Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовною заявою до ТзОВ Лізингова компанія «Вибір комфорт» про захист прав споживача, визнання фінансового договору недійсним та стягнення грошових коштів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 28.01.2015 року між ним і відповідачем укладено договір фінансового лізингу № 00315. На виконання даного договору (п.1.7.) ним було перераховано на рахунок відповідача 50% вартості предмета лізингу, що підтверджується квитанцією від 28.01.2015 року. Згідно умов фінансового договору після перерахування ним зазначеної суми, передається в користуванні лізингоодержувачеві протягом строку, який ставить не більше 90 робочих днів предмет договору. Відповідно до фінансового договору, предметом його виступає автомобілем «CHERY AMULET». Проте, всупереч договору та по спливу 90 робочих днів відповідач не надав в користування автомобіль (предмет договору), чим порушив умови договору. 24..06.2015 року на адресу відповідача було надіслано лист з вимогою повернути сплачений перший лізинговий платіж в розмірі 38000 грн., згідно квитанції та розірвати в добровільному порядку фінансовий договір № 00315 від 28.01.2015 року. Проте, жодної відповіді не було надано. На телефонні дзвінки відповідач не відповідає. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з аналогічних підстав, питання відшкодування моральної шкоди не ставить. Відповідач, будучи належно повідомлений про день та час розгляду справи через засоби масової інформації, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заперечень на позов не подав. Третя особа без самостійних вимог просить справу розглядати за відсутності їх представника, позов підтримує в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Судом встановлено, що 28.01.2015 року між позивачем і відповідачем укладено договір фінансового лізингу № 00315 (а.с.5-13). На виконання даного договору (п.1.7.) позивачем було перераховано на рахунок відповідача 50% вартості предмета лізингу, що підтверджується квитанцією від 28.01.2015 року (а.с.4). Згідно умов фінансового договору після перерахування позивачем зазначеної суми, передається в користуванні лізингоодержувачеві протягом строку, який ставить не більше 90 робочих днів предмет договору. Відповідно до фінансового договору, предметом його виступає автомобілем «CHERY AMULET». Проте, всупереч договору та по спливу 90 робочих днів відповідач не надав в користування автомобіль (предмет договору), чим порушив умови договору. 24.06.2015 року на адресу відповідача було надіслано лист з вимогою повернути сплачений перший лізинговий платіж в розмірі 38000 грн., згідно квитанції та розірвати в добровільному порядку фінансовий договір № 00315 від 28.01.2015 року (а.с.14). Проте, жодної відповіді не було надано. На телефонні дзвінки відповідач не відповідає. Позивач вимагає визнати недійсним договір фінансового лізингу, посилаючись на п.п.2, 4. 7 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», посилаючись на те, що він є несправедливим, оскільки, обмежує його право як споживача стосовно продавця, який неналежно виконує свої зобовязання та надає можливість продавцю не повертати кошти на оплату здійснену споживачем у звязку з розірванням або невиконанням ним договору. З цими доводами позивача суд погоджується, оскільки, п.10.13 договору фінансового лізингу № 00315 від 28.01.2015 року, укладеного між позивачем і відповідачем, фактично повністю виключена відповідальність відповідача за невиконання або неналежне виконання зобовязань.

Outcome: approved