Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач зазначила, що 28.11.2005р. сторони уклали шлюб, 27.06.2006р. в них народився син [PERSON], батьком якого в свідоцтві про його народження вказано відповідача. Рішенням від 20.09.2016р. Чернігівського районного суду Запорізької області шлюб між сторонами розірвано, рішенням від 12.04.2016р. суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 40 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 29.02.2016р. до досягнення дитиною повноліття. Рішенням від 17.07.2017р. цього ж суду з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частки з усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, починаючи з 09.06.2017р. протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом [PERSON], [INFO], та опікування ним. Оскільки син сторін є дитиною-інвалідом, в березні та серпні 2017р. він проходив контрольні обстеження в ДУ «Інститут охорони здоровя дітей та підлітків» НАМН, внаслідок чого позивачем понесені додаткові витрати на дитину загальною сумою 4752грн 51коп, зокрема: 864грн 90коп транспортних витрат, 2953грн 93коп витрат на ліки, 200грн внесків до лікувальної установи, 768грн 52коп витрат на харчування. Просить стягнути з відповідача 2376грн понесених додаткових витрат на сина [PERSON]. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що сплачує аліменти на утримання сина та позивачки, не заперечує проти оплати половини вартості транспортних витрат і половини вартості ліків за призначенням лікарів. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. 28.11.2005р. сторони уклали шлюб (а.с.6), 27.06.2006р. в них народився син [PERSON], батьком якого в свідоцтві про його народження зазначено відповідача (а.с.7). Рішенням від 20.09.2016р. Чернігівського районного суду Запорізької області шлюб між сторонами розірвано (а.с.13), рішенням від 12.04.2016р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 40 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 29.02.2016 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.14), син проживає з позивачем (а.с.9-10). Рішенням від 17.07.2017р. цього ж суду з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частки з усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, починаючи з 09.06.2017р. протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом [PERSON], [INFO], та опікування ним (а.с.15-16). Згідно медичного висновку № 59 від 15.12.2016р., дійсного до 15.12.2018р., [PERSON], 27.06.2006р.н., страждає на «ювенильный дерматомиозит, п/о течение, активность 1ст.» (мова оригіналу), наявне захворювання відповідає розділу ХІІ пункту 1 підпункту 1.25 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затвердженого наказом МОЗ України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001р. за № 454/471/516 (а.с.19). Згідно виписки з історії хвороби ГУ «Інститут охорони здоровя дітей та підлітків НАМН» в м.Харкові, з 14.08.2017р. по 21.08.2017р. [PERSON], 27.06.2006р.н. «находился в кардиоревматическом отделении, основной диагноз: ювенильный дерматомиозит, подострое течение, активность 1ст., кожный синдром (лиловая еритема, капилляриты, телеангиэктазии век), гипотрофия мышц плечевого пояса и бедер, миопатический синдром, ФН 1ст, сопутствующий диагноз: задержка темпов роста, функциональное расстройство биллиарного тракта, функциональная диспепсия (мовою оригіналу, а.с.17). Згідно виписки цієї ж лікувальної установи, з 13.03.2017р. по 17.03.2017р. [PERSON], 27.06.2006р.н. «находился в кардиоревматическом отделении, основной диагноз: ювенильный дерматомиозит, подострое течение, активность 1ст., кожный синдром (лиловая еритема, капилляриты, телеангиэктазии век), гипотрофия мышц плечевого пояса и бедер, миопатический синдром, ФН 1ст, сопутствующий диагноз: задержка темпов роста, функциональная диспепсия (мовою оригіналу, а.с.18). Як пояснила позивач в судовому засіданні, фактично вона з дитиною перебувала в м. Харкові з 13.03.2017 по 16.03.2017р.р., та з 14.08.2017 по 17.08.2017р., і понесла додаткові витрати на сина загальною сумою 4752грн 51коп., половину з яких просить стягнути з відповідача. Згідно із частиною першою\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення\~стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. \~Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.\~ Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Враховуючи надану медичну документацію, позивач поза розумним сумнівом несе додаткові витрати на дитину, позаяк вони викликані особливими обставинами, а саме хворобою. Вирішуючи питання про суму до стягнення, суд приходить до наступного. Згідно копій проїзних документів, позивачем витрачено 864грн 90коп на дорогу до лікувальної установи. Матеріалами справи ця сума підтверджена (а.с.20-24) і відповідачем не оспорюється. Згідно виписок з історій хвороб, неповнолітньому [PERSON] у звязку з хворобою рекомендовані наступні медичні препарати: метипред (преднізолон), метотрексат, кальцій Д3 Нікомед, кардонат, фолієва кислота, кальцемін (у березні 2017р.), у серпні 2017р. додатково рекомендований альтан. В судовому засіданні позивач пояснила, що син також постійно хворіє ангінами, скаржиться на шлунок, в нього тривалий час мається запалення пальця, тому вона купляла ряд медичних препаратів й на ці потреби. Суд вважає, що стягненню з відповідача підлягають як додаткові ті витрати, що понесені на придбання ліків, рекомендовані через інвалідність дитини як особливу обставину. Витрати на інші медичні препарати не є додатковими в розумінні ст.185 СК України. Відповідач сплачує аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 40 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і судом при визначенні їх розміру врахований, зокрема, і стан здоровя дитини. Таким чином, за призначенням лікарів в звязку з інвалідністю позивачем понесені витрати на купівлю метипреду (преднізолону), метотрексату, кальцію Д3 Нікомед, кардонату, фолієвої кислоти, кальцеміну, альтану в сумі 2292грн 62коп (метотрексат 401грн 80коп+370грн, альтан 57грн 25коп, кальцій Д3 Нікомед 91грн 90коп, кардонат 167грн 49коп + 326грн, метипред 147грн + 141грн 64коп+137грн 74коп (чеки, а.с.25), кардонат 315грн 80коп, метипред 136грн (чеки, а.с.26). Витрати на харчування дитини і добровільне пожертвування до лікувальної установи додатковими витратами на дитину також не є в розумінні ст.185 СК України. Таким чином, сума документально підтверджених додаткових витрат на дитину складає 3157грн 52коп (на ліки 2\~292грн 62коп + 864грн 90коп транспортних витрат). Як встановлено судом, позивач проживає разом із дитиною одна (довідки, а.с.9-10), не працює, отримує від відповідача аліменти на сина, кошти на своє утримання як непрацюючу матір дитини-інваліда, та державну соціальну допомогу дитині-інваліду (а.с.11). Відповідач не працює, з його слів - перебуває на обліку у Чернігівському центрі зайнятості, державну допомогу по безробіттю йому ще не платили. В судовому засіданні встановлено, що він є працездатною особою, інших утриманців не має, на обліку у лікарів не перебуває, не заперечує проти стягнення з нього половини понесених позивачем додаткових витрат на дитину, яка буде документально підтверджена, і добровільно сплатив позивачу їх частину в сумі 383грн 14коп (а.с.28). З врахуванням викладеного суд вважає, що понесені додаткові витрати, з урахуванням принципу співмірності, мають покладатися сторони порівну як на батьків дитини-інваліда, тобто з відповідача слід стягнути 1195грн 62коп (загальна сума витрат 3157,52 /2 за мінусом добровільно сплачених 383,14). Відповідно, позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати розподілити відповідно положень ст.88 ЦПК України, пропорційно задоволеної суми вимог. При цьому слід зазначити, що, відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено\~за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI), і з відповідача підлягає стягненню 322грн 10коп судового збору (1195,62х640/2376).

Outcome: partial