Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивує тим, що 18.05.2017 року він позичив відповідачу грошові кошти в сумі 2000 доларів США. Відповідач зобов»язався повернути позику до 30.06.2017 р. Однак, у зазначений термін відповідач грошей не повернув. Просить стягнути з [PERSON] в його користь 51680 грн. боргу за договором позики та судові витрати у справі. В судове засідання позивач не з'явився, однак подав заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суд про причину неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позивач не заперечив проти такого порядку вирішення справи. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з'явились, тому згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши та оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Дослідженою судом розпискою підтверджується, що 18.05.2017 р. [PERSON] передав [PERSON] кошти в сумі 2000 доларів США грн., котрі [PERSON] зобов'язався повернути до 30.06.2017р. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно ч.1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач не виконав зобов'язання по договору позики, оскільки не повернув позивачу кошти в розмірі 2000 доларів США у строк встановлений договором, таким чином порушив зобов'язання. У відповідності до ч.1, 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Проте, відповідач не надав суду доказів, які б спростували доводи позивача щодо невиконання ним умов договору, наявність заборгованості за цим договором, а також її розмір. Згідно п.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що відповідач не виконавши зобов'язання по умовах договору позики має заборгованість перед позивачем за цим договором на загальну суму 51680 грн., яка жодними належними та допустимими доказами не спростована відповідачем, а тому підлягає стягненню в користь позивача, а також судові витрати.

Outcome: approved