Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України малолітній дочці сторін [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу її батька-відповідача [PERSON], для оздоровлення та відпочинку дитини у період з травня по грудень 2018 року до Республіки Польща, до двох тижнів до Турецької Республіки та Арабської Республіки Єгипет. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що сторони є батьками даної дитини, шлюб між останніми розірваний, утримання та виховання дитини здійснюється позивачем, позивач має постійний дохід і має намір виїхати разом із дитиною тимчасово на оздоровлення, що відповідає інтересам дитини, відповідач з дитиною та позивачем не спілкується, останній ухиляєтиься від надання дозволу на виїзд дитини за межі України, В судовому засіданні позивач підтримала позов за вищевикладених обставин, просила надати дозвіл на одноразовий тимчасовий виїзд за межі України малолітній [PERSON] у період з 31 липня 2018 року по 10 серпня 2018 року до Республіки Польща, та з 01 грудня 2018 року по 14 грудня 2018 року до Арабської Республіки Єгипет, пояснивши, що шлюб між сторонами розірваний, останні проживають окремо з 2012 року, дитина, яка має захворювання, проживає разом із нею і перебуваї на її утриманні, на вимогу щодо надання дозволу на виїзд дитина відповідач здійснює тільки обіцянки, виїзд дитини потрібен для її оздоровлення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов в частині виїзду дитини з 31 липня 2018 року по 10 серпня 2018 року до Республіки Польща, та з 01 грудня 2018 року по 14 грудня 2018 року до Арабської Республіки Єгипет,-визнав, на більший термін не погоджується. Із врахуванням наданих стронами доказів суд приходить до слідуючих висновків. Сторони по справі, шлюб між якими розірваний згідно заочного рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 08 листопада 2012 року, є батьками [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, відповідач є платником аліментів на вказану дитину згідно заочного рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 18 лютого 2015 року. [PERSON] має захворювання, що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного хворого від 22 січня 2018 року. Дані обставини сторонами в судовому засіданні не заперечуються. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно ; той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею; той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Чинним законодавством не передбачено надання дозволу на багаторазові тимчасові виїзди дитини без дозволу батька/матері без визначення конкретної держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у такій державі окремо. Згідно Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема, за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, за рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Надання дозволу на багаторазові тимчасові виїзди дитини без дозволу батька/матері без визначення конкретної держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у такій державі окремо не передбачено також і нормами Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Згідно висновку від 21 березня 2018 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради підтримує позов позивача. Із врахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом надання дозволу на одноразовий тимчасовий виїзд за межі України дитині сторін, у супроводі її матері-позивача, без згоди та супроводу її батька-відповідача, у період з 31 липня 2018 року по 10 серпня 2018 року включно до Республіки Польща, та з 01 грудня 2018 року по 14 грудня 2018 року включно до Арабської Республіки Єгипет. На підставі положень Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини виїзд дитини сторін за кордон сприятиме покращенню її здоров»я, розширенню світогляду, добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості і не порушить прав відповідача-батька і не позбавить останнього можливості брати участь у вихованні своєї неповнолітньої дочки. Відповідно до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати-704 грн. 80 копсудового збору,-підлягають стягненню на її користь із відповідача. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: approved