Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № IFU0AN02000249 від 15.08.2006 року, посилаючись на те, що відповідач отримав у позивача кредит в розмірі 50 690 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,23 % на місяць на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення по 15.08.2013 року та зобовязався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів за відповідачем наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 21 346 грн. 36 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням, розміщеним у газеті «Галичина». Причину неявки суду не повідомив. З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 15.08.2006 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № IFU0AN02000249 за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в розмірі 50 690 грн. 00 коп. Умовами кредитного договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 1,23% на місяць на суму залишку заборгованості. Кінцевий термін повернення 15.08.2013 року включно. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 27.07.2015 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача за кредитними зобов'язаннями в сумі 117 930 грн. 12 коп., яка складається з: заборгованість за кредитом 19 794 грн. 29 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом 18 102 грн. 30 коп., комісія за користування кредитом 6 970 грн. 15 коп., пеня 73 063 грн. 38 коп. Від цієї суми віднімається заборгованість, яка стягнута на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09.09.2011 року у розмірі 32 006 грн. 44 коп., та рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.09.2013 року у розмірі 62 577 грн. 32 коп. Отже, загальна сума заборгованості до стягнення становить 21 346 грн. 36 коп. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1 ЦПК України,

Outcome: approved