Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, покликаючись на те, що відповідачі проживають та зареєстровані у квартирі [ADDRESS], проте не оплачують послуги з утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого станом на 01.02.2015 року виникла заборгованість в розмірі 14467,37 грн. за період з січня 2012 року по лютий 2015 року та понесені ними судові витрати. Відповідачі за первісним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд зі зустрічним позовом до ЛКП «Снопківське» про скасування сум заборгованості та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування зустрічного позову покликаються на те, що сума заборгованості про яку вказує ЛКП «Снопківське» є необґрунтованою. Відповідачем не виконуються належним чином покладені на нього обов'язки щодо надання житлово-комунальних послуг, що призвело до погіршення технічного стану будинку і створення небезпечних умов проживання в ньому. Безпідставна відмова відповідача укласти обов'язкові договори, змушує їх витрачати час на звернення до суду та складення претензій, скарг, забезпечити свою сім'ю якісними житлово-комунальними послугами. Зазначене призвело до погіршення їх стану здоров'я, і у зв'язку із цим зумовило наявність душевних страждань та переживань. Просять суд скасувати суму заборгованості та стягнути з ЛКП «Снопківське» 10 000 моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачі та їх представник у судовому засіданні заперечили проти задоволення первісного позову, оскільки вважають його безпідставним. Просять суд задовольнити зустрічний позов у повному обсязі. Крім того, просили суд застосувати до первісних позовних вимог строк позовної давності. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Статтею 68 ЖК України встановлено, що наймач жилого приміщення зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, а згідно ч.1 ст.64 ЖК України повнолітні члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, нарівні з наймачем несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору найму жилого приміщення. Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописку №547 від 23.02.2015 року, виданої ЛКП «Снопківське» (а.с.5) відповідачі є власниками квартири [ADDRESS]. Станом на 01 січня 2015 року у відповідачів виникла заборгованість в розмірі 14467,37 грн. На момент подання позовної заяви заборгованість відповідачів не погашена та не укладено договору на реконструкцію боргу. Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність підстав для стягнення коштів внаслідок відсутності договірних відносин, оскільки такі є безпідставними. Стаття 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що законодавство у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Частиною 1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг укласти договір на надання таких послуг (п.1 ч.3 ст.20, п.3 ч.2 ст.21 Закону). Згідно п.2 ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг відносяться послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому право прямо відповідає визначених п.5 ч.3 ст.20 Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог п.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених кварти) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Судом встановлено, що міська рада є власником будинку [ADDRESS]. Оскільки балансоутримувачем даного будинку і виконавцем послуг є ЛКП «Снопківське», яке несе витрати з утримання будинку і прибудинкової території, надає послуги його мешканцям (у тому числі і відповідачам), то останні повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Отож, відсутність між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення відповідачів від їх сплати. Згідно ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою КМУ від 20.05.2009р. №529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». З аналізу ч.3 ст.6, ч.1 ст.630 ЦК України, ст.19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009р. №529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору про надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Також, відповідачами не надано доказів того, що ними пропонувався позивачу проект договору, який би відповідав вимогам встановленого Типового договору і останній відмовився від його підписання. Статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі не скористалися правом, наданим їм ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та не надали з цього приводу суду жодного належного доказу. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, в суду відсутні підстави вважати неякісними послуги, надані ЛКП «Снопківське». Суд вважає обґрунтованим представлений представником позивача розрахунок заборгованості відповідачів за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, оскільки такий підтверджений документально та відповідає іншим матеріалам справи. Суд критично оцінює посилання відповідачів на сплив строку позовної давності за вимогою позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.165 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності дост.ст.257, 261 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу яка його порушила. Як було встановлено судом та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, ЛКП «Снопківське» звернулося до суду зі заявою 02.03.2015 року, відповідно часом перебігу строку позовної давності є 02.03.2015 року. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, в суду відсутні підстави вважати неякісними послуги, надані ЛКП «Снопківське». Крім того, в силу ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оскільки відповідачі не оплачують надані житлово-комунальні послуги, суд приходить до висновку, що первісний позов слід задовольнити. Разом з тим, зустрічні позовні вимоги про скасування сум заборгованості та відшкодування моральної шкоди є безпідставними, а тому не підлягають до задоволення.

Outcome: approved