Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні житловим будинком [ADDRESS] шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO] (паспорт [NUMBER], виданий Овруцьким РВ УМВС України в Житомирській області, ідентифікаційний номер [NUMBER]) з реєстраційного обліку за адресою будинку [ADDRESS]; згодом подав уточнюючу позовну заяву від 13.12.2013 року, в якій просить ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] [INFO] (паспорт [NUMBER], виданий Овруцьким РВ УМВС України в Житомирській області, ідентифікаційний номер [NUMBER]) таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. Позов мотивований тим, що [PERSON] є власником вищевказаного житлового будинку, який одноособово набула у власність в порядку спадкування на підставі рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 20.12.2008 року у справі № 2-2164/08, що стверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.01.2009 року; оскільки відповідач був чоловіком онуки позивача, остання надала згоду на реєстрацію його місця проживання в належному їй на праві власності будинку по [ADDRESS]; проте відповідач ніколи у ньому не проживав, а лише був зареєстрований, так як фактично проживає по [ADDRESS], що підтверджується довідкою Хлуплянської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 02.09.2013 року № 726. Позивач вважає, що реєстрація відповідача у належному їй будинку порушує її права власника, оскільки через реєстрацію у її будинку відповідача вона не може реалізувати своє право на оформлення та отримання субсидії. Відтак, просить на підставі ст.ст.316, 317, 319, 321, 328, 391, 405 ЦК України позов задоволити. Позивач заявила клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, що стверджується повідомленнями про вручення відповідачу поштового відправлення; однак, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Відтак, відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України, в межах позовної вимоги, заявленої в уточнюючій позовій заяві від 13.12.2013 року - визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] відповідно до рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 20.12.2008 року у справі № 2-2164/08, що стверджується його копією та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.01.2009 року. Позивач з 19.02.2010 року, а відповідач з 04.01.2008 року, зареєстровані в [ADDRESS], що стверджується копією паспорту [PERSON] [NUMBER], копією паспорту [PERSON] [NUMBER] та довідкою Хлуплянської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 02.09.2013 року № 726. Позивач стверджує, що відповідач по місцю реєстрації ніколи не проживав, так як фактично проживає по [ADDRESS], що також стверджується довідкою Хлуплянської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 02.09.2013 року № 726. Згідно з ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Згідно з ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.156 ЖК України та ст.405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. За ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником будинку або законом. Суду не надано доказів, що підтверджують право відповідача на збереження права на житло при його відсутності за місцем проживання понад рік. Вищенаведене є підставою для визнання відповідача, у відповідності до вимог ст.150 ЖК України, таким, що втратив право користування спірним житлом. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 230 грн. Відтак,

Outcome: approved