Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30 січня 2019 року відповідач отримав кредит у розмірі 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при його укладанні надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням й ініціативою Банку. Оскільки [PERSON] уклавши з позивачем кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, порушував свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 15 квітня 2020 року склала 22 414,33 грн., з яких 13 276,17 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5 766,87 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 043,54 грн. - штраф (процентна складова), тому просить позов задовольнити. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 30 січня 2019 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування, згідно якого банк надав позичальнику 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у сумі 3,5 % на місяць на залишок заборгованості та обов`язкових щомісячних платежів у розмірі 5 % від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості), строк внесення яких до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 договору позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором (а. с. 12-64, 66-69). Також встановлено, що [PERSON] порушив взяті на себе зобов`язання, а саме не проводив щомісячні платежі для погашення заборгованості, у зв`язку з чим у такого станом на 15 квітня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 22 414,33 грн., з яких 13 276,17 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5 766,87 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1 827,75 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; та 1 543,54 грн. - заборгованість по судових штрафах (а. с. 8-10, 11). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно анкети-заяви від 30 січня 2019 року відповідач [PERSON] відповідно до ст. 634 ЦК України погодився з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», а також Пам`яткою клієнта і Тарифами складають між ним та банком договір банківського обслуговування. Так, відповідно до умов договору у разі порушення позичальником строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань він зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Договір починає діяти з дати встановлення кредитного ліміту на картці та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (а. с. 14-64). Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, то зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, враховуючи те, що [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за договором банківського обслуговування від 30 січня 2019 року, тому суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою. Також з відповідача підлягають стягненню сплачені позивачем судові витрати, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved