Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № [NUMBER] від 23 жовтня 2013 року, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] на підставі вищенаведеного кредитного договору отримав у ПАТ «ОТП Банк» грошові кошти та зобовязався виконати кредитні зобов'язання відповідно до його умов. Внаслідок порушення порядку сплати коштів за відповідачем наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 34 053 грн. 55 коп. ПАТ «ОТП Банк» згідно умов договору факторингу відступив право вимоги за оспорюваним кредитним договором позивачу [PERSON] «ОТП «Факторинг Україна». Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, надавши пояснення, що не укладав договору з товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг України» та вказав, що укладав кредитний договір з публічним акціонерним товариством «ОТП Банк». Заслухавши думку відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого [PERSON] «ОТП «Факторинг Україна» позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Із матеріалів справи вбачається, що 23 жовтня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №2006380135, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в розмірі 29 795 грн. Умовами кредитного договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 15 % на рік. Строк кредиту 60 місяців, з 23.10.2013 року по 23.10.2018 року. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. За змістом ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Позивачем станом на 20 серпня 2015 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором № [NUMBER] від 23 жовтня 2013 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача за кредитними зобов'язаннями в розмірі 34 053 грн. 55 коп., з яких: 27 706 грн. 94 коп. - тіло кредиту, 2 771 грн. 17 коп. - відсотки, 3 575 грн. 44 коп. - комісія за розрахункове обслуговування. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не представлено суду. Згідно договору факторингу від 22 грудня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» відступило [PERSON] «ОТП «Факторинг Україна» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі право вимоги у зобовязаннях [PERSON], які виникли у нього на підставі кредитного договору № [NUMBER] від 23 жовтня 2013 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч. 1 ЦПК України,

Outcome: approved