Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. На підставу своїх вимог спирається на те, що 11 лютого 2013 року в селі Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області помер його прадід по матері [PERSON]. Довідка Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 20.01.2016р. № 55 підтверджує, що спадкоємцем померлого [PERSON] за законом першої черги та спадкоємцем за заповітом є дочка [PERSON]. Заповіт від імені померлого [PERSON] посвідчений Дзензелівською сільською радою від 27 грудня 1999 року, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 56 не змінений і не скасований. Також, дана довідка підтверджує, що на час відкриття спадщини із спадкодавцем проживав онук [PERSON], без реєстрації. Оскільки позивачу стало відомо, що спадкоємець за заповітом та за законом [PERSON] не оформляє спадкових прав, позивач звернувся до нотаріальної контори та інших установ щодо оформлення спадщини за законом. Позивач не звертався до Маньківської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини, тому на його думку, є таким, що прийняв спадщину. При цьому, хоча згідно довідки Дзензелівської сільської ради вказано, що позивач проживав без реєстрації, однак наявність реєстрації не ставиться в залежність від факту проживання відповідно до закону. Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово. Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. Відповідно до ст.6 вказаного Закону, Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Разом з тим, довідка Дзензелівської сільської ради підтверджує фактичне проживання із спадкодавцем на час смерті та свідчить про прийняття позивачем спадщини. Згідно Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 18.02.2016р. у справі №701/109/16-ц за позивачем визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Пушкіна, 37 в селі Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 11 лютого 2013 року в селі Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області. Разом з тим, при даному судовому розгляді підтверджено вищевказані обставини щодо сукупності прав спадкування позивача на майно після смерті [PERSON]. Оскільки після смерті [PERSON] залишилось спадкове нерухоме майно земельна ділянка, позивач звернувся до відділу Держгеокадастру у Маньківському районі Черкаської області із заявою про надання інформації щодо виготовлення та видачі правовстановлюючого документа на землю на імя спадкодавця [PERSON]. Листом відділу Держгеокадастру у Маньківському районі Черкаської області від 01.06.2016р. № 31-28-0.2-1321/15-16 повідомлено, що відповідно до записів в реєстраційній книзі згідно рішення Дзензелівської сільської ради від 22.03.2002 № 32-8 зареєстровано та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку на імя [PERSON] №469 від 29.07.2003р. серія ІІІ ЧР № 011376 по Дзензелівській сільській раді площею 2,9052 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Тобто, цим самим підтверджується, що земельна ділянка належить спадкодавцю [PERSON], на його імя виготовлено та видано державний акт на право власності на землю. Позивач звернувся до Маньківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на належну покійному [PERSON] земельну ділянку. На заяву отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.09.2016р. Даною постановою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно (земельну ділянку), належну покійному [PERSON]. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину мотивована тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа. У звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, немає можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Разом з тим, нотаріусом перевірено наявність та склад спадкових відносин, підтверджено наявність та факт прийняття спадщини. У звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа було здійснено публікацію оголошення в газеті «Маньківська новини» про втрату Державного акта на право власності на землю. За наявності таких обставин позивач позбавлений можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, що змушує звертатись до суду з даним позовом. Позивач позов підтримав. Відповідачка позов визнала. Представник Дзензелівської сільської ради в судове засідання не зявився, але згідно письмової заяви на задоволення вимог позивача не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню згідно вимог ст. ст. 16, 319, 328, 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1225, 1268 ЦК України, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що 11 лютого 2013 року в селі Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області у віці 94 років помер прадід позивача по матері [PERSON], про що 11.02.2013р. складено відповідний актовий запис №7, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-СР № 198032, виданим 11.02.2013р. Дзензелівською сільською радою, Маньківського району, Черкаської області. Довідка Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 20.01.2016р. № 55 підтверджує, що дійсно11 лютого 2013 року в селі Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області помер [PERSON], який проживав в [INFO]. Також дана довідка підтверджує, що спадкоємцем померлого [PERSON] за законом першої черги та спадкоємцем за заповітом є дочка [PERSON]. Заповіт від імені померлого [PERSON] посвідчений Дзензелівською сільською радою від 27 грудня 1999 року, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 56 не змінений і не скасований. Також, дана довідка підтверджує, що на час відкриття спадщини із спадкодавцем проживав онук [PERSON], без реєстрації. Оскільки позивачу стало відомо, що спадкоємець за заповітом та за законом [PERSON] не оформляє спадкових прав, позивач звернувся до нотаріальної контори та інших установ щодо оформлення спадщини за законом. Як спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, позивач є таким, що прийняв спадщину у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, за якою спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Позивач не звертався до Маньківської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини, тому відповідно до закону є таким, що прийняв спадщину. При цьому, хоча згідно довідки Дзензелівської сільської ради вказано, що позивач проживав без реєстрації, однак наявність реєстрації не ставиться в залежність від факту проживання відповідно до закону. Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово. Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. Відповідно до ст.6 вказаного Закону, Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Таким чином, виходячи з сукупності визначених законом умов, документальні дані в даному випадку свідчать лише про наявність зареєстрованого місця проживання, однак ці дані не є підтвердженням фактичного постійного проживання із спадкодавцем в розумінні приписів статті 1268 ЦК України. Довідка Дзензелівської сільської ради підтверджує фактичне проживання із спадкодавцем на час смерті та свідчить про прийняття позивачем спадщини. Згідно Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 18.02.2016р. у справі №701/109/16-ц за позивачем визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Пушкіна, 37 в селі Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 11 лютого 2013 року в селі Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області. Під час даного судового розгляду підтверджено вищевказані обставини щодо сукупності прав спадкування позивача на майно після смерті [PERSON]. Оскільки після смерті [PERSON] залишилось спадкове нерухоме майно земельна ділянка, позивач звернувся до відділу Держгеокадастру у Маньківському районі Черкаської області із заявою про надання інформації щодо виготовлення та видачі правовстановлюючого документа на землю на імя спадкодавця [PERSON]. Листом відділу Держгеокадастру у Маньківському районі Черкаської області від 01.06.2016р. № 31-28-0.2-1321/15-16 повідомлено, що відповідно до записів в реєстраційній книзі згідно рішення Дзензелівської сільської ради від 22.03.2002 № 32-8 зареєстровано та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку на імя [PERSON] №469 від 29.07.2003р. серія ІІІ ЧР № 011376 по Дзензелівській сільській раді площею 2,9052 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Тобто, цим самим підтверджується, що земельна ділянка належить спадкодавцю [PERSON], на його імя виготовлено та видано державний акт на право власності на землю. Позивач звернувся до Маньківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на належну покійному [PERSON] земельну ділянку. На заяву отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.09.2016р. Даною постановою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно (земельну ділянку), належну покійному [PERSON]. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину мотивована тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа. У звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, немає можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Разом з тим, нотаріусом перевірено наявність та склад спадкових відносин, підтверджено наявність та факт прийняття спадщини. У звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа було здійснено публікацію оголошення в газеті «Маньківські новини» про втрату Державного акта на право власності на землю. За наявності таких обставин позивач позбавлений можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Відповідно до п.4.12 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у справі всіх необхідних документів. Відповідно до п.4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться, зокрема, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Видача свідоцтва про право на спадщину проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Тобто, у позивача відсутній правовстановлюючий документ на землю, який необхідно надати нотаріусу для оформлення спадщини, що само по собі виключає можливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. За ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ч.2 ст.1223 ЦКУ, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. За ч.3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» надано такі розяснення: Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Статтею 16 ЦК України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Частина 4 ст. 319 ЦК України визначає, що власність зобов'язує. Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, тому позов позивача підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved