Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про зобов'язання вчинення дій - знесення самочинного будівництва. Вимоги мотивовано тим, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,0824 га, розташована за адресою: [ADDRESS]. Користувачем суміжної земельної ділянки (за адресою: [ADDRESS]) є [PERSON] Відповідачем самочинно, з порушенням будівельних норм, збудовані господарські будівлі (сарай та туалет-душ) на межі земельних ділянок сторін та частково - на землі позивача. Оскільки в добровільному порядку даний спір вирішити не можливо, позивач просив усунути перешкоди в здійсненні права користування земельною ділянкою зобов'язавши [PERSON] знести самочинне будівництво. В судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягав у повному обсязі. Пояснив, що в результаті будівництва відповідачем самочинно сараю та туалету-душу руйнується його майно та порушується його право власності. Відповідач, його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Вказали, що самочинне будівництво сараю було здійснено [PERSON] з дозволу [PERSON] Вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 червня 2009 року, державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 28, 29), з витягу про державну реєстрацію прав (інвентарна справа № 2099 арк.134) [PERSON] є власником земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0824 га, та 13/20 часток житлового будинку садибного типу, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. На підставі договору купівлі-продажу від 27 жовтня 1999 року (а.с. 22) [PERSON] на праві власності належить жилий будинок (літ. «А») з господарчими та побутовими будівлями та спорудами (літня кухня літ. «Б», сараї літ. «В», «З», гараж літ. «І», погріб літ. «Д», уборна літ. «Е», огорожа № 1 - 3, споруда № 4), що розташовані на земельній ділянці, площею 1 030 м?, за адресою: [ADDRESS]. Згідно з актом, складеним головним державним інспектором Північно-Східного інспекційного відділу інспекції ДАБК у Херсонській області 14 лютого 2014 року (а.с. 72), станом на 15.00 год. 13 лютого 2014 року на земельній ділянці по [ADDRESS] виявлені самовільно побудовані у 2004 році господарські будівлі і споруди (сарай та туалет-душ), що є порушенням ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». За фактом виявлених порушень головним державним інспектором Північно-Східного інспекційного відділу інспекції ДАБК у Херсонській області складений протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 73), за результатами розгляду якого цією ж посадовою особою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 96 КУпАП (а.с. 75) та видано відповідачу припис (а.с. 76), в якому вимагалося приведення забудову земельної ділянки у відповідність до вимог діючого містобудівного законодавства. Відповідно до висновку експерта (а.с. 92 - 108), під час дослідження виявлено, що на земельній ділянці [ADDRESS] по лівій боковій межі розташований сарай літ. «Б», розмірами 4,85 м х 3,20 м, до нього прибудовано сарай, розмірами 3,10 м х 1,95 м. (в графічному Додатку № 2 та рис. 1 позначено літ. «Л»). До сараю літ. «Б» та сараю літ. «Л» зі сторони суміжної земельної ділянки [ADDRESS] прибудовано сарай, розмірами 6,78 м х 2,93 м (в графічному Додатку № 2 і рис. 1 позначено літ. «І»), крім того на межі суміжних земельних ділянок збудовано туалет-душ (в графічному Додатку № 2 та рис. 1 позначено літ. «К»). Відповідно до вимог п 3.25 * ДБН 360-92**, для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань від межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м., при цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опалів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок, але п. 3.26 зазначеного ДБН господарські будівлі й гаражі допускається об'єднувати на суміжних ділянках. Будівництво нової будівлі чи споруди впритул до існуючої, відповідно до п. Б.2.1 ДБН В.1.2-12-2008, класифікується як будівництво в умовах ущільненої забудови та згідно з п. 1.8. зазначеного ДБН перед початком виконання будівельно-монтажних робіт забудовник повинен оформлювати акт-допуск на виконання робіт з особами, що експлуатують об'єкти, розташовані поблизу. Тому, враховуючи вище вказане, необхідна домовленість між співвласниками. При будівництві сараю літ. «І» було виконано надбудову над стіною сараю літ. «Л», який знаходиться на земельній ділянці № 11, що належить [PERSON] Фактично, під час будівництва [PERSON] сараю літ. «І» було виконано реконструкцію неналежного йому сараю літ. «Л», який знаходиться на земельній ділянці [PERSON] Надбудова зазначеної стіни визиває зростання ваги конструкції та напружень, які передаються на фундамент існуючої будівлі, що без розрахунку міцності, стійкості та жорсткості може призвести до втрати первісних властивостей та руйнування конструкції. Щодо забезпечення влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок - дах сараю літ. «І» виконано односкатним з зовнішнім водостоком та неорганізованим водовідведенням (без лотків та водостічних труб) з уклоном в бік земельної ділянки, на якій він розташований, що не суперечить вимогам ДБН В.26-14-97, том. 1, п. 3.15., але відповідно до п. 3.7. ДБН В.1.2-12-2008, якщо між будівлями утворено замкнений простір, він повинен мати покрівлю і бути вентильованим. Тобто відсутність покрівлі, що запобігає потраплянню опадів в простір між сараєм літ. «І» та сараєм літ. «Б», є порушенням зазначеної вимоги ДБН В.1.2-12-2008. Висота сараю літ. «І» більша ніж висота сараю літ. «Л» на 2,31 м, що призводить до накопичення на покриття сараю літ. «Л» снігу від дії вітру - це порушення п. 1.3 ДБН В.2.6-14-97. Туалет душ літ. «К» збудовано по межі земельної ділянки, що суперечить вимогам п. 3.25* ДБН 360-92**, яким регламентовано відступ в 1,0 м, крім того відстань до сусіднього житлового будинку становить12,50 м, що менше 15 м., встановлених п. 3.25а* зазначеного ДБН та 20 м встановлених п. 2.22 «Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць». Туалет-душ літ. «К» має схил у напрямку земельної ділянки № 11, для запобігання стікання атмосферних опадів на сусідню ділянку при будівництві необхідно було виконати зовнішній водовідвід з застосуванням при карнизних настінних жолобів чи підвісних лотків, або орієнтувати схил у інший бік. Перебудувати вказані будівлі можливо, але необхідно враховувати державні будівельні норми та отримати відповідні дозволи в місцевих органах нагляду та контролю. Судом надавався відповідачу час для перебудови самочинно збудованого майна. На підтвердження усунення певних недоліків представником відповідача надано фотознімки. Проте доказів того, що відбулася перебудова указаних будівель та споруд з врахуванням державних будівельних норм та отримано відповідні дозволи в місцевих органах нагляду та контролю не надано. Відповідно до повідомленого представником відповідача, на даний час [PERSON] виїхав на територію іншої держави та працевлаштувався там. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. З роз'яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», вбачається, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов'язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (ч. 7 ст. 376 ЦК України). Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. Пунктом 5 указаної постанови роз'яснено, що відповідно до вимог ст. 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст. 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (ч. 4 ст. 376, ст. 391 ЦК України). Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень ч. 7 ст. 376 ЦК України, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, покази свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що самочинне будівництво негативно впливає на зручність утримання суміжної ділянки, належної позивачу, сприяє руйнуванню майна останнього тощо. Крім того, туалет-душ самочинно збудований відповідачем з порушенням санітарно-технічних вимог, без дотримання необхідної відстані від житла позивача. Припис про усунення порушень (приведення забудови земельної ділянки у відповідність до вимог діючого містобудівного законодавства) не виконується май же рік, дозволи на будівництво спірних сараю та туалету-душу відповідачем в місцевих органах нагляду та контролю не одержано. Таку бездіяльність відповідач суд розцінює як відмову від здійснення перебудови самочинного будівництва. Вказані обставини є підставою для знесення самочинного будівництва за рахунок відповідача. Понесені позивачем судові витрати (а.с. 1, 118, 119) відповідно до ст. 88 ЦПК України мають бути стягнуті на його користь з відповідача.

Outcome: approved