Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, Головного управління юстиції у Львівській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області про відшкодування шкоди. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 30 листопада 2010 року Личаківським районним судом м.Львова винесена ухвала, якою визнано неправомірними дії державного виконавця Личаківського ВДВС ЛМУЮ щодо закриття виконавчого провадження №7710131, відкритого 25.06.2009 року на підставі виконавчого листа Личаківського районного суду м.Львова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 7597,67 грн. Дане виконавче провадження не виконане, внаслідок чого позивачу нанесена шкода, яка виразилася у тому, що він так і не отримав грошові кошти в порядку та розмірі, встановленому рішенням суду з вини державного виконавця Личаківського ВДВС, дії якої визнані судом неправомірними. Позивач неодноразово уточнював свої позовні вимоги, згідно з останніми уточненнями просить суд стягнути на його користь з Головного управління Казначейства у Львівській області 10 944, 75 грн. завданої йому шкоди відповідачами. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позові, додатково пояснили про те, що у 2008 році [PERSON] вніс на рахунок [PERSON] 680 грн. після чого жодних платежів не було здійснено. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності належним чином повідомленого відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. У відповідності до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у представника третьої особи на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 01.02.2008 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 7597,67 грн. на відшкодування майнової шкоди (а.с.38-39); на підставі вказаного рішення 22.04.2008 року ваидано виконавчий лист №2-52/10. Постановою державного виконавця Личаківського ВДВС Львівського МУЮ Марківа П.І. від 25.06.2009 року виконавчий документ під №2-52/10 повернуто стягувачеві у зв'язку з тим, що згідно з відповідями реєструючих органів та акта державного виконавця у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення на для погашення заборгованості. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 30.11.2010 року (а.с.41) визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Личаківського ВДВС Львівського МУЮ Марківа П.І. ВП №7710131 від 25.06.2009 року та зобов'язано Личаківський ВДВС Львівського МУЮ поновити виконавче провадження та прийняти до виконання виконавчий документ. Постановою державного виконавця Личаківського ВДВС Львівського МУЮ Паламара Я.В. від 17.12.2012 року відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-52/10, виданного 22.04.2008 року Личаківським районним судом м.Львова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 7 597, 67 грн. на відшкоування майнової шкоди та державного мита у розмірі 76 грн. (а.с.94). Відповідно до ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як роз'яснено у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Ухвалою від 30.11.2010 року встановлено, що державний виконавець безпідставно виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, у порушення вимог ст.67 Закону України «Про виконавче провадження» не провів звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію або інші доходи боржника, чим порушив законні права стягувача [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок неправомірних дій державного виконавця судове рішення від 01.02.2008 рок не виконувалося на протязі майже шести років. В силу вимог ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Конституційним судом України у рішенні від 03.10.2001 рок у справі №1-36/2001 (про відшкодування шкоди державою) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди у таких випадках здійснюється за рахунок держави. Згідно п.2 ст.41, ст.42 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845, казначейство здійснює безспірне стягнення коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів держаної влади, їх посадових чи службових осіб. Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений позивачем розрахунок заборгованості за шкоду завдану неправомірними діями (а.с. 159-160). Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки неправомірними діями та бездіяльністю державного виконавця не було виконано у повному обсязі, належним чином та у спосіб передбачений Закном України «Про виконавче провадження» рішення суду від 01.02.2008 року, що спричинило заподіяння шкоди позивачу.

Outcome: approved