Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення зазначивши, що 08 травня 2014 року між повним товариством «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 0006-05.14/ФК, за умовами якого Кредитодавець надає, а Позичальник одержує фінансовий кредит, забезпечений іпотекою, на визначений строк, під процент, на зворотній основі, в порядку та на умовах цього Договору. Згідно з [PERSON] № 1 від 08.05.2014 року до Договору про надання фінансового кредиту, визначено умови надання фінансового кредиту, зокрема сума кредиту 1 000 000,00 грн.; строк кредитування - 1081 день; дата повного повернення суми кредиту та нарахованих процентів 22.04.2017 року; пеня за прострочення Позичальником виконання зобовязань за Договором 1 відсоток в день, а також визначено розмір процентних ставок та графік погашення кредиту. В забезпечення виконання зобовязань Позикодавця, які випливають з Договору про надання фінансового кредиту між повним товариством «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія та [PERSON] було укладено Договір іпотеки від 08.05.2014 року № 006 05.14/ДІ, предметом іпотеки за яким є житловий будинок з господарсько побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою м. Кіровоград, провулок Сухомлинського, будинок № 20, вартістю 1\~600\~000,00 грн. 08.05.2014 року повним товариством «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія [PERSON] видано фінансовий кредит в сумі 1000 000, 00 грн., а 26.05.2014 року повне товариство «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія уклало з [PERSON] [PERSON] угоду № 2 до Кредитного договору, відповідно до якої, за взаємною згодою, сторони збільшили суму кредиту на 150\~000,00 грн. та повним товариством «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія [PERSON] видано фінансовий кредит в розмірі 150\~000,00 грн. Крім того, як вказав представник позивача, 24.07 2014 року між повним товариством «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія та [PERSON] було укладено [PERSON] угоду № 3 до Кредитного договору, відповідно до якої, за взаємною згодою, сторони збільшили суму кредиту на 100\~000,00 грн. та повним товариством «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія [PERSON] видано фінансовий кредит в розмірі 100\~000,00 грн. 12.08.2014 року між повним товариством «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія та [PERSON] укладено [PERSON] угоду № 4 до Кредитного договору, згідно з якою, за взаємною згодою, сторони перерахували процентні ставки і відповідні розрахункові суми процентів для поточного та наступного періодів, у звязку з чим Додаток № 1 до Кредитного договору було викладено в новій редакції. 03.10.2014 року між повним товариством «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія та [PERSON] укладено [PERSON] угоду № 5 до Кредитного договору, відповідно до якої, за взаємною згодою, сторони збільшили суму кредиту на 100\~000,00 грн. та повним товариством «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія [PERSON] видано фінансовий кредит в розмірі 100\~000,00 грн. В обґрунтування позову позивач також зазначив, що відповідачкою лише частково сплачено відсотки за користування кредитом, крім того, з причини прострочення нею оплати відсотків, за період січень квітень 2015 року, позивачем нарахована, а відповідачкою було сплачена пеня. Разом з тим, у звязку з порушенням виконання відповідачем умов Договору про надання фінансового кредиту, за станом на 28.12.2015 року, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем склав 2\~437\~548,00 грн., з яких: 1\~350\~000,00 грн. кредит; 647\~495,00 грн. заборгованість по сплаті нарахованих процентів; 440\~053,00 грн. пеня за порушення строків виконання зобовязань. Посилаючись на зазначені в позові обставини, вважаючи порушеними свої права та інтереси позивач з даним позовом звернувся до суду. Представник позивача надав до суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав та просив розгляд справи здійснювати без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась, заяву про розгляд справи без її участі до суду не надала, причини неявки не повідомила. З урахуванням вищевикладених обставин, відповідно до ст. ст. 74, 158 та 169, 224 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних матеріалів та доказів, заочно. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у їх сукупності суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення зазначивши, що 08 травня 2014 року між повним товариством «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 0006-05.14/ФК, за умовами якого Кредитодавець надає, а Позичальник одержує фінансовий кредит, забезпечений іпотекою, на визначений строк, під процент, на зворотній основі, в порядку та на умовах цього Договору. Згідно з [PERSON] № 1 від 08.05.2014 року до Договору про надання фінансового кредиту, визначено умови надання фінансового кредиту, зокрема сума кредиту 1000 000,00 грн.; строк кредитування - 1081 день; дата повного повернення суми кредиту та нарахованих процентів 22.04.2017 року; пеня за прострочення Позичальником виконання зобовязань за Договором 1 відсоток в день, а також визначено розмір процентних ставок та графік погашення кредиту. В забезпечення виконання зобовязань Позикодавця, які випливають з Договору про надання фінансового кредиту між повним товариством «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія та [PERSON] було укладено Договір іпотеки від 08.05.2014 року № 006 05.14/ДІ (а.с. 68 75), Предметом іпотеки за яким є житловий будинок з господарсько побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою м. Кіровоград, провулок Сухомлинського, будинок № 20, вартістю 1\~600\~000,00 грн. 08.05.2014 року повним товариством «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія [PERSON] видано фінансовий кредит в сумі 1000 000, 00 грн., а 25.05.2014 року повне товариство «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія уклало з [PERSON] [PERSON] угоду № 2 до Кредитного договору, відповідно до якої, за взаємною згодою, сторони збільшили суму кредиту на 150\~000,00 грн. та повним товариством «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія [PERSON] видано фінансовий кредит в розмірі 150\~000,00 грн. 24.07.2014 року між повним товариством «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія та [PERSON] було укладено [PERSON] угоду № 3 до Кредитного договору, відповідно до якої, за взаємною згодою, сторони збільшили суму кредиту на 100\~000,00 грн. та повним товариством «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія [PERSON] видано фінансовий кредит в розмірі 100\~000,00 грн. 12.08.2014 року між повним товариством «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія та [PERSON] укладено [PERSON] угоду № 4 до Кредитного договору, згідно з якою, за взаємною згодою, сторони перерахували процентні ставки і відповідні розрахункові суми процентів для поточного та наступного періодів, у звязку з чим Додаток № 1 до Кредитного договору було викладено в новій редакції. 03.10.2014 року між повним товариством «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія та [PERSON] укладено [PERSON] угоду № 5 до Кредитного договору, відповідно до якої, за взаємною згодою, сторони збільшили суму кредиту на 100\~000,00 грн. та повним товариством «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія [PERSON] видано фінансовий кредит в розмірі 100\~000,00 грн. З причини порушення виконання відповідачем умов Договору про надання фінансового кредиту, за станом на 28.12.2015 року, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем склав 2\~437\~548,00 грн., з яких: 1\~350\~000,00 грн. кредит; 647\~495,00 грн. заборгованість по сплаті нарахованих процентів; 440\~053,00 грн. пеня за порушення строків виконання зобовязань. Таким чином у позивача виникло право вимоги до боржника про звернення стягнення на заставне майно в рахунок погашення заборгованості, що утворилася за кредитним договором. Ухвалою від 17.02.2016 року клопотання представника позивача задоволено, позовну заяву Повного товариства «Ломбард «Країна Чудес» ТОВ «Аеробізнес» і\~ Компанія» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення в частині виселення [PERSON] з житлового будинку та приміщень за №20 по провулку Сухомлинського у м. Кіровограді - залишено\~ без розгляду. Відповідно до роз'яснення, яке міститься в п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК, ст. 3, 4 ЦПК). Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомими майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»). Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» регламентує, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно зі ст.12 Закону України «Про іпотеку» в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Частиною першою статті 33 та статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного\~\~виконання\~\~боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. При вирішенні даної категорії справ судам слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 року по справі № 6-1851цс15. Враховуючи наведене, можна дійти висновку, що Закон України «Про іпотеку» надає право іпотекодержателю звернути стягнення на іпотечне майно шляхом позасудового врегулювання спору на підставі окремого договору або відповідного застереження в іпотечному договорі (ст. 36 Закону): передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у порядку, встановленому ст. 37 Закону, чи від свого імені продати предмет іпотеки у порядку, встановленому ст. 38 Закону, або за рішенням суду (ст. 39 Закону) з встановленням судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону. При цьому, захистити своє право на іпотечне майно при застосуванні ст. 37 Закону іпотекодержатель може при дотриманні умов договору. Відповідно до п. 6.1.3. Договору іпотеки №0006-05.14/ДІ від 08.05.2014 року, Іпотекодержатель має право на власник розсуд: застосувати механізм позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному у застереженні про задоволення вимог Іпотекодержателя (п. 6.2. цього Договору), без отримання будь-якого окремого уповноваженого Іпотекодавця, шляхом продажу предмета іпотеки Іпотекодержателем або передання Іпотекодержателю право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання Відповідно до п. 6.2.2.1 договору іпотеки, право власності на предмет іпотеки переходить до іпотекодержателя, якщо протягом 30 календарних днів іпотекодавець не задовольнить вимогу іпотекодержателя про усунення порушення або виконання порушеного основного зобовязання та/або умов цього договору, в якій зазначається про звернення стягнення шляхом передачі від іпотекодавця до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. У п. 6.2.2.2 договору іпотеки зазначено, що право власності на предмет іпотеки переходить до іпотекодавця на наступний день після закінчення 30 денного строку відповіді на вимогу, що надсилається іпотеко держателем відповідно до умов цього договору . Рішення про прийняття у власність предмета іпотеки приймається іпотеко держателем одноосібно. Виникнення права власності іпотекодержателя підлягає державній реєстрації в установленому законом порядку. 03.09.2015 року позивачем на адресу відповідача направлялась вимога про дострокове погашення кредиту, яку [PERSON] не отримала, а конверт повернувся 04.12.2015 року до відправника за закінченням терміну зберігання (а.с. 102 105). 03.11.2015 року позивачем на адресу відповідача направлялась вимога про усунення порушень та виконання зобовязання, яку [PERSON] не отримала, а конверт повернувся 03.09.2015 року до відправника за закінченням терміну зберігання (а.с. 102 105). 05.11.2015 року позивачем на адресу відповідача направлялось попередження, яке [PERSON] не отримала, а конверт повернувся до відправника 05.12.2015 року за закінченням терміну зберігання (а.с. 106-108). 07.12.2015 року позивачем на адресу відповідача направлено попередження (а.с 109-110), з авінакладної №6921-35185 вбачається, що попередження [PERSON] не отримала у звязку з відсутністю отримувача (а.с. 109-110). За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна\~\~сторона\~\~зобов'язана\~\~довести ті обставини,\~\~на які вона посилається як на підставу своїх\~\~вимог\~\~і\~\~заперечень,\~\~крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи ( ч. 1 ст. 224 ЦПК України). Отже, позивач набуває право власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, після закінчення 30 денного строку відповіді на вимогу, застереження, яке міститься в договорі є правовстановлюючим документом та правовою підставою для реєстрації права власності. Крім того, оскільки позивачем не дотримано п. 6.1.2. договору іпотеки стосовно направлення [PERSON] досудової вимоги, враховуючи те, що з матеріалів справи вбачається (а.с. 102-105), що така вимога дійсно направлялась, але у звязку з її неврученням відповідачці, фактично тому підстави для задоволення відсутні.

Outcome: dismissed