Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, шляхом передачі права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18 липня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого, позивач надає відповідачу грошову суму 25000,00 гривень, а відповідач зобов'язується в строк 30 днів повернути вказану суму. В забезпечення своїх зобов'язань відповідач передав у заставу нерухоме майно, а саме: будівля насосної літ. «Н», площею 8,8 кв. м. та будівлю відпочинку рибаків літ. «М», площею 443,3 кв. м., що розташовані на [ADDRESS]. Відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконує, тому позивач був змушений звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання був сповіщений належним чином, однак на адресу суду найшла його заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася про час, місце та дату судового засідання була сповіщена належним чином, про причину своєї неявки суд не сповістила. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позовних вимог з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 18 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики. Відповідно до п.1.1. договору, позикодавець в порядку і на умовах, визначених договором, надає позичальнику безвідсоткову позику у сумі 25 000,00 гривень, а останній зобов'язується повернути позику у визначений договором строк. Згідно з п.2.1 договору, строк надання позики становить 30 календарних днів з моменту реальної передачі грошової суми, тобто до 18 серпня 2014 року. Однак [PERSON] був пропущений строк виконання зобов'язання. Відповідно до п.5.1. договору, в якості забезпечення виконання зобов'язань позичальник передає у заставу нерухоме майно. а саме: будівля насосної літ. «Н», площею 8,8 кв. м. та будівлю відпочинку рибаків літ. «М», площею 443,3 кв. м., що розташовані на [ADDRESS]. Відповідно до ст. ст. 611, 612 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги,, якщо інше не встановлено договором. Згідно з п.8 ч.1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язанням власника. Відповідно до ч.2 ст. 590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, враховуючи те, що відповідачем було порушено зобов'язання, встановлене договором позики, позивач має право на звернення стягнення на предмет застави та визнання права власності на заставне майно.

Outcome: approved