Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, мотивуючи його тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом після померлої 19 вересня 1998 року [PERSON]. До складу спадкового майна входить житловий будинок №42 по вул. Двірська в с. Єлізаветпіль Теофіпольського району Хмельницької області, в якому спадкодавець проживала все життя, однак правовстановлюючих документів не виготовила. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок. У зв'язку з цим просив позов задовольнити та визнати за ним право власності на житловий будинок №42 по вул. Двірська в с. Єлізаветпіль в порядку спадкування. Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, подав заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи у його відсутності. Відповідач в суд не зявився, подав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Ч.1 ст.182 ЦК України, передбачає обовязкову державну реєстрацію права на нерухомі речі. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 1233, 1236 ЦК України визначають, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому та скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 19 вересня 1998 року. Позивач є його спадкоємцем за заповітом, який посвідчений секретарем виконкому Гальчинецької сільської ради 10.03.1992 року за №6. Відповідно довідки про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 30.11.2017 року, в провадженні державного нотаріуса [PERSON] є спадкова справа після смерті [PERSON], спадкоємцем за заповітом є [PERSON], видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом неможливо, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок №42 по вул. Двірська в с. Єлізаветпіль, Теофіпольського району, Хмельницької області. Згідно технічного паспорту житловий будинок №42 по вул. Двірська в с. Єлізаветпіль побудований у 1960 році. Згідно витягу з погосподарських книг по господарству №42 по вул. Двірська в с. Єлізаветпіль, [PERSON] проживала у будинку разом із [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно довідок Гальчинецької сільської ради від 04.12.2017 року зазначений будинок до комунальної власності громади не належить. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що [PERSON] належав на день смерті житловий будинок №42 по вул. Двірська в с. Єлізаветпіль, Теофіпольського району, Хмельницької області, тому за позивачем необхідно визнати право власності на нього у порядку спадкування. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved