Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між сторонами укладено договір від 29 червня 2010 року шляхом заповнення анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, згідно з якою відповідач отримав кредитну картку «Універсальна», яку 27 квітня 2012 року було переоформлено на картку «Універсальна Gold 55 днів», відповідно до тарифів якої позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, стверджує, що відповідач належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 30 квітня 2016 року становить 53 476,94 грн., що складається з: 15 240 грн. заборгованості за кредитом, 35 114,23 грн. заборгованості за процентами за користуванням кредитом, 100 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. фіксованої частини штрафу та 2 522,71 грн. процентної складової штрафу. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позову в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 4 липня 2016 року постановлено проводити заочний розгляд справи. З урахуванням ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 29 червня 2010 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON], як клієнтом, укладено договір шляхом заповнення анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої клієнт отримав платіжну картку кредитка «Універсальна» (а.с.7). Згідно з вказаною анкетою-заявою, заявник згоден з тим, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений та згідний з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови і правила надання банківських послуг розміщені на сайті www.privatbank.ua. Заявник зобов'язується виконувати вимоги Умов і правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку. Пунктом 2.1.1.12.6.1. Умов і правил надання банківських послуг (а.с.10-33) передбачено, що у випадку виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн. клієнт виплачує банку пеню, яка розраховується як сума базової процентної ставки за договором / 30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту) та 50 грн. одноразово. Пеня нараховується в день нарахування процентів за кредитом. При порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картами, відкритими у валюті USD) + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій (п.2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг). Окрім того, за тарифами по престижних картках Visa (а.с.8-9), базова процентна ставка в місяць складає 2,5%, а також визначені розміри комісії. У відповідності до ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Встановлено, що позивач зобов'язання за договором виконав повністю. У свою чергу відповідач своїх зобов'язань за договором належним чином не виконує, не здійснює погашення кредиту, не сплачує проценти за його користування. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за договором від 29 червня 2010 року (а.с.4-6), за яким станом на 30 квітня 2016 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість в розмірі 53 476,94 грн., яка включає в себе: 15 240 грн. заборгованості за кредитом, 35 114,23 грн. заборгованості за процентами за користуванням кредитом, 100 грн. заборгованості за комісією, 500 грн. фіксованої частини штрафу та 2 522,71 грн. процентної складової штрафу. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до п.1.1.7.12. договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Згідно з п.2.1.1.12.11. Умов і правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому чи у визначеній банком частині у випадку невиконання держателем та/або довіреною особою держателя своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за цим договором. Таким чином, кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання основного зобов'язання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені щомісячні платежі. Саме до цього зводиться висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13. Щодо вимоги про стягнення нарахованого штрафу суд враховує те, що згідно з ст.2 Закону України від 2 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. №1275-р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» м.Юнокомунарівськ Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з відомостями, наданими адресно-довідковим підрозділом ГУ ДМС України в Донецькій області (а.с.66), [PERSON] зареєстрованою чи знятою з реєстрації не значиться. З копії паспорта громадянина України, виданого на ім'я [PERSON], представленого нею при укладенні договору 29 червня 2010 року (а.с.34-35), вбачається, що з 4 вересня 1998 року та станом на 29 червня 2010 року вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Відомості про її реєстрацію за вказаною адресою станом на 14 квітня 2014 року відсутні; відповідач також не перебувала та не перебуває на відповідному обліку як внутрішньо переміщена особа (а.с.55, 67). Відтак суд вважає підставним нарахування штрафу та пені, оскільки факт реєстрації та постійного проживання відповідача з 14 квітня 2014 року у місті Юнокомунарівськ Донецької області не підтвердився. Встановлено, що штраф (як фіксована, так і процентна складова) нараховано позивачем відповідачеві на час звернення до суду, тобто під час дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який поширюється на правовідносини, які виникли між сторонами. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, оскільки відповідач належним чином не виконала зобов'язання за договором від 29 червня 2010 року, укладеним з позивачем, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість перед позивачем, що стверджується представленими суду письмовими доказами. Крім того, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати - сплачений судовий збір та витрати, пов'язані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача.

Outcome: approved