Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач зазначив, що 27.01.2011р. між сторонами укладено договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 800грн у вигляді встановленого кредитного ліміту платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач заборгованість за кредитним договором не погашає, у звязку з чим станом на 31.12.2015р. має заборгованість, яка складається з наступного: - 3231грн 83коп. заборгованість за кредитом; - 14\~957грн 70коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2800грн заборгованість по пені за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: - 500грн штраф (фіксована частина) - 1049грн 48коп штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача разом з понесеними судовими витратами. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач заявою просить провести розгляд справи без його участі, позов визнав частково, просить застосувати у справі строк позовної давності. За положеннями ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксація процесу технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 27.01.2011р. між сторонами укладено договір, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.5-32) Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Через неналежне виконання позичальником його обовязків, передбачених договором, банк 26.03.2016р. (див. відбиток штемпеля а.с.37), звернувся до суду та просить стягнути заборгованість, станом на 31.12.2015р., яка, згідно розрахунку (а.с.4), складається з наступного: - 3231грн 83коп заборгованість за кредитом; - 14\~957грн 70коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2800грн заборгованість з пені за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: - 500грн штраф (фіксована частина) - 1049грн 48коп штраф (процентна складова). Згідно розрахунку, дата останнього погашення відповідачем кредиту 21.06.2013р. Підлягають задоволенню вимоги позивача з стягнення заборгованості за кредитом і відсотками, заявлені до стягнення в межах позовної давності та обґрунтовані, оскільки, за положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 525 цього ж Кодексу, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Вимоги з стягнення пені підлягають задоволенню частково через сплив позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідачем заявлено про застосування позовної давності у спорі. Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів (правова позиція Верховного суду України у справі № 6-160цс14). Таким чином, позов про стягнення пені підлягає задоволенню за період з 26.03.2015 по 31.12.2015р.р., в сумі 1 000грн (2\~800грн 1800грн, див розрахунок на а.с.4об). У задоволенні позову в частині стягнення 500грн штрафу (фіксована частина), та 1049грн 48коп штрафу (процентна складова) суд вважає за потрібне відмовити. Відповідно до положень статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція Верховного суду України по справі №6-2003цс15). У даному випадку штраф у вигляді штрафів, і пеня, нараховані в один і той же період, є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування, у зв'язку з чим не підлягає стягненню штраф, оскільки за цей же період суд вважає необхідним і обґрунтованим стягнути пеню. Тому позов підлягає частковому задоволенню, на суму 19\~189грн 53коп. Судові витрати слід розподілити за положеннями ст.88 ЦПК України. При цьому суд враховує п.п.35, 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено\~за мінімальною ставкою), і вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача 1173грн 22коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial