Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є його колишнім зятем, який припинив спільне проживання. Вказує, що він є основним квартиронаймачем жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] і у вказаному житлі також зареєстрований, крім його членів сім'ї, відповідач. 15.12.2015 року його дочка [PERSON] розлучилася із відповідачем. Останній у вказаному житлі не проживає з вересня 2015 року, участі у його утриманні та оплаті комунальних послуг не приймає. Покликаючись на викладені обставини, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстрації в примусовому порядку. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом з'ясовано, що [PERSON] є основним наймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується спеціальним ордером №60 серії А від 08.09.1988 року (а.с. 8) З матеріалів справи судом встановлено, що у вказаній квартирі зареєстрований також колишній зять позивача [PERSON], з яким його дочка [PERSON] 15.12.2015 року розлучилася (а.с. 7). Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений строк, проводиться в судовому порядку. З представлених в судове засідання письмових доказів, а саме: актів про не проживання від 17.04.2018 року, 11.07.2018 року, 05.10.2018 року, судом з'ясовано, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з вересня 2015 року, а тому є всі підстави вважати його таким, що він втратив право користування жилим приміщенням згідно ст. 71 ЖК України. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Отже, судом були вчинені усі процесуальні дії з метою реалізації сторонами своїх процесуальних прав та здійснення ними процесуальних обов'язків, зокрема належним чином був повідомлений відповідач, однак він в судове засідання не з'явився, не надав суду заперечень проти позову та доказів того, що йому чинились перешкоди у користуванні спірним житлом або причини, у зв'язку з якими він був відсутній за місцем своєї реєстрації є поважними. Вимога позивача про зняття з реєстрації відповідача до задоволення не підлягає. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється особи на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. На підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: partial