Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що 27 листопада 1993 року, виконавчим комітетом Кузьминогребельської сільської ради Христинівського району Черкаської області він зареєстрував шлюб з [PERSON], про що було зроблено актовий запис № 11 та видано свідоцтво про шлюб. Спільне подружнє життя між ними не склалося, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, не мають спільних інтересів, однією сім'єю фактично не проживають вже досить тривалий час, мають різні характери та погляди на життя, а тому шлюб не може в подальшому існувати, що й стало підставою мого звернення до суду з даним позовом. Від цього шлюбу у них є син [PERSON]. [INFO], який на даний час являється повнолітнім. Майнових спорів між ними немає. Шлюб вони розривають вперше. Проти розірвання шлюбу Відповідач нібито спочатку не заперечувала і вони в 2016 році разом зверталися у Христинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області для розірвання шлюбу безпосередньо органом ДРАЦС, однак Відповідач у призначену вказаним вище відділом ДРАЦС дату так і не з'явилася. Вказані обставиш унеможливлюють розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану. в порядку визначеному ст. 106 Сімейного кодексу України. Від можливості вжиття судом заходів щодо примирення він категорично відмовляється, оскільки подальше їх сімейне життя є неможливим, так як даний шлюб існує лише формально, в зв'язку з чим він свідомо прийняв рішення про розірвання шлюбу. В підготовче судове засідання позивач не з'явився, проте від нього до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав та просив справу розглядати у його відсутність. В підготовче судове засідання відповідач не з'явилась, проте від неї до суду надійшов відзив на справу, в якому вона позовні вимоги визнає, та просить справу розглядати у її відсутність. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: - сторони зареєстрували шлюб 27.11.1993 року, у Виконавчому комітеті Кузьминогребельської сільської ради Христинівського району Черкаської області, актовий запис № 11. - від шлюбних відносин у них мається син [PERSON], [INFO] - подальше спільне проживання позивача з відповідачем неможливе. - примирення між сторонами виключається. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Тому, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами зареєстрований 27.11.1993 року, у Виконавчому комітеті Кузьминогребельської сільської ради Христинівського району Черкаської області, актовий запис № 11.

Outcome: approved