Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до Бахмацького районного суду з даним позовом до [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] ( [PERSON] ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів - Служба у справах дітей Бахмацької районної державної адміністрації про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником будинку [ADDRESS] , де зареєстрована його колишня дружина [PERSON] та її малолітня донька [PERSON] , які за вказаною адресою не проживають понад один рік, комунальних платежів не сплачують, в утриманні житла участі не беруть, що створює позивачу перешкоди в реалізації права розпорядження та користування своєю власністю, тому він просить Суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] судові витрати. Ухвалою від 03.12.2019 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 26.12.2019 року. 26.12.2019 року підготовче засідання було відкладено до 23.01.2020 року у зв`язку з відсутністю відомостей про належне сповіщення відповідачів про час та місце судового розгляду. 23.01.2020 року підготовче провадження було закрито і справу призначено до судового розгляду по суті на 24.02.2020 року. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити з викладених у позові підстав та додатково повідомив, що він дійсно був одружений з відповідачкою [PERSON] та, маючи намір створити справжню сім`ю, усиновив доньку останньої - [PERSON] , внаслідок чого дитина отримала його прізвище та по батькові. Проте, подружнє життя з [PERSON] не склалося, шлюб був розірваний, а усиновлення - скасовано та зобов`язано відділ РАЦС внести зміни до актового запису про народження дитини в частині виключення запису про нього, як батька. Вказане рішення мало бути виконане, прізвище та по батькові дитини змінене, тому він, при подачі позову ставив питання про визнання саме [PERSON] , а не [PERSON] такою, що втратила право на користування належним йому будинком. Йому достеменно не відомо яке прізвище та по-батькові на даний час має дитина відповідачки [PERSON] , однак, у будь-якому випадку, просить визнати і відповідачку [PERSON] і її малолітню доньку [PERSON] такими, що втратили право користування належним йому житлом. Окрім того, позивач повідомив, що відповідачі не є членами його сім`ї, у будинку не проживають з 2017 року, на даний час він уклав шлюб з іншою жінкою, у них скоро народиться спільна дитина і реєстрація [PERSON] та її доньки у його будинку створюють перешкоди у реалізації його прав. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, заяв про відкладення судового розгляду до суду не направили. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Цуркан М.М. у судове засідання не з`явився, повідомив, що не має можливості брати участь у розгляді даної справи з огляду на участь у кримінальному провадженні в м.Києві, при цьому жодних заяв про відкладення судового розгляду до суду не направив. Окрім того, засобами поштового зв`язку представник відповідачки подав відзив на позов, у якому вказав, що ні [PERSON] , ні її донька не втратили право проживання у будинку позивача, де останні мешкали до вересня 2019 року, відповідачка [PERSON] брала участь у ремонті внутрішніх приміщень будинку; протягом останнього року позивач не створював відповідачам перешкод у користуванні житлом, де залишилися речі [PERSON] та її доньки; належних доказів того, що відповідачі з вересня 2017 року не проживають у будинку позивача, останнім не надано; той факт, що на даний час відповідачі проживають за іншою адресою не позбавляє їх права користування будинком позивача, оскільки чинним законодавством не заборонено право користування декількома житловими приміщеннями; малолітня [PERSON] на даний час проживає разом з матір`ю і не може самостійно обирати місце свого проживання, тому відсутність її за адресою місця проживання позивача не позбавляє її права користуватися будинком, розташованим у [ADDRESS] . У відповіді на вказаний відзив позивач зазначив, що та обставина, що відповідачі не проживають у належному йому будинку з вересня 2017 року встановлена рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19.07.2018 року у справі № 728/219/18; на даний час відповідачі не є членами сім`ї позивача і не укладали договору про порядок користування будинком, а тому їх право користування чужим майном має бути припинено на вимогу позивача на підставі ч.2 ст.406 ЦК України; також, відповідно до вищевказаного судового рішення було скасовано усиновлення позивачем малолітньої [PERSON] , тому на даний час свідоцтво про народження дитини, яке надано представником відповідача [PERSON] не відповідає дійсності, оскільки судом було зобов`язано відділ ДРАЦС внести зміни до актового запису про народження дитини виключивши у графі «батько» запис « [PERSON] , громадянин України». Представник третьої особи у судовому засіданні пояснила, що законодавство пов`язує місце реєстрації малолітньої дитини з місцем реєстрації її батьків, то ж, якщо відповідачка [PERSON] буде визнана такою, що втратила право користування будинком позивача, її малолітня дитина не може бути зареєстрована разом з позивачем, який є чужою для дитини людиною. У вирішенні спору поклалася на розсуд суду, письмових пояснень щодо позову не подала. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є дружиною позивача і проживає разом з ним в [ADDRESS] з 21.02.2019 року, до цього фактично проживала у даному будинку з січня 2019 року і ні відповідачку [PERSON] , ні її малолітню дитину вона там жодного разу не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача і бачила, як його бувша дружина [PERSON] з речами виїхала з будинку, розташованого в [ADDRESS] приблизно у листопаді 2017 року і з того часу ні відповідачка [PERSON] , ні її малолітня донька за вищевказаною адресою не з`являлися. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідків, повно та всебічно дослідивши докази по справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, Суд приходить до наступного висновку. На підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.10.2010 року №2-1343, за позивачем 21.10.2010 року зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] (а.с.23-29). Відповідно до довідки №3198 від 06.09.2019 року, виданої виконавчим комітетом Бахмацької міської ради Чернігівської області та домової книги у [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1972 р.н., [PERSON] , 1993 р.н. та [PERSON] , 2011 р.н. (а.с.20-22). Згідно з рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19.07.2018 року у справі № 728/219/18 (2/728/171/18) за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про скасування усиновлення, треті особи - орган опіки та піклування Бахмацької міської ради та служба у справах дітей Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області було розірвано шлюб, зареєстрований 23.01.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бахмацького районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 5 між [PERSON] та [PERSON] та залишено останній прізвище « [PERSON] »; скасовано усиновлення [PERSON] , [INFO] , громадянином України, уродженцем м.Бахмач Чернігівської області, малолітньої [PERSON] , [INFO] згідно з рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 02.02.2016 року; зобов`язано Бахмацький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області внести зміни до актового запису про народження дитини за № 46 від 25.03.2011 року, виключивши у графі «батько» запис « [PERSON] , громадянин України» (а.с.12-19). Окрім того, вказаним рішенням було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] припинили подружні стосунки з вересня 2017 року, не підтримують їх, проживають окремо. [PERSON] з власної ініціативи, забравши доньку, пішла з будинку [PERSON] , розташованого по [ADDRESS] , проживає окремо він нього та орендує житло. Таким чином, вказані обставини щодо того, що відповідачі з вересня 2017 року не проживають у належному позивачу будинку, розташованому в [ADDRESS] не підлягають доказуванню у даній справі відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК України, згідно з якими, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до повідомлення Бахмацького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) №222/20 від 18.02.2020 року та копії актового запису про народження №46 від 25.03.2011 року, наданих на запит Суду, зроблений відповідно до положень ч.2 ст.13 ЦПК України, рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19.07.2018 року у справі № 728/219/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про скасування усиновлення, в частині внесення змін до актового запису про народження дитини за №46 від 25.03.2011 року виконане, виключено відомості про батька дитини [PERSON] . Разом з тим, на підставі заяви матері дитини [PERSON] про державну реєстрацію народження відповідно до ч.1 ст.135 СК України від 10.10.2018 року, внесено відомості про батька дитини « [PERSON] , громадянин України», у графі «Відомості про дитину» зазначено прізвище дитини « [PERSON] », по-батькові « [PERSON] » (а.с.112-113). Таким чином, на даний час малолітня донька відповідачки [PERSON] має прізвище, ім`я та по батькові - « [PERSON] ». Згідно з актом складеним за участі [PERSON] , жительки [ADDRESS] та [PERSON] , жительки [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] у [ADDRESS] не проживають з вересня 2017 року (а.с.30). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за фізичною особою з РНОКПП - [NUMBER] , який належить відповідачці [PERSON] , об`єктів нерухомості не зареєстровано (а.с.83). Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням проводиться в судовому порядку. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років (малолітня особа), визнається місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає. Тобто, малолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права малолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання малолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для малолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Малолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Таким чином, місцем проживання доньки відповідачки [PERSON] є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає, у даному випадку матері - [PERSON] . Разом з тим, аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Так, Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , а відповідачі проживали у спірному будинку в якості членів сім`ї (дружини та її малолітньої доньки, яка була усиновлена позивачем) і набули право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. З 2017 року відповідачі спільним побутом із позивачем не пов`язані, з 2018 року офіційно не є членами його сім`ї, тому їх право користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.2 ст.406 ЦК України. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2017 року у справі № 734/387/15-ц та Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2019 року у справі № 357/7940/16-ц. З огляду на встановлені обставини, Суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим в [ADDRESS] . Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню 768.40 грн. в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved