Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач є власником житлового будинку в с. Щаслива по вул. Коцюбинського, 41-А (Липовецького району Вінницької області), в якому з 16.11.2011 року зареєстровано місце проживання чоловіка дочки [PERSON] (далі відповідач), шлюб між якими було розірвано 23.12.2013 року. В домоволодінні відповідач не проживає більше трьох років, у звязку з чим позивач вважає, що він втратив право на користування житлом. Оскільки відповідач не бажає самостійно знятися з реєстрації місця проживання, позивач вирішив звернутися до суду з вимогою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом. Позивача в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, а справу розглянути у його відсутність, у разі неявки відповідача, надав свою згоду на ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, будучи оповіщеним про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не подав, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. За таких обставин, на підставі статті 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив, що [PERSON] є власником житлового будинку в с. Щаслива по вул. Коцюбинського, 41-А (Липовецького району Вінницької області), що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житловий будинок (а.с. 7). У вказаному будинку зареєстрований [PERSON], що підтверджується довідкою Щасливської сільської ради № 02-60/292 від 15.08.2017 року, а також записом в домовій книзі (а.с. 8-10). Дочка позивача перебувала у шлюбі з [PERSON], у звязку із чим останній був вселений до належного позивачу домоволодіння, який як власник цього майна надав право відповідачу користуватись ним. 23.12.2013 року рішенням Липовецького районного суду Вінницької області по справі № 136/2422/13-ц задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 13-14). Відповідач відмовляється добровільно знятись з реєстрації у спірному домоволодінні, при цьому [PERSON] не користується будинком в якому зареєстрований майже шість років, підтвердженням чого є дані, що вказані в довідці виконкому Щасливської сільської ради № 627 від 31.07.2017 року (а.с. 6). Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України, у звязку з чим позов слід задовольнити. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved