Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. На підтвердження свої позовних вимог зазначає, що 02.07.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №Р25.203.72186, відповідно до якого, [PERSON] отримала кредит в розмірі 50000,00 грн., зі сплатою 3% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни передбачені Кредитним договором, графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав взяті на себе зобовязання, передбачені даним договором. В порушення умов договору відповідач від своєчасного виконання зобовязань ухиляється, в звязку з чим, станом на 20.01.2016 року має заборгованість в сумі 55681,97 грн., із них: основний борг 35783,96 грн., прострочений борг 13445,01грн., прострочені проценти 5180,36 грн., строкові проценти 72,64 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту 1200 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, проте в позові заявив про свою згоду на розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату та час судового засідання повідомлявся, причини неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. З урахуванням вищевикладених обставин, відповідно до ст.ст. 158, 169, 224 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних матеріалів та доказів, заочно. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 02.07.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №Р25.203.72186, відповідно до якого, [PERSON] отримала кредит в розмірі 50000,00 грн., зі сплатою 3% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни передбачені Кредитним договором, графіком щомісячних платежів. Факт отримання коштів відповідачем від позивача підтверджується наявним в матеріалах справи ордером-розпорядження №1. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору №Р25.203.72186: позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 60 щомісячних внесках до 2 дня/числа кожного місяця згідно Графіку щомісячних внесків за кредитним договором. У відповідності до ст. 526, 612 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 20.01.2016 року має заборгованість в сумі 55681,97 грн., із них: основний борг 35783,96 грн., прострочений борг 13445,01грн., прострочені проценти 5180,36 грн., строкові проценти 72,64 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту 1200 грн. Нормами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання та боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити борг, а також відсотки. Судом встановлено, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, а тому позивач має право вимагати від боржника погашення боргу, процентів та стягнення штрафних санкцій. Відповідно до ст. ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позичкодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась на його банківський рахунок. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» доведений, вимоги базуються на нормах чинного законодавства і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved