Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивач звернувся в Канівський міськрайонний суд з позовом до територіальної громади с.Таганча в особі сільської ради с.Таганча Канівського району Черкаської області про виділення земельної частки (пай) та продовження перебігу позовної давності. У позові позивач вказав, що 01.01.1997 р. померла його двоюрідна сестра [PERSON]. Вона постійно проживала в [INFO], Черкаської област,і в домоволодінні своєї матері [PERSON], яка була членом колгоспу в с.Таганча до дня її смерті, 13.04.1978 р. В лютому 1984 р. [PERSON] була визнана інвалідом 2 групи загального захворювання безстроково. Рішенням виконкому [PERSON] сільської ради №5 від 17.05.1983 р. він був призначений опікуном над [PERSON] [PERSON] за її заявою була внесена в списки на отримання сертифікату на земельну частку (пай) з приводу того, що її мати [PERSON] була членом колгоспу в с.Таганча. Він, як єдиний спадкоємець [PERSON], мав право на отримання земельної ділянки, яка повинна була б бути виділена його сестрі [PERSON] зі складу земель колективної власності КСП с.Таганча, Канівського району, Черкаської області. Однак, це не відбулося. Просить продовжити перебіг позовної давності для розгляду позову про виділення земельної частки паю та виділити йому земельну частку (пай), розташовану в межах [PERSON] сільської ради Канівського району Черкаської області, яка повинна була б бути виділена його сестрі [PERSON], так як вона була внесена в списки на отримання сертифікату на земельну частку пай зі складу земель колективної власності колективного сільськогосподарського товариста с.Таганча Канівського району Черкаської області В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що він з травня 1984 р. був опікуном своєї двоюрідної сестри [PERSON], яка була визнана інвалідом 2 групи. [PERSON] мала матір [PERSON], як померла в 1978 року та була членом колгоспу ім.Петровськогго. [PERSON] будучи дочкою члена колгоспу, інвалідом 2 групи, була внесена в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай). Він є єдиним спадкоємцем своєї сестри [PERSON], а тому вважає, що до нього як спадкоємця перейшло право на отримання земельної частки (паю), який при житті мала отримати спадкодавець [PERSON] До суду він не звертався тривалий час тому, що не знав про своє порушене право, а також тому, що доглядав хвору дружину, яка померла в 2002 році. А тому просить продовжити перебіг строку давності для звернення до суду та постановити рішення про виділення йому земельної частки (паю) в межах [PERSON] сільської ради Канівського району Черкаської області, яка повинна була б виділена спадкодавцю [PERSON] Представник позивача [PERSON] сільської ради Канівського району Черкаської області - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, показав, що [PERSON] не мав право на отримання земельної частки (паю). У 2000 р. [PERSON] сільська рада провела інвентаризацію земельних паїв колгоспників КСП ім.. Петровського. Сесія [PERSON] сільської ради вирішила сертифікат на земельну частку (пай) [PERSON] не видавати, поскільки вона не була членом КСП ім.. Петровського, а її мати померла у 1978 р., у період коли КСП ім.Петровського не існувало. Крім того, позивач пропустив строк звернення до суду за захистом своїх інтересів, до суду звернувся більше ніж через 15 р. після того як на його думку у нього виникло право на отримання земельної частки (паю) та не надав суду жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог. Представник третьої особи на стороні відповідача управління Держземагенства у Канівському районі Черкаської області [PERSON] вважає, що позов задоволенню не підлягає, [PERSON] правомірно виключена із списку осіб, що мають право на отримання земельного частки (паю) тому. що її мати не була членом КСП ім.. Петровського. Позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду. Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема: - згідно архівної довідки Канівської районної адміністрації №5/04-06 від 17.02.2015 р. , що у документах фонду [PERSON] сільської ради та її виконавчого комітету у рішенні виконавчого комітету від 17.05.1983 р. №5 [PERSON] призначено опікуном над [PERSON] (а.с.7); - з свідоцтва про смерть серії І-СР № 046614 від 03.01.1997р., що [PERSON] померла 01.01.1997 року в с.Таганча Канівського району Черкаської області (а.с.5); - з свідоцтва про народження серії ІІ-СР № 362403 від 20.09.1983 р., що матірю [PERSON], [INFO], є [PERSON](а.с.4); - згідно повідомлення управління Держземагенства у Канівському районі Черкаської області підставою для отримання земельних ділянок в натурі власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної адміністрації а також видача громадянам сертифікатів на право земельну частку (пай) та їх реєстрація проводиться відповідною районною державною адміністрацією(а.с.11); - згідно архівної довідки Канівської районної адміністрації 43/01-25 від 05.08.2015 р., що у документах архівного фонду №77 виконавчого комітету [PERSON] сільської ради - рішенням сесії №12-3 від 05.07.2000 р. вирішено не давати сертифікати на земельну частку (пай) громадянам, які помилково включені до списку на розпаювання землі: 10 [PERSON] (а.с.32). Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ним Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Зазначені положення законодавства кореспондуються також із розясненнями, наданими Пленумом ВСУ судам України у п.2 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції». На підставі вищевикладеного, суд констатує, що особа має право звернутися до суду за захистом саме своїх прав, свобод чи інтересів. Право на позов має особа, права, свободи або інтереси якої порушені. Іншими словами, особа не має права звернутися до суду у разі, якщо права, за захистом яких вона звернулася, їй не належать. Така особа є неналежним позивачем і у позові їй слід відмовити. Тому при зверненні до суду позивач повинен доводити свою юридичну заінтересованість у справі. Завдяки такому підходу реалізується принцип диспозитивності цивільного процесу, закріплений ст. 11 ЦПК України, відповідно до якого кожна особа самостійно вирішує: звертатися їй до суду чи ні. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У даній справі позивачем не доведено порушення його прав, оскільки позивач [PERSON] не надав суду будь-яких правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявності у нього та у спадкодавця [PERSON] права на отримання земельної частки (паю) зі складу земель колективної власності КСП ім..Петровського, що розташовані на території с.Таганча, Канівського району, Черкаської області. Таким чином суд вважає, що у позові [PERSON] необхідно відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed