Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, мотивуючи позовні вимоги тим, що 17.06.2012 року, о 23.00 год., навпроти заїзду на подвір'я до Народного Дому, що по [ADDRESS], під час конфліктної ситуації, що раптово виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, [PERSON] наніс йому, [PERSON], один удар скляною пляшкою, ємкістю 0,5 літра, в ділянку голови, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми у вигляді геморагічного забою скроневої долі головного мозку зліва, лівобічного післятравматичного мастоїдиту, після травматичної нейросенсорної приглухуватості на ліве вухо, поверхневої рани на лівій вушній раковині, які згідно висновку експерта № 885 від 17.10.2012 року відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що викликають тривалий розлад здоров'я. На підставі вищевказаних подій було порушено кримінальну справу № 1306/8575/2012 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та винесено вирок Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області від 01 квітня 2013 року, який вступив в законну силу. Дрогобицький міськрайонний суд вирішив: [PERSON] визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнити [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо на протязі визначеного іспитового строку, засуджений не вчинить нового злочину та виконає накладені на нього обов'язки. Згідно ст. 76 ч.1 п. п. 2, З, 4 КК України зобов'язано засудженого [PERSON] не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання та періодично з'являтися у вказані органи для реєстрації. Він два рази робив комп'ютерну томографію голови, в діагностичному центрі спіральної комп'ютерної томографії приватне підприємство «Верус», вартість яких становила 1100 грн., а також витратив на ліки 2028,31 грн. [PERSON] частково відшкодував йому витрати, пов'язані з лікуванням, у розмірі 1000 грн., а потім 500 грн., що разом становить 1500 грн. Окрім цього, він частково втратив слух і йому потрібен слуховий апарат, вартість якого 24930 грн. Протиправними діями [PERSON] йому завдано моральну шкоду, яка полягає в тривалому погіршенні душевного та фізичного стану через психологічний стрес внаслідок незаконних та аморальних дій відповідача, оскільки погіршився стан його здоров'я, а саме виникла приглухуватість, і він змушений носити слуховий апарат. Через це у його життя внесено суттєві зміни, він не може відновити попередній стан свого здоров'я, окрім цього, він став інвалідом, а також понизилась його самооцінка, тому що змушений перепитувати по кілька разів у магазині, чи в громадському транспорті, що веде за собою насмішки в його сторону. Все вище описане принижує його гідність, та змушує страждати, оскільки він не відчуває себе повноцінним членом українського суспільства та постійно комплексує під час спілкування з людьми. Моральну шкоду оцінює в 25000 грн. Просить стягнути з [PERSON] на його, [PERSON], користь завдану йому внаслідок тілесних ушкоджень середньої тяжкості матеріальну шкоду у розмірі 25930 грн. та моральну шкоду у розмірі 25000. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав, пояснив аналогічне викладеному в позовній заяві. Відповідач позов визнав частково та пояснив суду, що згоден відшкодувати позивачу завдану його неправомірними діями матеріальну шкоду у сумі 10-11 тис. грн., що становить вартість слухового апарату, оскільки вартість слухового апарату в розмірі 24930 грн., на яку вказує позивач, є явно завищеною. У відшкодуванні моральної шкоди просить відмовити, оскільки такої позивачу не заподіяв. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних міркувань. Винність відповідача [PERSON] у вчиненні 17.06.2012 р. злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, внаслідок якого позивач [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, як такі, що викликають тривалий розлад здоров'я, стверджується вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 01 квітня 2013 р., яким [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і призначено покарання у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік. Даний вирок набрав законної сили. Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред'явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та ч.4 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 22 Цивільного Кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Що стосується стягнення із відповідача в користь позивача вартості слухового апарату в сумі 24930 грн., позивачем в суд не подано жодного доказу вартості слухового апарату в такому розмірі, крім довідки лікаря Стебницької міської лікарні без № від 25.02.2013 р., що не може слугувати підставою для визначення вартості слухового апарату. Крім того, позивачем не надано суду жодного доказу того, що протиправними діями відповідача [PERSON] він частково втратив слух і йому для відновлення слуху необхідний слуховий апарат, оскільки висновком комісійної судово-медичної експертизи № 54 від 29.07.2014 р.-08.08.2014 р. встановлено, що «для проведення даної комісійної судово-медичної експертизи не було представлено жодної медичної документації [PERSON] за період часу до червня 2012 року і потерпілий від обстеження членами комісії обласного бюро судово-медичної експертизи відмовився. Невизначеність клінічної картини втрати слуху у гр. [PERSON], відсутність медичних документів відносно стану слуху його за попередні роки та відмова потерпілого від обстеження позбавляє комісію можливості правильно оцінити заключення лікарів відносно стану його слуху за період червня-липня 2012 року. У зв'язку із вказаним встановити причину втрати слуху у [PERSON] комісія не може». Тому суд не має жодних підстав для стягнення із відповідача в користь позивача вартості слухового апарату. Оскільки матеріалами справи встановлено, і не оспорюється сторонами, що позивач два рази робив комп'ютерну томографію голови, в діагностичному центрі спіральної комп'ютерної томографії приватне підприємство «Верус», вартість яких становила 1100 грн., а також витратив на ліки 2028,31 грн., [PERSON] частково відшкодував йому витрати, пов'язані з лікуванням, у розмірі 1000 грн., а потім 500 грн., що разом становить 1500 грн., сума матеріальної шкоди, що слід стягнути із відповідача в користь позивача, становитиме : (1100 грн. + 2028,31 грн.) - (1000 грн. + 500 грн.) = 1628,31 грн. Стаття 23 ЦК України закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди як способу захисту суб'єктивних цивільних прав. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами від 25.05.2001 р. № 5, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Пунктом 9 вказаної Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Що ж стосується відшкодування моральної шкоди, то суд бере до уваги той факт, що внаслідок злочинних дій відповідача у позивача значно погіршився душевний та фізичний стан, через психологічний стрес внаслідок незаконних та аморальних дій відповідача, оскільки погіршився стан його здоров'я. Такий хід подій спричинив йому глибокі душевні переживання та страждання, які негативно відображаються на його самопочутті та стані здоров'я, вплинув на звичні життєві зв'язки. Відповідач уникає цивільної відповідальності, ігнорує зобов'язання по відшкодуванню шкоди. Через ці обставини замість нормальної праці та відпочинку, позивач повинен вирішувати через суд питання відшкодування йому завданих відповідачем збитків, у його життя внесено суттєві зміни, він не може відновити попередній стан свого здоров'я, а також понизилась його самооцінка. Все вище описане принижує його гідність, та змушує страждати, оскільки він не відчуває себе повноцінним членом українського суспільства та постійно комплексує під час спілкування з людьми. Тому, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що моральну шкоду, заподіяну позивачу [PERSON] протиправними діями відповідача [PERSON], слід визначити в розмірі 10000 грн. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: partial