Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивач заявив позов до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 21.04.2008 між акціонерним товариством «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору банком позичальнику було оформлено кредит у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 21600 гривень. Відповідач станом на 30.11.2020 порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Позивач зазначає, що відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, станом на 30.11.2020 кредитна заборгованість не погашена і складає 18948 гривень 73 копійки, з яких: 13240 гривень 15 копійок - заборгованість за тілом кредиту; 4802 гривні 04 копійки - заборгованість за простроченими відсотками; 906 гривень 54 копійки - заборгованість за відсотками на прострочений кредит. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з позичальника [PERSON] заборгованість по кредитному договору №б\\н від 21.04.2008 у сумі 18948 гривень 73 копійки, судові витрати у сумі 2270 гривень. Суд здійснює розгляд справи у порядку спрощеного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України за клопотанням представника позивача розгляд справи проведено в судовому засіданні з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені в порядку ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Представник позивача 25.01.2021 за вх.. №459 подав заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримав. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена у порядку, встановленому ст. 128 ЦПК України - судовою повісткою та через оголошення на офіційному веб-сайті Ямпільського районного суду Вінницької області. Судом розглянуто справу у порядку спрощеного провадження відповідно до ст. 279 ЦПК України. Заяви, клопотання: клопотання представника позивача про розгляд справи без участі їхнього представника; заявка представника позивача про отримання процесуальних документів в електронному вигляді; клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, про що постановлено ухвалу окремим документом. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із досліджених судом письмових доказів - копії анкети-заяви [PERSON] від 21.04.2008 на відкриття кредиту, встановлено, що між сторонами у простій письмовій формі укладено кредитний договір, на підставі якого позивач отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку кредитний ліміт збільшено до 21600 гривень. За умовами цього договору відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за його користування, комісію та пеню у встановлені строки відповідно до умов кредитування, однак, як слідує із розрахунків по договору, не виконав своїх зобов`язань та допустив заборгованість станом на 30.11.2020 у сумі 18948 гривень 73 копійки, з яких: 13240 гривень 15 копійок - заборгованість за тілом кредиту; 4802 гривні 04 копійки - заборгованість за простроченими відсотками; 906 гривень 54 копійки - заборгованість за відсотками на прострочений кредит. Судом також встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачеві можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 3.2, 3.3 договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору про надання банківських послуг - дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Дослідивши усі докази, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов`язався надати та надав грошові кошти (кредит) відповідачеві у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов`язалася повернути кредит за користування кредитом. Згідно із ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у постанові №6-1412цс16 від 07 вересня 2016 року визначено, що згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року визначено, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи усі докази, що є у справі, у їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Суд вважає порушеним право позивача невиконанням відповідачем зобов`язань по сплаті тіла кредиту та заборгованості за простроченими відсотками. Порушене право позивача підлягає судовому захисту. Суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по вказаному кредиту на загальну суму 18948 гривень 73 копійки, з яких: 13240 гривень 15 копійок - заборгованість за тілом кредиту; 4802 гривні 04 копійки - заборгованість за простроченими відсотками; 906 гривень 54 копійки - заборгованість за відсотками на прострочений кредит. Оскільки позовні вимоги задоволено, судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору і документально підтверджені, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на сторони пропорційно розміру позовних вимог. Таким чином, підлягає стягненню із відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2270 гривень. З урахуванням наведених мотивів суд при вирішенні цього спору застосував такі норми права: ст.ст.526, 527, 530, 536, 610, 611, 624, 625, 1054, 1055 ЦК України.

Outcome: approved