Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач за первісним позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 2695730,79 грн., у тому числі боргу по тілу кредиту в сумі 47759,26 СНF, що еквівалентно 412207,26 грн., боргу по нарахованим та несплаченим відсоткам в сумі 21695,96 СНF, що еквівалентно 187256,51 грн., пені за несвоєчасне повернення суми кредиту в розмірі 242878,21 СНF, що еквівалентно 2096267,02 грн.. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.05.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № МL-705/206/2008 (далі Кредитний договір), за умовами якого [PERSON] надано кредитні кошти в сумі 48527,60 Швейцарських франків на споживчі цілі. В якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] щодо погашення кредиту та всіх інших платежів, передбачених Кредитним договором, між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір поруки № SR-705/206/2008 від 23.05.2008 року, за яким останній поручився за належне виконання [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань у повному обсязі як солідарний боржник. 12 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н, за умовами якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № МL-705/206/2008 від 23.05.2008 року. Відповідачі не виконали належним чином свої договірні зобов'язання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання припиненим договору поруки № SR-705/206/2008, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] 23.05.2008 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що за умовами вказаного договору поруки, у разі невиконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору, кредитор має право звернутися до поручителя з письмовою вимогою щодо неналежного виконання зобов'язань по кредитному договору, а останні зобов'язаний протягом трьох банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора, прийняти на себе зобов'язання здійснити виконання боргових зобов'язань. Термін повернення кредиту в такому випадку настає в день отримання письмової вимоги поручителем. Позивач за зустрічним позовом наголосив, що такі вимоги кредитора були неодноразово отримані поручителем поштовими відправленнями, останню вимогу отримано більше року тому. З урахуванням викладеного та на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, якою передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, а у разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, позивач вважає, що порука за вищевказаним договором припинена, оскільки Банк звернувся до нього з позовом після спливу шестимісячного терміну від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Представник позивача за первісним позовом Дідоха І.З., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд задовольнити первісний позов. Проти зустрічного позову заперечувала, посилаючись на те, що позивачем за зустрічним позовом не надано суду досудових вимог про сплату заборгованості за кредитним договором, на які посилається позивач у зустрічному позові, та вважала безпідставними посилання позивача за зустрічним позовом на ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки за умовами ч. 2 ч. 1 Кредитного договору дата остаточного повернення кредиту - 23 травня 2023 року, а відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Крім того, представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просила відмовити у задоволенні зустрічного позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Представник відповідачів за первісним позовом [PERSON], який діє на підставі довіреностей, заперечував проти первісного позову, посилаючись на те, що позивачем не подано доказів дотримання ним вимог п. 10 ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» в частині попереднього направлення кредитодавцем за 30 днів позичальникові відповідної вимоги про сплату боргу. Крім того, представник відповідачів вважає, що позивачем не надано суду документального підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів (меморіального ордеру, виписки з поточного рахунку, касових документів, заяви на видачу готівки, платіжного доручення тощо), які б підтверджували стан розрахунків між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з відповідачем по справі. Також, представник відповідачів не погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором, вважаючи, що останнім не враховано умов укладеного 24.02.2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] Додаткового договору № 1 до кредитного № МL-705/206/2008 від 23.05.2008 року, за яким було змінено порядок та розміри розрахунків. Крім того, представник відповідачів вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності щодо сплати чергових платежів визначених місяцями, строк сплати яких передбачений графіком, оскільки поряд зі встановленням строку дії договору, сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Також, представник відповідачів наголосив, що розмір нарахованої позивачем пені за кредитним договором значно перевищує розмір основної заборгованості, у зв'язку з чим він підлягає зменшенню до суми, розрахованої позивачем з урахуванням граничного розміру пені, який не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. Також, представник [PERSON] в судовому засіданні підтримав зустрічний позов в повному обсязі та просив суд його задовольнити. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги за первісним та за зустрічним позовами, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне. 23.05.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № МL-705/206/2008, за умовами якого [PERSON] надано кредитні кошти в сумі 48527,60 Швейцарських франків на споживчі цілі. Перший відповідач, в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти в порядку та у строки, передбачені п. 1.6 Частини № 2 Кредитного договору, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені п.п. 1.4., 1.5. Частини № 2 Кредитного договору. За умовами п. 1.5.1. з підпунктами Частини 2 Кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється першим відповідачем щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку Платежів (додаток №1 до Кредитного договору). 24.02.2009 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] укладений Додатковий договір № 1 до кредитного договору № МL-705/206/2008 від 23.05.2008 року, за умовами якого Графік платежів викладений в новій редакції. В якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] щодо погашення кредиту та всіх інших платежів, передбачених Кредитним договором, 23.05.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір поруки № SR-705/206/2008 від 23.05.2008 року, за яким останній поручився за належне виконання [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань у повному обсязі як солідарний боржник. Відповідно до умов п. 1.1 ст. 1 Договору поруки другий відповідач прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником (першим відповідачем) його зобов'язань перед Кредитором за Кредитним договором, в повному обсязі. Згідно з п. 1.2 ст. 1 Договору поруки, Поручитель (другий відповідач) та Боржник (перший відповідач) відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до Боржника (першого відповідача) так і до Поручителя (другого відповідача), чи до обох одночасно. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 12 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (Позивач) укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н, за умовами якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № МL-705/206/2008 від 23.05.2008 року. Згідно з Актом приймання-передачі кредитного портфелю від 12.11.2010 року ПАТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло Кредитний портфель, як визначено у статті 1 Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року, укладеного між сторонами та у Додатку 1 до Договору. Відповідно до умов вказаного договору купівлі-продажу кредитного портфелю та Додатку № 1 до нього, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника за кредитним договором № МL-705/206/2008 від 23.05.2008 року. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» наголошує, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином свої договірні зобов'язання в частині своєчасного внесення платежів, передбачених умовами кредитного договору. Такі обставини на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що діяв на час укладання кредитного договору, якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. На час розгляду справи дана стаття передбачає, що дострокове повне повернення споживчого кредиту може бути здійснене споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Тобто умова договору про попереднє повідомлення боржника, що пов'язується саме із отриманням відповідного повідомлення про повне дострокове повернення споживчого кредиту також захищається і спеціальним законом, що має бути врахований судом у даному випадку в силу вищевказаного законодавства, а строки попереднього врегулювання такого спору дифенціюються законодавцем в залежності від мети отримання даного кредиту. Разом з цим, умовами пп. 2.1.3.1. п. 2.1.3. ч. 2 Додаткового договору № 1 до Кредитного договору № МL-705/206/2008 від 23.05.2008 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] 24.02.2009 року, право вимоги за яким перейшло до позивача, визначено, що Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов'язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадках невиконання Позичальником та/або Третіми особами своїх Боргових зобов'язань та/чи інших умов Кредитного договору, Документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов правочинів, як таких, що існують на момент укладення цього Додаткового договору, так і тих, що можуть бути укладені між Банком та Позичальником чи між Банком та Третіми особами в майбутньому. При цьому, зобов'язання Позичальника щодо повного дострокового виконання Боргових зобов'язань настає з дати відправлення Банком на адресу Позичальника, що зазначена в цьому Додатковому договорі, відповідної вимоги та повинно бути проведено Позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання Позичальником відповідної Вимоги. Отже, Банком (кредитором) подано позов до боржника за кредитним договором із вимогою внаслідок порушення позичальником строків платежів, встановлених договором, про повне дострокове повернення кредиту, сплати відсотків та пені, з посиланням на невиконання боржником вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором. Проте, Банком не подано доказів дотримання вищевказаної вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів», а також доказів виконання Банком умов пп. 2.1.3.1. п. 2.1.3. ч. 2 Додаткового договору № 1 до Кредитного договору щодо попереднього надіслання та отримання боржником відповідної вимоги саме від Банку про повне дострокове повернення кредиту, що б зобов'язало відповідача протягом тридцяти днів з дати надіслання банком відповідної вимоги повернути суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити відсотки та пеню. Лише у разі невиконання позичальником вимоги про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором відповідно до пп. 2.1.3.1. п. 2.1.3. ч. 2 Додаткового договору № 1 до Кредитного договору у Банку виникло б право звернутися до суду з відповідною вимогою про примусове стягнення всієї заборгованості за договором. Суд враховує положення статей 1050, 1054 ЦК України щодо права позивача на дострокове повернення кредиту, але вважає, що ним, так само як і боржником повинні виконуватись умови договору в силу ст. 526 ЦК України, що передбачає виконання зобов'язання належним чином відповідно в до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в тому числі і Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, слід зазначити, що позивач у своєму позові посилається на наявність у першого відповідача заборгованості за кредитним договором, але не надає жодних доказів існування цієї заборгованості саме в тій сумі, яка зазначена у його розрахунку, що в свою чергу не може прийматися судом як доказ наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у вказаній у первісному позові сумі. Наданий позивачем розрахунок боргу, підготовлений працівниками банку, про наявність грошового зобов'язання відповідача по тілу кредиту, відсотків і пені - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не може визначати правові підстави для стягнення відповідних сум і слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. У самій позовній заяві не міститься таких даних, а лише констатовано наявність недоведеного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Документами, які можуть підтверджувати наявність або відсутність заборгованості, а також, встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно з нормами ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Втім, позивач не надав до суду первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту і здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, тощо), тому, немає підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також, суми відсотків та пені, зазначених у розрахунку, є беззаперечним. Крім того, в матеріалах справи відсутній документ, що підтверджує факт отримання першим відповідачем готівкових коштів в сумі, що вказана у кредитному договорі, а саме: квитанція, розписка, заява на видачу готівки, тощо із зазначенням дати, суми, валюти та його особистого підпису. Також, Банком не надано до суду графіку погашення кредиту, який за умовами пп. 2.1.1. п. 2.1. ч. 2 вищевказаного Додаткового договору № 1 до Кредитного договору викладено в новій редакції (Додаток № 1 до цього Додаткового договору). При цьому, копію (та оригінал для огляду) самого Додаткового договору № 1 до Кредитного договору № МL-705/206/2008 від 23.05.2008 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] 24.02.2009 року, суду було надано представником відповідачів за первісним позовом. Згідно з п. 1.2. ч. 1 Додаткового договору № 1 до Кредитного договору, Графік платежів укладається між Банком та Позичальником і визначає розмір та періодичність сплати Платежів на користь Банку, а також містить розмір інших платежів та інформацію, необхідність яких визначена вимогами чинного законодавства України. За відсутності вказаного Графіку платежів, суд не має можливості встановити чи враховано позивачем за первісним позовом вказаний Графік під час здійснення розрахунку заборгованості по клієнту [PERSON] за кредитним договором № МL-705/206/2008 від 23.08.2008 року станом на 16.08.2013 року, в якому наразі не зазначено про Додатковий договір № 1 до Кредитного договору. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст. 10 та 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 57 та 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, відповідно до встановлених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів, досліджених у судовому засіданні, у їх сукупності,суд приходить до висновку, що позивачем за первісним позовом не доведено дотримання ним вимог п. 10 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», умов кредитного договору, що дають йому право на пред'явлення до відповідачів вимоги про примусове повне дострокове повернення споживчого кредиту, сплати процентів та пені відповідно до укладеного кредитного договору та додаткового договору до нього, а тому позовні вимоги, що розглядаються судом є передчасними, необґрунтованими та недоведеними, а тому задоволенню не підлягають. Стосовно зустрічного позову [PERSON] до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання договору поруки припиненим, суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до частин 1, 3 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з пунктом 1.1. договору поруки № SR-705/206/2008 від 23 травня 2008 року, Поручитель ([PERSON]) зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником ([PERSON]) його Боргових зобов'язань перед Кредитором (ЗАТ «ОТП Банк») за Кредитним договором № МL-705/206/2008 від 23.08.2008 року, в повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та Боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор може звернутись з вимогою про виконання Боргових зобов'язань як до Боржника, так і до Поручителя, чи обох одночасно. Частиною 1 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. У разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Зі змісту договору поруки вбачається, що строк її припинення не встановлено, тому згідно з вимогами вищевказаних норм матеріального права, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, підставою для припинення договору поруки може бути недотримання кредитором строку звернення до суду з вимогами до поручителя. Разом з цим, слід зазначити, що позивач за зустрічним позовом, посилаючись на те, що вимоги кредитора про погашення боргу були неодноразово отримані поручителем поштовими відправленнями та останню вимогу отримано більше року тому, не надає суду доказів на підтвердження вказаної обставини. Згідно зі ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Підлягають доказуванню обставини, що мають значення для прийняття рішення по справі і стосовно яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані представити свої докази суду до або під час попереднього судового засідання по справі, а якщо попереднє судове засідання по справі не проводиться, до початку розгляду справи по суті. З огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази направлення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вимог до поручителя та докази отримання ним цих вимог, суд вважає позовну вимогу позивача за зустрічним позовом не доведеною та не обґрунтованою, у зв'язку з чим у задоволенні позову належить відмовити. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. У зв'язку із відмовою в задоволенні позовних вимог судові витрати, понесені позивачем за первісним позовом, відносяться на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed