Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач заявив позов до [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 21.03.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 11200.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою складає між ними договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачеві кредит у розмірі встановленому договором. Зазначив, що при порушені позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 гривень +5% від суми позову. Вказав, що відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, [PERSON] зобов'язання за вказаним договором не виконала. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30 вересня 2015 року має заборгованість у сумі 21888.38 грн., яка складається із 11262.85 грн. - заборгованість за кредитом; 8395.13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 950 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 250.00 грн. - штраф (фіксована частина); 1030.40 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість не погашає. Тому він змушений звернутися до суду із даним позовом і просити суд винести рішення, яким стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.03.2007 року у сумі 21888.38 грн., яка складається із 11262.85 грн. - заборгованість за кредитом; 8395.13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 950 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 250.00 грн. - штраф (фіксована частина); 1030.40 грн. - штраф (процентна складова), а також судові витрати у сумі 1218.00 грн. Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у судове засідання не з'явився, подав до суду письмове клопотання за вх..№6515 від 19.10.2015 року (а.с.2), в якому просить суд справу слухати в його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином - судовою повісткою із рекомендованим повідомленням вих..№2450000109676 від 02.11.2015 року за адресою, яка вказана у позовній заяві та за зареєстрованим місцем проживання (згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Вінницькій області вих..№2/26613 від 23.10.2015 року) - вулиця М.Тимошенко,9 місто Ямпіль Вінницької області. Рекомендоване повідомлення повернулося із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому, суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про день та час розгляду справи. Також, відповідач [PERSON] повідомлялася про день та час розгляду справи судовою повісткою із рекомендованим повідомленням вих..№2450000110844 від 12.11.2015 року, в якому стоїть відмітка про отримання повідомлення відповідачем 17.11.2015 року. 26 листопада 2015 року за вхід.№7390 відповідач подала до суду письмову заяву, в якій просить суд справу слухати в її відсутність, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів - заяви від 21.03.2007 року, додатку до неї, який є умовами договору, розрахунку заборгованості, судом встановлено, що між сторонами було укладено у простій письмовій формі договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов кредитного договору відповідачеві [PERSON] було надано грошові кошти у сумі 11200.00 гривень, відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за його користування та комісію, однак, як слідує із розрахунків по договору, не виконала своїх зобов'язань та допустила заборгованість станом на 30 вересня 2015 року у сумі 21888.38 грн. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов'язався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов'язався повернути кредит та проценти за користування кредитом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити процент. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов'язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість кредиту у сумі 21888 гривень 38 копійок. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - платіжними дорученнями №PROM6BTRTK від 06 жовтня 2015 року, за правилами ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 1218 гривень 00 копійок. Відповідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Однак, суд приходить до висновку про недоцільність ухвалення заочного рішення, оскільки у ч.1 ст.224 ЦПК України вказано, що суд може ухвалити заочне рішення, а не зобов'язаний. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.526, 527, 530, 533, 610, 611, 612, 623, 625, 631, 1048-1050, 1051, 1052, 1054, 1055, 1056, 1056-1 ЦК України.

Outcome: approved