Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач в судовому засіданні вимоги, висловлені в своєму позові, підтримала та просить суд стягувати з відповідача на її користь на її утримання аліменти у розмірі ј частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], віку трьох років, тобто до [INFO] З відзивом відповідача не згодна в повному обсязі, постільки відповідач працює офіційно за межами України та має стабільний достатній заробіток і в змозі утримувати їхню неповнолітню дитини та її. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивача підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача та її представника визнав частково, надав письмовий відзив, в якому просить позовні вимоги позивача задовольнити частково в розмірі 1/8 частини. Посилається на те, що згідно з ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Тому у відповідності до ст. 84 СК України, при визначенні підстав та розміру аліментів суд повинен встановити, чи може чоловік надавати матеріальну допомогу дружині. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивачем [PERSON] не надано доказів, що він матеріально спроможний оплачувати аліменти на її утримання. А доводи позивача про те, що він має можливість надавати їй матеріальну допомогу, так як виїжджає в закордонні відрядження, має дохід, а у власності автомобіль та будинок, являються безпідставними. В даний момент він являється безробітним, так як через відсутність роботи за його фахом не може працевлаштуватись. Вимушений стати на облік в Покровський міський центр зайнятості населення, 07 травня 2018 року йому нададуть офіційно статус безробітного з отриманням державної допомоги. Будь-яких джерел доходів у нього немає. Наявність у його власності автомобіля та будинку само по собі не являється підставою про його платоспроможність. По-перше, автомобіль був придбаний до шлюбу, а будинок він отримав по договору дарування від своєї матері, тому дане майно являється його особистою власністю і позивачка не має до нього ніякого відношення. По-друге, і будинок, і автомобіль мають невелику вартість: будинок за ринковою вартістю оцінений у 98 тис. грн., автомобіль 2002 року випуску вживаний та в силу свого зносу також втратив свою цінність та вартість. По-третє, від володіння будинком та автомобілем він не має ніяких доходів. Коли він працював та мав матеріальну можливість, він систематично щомісяця надавав позивачу достатнє матеріальне забезпечення на утримання її і дитини, купував для них необхідні речі та харчі. Тому в своїй позовній заяві дружина і не вказує, що він ухилявся від надання їм матеріальної допомоги. Але в даний момент він не має такої можливості. Позивачка отримує щомісячно соціальну допомогу в зв'язку з народженням дитини, розмір якої складає більше 800 грн. на місяць, до того ж вона сама пішла від нього та опинилась в таких матеріальних умовах. В шлюбі вони перебували нетривалий час, всього приблизно півтора року, тому вважає, що відповідно до ст. 83 СК України суд може обмежити виплату аліментів на дружину. При розгляді даного позову необхідно прийняти до уваги і наступні вимоги закону. Відповідно до ч.2 ст.80 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів на користь одного із подружжя, суд визначає його з врахуванням можливостей отримання цим подружжям допомоги від своїх батьків, а також з врахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Мати позивачки є працездатною, працює в місцевій лікарні, має постійний і стабільний заробіток та може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Її батько вже не працює, але отримує високу пенсію і також може надавати матеріальну допомогу своїй дочці. Необхідно врахувати і ту обставину, що з нього вже стягнуті аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], згідно судового наказу Орджонікідзевського міського суду від 24 квітня 2018 року у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення сином повноліття. З врахуванням того, що позивачка має можливість отримати допомогу від своїх батьків, а він буде виплачувати аліменти на утримання дитини, не зможе в даний момент працевлаштуватись і не має доходів, складається така ситуація, що він знаходиться в набагато гіршому матеріальному стані, ніж позивачка. Вважає, що викладені ним обставини, є підставою для відмови в позові. Однак, незважаючи на те, що він не в змозі в даний момент надавати матеріальну допомогу дружині, незважаючи на розрив подружніх стосунків, з врахуванням того, що мова йде про утримання матері його дитини до 3-х років, він згоден виплачувати аліменти на утримання [PERSON], але в розмірі не більше 1/8 частини свого заробітку (доходів). Вважає, що такий розмір аліментів не порушує прав та інтересів інших осіб, зокрема, їхньго малолітнього сина [PERSON]. Суд, вислухавши сторони, представника позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду і підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з 23.09.2016 року. Шлюб було зареєстровано Орджонікідзевським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області 23 вересня 2016 року (актовий запис № 120). Під час шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], про що Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області 15 травня 2017 року було зроблено відповідний актовий запис № 100. Подальше сумісне життя у сторін не склалось. Одруження позивача з відповідачем виявилось невдалим. Сім'я фактично розпалась через сварки на побутовому ґрунті, вони не зійшлися характерами, відсутність взаєморозуміння, гармонійних відносин, поваги один одному. Примирення між сторонами стало неможливим, оскільки позивачем були втрачені до відповідача почуття кохання. Приблизно з 10 листопада 2017 року між сторонами припинено шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться, мешкають за різними адресами. Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року шлюб розірвано. На даний час позивач не працює, тому що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку, а тому не має можливості працювати та отримувати кошти на своє утримання. Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Суд вважає, що відповідач має можливість надавати позивачу таку допомогу. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд звичайно виходить з того, що відповідач є молодою працездатною особою, інших утриманців немає, тому спроможній платити аліменти на утримання дружини, яка проживає зі спільною дитиною, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 182 Сімейного кодексу України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є здоровою, працездатною особою, на даний час не має офіційного місця роботи в Україні, знаходиться на обліку в Покровській міській філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості з 07.05.2018 року як безробітний, куди звернувся після того, як дізнався про те, що позивач звернулася до суду з дійсним позовом, а тому суд вважає, що аліменти на утримання позивача він повинен сплачувати, але у розмірі 1/6 частини, обставин та доказів неможливості надання ним матеріальної допомоги позивачу суду не надано, згідно наданої суду заяви відповідач позов визнав частково і згоден платити аліменти у розмірі 1/8 частини, але не дивлячись на це, виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та можливості відповідача, суд присуджує аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини щомісячно, що буде відповідати інтересам обох сторін, в зв'язку з чим позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Вказаний розмір аліментів суд пов'язує з доходами відповідача та прожитковим мінімумом для працездатної особи, який визначений державою. Щодо інших обставин, викладених позивачем у відзиві на позов та в судовому засіданні суд відноситься критично, оскільки відповідач дійсно згідно до наданих документів має у власності житловий будинок, транспортний засіб, інших будь - яких зобов'язань не має, окрім того, що згідно до винесеного судом 24 квітня 2018 року судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку, а тому повинен сплачувати аліменти і на користь дружини, яка окрім мінімального доходу у розмірі 860 грн. щомісячно на дитину інших доходів взагалі не має. Відповідно до ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 24.04.2018 року. Крім того, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимоги про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 704,80 грн..

Outcome: partial