Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом, де зазначив, що 14.03.2009 року між ним та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримала у борг 10 000 доларів США зі сплатою 5 % у місяць за користування позикою, із зобов`язанням повернути суму в строк до 14.07.2009 року. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 31.01.2014 року з відповідача стягнуто 79 900,00 грн. заборгованості за договором позики, 7348,61 грн. як 3 % річних за період з 01.01.2010 року по 23.01.2013 року. Згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 31.10.2017 року з відповідача стягнуто 82 202,51 грн. втрат від інфляції за період з 01.02.2014 року по 31.01.2017 року, 7329,91 грн. як 3 % річних за період з 01.02.2014 року по 20.02.2017 року. Рішення суду першої інстанції у вказаній частині залишено без змін постановою Верховного Суду від 15.08.2018 року. Вказуючи і на подальше невиконання рішення суду, фактичну сплату основної суми боргу лише 09.07.2018 року, позивач просить на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача 13 857,541 грн. втрат від інфляції за період з 01.02.2017 року по 30.06.2018 року та 3303,26 грн. як 3 % річних за період з 21.02.2017 року по 08.07.2018 року. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, де вказано на те, що перелік підстав та умов використання готівкової іноземної валюти на території України є вичерпним, а тому стягнення відсотків, а також передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України інфляційних втрат, 3-х відсотків річних не відповідає вимогам законодавства. Посилаючись на вказані обставини, відповідач просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити. Представник відповідача заперечував з приводу задоволення позовних вимог. Судом встановлено наступні обставини. 14.04.2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримала у борг від [PERSON] 10 000 дол. США зі сплатою 5 % у місяць за користування позикою, із зобов`язанням повернути вказану суму в повному обсязі в строк до 14.07.2009 року. За наслідком звернення позикодавця до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості, що виникла у зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань, рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 31.01.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 79 900,00 грн. боргу за договором позики, 7348,61 грн. 3 % річних за період з 01.01.2010 року по 23.01.2013 року. Згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 31.10.2017 року з відповідача стягнуто 82 202,51 грн. втрат від інфляції за період з 01.02.2014 року по 31.01.2017 року, 7329,91 грн. як 3 % річних за період з 01.02.2014 року по 20.02.2017 року. Рішення суду у вказаній частині залишено без змін постановою Верховного Суду від 15.08.2018 року. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. За ч.5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Отже, прийняття судом рішення про стягнення грошових у коштів у національній валюті фактично виявляє обов`язок особи, відносно якої таке рішення ухвалене, повернути грошову суму, що кореспондується з правом іншої сторони на отримання коштів. У своїй постанові від 15.08.2018 року Верховний Суд також звернув увагу, що «невиконане грошове зобов`язання, на яке позивач просив нарахувати інфляційні втрати, є не зобов`язанням за договором позики, вираженим в іноземній валюті, а трансформованим з цього зобов`язанням, встановленим рішенням суду від 31.01.2014 року, яке не виконується». За таких обставин, викладені у відзиві заперечення відповідача не узгоджуються з положеннями Закону, а вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат, а також 3 % річних у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання, є обґрунтованими. Перевіривши шляхом математичного обрахунку наданий позивачем розрахунок, суд приходить до висновку про його арифметичну вірність та необхідність задоволення позову у повному обсязі. Суд стягує з відповідача 13 857,541 грн. втрат від інфляції за період з 01.02.2017 року по 30.06.2018 року та 3303,26 грн. як 3 % річних за період з 21.02.2017 року по 08.07.2018 року. У відповідності до ст. 141 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: approved