Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок по [ADDRESS], обґрунтувавши свої вимоги тим, що 27 лютого 2007 року між позивачем, який діяв як покупець, та відповідачем, який діяв як продавець, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна -житлового будинку [ADDRESS]. Продавець був власником даного будинку на підставі договору купівлі-продажу № 4993, укладеного 22.03.2000 року та зареєстрованого Первомайським МБТІ. Договір від 27.02.2007 року між сторонами був укладений в письмовій формі, в присутності свідків [PERSON], [ADDRESS] та [PERSON], [ADDRESS], але в нотаріальному порядку засвідчений не був, оскільки існували певні перешкоди в такому посвідчені. Так, продавець за особистими обставинами тимчасово виїжджав до іншої держави, крім того, не завершив процес приватизації земельної ділянки для обслуговування вказаного житлового будинку. Вони уклали цей договір купівлі-продажу з метою посвідчення своїх намірів в майбутньому на нотаріальне посвідчення договору. Після укладення договору позивач та відповідач здійснили всі дії на його виконання, а саме: [PERSON] передав, а [PERSON] отримав в управління та користування вказаний житловий будинок, сплативши вартість будинку в сумі 28000 (двадцять вісім тисяч) гривень, зареєструвався за даною адресою, що є доказом того, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося його повне виконання. Також необхідно зазначити, що кошти по сплаті вартості будинку [PERSON] передав батько позивача - [PERSON]. В даному житловому будинку позивач проживає постійно по теперішній час, за цією ж адресою і зареєстрований, що підтверджується домовою книгою та відбитком печатки в його паспорті. На даний час вони вирішили нотаріально укласти договір, але існують перешкоди в укладені правочину. Так, відсутність державного акту на право власності на земельну ділянку позбавляє їх змоги провести дії по відчуженню будинку та нотаріальному посвідченню таких дій. В зв'язку з недодержанням нотаріальної форми посвідчення договору купівлі-продажу позивач не має змоги в майбутньому вчиняти цивільні правочини, в тому числі певні дії по отриманню у власність земельної ділянки, в подальшому дії по відчуженню будинку. Нотаріально засвідчити укладений договір на даний час неможливо із-за наведених вище підстав. Також [PERSON] посилається на наявність вже укладеного договору купівлі-продажу, виконання усіх істотних умов договору та повторне його укладення в нотаріальних органах вважає зайвим, оскільки він свої наміри стосовно продажу будинку не змінив. З урахуванням положень ч. 2 ст. 220 ЦК України (в редакції 2003 року) та за умови, що позивач та відповідач домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне його виконання (підтверджується належними доказами), є підстави просити суд визнати такий договір дійсним. В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні був встановлений факт укладення між сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку зі надвірними спорудами по [ADDRESS], в письмовій формі, в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], але в нотаріальному порядку засвідчений не був, оскільки існували певні перешкоди в такому посвідчені. Згідно цього договору [PERSON] передав [PERSON] гроші в рахунок повного розрахунку за житловий будинок [ADDRESS], а останній в свою чергу отримав гроші та передав позивачу даний будинок в управління та користування, звільнивши його. Таким чином сторони на момент укладення договору досягнули згоди щодо істотних умов договору. Нотаріальне посвідчення договору неможливе так як відповідач посилається на наявність укладеного договору та повторне його укладання в нотаріальних органах вважає зайвим. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином, з урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, так як між сторонами відбулося фактичне повне виконання умов цього договору, що згідно ст. 220 ч. 2 ЦК України дає підстави для визнання угоди дійсною, а також на підставі ст.ст. 316, 328 ЦК України визнання за позивачем права власності на будинок з надвірними спорудами. Тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами.

Outcome: approved