Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з наведеним позовом до відповідачки, мотивуючи тим, що він 05.09.2013 року домовився з відповідачкою про придбання автомобіля марки Mersedes-Benz E 320, 1994 року випуску, колір чорний, тип - легковий, купе-В, шасі № [NUMBER], номерний знак [NUMBER], який зареєстрований 04.08.2009 року. З метою розрахунку за вказаний автомобіль, позивач передав відповідачці 30 000 грн., на підтвердження чого відповідачка написала розписку від 05.09.2013 року. Згодом, позивач мав намір переоформити автомобіль на своє ім'я для подальшого продажу, але з'ясувалось, що перереєструвати автомобіль він не має права, оскільки не є його власником і в нього відсутня довіреність. Відповідачка відмовляється в добровільному порядку переоформити автомобіль та видати доручення на позивача, тому позивач змушений був звернутись до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надіслала до суду письмову заяву в якій просить визнати за позивачем право власності на автомобіль, проти вимог позову не заперечує. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Як вбачається із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.8), серії СРД № 983120, власником автомобіля марки Mersedes-Benz E 320, 1994 року випуску, колір чорний, тип - легковий, купе-В, шасі № [NUMBER], номерний знак [NUMBER], який зареєстрований 04.08.2009 року є відповідачка [PERSON]. Позивач же просить визнати за ним право власності на вказаний автомобіль, оскільки стверджує, що він його придбав у відповідачки, що підтверджується розпискою. Із розписки від 05.09.2013 року вбачається, що відповідачка [PERSON] отримала від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 30 000 гривень за передачу у власність позивача автомобіль марки Mersedes-Benz E 320, 1994 року випуску, колір чорний, тип - легковий, купе-В, шасі № [NUMBER], номерний знак [NUMBER] (а.с.5). Даною розпискою [PERSON] підтверджує факт продажу позивачу [PERSON] вказаного транспортного засобу. Позивач вважає, що на підставі вказаної розписки він набув права власності на автомобіль марки Mersedes-Benz E 320, 1994 року випуску, колір чорний, тип - легковий, купе-В, шасі № [NUMBER], номерний знак [NUMBER], однак такі твердження позивача є помилковими виходячи з таких норм чинного законодавства. За змістом ст. 328 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач зазначає, що він набув право власності на підставі договору, однак, договору купівлі-продажу між сторонами не було укладено. Розписка не є договором купівлі-продажу, оскільки, відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. А згідно статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Позивачем та його представником не наведено суду підстав набуття [PERSON] права власності на автомобіль марки Mersedes-Benz E 320, 1994 року випуску, колір чорний, тип - легковий, купе-В, шасі № [NUMBER], номерний знак [NUMBER]. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є необгрунтованими та не підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 16, 328, 334, 655, 1046, 1047 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України,

Outcome: dismissed