Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11228711000 від 08 жовтня 2007 року, посилаючись на те, що згідно вказаного кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 27 720 дол. США зі сплатою 13 % річних. на строк з 08.10.2007 року по 07.10.2014 року. Внаслідок неналежної сплати позичальником процентів за користування кредитними коштами та погашення кредиту станом на 29 квітня 2013 року за ним наявна заборгованість в загальній сумі 405 238 грн. 06 коп. [PERSON], як поручитель згідно договору поруки відповідає по зобов'язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Суду пояснив, що відсотки за договором було збільшено до 18% річних, на підставі чого було збільшено розмір відсоткової ставки до 18% йому не відомо, оскільки такий розмір відсотків було передано від первісного кредитора АТ «Укрсиббанк». Розмір відсоткової ставки було збільшено на підставі додаткової угоди № 1 до 16 % річних. Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів наведених в письмових запереченнях проти позову. Суду пояснив, що відповідач [PERSON] визнає позовні вимоги частково та погоджується сплатити заборгованість яка нарахована в межах відсоткової ставки 13% річних. З поручителем зміни до кредитного договору не погоджувались, поручитель не давала своєї згоди на збільшення відповідальності, а тому не може відповідати за зобов'язаннями боржника. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, забезпеченого порукою, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення в солідарному порядку з позичальника та поручителя заборгованості за вказаним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 08 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 11228711000. Окрім того, 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 11228711000 від 08 жовтня 2007 року. Відповідно до умов Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами ПАТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. За кредитним договором № 11228711000 (а.с.6-14), банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 27 720 дол. США. Що еквівалентно 139 986 грн., з кінцевим терміном повернення 07 жовтня 2014 року. Умовами п. 1.3.1. договору передбачено обов'язок позичальника сплатити банку проценти за користування кредитом в розмірі 13 % річних протягом перших 30 календарних днів. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Договору. Згідно п. 1.3.4. договору відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання з 01 по 25 число кожного місяця сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Згідно п. 5.2 кредитного договору, сторони погодили, що Банк може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі: а) порушення позичальником кредитної дисципліни (зокрема неналежного виконання умов Договору); б) погіршення фінансового стану позичальника; в) здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та,або кредитами/ Також, у вказаному вище пункті договору визначено порядок зміни процентної ставки (а.с.11). 08 жовтня 2007 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору № 11228711000 від 08 жовтня 2007 року. Пунктом 1.5 Додаткової угоди № 1 п. 5.2 кредитного договору доповнено абзацом, зокрема, у випадку настання обставин передбачених підпунктом «а» та «б» п. 5.2. кредитного договору - процента ставка за користування кредитом встановлюється у розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно до п. 1.3.1 кредитного договору (13%*2=26%). Отже, з урахуванням вищенаведеного є помилковим твердження представника позивача про те, що відсоткову ставку за користування кредитними коштами було змінено на підставі Додаткової угоди № 1, оскільки, Додатковою угодою № 1 тільки передбачено збільшення процентної ставки, а не збільшено її. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, позичальник належно їх не виконував, що підтверджується довідкою про стан заборгованості від 29 квітня 2013 року (а.с.25). Однак, як пояснив представник позивача, розрахунок заборгованості проведено з врахуванням відсоткової ставки в розмірі 18% річних. Яким чином було встановлено саме такий розмір відсоткової ставки представник позивача не зміг пояснити суду та надати докази підставності нарахування заборгованості за відсотками саме за відсотковою ставкою в розмірі 18%. Судом встановлено, що невід'ємними частинами кредитного договору є графік погашення кредиту, згідно якого позичальник був зобов'язаний сплачувати кредит Додаток № 1 (а.с.15-17) та Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту Додаток № 2 (а.с.18-20). Як вбачається із Додатку № 2 до кредитного договору № 11228711000 від 08 жовтня 2007 року - Графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту, реальна процентна ставка за кредитом, з урахуванням відсотків, комісій, становить - 15,19%, а абсолютне значення подорожчання кредиту становить 13 894,71 доларів США (а.с.19). Отже, при визначенні розміру заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем суд бере за основу реальну відсоткову ставку 15,19% та розраховане на її основі абсолютне подорожчання кредиту в сумі 13 894,71 доларів США, оскільки інших обґрунтованих розрахунків представником позивача та представником відповідачів суду гне надано. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 29 квітня 2013 року проведено розрахунок заборгованості за договором № 11228711000 від 08 жовтня 2007, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача до [PERSON] за кредитом в розмірі 405 238 грн. 06 коп., в тому числі: 189 913 грн. 68 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 215 324 грн. 38 коп. - заборгованість по відсотках. Однак з урахуванням вищенаведеного суд вважає, що позивачем невірно розраховано суму заборгованості за відсотками на підставі відсоткової ставки 18% річних. З урахуванням реальної відсоткової ставки в розмірі 15,19%, сума заборгованості за відсотками становить 13 894,71 доларів США, що еквівалентно 111 018 грн. 73 коп. згідно курсу НБУ, який було використано позивачем при розрахунку заборгованості за тілом кредиту. Отже, загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором № 11228711000 від 08 жовтня 2007 року становить 300 932 грн. 41 коп., в тому числі: 189 913 грн. 68 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 111 018 грн. 73 коп. - заборгованість по відсотках. За змістом ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідком порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Будь-яких доказів, які б спростовували заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачами не представлено суду. Також представником позивача не представлено суду доказів які б підтверджували суму заборгованості відповідача за відсотками в розмірі 215 324 грн. 38 коп. Що стосується вимог позивача до поручителя та заперечень представника відповідача щодо поручителя, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. В забезпечення належного виконання зобов'язання по кредитному договору № 11228711000 від 08 жовтня 2007 року, між банком та відповідачкою [PERSON] 08 жовтня 2007 року було укладено договір поруки № 11228711000/1-П (а.с.22-23) відповідно до якого в п. 1.1 та 1.3, 1.4 поручитель зобов'язалась перед кредитором відповідати в повному обсязі за несвоєчасне виконання боржником [PERSON] зобов'язань за наведеним кредитним договором. У зв'язку з чим, поручитель за вимогою банку повинен нести солідарну з позичальником відповідальність. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Є помилковими твердження представника відповідача [PERSON] про те, що відповідальність поручителя була збільшена без її згоди на підставі Додаткової угоди № 1 до кредитного договору, оскільки, як встановлено судом раніше, Додаткова угода № 1 не збільшувала розмір відсоткової ставки, а тільки передбачала таку можливість за настання певних умов. Крім того, при визначенні суми заборгованості позичальника [PERSON] судом взято до уваги відсоткову ставку яка була визначена в кредитному договорі, за виконання умов якого позичальником [PERSON] і поручалась відповідачка (поручитель) [PERSON] Тому, порука на даний час діє та відповідачка [PERSON] повинна нести солідарну відповідальність з позичальником [PERSON] Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором є частково обгрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 20, 526, 527, 530, 554, 612, 1054 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial