Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач зазначає, що згідно договору про користування електричною енергією № 001-0459 від 06.08.2015 року ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» в особі Любарського РЕМ надає [PERSON], послуги з постачання електричної енергії. Відповідно до умов договору відповідач зобовязаний щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплачувати вартість спожитої ним електроенергії. Однак на даний час [PERSON], має заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 4\~596,11 грн. Любарський РЕМ повідомляв відповідача про виниклу заборгованість, та окрім цього йому була надіслана претензія про сплату боргу до 22.06.2017 року, однак дану претензію він проігнорував. 11 липня 2017 року ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» зверталося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із [PERSON], заборгованість за спожиту ним електроенергію. Однак ухвалою суду від 26.07.2017 року судовий наказ від 13.07.2017 року було скасовано. Саме тому, позивач змушений звернутись до суду з позовом про стягнення з [PERSON], заборгованість за спожиту електроенергію та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судовому засіданні 17 листопада 2017 року пояснив, що між Любарським РЕМ та [PERSON], наявний договір постачання електроенергії, на даний час заборгованість за договором з урахуванням суми субсидії становить 4234,88 грн. Також зазначив, що на усі звернення відповідача до Любарського РЕМ надавались відповіді. Свої зобовязання позивач виконав. 19 грудня 2017 року у судове засідання на розгляд справи представник позивача не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позов не обґрунтований та не вірний, договір про постачання електроенергії він підписував та поверхнево ознайомлений із його змістом щодо оплати за електроенергію. Електроенергією не користувався, користувалась його сестра, а також всю провину покладає на інших осіб, але доказів цьому немає. Не заперечував проти розгляду справи за відсутністю представника позивача. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. 06 серпня 2015 року [PERSON], який споживає електричну енергію за адресою: смт. Любар, вул. Клубна, 10 далі іменується споживач з одного боку та ПАТ «Енергопостачальна компанія» «Житомиробленерго» в особі директора Любарського району електромереж [PERSON], далі іменується постачальник уклали договір № 001-0459 про користування електричною енергією. Згідно п. 1 Договору, постачальник бере на себе зобовязання надійно постачати споживачеві електричну енергію, а споживач зобовязується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором. Відповідно до п. 29 Договору, він укладений на 3 роки, набирає чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення. Як вбачається з довідки про стан розрахунків побутового споживача ПАТ «ЕК «Житомиробленерго», споживача [PERSON], особистий рахунок 001-0459 за адресою смт. Любар, вул. Клубна, 10, станом на серпень 2017 року [PERSON], має заборгованість на суму 4\~596,11 грн. Ухвалою Любарського районного суду Житомирської області № 282/817/17 від 26.07.2017 року, судовий наказ від 13.07.2017 року за заявою ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» від імені якого діє Любарський РЕМ про стягнення з [PERSON], 4 716, 52 грн., заборгованості за спожиту електроенергію за період з січня 2017 року по 11.06.2017 року та 800,00 грн. судового збору було скасовано. 17 листопада 2017 року представником позивача [PERSON], була надана заява про уточнення позовних вимог у якій він зазначає, що станом на 17.11.2017 року заборгованість [PERSON], становить 4234,88 грн., за мінусом субсидії: 120,41 грн., у серпні 2017 року, 120,41 грн., у вересні 2017 року, 120,41 грн., у жовтні 2017 року. А тому просить ухвалити рішення про стягнення із відповідача суми боргу розміром 4234,88 грн., та судовий збір в сумі 1600 грн. У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема договорами та іншими правочинами. Як вбачається із ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України, \~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як встановлено у судовому засіданні, між сторонами був укладений договір постачання електроенергії. Позивач зі своєї сторони умови договору виконував належним чином, надаючи споживачу електроенергію за цінами обумовленими договором, відповідач же зі своєї сторони не виконував умови договору щодо оплати наданого обсягу електроенергії, що призвело до виникнення заборгованості. Окрім цього у судовому засіданні відповідач зазначив, що ознайомлений з умовами договору і йому відомо, що він зобовязаний сплачувати кошти за постачання електроенергії, крім того, вищевказаний договір він підписував і він є діючим. Посилання відповідача на те, що він не використовував електроенергію, судом до уваги не приймаються, оскільки [PERSON], є стороною у договорі про користування електроенергією, а відтак взяв на себе зобовязання і повинен їх виконувати. Саме тому, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Оскільки рішення суду ухвалено на користь позивача, то з відповідача у відповідності до ст. 142 ЦПК України, підлягають стягненню на його користь понесені та документально підтверджені судові витрати повязані зі сплатою судового збору. На підставі ст. 11, 203, 509, 526, 626, 629 ЦК України,

Outcome: approved