Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивачем Веселокутським психоневрологічним інтернатом Новоукраїнського району Кіровоградської області подано до суду позов до відповідача [PERSON] про виділ у власність у натурі частки земельної ділянки відповідно до висновку судової земельно - технічної експертизи судового експерта про поділ земельної ділянки та припинити право спільної часткової власності. Позовні вимоги мотивуються тим, що однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення). Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У судове засідання представник Веселокутського психоневрологічного інтернату Новоукраїнського району Кіровоградської області (адвокат) Клеветенко Андрій Анатолійович не з`явився, подав письмову заяву про проведення судового розгляду справи по суті у відсутність представника. У письмовій заяві просить задовольнити позовні вимоги Веселокутського психоневрологічного інтернату Новоукраїнського району Кіровоградської області до [PERSON] та [PERSON] про виділ у власність у натурі частки земельної ділянки відповідно до висновку судової земельно - технічної експертизи судового експерта про поділ земельної ділянки та припинити право спільної часткової власності. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася. Поштову кореспонденцію повернуто суду із зазначенням, що [PERSON] відсутня за адресою проживання: [ADDRESS] . Відповідно до ч.ч.11,12 ст.128, п.15.8 «Розділу ХІІ Перехідні Положення» ЦПК України та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, інформацію щодо судового розгляду цивільної справи за позовом Веселокутського психоневрологічного інтернату Новоукраїнського району Кіровоградської області до [PERSON] та [PERSON] про виділ у власність у натурі частки земельної ділянки відповідно до висновку судової земельно - технічної експертизи судового експерта про поділ земельної ділянки та припинити право спільної часткової власності оприлюднено на офіційній сторінці веб-порталу Устинівського районного суду Кіровоградської області. Відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Згідно матеріалів цивільної справи [PERSON] помер. Ознайомившись з матеріалами справи, судом встановлено наступні обставини. Частинами 1,2,3,4 ст.43 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право: ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами. Учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. За введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом. Частинами 1,2,3 ст.49 ЦПК України встановлено, що сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Згідно матеріалів цивільної справи [PERSON] помер Позивачем Веселокутським психоневрологічним інтернатом Новоукраїнського району Кіровоградської області позов до відповідача [PERSON] про виділ у власність у натурі частки земельної ділянки відповідно до плану поділу земельної ділянки подано до Устинівського районного суду Кіровоградської області 18 травня 2020 року. Частиною 1 ст.187 ЦПК України визначено, що за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Після відкриття провадження у справі встановлено, що [PERSON] помер до дня подання Веселокутським психоневрологічним інтернатом Новоукраїнського району Кіровоградської області позову до Устинівського районного суду Кіровоградської області суду. Статтею 46 ЦПК України встановлено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна Частиною 1 ст.47 ЦПК України встановлено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Частиною 43, ч.ч.1,2 ст.49, ст.46, ч.1 ст.47 ЦПК України встановлено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Частиною 4 ст.25 ЦК України визначено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. На підставі ст.46, ч.1 ст.47 ЦПК України, ч.4 ст.25 ЦК України встановлено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у день її смерті. Таким чином, на підставі зазначених правових норм встановлено, що чинним цивільним законодавством України не передбачено можливості пред`явлення позову до особи, яка на час звернення до суду з позовною заявою померла та правоздатність якої відповідно до вимог ч.4 ст.25 ЦК України припинилася. Пунктом 1 ч.1 ст.255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 22 липня 2020 року у цивільній справі за позовом Веселокутського психоневрологічного інтернату Новоукраїнського району Кіровоградської області до [PERSON] та [PERSON] про виділ у власність у натурі частки земельної ділянки відповідно до висновку судової земельно - технічної експертизи судового експерта про поділ земельної ділянки та припинити право спільної часткової власності закрито провадження у справі у частині за позовом Веселокутського психоневрологічного інтернату Новоукраїнського району Кіровоградської області до [PERSON] про виділ у власність у натурі частки земельної ділянки відповідно до висновку судової земельно - технічної експертизи судового експерта про поділ земельної ділянки та припинити право спільної часткової власності у зв`язку зі смертю [PERSON] . Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частинами 1,2,3 ст.41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Частинами 1,2 ст.78 ЗК України встановлено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно матеріалів справи [PERSON] померла [INFO] . Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (1218 ЦК України). Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на території Жовтневої сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. Однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є прийняття спадщини (п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України). [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є першої черги спадкоємцем за законом на спадкове майно матері [PERSON] , так як відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20 квітня 2016 року державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області Дроздовою Оленою Петрівною, спадкоємцями [PERSON] , яка померла [INFO] , є: син, [PERSON] на 1/3 частку у спадщині; син, [PERSON] на 1/3 частку у спадщині; дочка, [PERSON] 1/3 частку у спадщині. Спадщина, на яку у частці видано це свідоцтво складається з наступного: земельної ділянки, площею 6.7282 га, кадастровий номер: 3525884700:02:000:0388, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Жовтневої сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, що належить [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, виданого 14 лютого 2000 року Жовтневою сільською радою Устинівського району Кіровоградської області, зареєстрованого у Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №351. Частиною 2 ст.1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Частиною 1 ст.1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 29 січня 2019 року приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Української Наталії Михайлівни зазначено, що спадкоємцем спадкового майна [PERSON] , який помер [INFO] є Веселокутський психоневрологічний інтернат Новоукраїнського району Кіровоградської області, яке складається з 1/3 частки земельної ділянки, площею 6.7282 га, кадастровий номер: 3525884700:02:000:0388, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Жовтневої сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. Земельна ділянка, площею 6.7282 га, кадастровий номер: 3525884700:02:000:0388, належала на праві власності [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем за законом якої є її син, [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив спадові права. У Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зазначено, що 29 січня 2019 року приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Українською Наталією Михайлівною проведено державну реєстрацію права спільної часткової власності за Веселокутським психоневрологічним інтернатом Новоукраїнського району Кіровоградської області на 1/3 частку земельної ділянки, площею 6.7282 га, кадастровий номер: 3525884700:02:000:0388, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Жовтневої сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Частиною 3 ст.358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ч.ч.1,2 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до ст.367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Таким чином встановлено, що відповідно до ст.ст.183, 358, 364 ЦК України, виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Відповідно до ч.ч.1,3,4 ст.88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч.1 ст.318 ЦК України, кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 5 ст.319 ЦК України встановлено, що право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи. Згідно висновку судової земельно - технічної експертизи судового експерта [PERSON] за №2802/20 від 02 березня 2020 року пропонується два варіанти виділу Веселокутському психоневрологічному інтернату Новоукраїнського району Кіровоградської області у натурі 1/3 частки із земельної ділянки, площею 6.7282 га, кадастровий номер: 3525884700:02:000:0388, у власність 1/3 частку земельної ділянки, площею 22.427.33 м 2, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Жовтневої сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. При вирішенні спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визначаючи варіанти користування, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом України у постановах від 15 травня 2017 року у справі № 6-841цс16 та від 1 листопада 2017 року у справі № 6-2454цс16. Стаття 20 ЦК України встановлює, що право на захист особа здійснює на свій розсуд. У Веселокутського психоневрологічного інтернату Новоукраїнського району Кіровоградської області відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, може бути визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. При встановлених обставинах, позовні вимоги Веселокутського психоневрологічного інтернату Новоукраїнського району Кіровоградської області до [PERSON] про виділ у власність у натурі частки земельної ділянки відповідно до висновку судової земельно - технічної експертизи судового експерта про поділ земельної ділянки підлягають задоволенню. Частинами 4,5 ст.41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Частиною 1 ст.365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Аналіз цієї правової норми дає підстави для висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п.п.1-3 ч.1 ст.365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року в справі № 6-81цс11 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі № 908/1754/17. Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами 1,2,3,4 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Частинами 1,2 ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників. На підставі позову Веселокутського психоневрологічного інтернату Новоукраїнського району Кіровоградської області рішенням суду Веселокутському психоневрологічному інтернату Новоукраїнського району Кіровоградської області із земельної ділянки, площею 6.7282 га, кадастровий номер: 3525884700:02:000:0388, що перебуває у спільній частковій власності, виділено у натурі у власність 1/3 частку земельної ділянки, площею 22.427.33 м 2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Жовтневої сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. Таким чином, судовим рішенням припинено право спільної часткової власності нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності. При встановлених обставинах, позовні вимоги Веселокутського психоневрологічного інтернату Новоукраїнського району Кіровоградської області до [PERSON] в частині про припинення права спільної часткової власності задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial