Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про розірвання шлюбу. На підставу своїх вимог спирається на те, що 27 березня 2013 року зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем актовий запис № 1. В шлюбі позивач та відповідач мають сина - [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Сімейне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивач та відповідач разом не проживають. Діти проживають разом з позивачем. Кожен має свої власні погляди на відносини в сім'ї. Майнові претензії до відповідача відсутні, позивач бажає, щоб сини після розірвання шлюбу і надалі проживати з нею. Всі заходи які було вжито позивачем на збереження подружжя до позитивного результату не призвели. Відсутність почуттів взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально - правові основи шлюбу відсутні, і підлягають негайному припиненню для забезпечення законних прав та охоронюваних законом інтересів позивача, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав. Відповідач заперечував на розірвання шлюбу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до вимог ст. 56 СК України, оскільки сімейно-шлюбні стосунки сторін припинені, сторони спільно не проживають. В силу ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися стосунки, відповідно до яких сторони по справі мають різні погляди на життя, різні вподобання, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони по справі мають кожен свій бюджет, не ведуть спільного господарства, спільноне проживають, практично їх сім'я повністю розпалася і її збереження стало неможливим та не суперечить інтересам подружжя. У відповідності до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також зобов'язані поважати дитину. Неповнолітні син [PERSON] [INFO] року народження та син [PERSON] [INFO] року народження. Батьками неповнолітніх є сторони по справі. У відповідності до вимог ст. 160 СК України місце проживання дітей, які не досягла десяти років визначається за згодою батьків. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між батьками дітей досягнуто згоди з приводу місця проживання дітей - за місцем проживання їх матері [PERSON]. При цьому у відповідності до вимог ст. 161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення для справи. За наведеного вище, враховуючи інтереси дитини, вік, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині визначення місця проживання дитини обґрунтовані, оскільки не суперечать інтересам дитини, а тому підлягають задоволенню. Судом, відповідно до вимог ст. 111 СК України, вживались заходи щодор примирення подружжя, однак два терміним надані судом подружжю для примирення до бажаних результатів не призвели, а тому шлюб має бути розірваний. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище, тому за бажанням позивачки, після розірвання шлюбу слід відновити їй її дошлюбне прізвище - [PERSON]. Майновий спір не вирішувався. На підставі викладеного,

Outcome: approved