Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивач звернувся в Христинівський районний суд Черкаської області із позовом до Христинівського районного споживчого товариства в Черкаській області в особі [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] міська рада про зобовязання виконати рішення Христинівської міської ради Підставою позовних вимог зазначає, що прийнятими виконавчим комітетом Христинівської міської ради рішеннями №57 від 01.03.2000 року, № 98 від 13.04.2000, №2/5 від 19.07.2002 року та рішенням Христинівської міської ради 26.03.2009 року №37-2/1-V «Про колективне звернення підприємців ринку «Аграрник» заборонено торгівлю на вулицях міста Христнівка, що прилягають до продовольчого ринку Христинівського райСТ, і заборонено торгівлю товарами непродовольчої групи на ринку Христинівського районного споживчого товариства. Всупереч зазначених рішень органів місцевого самоврядування Христинівське райСТ надало торгівельні місця субєктам підприємницької діяльності, що здійснюють роздрібну торгівлю непродовольчими товарами, чим порушує право ринку «Аграрник» на здійснення господарської діяльності. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] позов підтримали з мотивів наведених у позовній заяві. Додатково представник позивача пояснив, що рішення органів місцевого самоврядування, на яких ґрунтується позовна вимога мають силу закону для спірних правовідносин і є обовязковими для виконання , у тому числі, і для Христинівського райСТ. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав покликаючись, на те, що рішення Христинівської міської ради та її виконавчого комітету, про виконання яких позивач просить суд, суперечать вимогам чинного законодавства, прийняті всупереч існуючого у державі порядку діяльності органів місцевого самоврядування, оскільки за обсягом владних повноважень органи держави класифікуються на центральні (вищі) та місцеві, при цьому органи місцевого самоврядування за законом не є органами державної влади, а тому своїми актами не можуть покладати обов'язки, про які йдеться в ст.11 ЦК України. Представник третьої особи на стороні позивача у вирішенні даного позову поклався на думку суду однак пояснив, що відповідно ст.ст.25,26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено загальну та виключну компетенцію сільських, селищних та міських рад. Дані питання вирішуються виключно на пленарних засіданнях ради. Із наведених вище норм не вбачається, що до повноважень міської ради входить зобовязувати виконувати рішення юридичних чи фізичних осіб, залучати кого - небудь давати пояснення, припиняти незаконну торгівлю, притягувати винних до відповідальності. У судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Христинівське районне споживче товариство Черкаської області є юридичною особою, яка створена організацією громадян, які обєднались для ведення спільної господарської діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб. У відповідності до підпункту м п. 7 розділу І Статуту Христинівського райСТ в редакції від 06.08.2008 року, товариство надає послуги на змішаному ринку по організації торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами. Зі змісту виданого Черкаською обласною споживспілкою паспорту ринку вбачається, що змішаний ринок Христинівського райСТ розташовується по вулиці Гагаріна, 13 в м. Христинівка Черкаської області і споживче товариство є власником майна ринку. Рішенням виконкому Христинівської міської ради від 24.02.2000 р. № 57 «Про скасування рішення № 194 від 01.07.1999 р.» з 01.03.2000 року заборонено торгівлю на прилеглій до ринку Христинівського райСТ території вулиць Щорса, Гагаріна і Воровського та запропоновано субєктам торгівлі всіх форм власності з 01.03.2000 року визначитись з місцем торгівлі на території ринку ТОВ «Аграрник». Контроль за виконанням рішення покладено на Христинівський РВ УМВС та виконавчий комітет міської ради. 09.07.2002 року Христинівська міська рада своїм рішенням № 2/5 заборонила торгівлю на всіх вулицях міста та визначила, що ринок Христинівського райСТ вважається продовольчим з правом торгівлі на його території товарами продовольчої групи, а приватний ринок «Аграрник» вважається промисловим з правом торгівлі на його території товарами продовольчої групи. Рішенням Христинівської міської ради №37-2/1-V від 26.03.2009 року заборонено торгівлю на вулицях міста та визначено, що палатки з промисловими товарами підлягають розміщенню на ринку «Аграрник», а палатки з продовольчими товарами - на ринку Христинівського райСТ. Даючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного. Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 140 Конституції України унормовує, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах народовладдя, законності, законності, гласності, колегіальності; поєднання місцевих і державних інтересів; виборності; правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами; підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб; державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування; судового захисту прав місцевого самоврядування (ст.4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). У відповідності до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Питання, які виключно вирішуються на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради визначає ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування. Повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад визначає глава 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Підпунктами 8, 9 пункту а) ч.1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» врегульовано, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить організація місцевих ринків, ярмарків, сприяння розвитку всіх форм торгівлі; встановлення зручного для населення режиму роботи підприємств комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад. Згідно з п.4 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства, у тому числі, є свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Зазначеній нормі кореспондує абзац 6 ч.1 ст. 6 ГК України, який в якості загального принципу господарювання визначає заборону незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини. Частина 4 ст. 23 ГК України в імперативному порядку визначає, що незаконне втручання органів та посадових осіб місцевого самоврядування у господарську діяльність суб'єктів господарювання забороняється. Не допускається видання правових актів органів місцевого самоврядування, якими встановлюються не передбачені законом обмеження щодо обігу окремих видів товарів (послуг) на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць. Аналіз наведених норм дають підстави для висновку, що ні Христинівська міська рада, ні її виконавчий комітет повноваженнями визначати види господарської діяльності, якими може займатись субєкт господарювання, не наділені, а , відтак, їх рішення про покладення на Христинівське райСТ обовязку не надавати торгівельні місця про здійснення торгівлі товарами не продовольчої групи суперечать вимогам Конституції та законів України, а тому суд не може зобовязати субєкт підприємницької діяльності робити те, що не передбачено законодавством. Окрім того, рішення Христинівської міської ради та її виконавчого комітету, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, адресуються Христинівському райСТ та ринку «Аграрник». Доказів порушення прав позивача [PERSON] суду не надано. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі порушення, невизнання або оспорювання. На підставі викладеного

Outcome: dismissed