Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовною заявою до Обєднаного автогосподарства медичних закладів про зобовязання провести достовірний підрахунок надурочно відпрацьованих годин, стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди в обґрунтування якої вказав, що у вересні 2014 року прокуратура м. Кіровограда провела перевірку відповідача щодо дотримання вимог трудового законодавства в частині доплат працівникам за виконання робіт в надурочний час, за результатами якої було виявлено порушення трудового законодавства. У вересні 2014 року аналогічну перевірку в автогосподарстві здійснено територіальною державною інспекцією з питань праці у Кіровоградській області, за результатами якої також було виявлено порушення трудового законодавства. Враховуючи зазначене позивач просив зобовязати відповідача провести підрахунок надурочно відпрацьованих години понад встановлений робочий час та стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати, що буде нарахована за надурочні відпрацьовані години понад встановлений робочий час. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду та до початку розгляду справи по суті, через канцелярію суду надав заяву, згідно з якою просив моральну шкоду стягнути також з третьої особи (а.с. 29). В подальшому позивач надав до суду заяву про збільшення та уточнення позовних вимог (а.с. 74). Після початку розгляду справи по суті, позивач подав до суду заяву (а.с.223), відповідно до якої зазначив додатковий предмет та підстави позову, а саме, зокрема просив визнати не чинною посадову Інструкцію водія автотранспортного засобу відділу екстреної медичної допомоги Обєднаного автогосподарства медичних закладів від 08.09.2014 року та визнати чинною посадову Інструкцію водія виїзної бригади ШМД Обєднаного автогосподарства медичних закладів від 01.07.2011 року. Позивач у судове засідання зявився, надав пояснення, згідно з якими позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання зявився, надав пояснення та письмові заперечення проти позову, відповідно до яких позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просив відмовити. Третя особа заявлений позов вважала необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. Заслухавши позивача, представника відповідача та третю особу, розяснення спеціаліста, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини та надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працює водієм екстренної медичної швидкої допомоги в Обєднаному автогосподарстві медичних закладів, проти чого представник відповідача та третя особа не заперечували. Територіальною державною інспекцією з питань праці у Кіровоградській області проводилися перевірки Обєднаного автогосподарства медичних закладів, про що складалися відповідні акти перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 11-02-053/0829 ( а. с. 93 -95). Актами, складеними за результатами зазначених перевірок було відображено порушення вимог трудового законодавства стосовно працівників [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], позивача в даному акті зазначено не було. За наслідками проведеної територіальною державною інспекцією з питань праці у Кіровоградській області перевірки відповідача до Ленінського районного суду м. Кіровограда було передано протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно керівника Обєднаного автогосподарства медичних закладів [PERSON], за яким постановою судді Ленінського районного суду Безсмолого Є.Б. керівника Обєднаного автогосподарства медичних закладів [PERSON] притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП. Також прокуратурою міста Кіровограда, за зверненням позивача, 09.09.2014 року, за участю представників державної фінансової інспекції у Кіровоградській області здійснено повторну перевірку у порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів в діяльності Обєднаного автогосподарства медичних закладів, в результаті якої було виявлено порушення, у тому числі щодо ведення достовірного обліку робочого часу в табелях обліку робочого часу за 2011 2013 роки, а саме: не відображені години відпрацьовані водіями виїзних бригад надурочно, з приводу чого керівнику Автогосподарства внесено подання на усунення виявлених порушень, про що свідчить лист прокуратури м. Кіровограда від 30.03.2015 року № 3-101-14-15 ( т. 1 а. с. 5). Відповідно до вказаного листа прокуратури, надання водіям екстреної медичної допомоги додаткового навантаження у вигляді 0, 125 ставки під час перевірки спеціалістом інспекції праці не було встановлено. Відповідно до подання прокурора, від керівника Обєднаного автогосподарства медичних закладів [PERSON] вимагалося, зокрема вжити заходів щодо ведення достовірного обліку робочого часу в табелі обліку робочого часу та вирішити питання щодо здійснення нарахування за період 2011 2013 років доплати за виконання робіт в надурочний час в подвійному розмірі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні суду показав, що в автогосподарстві водії працювали понаднормований час, оплата праці проводилася в однократному розмірі, розрахунково платіжні відомості в автогосподарстві водії отримали приблизно в 2014 році, раніше їх просто не було. Графи щодо 0,125 ставки в розрахунково платіжних відомостях не було. Додаткових відпусток не було. Спілкування між керівником автогосподарства та підлеглими було на підвищених тонах. Автомобіль [PERSON] був в незадовільному стані, запчастини [PERSON] купував за власні кошти, а автомобілі ремонтували власними силами. Разом з тим вказав, що причиною незадовільного стану автомобіля, яким керував [PERSON] стала експлуатація автомобіля на незадовільних шляхах. 24 дні [PERSON] був у відпустці. Всі водії автотранспортних засобів відділу екстреної медичної допомоги протягом своєї роботи отримували 1,0 ставки + 0, 125 ставки, у звязку з тим, що на бригаду по тарифікації закладено по 4,5 ставки. Водії працювали на 1,0 ставку + 0,125 ставки. Інформація вивішувалася на дошці оголошень на початку кожного року Обєднаного автогосподарства медичних закладів. Свідок [PERSON] суду показав, що в автогосподарстві у звязку з відсутністю коштів мало місце неналежне забезпечення водіїв спецодягом. Як визнав у судовому засіданні позивач, щорічну відпустку за період роботи з 06.09.2014 року по 05.09.2015 року, терміном 24 календарні дні з 15.07.2015 року по 07.08.2015 року він використав, тому суд вважає необґрунтованою та безпідставною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5000, 00 грн. (а.с. 74 т.1). Надані у судовому засіданні показання зазначених вище свідків, які не стосуються предмета доказування суд до уваги не бере. Крім того, судом не беруться до уваги письмові пояснення свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 190-199 т.2), надані через канцелярію суду, оскільки відповідно до частин першої та другої ст. 50 ЦПК України свідок зобов'язаний з'явитися до суду у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. Перед допитом свідка головуючий встановлює його особу, вік, рід занять, місце проживання і стосунки із сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, роз'яснює його права і з'ясовує, чи не відмовляється свідок із встановлених законом підстав від давання показань. Якщо перешкод для допиту свідка не встановлено, головуючий під розписку попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань та приводить його до присяги (ч. 3, 5 ст. 180 ЦПК України). Суд не бере до уваги й наданий позивачем, як доказ оптичних диск, оскільки інформація, яка міститься на цьому оптичному диску не стосується предмета доказування, а відтак наданий доказ є неналежним. Згідно з ч. ч. 1 та 3 ст. 106 КЗпП України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті. З пояснень спеціаліста [PERSON] та з урахуванням досліджених матеріалів справи вбачається, що заборгованість із заробітної плати перед працівниками автогосподарства відсутня, а всі надурочно відпрацьовані водіями години враховані. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Таким чином, оскільки даним позовом пред`явлено вимогу щодо зобовязання відповідача провести достовірний підрахунок надурочно відпрацьованих годин та у зв`язку з цим провести стягнення заборгованості по заробітній платі, яку буде визначено після здійснення такого підрахунку, під час з`ясування обставин справи, виникло питання щодо можливого призначення у справі експертизи з питань, які потребують спеціальних знань, зокрема щодо проведення достовірного підрахунку надурочно відпрацьованих годин та можливого визначення розміру заборгованості із заробітній платі, про що позивачу у судовому засіданні було роз`яснено, проте позивач таке клопотання не заявив. Крім того, за відсутності спеціальних знань, суд позбавлений можливості з`ясувати питання щодо узгодженості відсутності боргу із заробітної плати, з проведеною перевіркою прокуратурою та територіальною державною інспекцією з питань праці у Кіровоградській області, якими було відображено порушення вимог трудового законодавства щодо не врахування відповідачем години відпрацьованих водіями виїзних бригад надурочно та, як наслідок накопичення заборгованості із заробітної плати, про стягнення якої просить позивач. Отже, надана відповідачем довідка від 03.08.2015 року № 298 (а. с. 56, т. 2) про відсутність заборгованості по виплаті заробітної плати за станом на 31.07.2015 року та розяснення спеціаліста щодо врахування надурочно відпрацьованих водіями автогосподарства годин при нарахуванні заробітної плати, сумніву у суду не викликають. З приводу заявленої позивачем позовної вимоги щодо зобовязання відповідача видати йому розрахункову відомість про кількість відпрацьованих годин надурочно протягом 2011 2013 років та щодо зобовязання відповідача не порушати норми дії статті 43 Конституції України щодо гарантованого отримання повної і своєчасної заробітної плати, суд вважає, що в даному випадку позивачем обрано не правильний спосіб захисту. Надану позивачем постанову судді Ленінського районного суду м. Кіровограда Льон С.М. від 25.11.2013 року (а.с. 102, том 1), у справі про адміністративне правопорушення суд вважає не належним доказом, оскільки дана постанова не містить інформації про предмет доказування. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Щодо наданих позивачем після початку розгляду справи по суті заяв про збільшення позовних вимог, суд зауважує, що за своєю суттю такі заяви не можуть вважатися заявами про збільшення позовних вимог, оскільки заяви, які прийнятті від позивача через канцелярію суду, є фактично такими, що спрямовані на зміну підстав і предмету позову, а тому з урахуванням положення ст. 31 ЦПК України судом такі заяви до уваги не беруться. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 30 ЦПК України). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до ухвалення судом рішення, якщо рішення в справі може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї із сторін (ч.1 ст. 35 ЦПК України). З урахуванням зазначеного, суд вважає необґрунтованими та безпідставними вимоги позивача до третьої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову. В частині стягнення моральної шкоди з відповідача суд вважає, що оскільки позивачем належних та допустимих доказів стосовно заподіяння йому відповідачем моральної шкоди не надано, дані позовні вимога задоволенню не підлягає. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством ( ст. 237-1 КЗпП України). Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Таким чином, оскільки позовні вимоги щодо надурочно відпрацьованих позивачем години понад встановлений робочий час та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі, є не доведеними, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди з відповідача суд вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягає. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed