Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою в якій просить стягнути в порядку регресу з відповідача 8764,03 грн. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29.05.2013 в м.Львові відбулось зіткнення автомобілів під керуванням відповідача та [PERSON] Винуватцем ДТП є відповідач, що встановлено судовим рішенням. Попри те, відповідачем потерпілому не було відшкодовано заподіяні збитки, у звязку із чим потерпілий звернувся до позивача із вказаним питанням, адже вказано подія є страховим випадком. [PERSON] відшкодовано заподіяні збитки у розмірі 7854,03 грн., згідно з звіту, складеного уповноваженою на те особою. У порядку ст.1191 ЦК України, ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся до суд із позовом до відповідача. При цьому, просить стягнути із відповідача судовий збір у вищевказаному розмірі та понесені витрати у розмірі 910,00 грн. (на встановлення розмірі збитків та збору документів по справі). У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просить такий задовольнити повністю. У судовому засіданні відповідач позов частково визнав щодо відшкодованих позивачем витрат у розмірі 7854,03 грн. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим субєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену безпеку. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України передбачено право особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений. Згідно з ст.38\~Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІV (із змінами і доповненнями) страховик має право у випадках, передбачених Законом, звернутись з регресною вимогою до особи, яка допустила порушення Закону, що надають право регресу для страховика. Судом встановлено, що 29 травня 2013 року о 11 год. 45 хв. у м.Львові на вулиці Зелена,305 відбулася ДТП за участі автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] із автомобілем марки «Hyosung GT650R», д.н.з ВС 4030 АА, під керуванням водія [PERSON] Дана ДТП відбулась з вини водія [PERSON], що підтверджено постановою Сихівського районного суду м.Львова від 10.06.2013 (справа №464/5172/13-п), яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17.07.2013, а тому така обставина у відповідності до ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. \~ На момент вчинення ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. \~\~\~При цьому, автомобіль марки «Hyosung GT650R», під керуванням водія [PERSON] був застрахований, що підтверджено полісом №А/0918319 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного між АТ «Українська охоронно-страхова компанія» та [PERSON] віталієм Валентиновичем, об'єктом страхування якого був пошкоджений транспортний засіб. Строк дії полісу з 12.04.2013 по 11.04.2014. З матеріалів справи встановлено, що позивачем на підставі постанови суду від 10.06.2013 дорожньо-транспорту пригоду, яка сталась 29.05.2013, визнано страховим випадком; за заявою позивача [PERSON] Фірма «Експертиза» складено висновок №131 від 24.06.2013 автотоварознавчого дослідження, згідно з яким вартість відновлювального ремонту складає у розмірі 7854,03 грн., що є страховим відшкодуванням, яке було виплачено [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням №1/20860 від 20.11.2013. Визначений розмір страховового відшкодування визнано відповідачем у судовому засіданні, а тому не підлягає доведенню та приймається судом до уваги. Оскільки, на момент вчинення ДТП у відповідача був відсутній договір обовязкового страхування цивівльно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то позивач звернувся з регресною вимогою до відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить переконання, що ДТП мала місце та вчинено [PERSON], що підтверджено постановою суду від 10.06.2013, відповідачем по справі та дії останнього потягли цивільно-правові наслідки, а тому позивачем право регресної вимоги обґрунтоване належними та допустимими доказами по справі, так як, сума страхового відшкодування виплачена потерпілому, що стверджується платіжним дорученням, а відтак позовна вимога про стягнення страхового відшкодування підставна та обґрунтована, розмір такої визнано відповідачем у судовому засіданні, а тому підлягає задовольнити повністю та необхідно стягнути із відповідача на користь позивача у порядку регресу завдані збитки у розмірі 7854,03 грн. Щодо частини позовних вимог про стягнення суми витрат понесених на встановлення збитків та збір документів у справі у розмірі 910,00 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до ст.79 ЦПК України наведено виключний перелік судових витрат. При цьому, вартість дослідження експерта-автотоварознавця та збір документ у справі, оскільки вказані витрати були понесені позивачем до звернення до суду, з власної ініціативи і не можуть бути відшкодовані у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України. При цьому, відповідно до ст.29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуації транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Отже, чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати відшкодування вартості понесених вищевказаних витрат, оскільки такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на визначення розміру збитків та відносяться до звичайної господарської діяльності страховика, а відтак суд приходить до переконання, що такі витрати у розмірі 910,00 грн. не підлягають стягненню з відповідача, а тому у такій частині вимоги необхідно відмовити за безпідставністю. . Вирішуючи поділ судових витрат суд враховує наступне. Згідно з ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1240,20 грн. На підставі ст.ст.1187, 1191 ЦК України, ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІV та

Outcome: partial