Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він зареєстрував шлюб із [PERSON] 15.10.2016 року. Від шлюбу дітей не мають. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що останніх півроку вони з відповідачем проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне життя не склалося через те, що в них різні характери та погляди на життя. Вказує, що між ними втрачено всі фізичні та духовні зв`язки, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме їх інтересам. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.11.2020 року відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 27-28). В судове засідання сторони не з`явились. Позивач до суду подав клопотання з проханням розглянути справу у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує. Як убачається із матеріалів справи, відповідачем [PERSON] 28.10.2020 року було складено заяву посвідчену приватним нотаріусом КМНО Магомедовою М.Г. в якій зазначає про те, що вона згодна на припинення шлюбу та просить не надавати строк для примирення (а.с. 23). З урахуванням вищевикладеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 15.10.2016 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Печерського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблено актовий запис № 2614 (а.с. 5). За повідомленням позивача, дітей від шлюбу сторони не мають. Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими, взаєморозуміння між сторонами відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Як убачається із прохальної частини позову, позивач просить судовий збір з відповідача не стягувати.

Outcome: approved