Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 1/3 частини його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення останнім 23 років, починаючи з 16 жовтня 2015 року; Позов обґрунтовано тим, що відповідач є його батьком. 28 вересня 2015 року позивач досяг повноліття, після чого батько в добровільному порядку перестав надавати йому матеріальну допомогу на утримання. Водночас позивач навчається в ПТУ № 6 м.Дніпропетровська за спеціальністю «Електрогазозварювальник» на денній формі навчання, не працевлаштований, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги батька на придбання навчальних приладів, харчування, придбання одягу, ліків, проїзду, що змусило його подати позов до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Вказав, що до досягнення позивачем повноліття сплачував аліменти на користь матері позивача на його утримання. В 2014 році на підставі усної домовленості між ним та матір`ю відповідача він взяв на себе всі витрати, пов`язані із закінченням сином навчання, а мати, відповідно, брала на себе витрати, пов`язані із наступним навчанням сина. За спливом пів року він дізнався про подачу [PERSON] позову про стягнення пені із заборгованості відповідача по аліментним зобов`язанням, внаслідок чого судом його було зобов`язано до виплати на користь [PERSON] суми в розмірі 2500,00 грн., яку з нього продовжують стягувати станом на дату розгляду справи. Крім того, відповідач поніс витрати, пов`язані із вступом позивача до навчального закладу, з якого позивач в наступному пішов. Також деякий час після закінчення навчання позивач був на його утриманні. Вказує про відсутність у нього грошових коштів на сплату аліментів, оскільки він на даний час має заборгованість зі сплати аліментів, проживає із не працюючим батьком, якого утримує. В судовому засіданні судом в якості третьої особи залучено [PERSON], яка позов підтримала та просила його задовольнити. Вказала, що всі витрати, які позивач поніс із закінченням навчання сином враховані судом під час стягнення пені зі сплати аліментів. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] /а.с.20/. З довідки Професійно-технічного училища № 6, м. Дніпропетровська № 324 від 17 вересня 2015 року вбачається, що позивач навчається в навчальному закладі за спеціальністю Електрогазозварник, за денною бюджетною формою навчання на базі 11 класів з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2016 року /а.с.3/ Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2006 року відповідача зобов`язано до сплати аліментів на користь третьої особи на утримання позивача в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 травня 2006 року до 28 вересня 2015 року /а.с.4/. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2014 року з відповідача на користь третьої особи присуджено до стягнення пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 2500,00 грн. /а.с.14-15/. З мотивувальної частини рішення вбачається, що судом під час ухвалення рішення враховано витрати, понесені відповідачем під час закінчення сином навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка або син, які продовжують навчання. При цьому, у відповідності до ст.198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Ст.200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Матеріали справи, визнані учасниками судового розгляду обставини свідчать, що сторони проживають окремо, дитина проживає із позивачем, відповідач є працездатною особою, працює охоронником на ТОВ «Агрофірма «Відродження», загальна сума його доходу за період з листопада 2014 року по жовтень 2015 року без врахування аліментів становить 8686,92 грн., за цей період відраховано аліментів на суму 6569,12 грн. /а.с.13/. Доказів негативного стану здоров`я відповідача або позивача суду не надано, як не надано доказів наявності у платника аліментів на утриманні інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, внаслідок чого суд приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати допомогу на утримання дитини. Доказів того, що [PERSON], навчаючись на денній формі навчання має сталий заробіток та соціально-побутові умови, за яких би він не потребував допомоги батьків суду також не надано. Не можуть бути прийняті судом до уваги посилання відповідача на те, що він сплачує третій особі пеню, що виникла внаслідок прострочення сплати аліментів, як підстава для відмови в позові, оскільки з урахуванням дослідженого рішення суду від 12 лютого 2014 року пеня виникла внаслідок невиконання відповідачем свого обов`язку по утриманню дитини, а отже виникла не з поважних причин та залежала від волі відповідача. Також не приймаються судом до уваги і посилання відповідача на понесені ним витрати, пов`язані з закінченням навчання сина, оскільки дані витрати враховані судом під час ухвалення рішення від 12 лютого 2014 року. Посилання відповідача на утримання сина після закінчення навчання, утримання ним непрацездатного батька не підтверджені жодними доказами, а отже не можуть бути враховані судом в силу ч.4 ст.60 ЦПК України. Водночас, суд також враховує докази, надані відповідачем на підтвердження його матеріального стану, відсутність доказів на підтвердження неможливості отримання самостійного доходу позивачем, внаслідок чого вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, заробітку щомісячно до закінчення навчання в навчальному закладі, а у разі його продовження до досягнення повнолітньою дитиною 23- річного віку, чим задовольнити позов частково У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, внаслідок чого позов підлягає задоволенню з 16 жовтня 2015 року. Крім того, у відповідності до ст. 80, 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 487 гривні 20 копійок.

Outcome: partial