Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та просив визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем від 31.10.2017 року зареєстрований в реєстрі за номером 24919, таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що заборгованість на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною, оскільки у документах, на підставі яких вчинявся виконавчий напис, були відсутні докази безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, а виконавчий напис №24919 від 31.10.2017 року було вчинено з порушенням норм ЗУ «Про нотаріат». Також позивач вказує, що стягувачем було пропущено трирічний строк його вчинення Позивач вважає, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем від 31.10.2017 року, зареєстрований в реєстрі за номером 24919 є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений всупереч вимогам чинного законодавства України. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Новака А.В. від 03.09.2018 року відкрито провадження у справі. Розгляд якої призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Новака А.В. від 03.09.2018 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Новака А.В. від 21.09.2018 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. 16.10.2018 року на адресу суду надійшов відзив ПАТ «Укрсоцбанк», який просив відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначив, що виконавчий напис вчинений у відповідності до норм ЗУ «Про нотаріат». Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Новака А.В. від 16.10.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2019 року справу передано на розгляд судді Голосіївського районного суду міста Києва Шкірая М.І. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 27.01.2020 року Шкірая М.І. позов залишено без розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 12.08.2020 року вищевказану ухвалу скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Колідної О.О. від 03.09.2020 року справу прийнято до свого провадження, розгляд призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 03.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 03.02.2021 року замінено відповідача у справі - залучено до участі у справі правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк» - АТ «Альфа-Банк». Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис №24919, відповідно до якого на користь ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» стягується заборгованість з позивача, за кредитним договором №10-29/4960 від 28.12.2007 року, у розмірі 52 535,30 доларів США. 06.06.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. було відкрито виконавче провадження №56547296 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 31.10.2017 року зареєстрований в реєстрі за номером 24919, яким на користь ПАТ «Укрсоцбанк» стягується заборгованість у розмірі 52 535,30 доларів США. За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 цього Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22 лютого 2012р. № 296/5 та зареєстрований у МЮ України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Статтею 88 цього Закону України визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999р. № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. Постановою Кабміну № 662 до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункт 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на що, на момент вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована. Крім того, при зверненні до суду позивач посилається на наявність спору щодо розміру заборгованості. З боку відповідача суду не надано доказів на спростування зазначених обставин, а отже при вчиненні виконавчого напису не були дотримані положення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки сума заборгованості не була безспірною. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність порушень при зверненні відповідача до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. з заявою про вчинення виконавчого напису. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про право, який ґрунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, розглядається судом за позовом боржника до стягувача. За змістом статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення в справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005р.). Таким чином особа має право пред`явити до суду таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Враховуючи викладене, зважаючи на допущені порушення Закону України «Про нотаріат» при вчиненні виконавчого напису про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 31.10.2017 р. за реєстровим № 24919 таким, що не підлягає виконанню, з метою ефективного захисту порушеного права позивача. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України та в зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору.

Outcome: approved