до ст.. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до ст.. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суду не надано будь-яких доказів того, що між позивачем [PERSON] та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «КРЮ-РЕКРУІТМЕНТ-СЕРВІСЕЗ» виникли правовідносини, пов`язані з посередництвом в укладенні контракту позивача з компанією «Rawabi Vallianz Offshore Solutions», а тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] в частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЮ-РЕКРУІТМЕНТ-СЕРВІСЕЗ» необґрунтованими та відмовляє у їх задоволенні. Крім того, судом встановлено, що 30 березня 2018 року між Rawabi Vallianz Offshore Solutions, як судновласником (роботодавцем) та [PERSON] , як моряком (працівником) укладено тимчасовий морський трудовий контракт (Temporary Marine Work Contract), що підтверджується наданою позивачем копією вказаного контракту, яка міститься в матеріалах справи. Згідно з пунктом другим статті 5 Контракту сторонами погоджено, що денна ставка Другої сторони ( [PERSON] ) становить 563 SAR (п`ятсот шістдесят три Саудівські рияли) 150 USD, починаючи з дати успішного проходження оцінювання (досліно на англійській мові: «It is agreed that the daily rate of the Second Party is 563 SAR (five hundred and sixty three saudi riyals) 150 USD starting from the date of passing the evaluation successfully»). Відповідно до пункту 5 статті 5 Контракту Друга сторона ( [PERSON] ) приймає, що виплата місячної заробітної плати здійснюється через акредитований банк з Королівства Саудівська Аравія , визначений Першою стороною (компанією «Rawabi Vallianz Offshore Solutions») протягом (30) днів з дати приєднання. («Unless otherwise agreed upon, the Second Party accepts that the payment of the monthly wage is to be done through an accredired bank out of Kingdom of Saudi Arabia decided by the First Party within (30) days from the joining dat»). Таким чином, Позивач мав отримати грошові кошти у загальному розмірі 10050,00 (десять тисяч п`ятдесят) доларів США за умовами Тимчасового морського трудового контракту (Temporary Marine Work Contract) від 30 березня 2018 року, згідно умов якого ці грошові кошти Позивач мав отримати станом на 30 квітня 2018 року. При цьому, відповідно до умов Тимчасового морського трудового контракту (Temporary Marine Work Contract) від 30 березня 2018 року «реквізити для карток» - одержувачем по даному контракту є [PERSON] , а рахунок одержувача є [NUMBER]. Позивач, не отримавши у передбачений Контрактом строк свою заробітну плату, звернувся до компанії «Rawabi Vallianz Offshore Solutions» для з`ясування обставин, на що компанією «Rawabi Vallianz Offshore Solutions» було підтверджено, що заробітна плата [PERSON] в розмірі 10050 доларів США бути переведена на банківський рахунок, відкритий на ім`я [PERSON] . Це підтверджено, як листом компанії «Rawabi Vallianz Offshore Solutions» від 02.10.2018 року, так і відповіддю АТ «Приватбанк» від 12.09.2019 року № 20.1.0.0.0/7-20190910/3887, відповідно до якої на картковий рахунок [PERSON] [NUMBER] дійсно надходили грошові кошти від RAWABI VALLIANZ OFFSHORE SERVICESALKHOBAR: 30/05/2018 14:49:45 3,731.25 USD; 18/06/2018 14:47:14 1,542.19 USD; 02/07/2018 17:00:26 4,477.50 USD. До 21.11.2018 року грошові кошти були витрачені на власні потреби, в основному шляхом зняття грошових коштів в банкоматах та відділеннях банку. 07 вересня 2018 року Позивач звернувся до [PERSON] з вимогою повернути належні Позивачу грошові кошти. 12 жовтня 2018 року шляхом електронного листування [PERSON] підтвердив, що на його банківський рахунок були зараховані грошові кошти, які належать [PERSON] . Однак жодних дій щодо повернення грошових коштів, які були належному власнику відмовився. Суду не надано будь-яких доказів того, що стало причиною внесення реквізитів [PERSON] як одержувача виплат по контракту [PERSON] , однак помилковість цих реквізитів, зокрема, вбачається з листа компанії «Rawabi Vallianz Offshore Solutions» від 02.10.2018 року про те, що заробітна плата [PERSON] в розмірі 10050 доларів США була переведена на банківський рахунок, відкритий на ім`я [PERSON] , а також з листа суперінтенданта крюінгу «Rawabi Vallianz Offshore Solutions»Бечнер Арізо від 28.11.2018 року на ім`я [PERSON] ). Відповідно до позиції Верховного суду України, викладеної у рішенні від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15, зазначається, що згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми, можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов`язання. Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Узагальнюючи викладе, можна дійти висновку про те, що кондиція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондиційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно. За таких обставин, суд доходить висновку про те, що [PERSON] безпідставно набув майно, яке належало [PERSON] , а саме заробітну пралу за Тимчасовим морським трудовим контрактом (Temporary Marine Work Contract) від 30 березня 2018 року у сумі 10050 доларів США, які він, відповідно до вимог закону має повернути [PERSON] . Станом на 20.04.2019 року становить дана сума складає 269 718,89 (двісті шістдесят дев`ять гривень сімсот вісімнадцять гривень 89 копійок) за курсом НБУ української гривні відносно долару США (26,8377 українських гривень (UAH) = 1 долар США (USD). Щодо стягнення суми інфляційних нарахувань на суму заборгованості та 3% річних від простроченої суми, то в даному випадку суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст.. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у Постанові від 16.05.2018 року по справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18, за змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. З аналізу норм ст. 625 ЦК України випливає, що у вказаній статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За таких обставин, суд доходить висновку про обгрутнованість вимог [PERSON] щодо стягнення на його користь з [PERSON] , який прострочив виконання грошового кондиційного (позадоговірного) зобов`язання, інфляційних нарахувань та 3% річних, відповідно до наданих позивачем розрахунків, які не оспорені відповідачем, а саме 20367,54 грн. інфляційних нарахувань за період з 26.07.2018 року по 20.04.2019 року та 6572,00 грн. 3 % річних від простроченої суми. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Суд вважає, що, оскільки позовні вимоги до [PERSON] фактично задоволені судом повністю, то з останнього підлягає стягненню, як сума судового збору, сплачена позивачем, на підтвердження чого надано квитанцію № 0.0.13372527.1.2 від 25.04.2019 року АТ «Приватбанк» на суму 2966,58 грн., так і сума судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Позивачем разом з позовом подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, де вказано 25000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, та зазначено, що детальний опис робіт (наданих послуг) та здійснення витрат, буде надано пізніше. Відповідно до вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 04.12.2019 року до суду подано клопотання представника позивача адвоката Щукіна О.С. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 30000 грн., на підтвердження чого суду надано належним чином завірені копії: договору про надання правової допомоги №18/19 від 20.04.2019 року, укладеного між адвокатом Щукіним О.С. та [PERSON] додаткової угоди №1 від 12.06.2019 року до договору про надання правової допомоги №18/19 від 20.04.2019 року; акту приймання-передачі юридичних послуг з правової допомоги від 04.12.2019 року, підписаний замовником [PERSON] та виконавцем адвокатом Щукіним О.С.; прибуткового касового ордеру №7 від 12.06.2019 року адвоката Щукіна О.С. на суму 15000 грн., які прийняті від [PERSON] на виконання договору про надання правової допомоги №18/19 від 20.04.2019 року; прибуткового касового ордеру №11 від 04.12.2019 року адвоката Щукіна О.С. на суму 15000 грн., які прийняті від [PERSON] на виконання договору про надання правової допомоги №18/19 від 20.04.2019 року. За таких обставин, суд вважає доведеним понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30000 грн., та задовольняє їх.

Outcome: partial