Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з наведеним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що письмово звернувся з проханням виконати вимоги ст.12 п. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та забезпечити житлом його та родину, Департаментом житлової, комунальної політики та благоустрою та виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради було повідомлено про те, що він дійсно перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради в списках загальної черги за №3070, а на час постановки на облік в 10.07.1991 року він був зарахований в списки загальної черги за №3071. Крім того у відповіді зазначено, що інформація про номер у списках першочерговиків та контрольного списку учасників бойових дій станом на час зарахування його на квартирний облік відсутня і є посилання на ст. 24 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР №470 від 11 грудня 1984 року про те, що облікові справи зберігаються протягом 5 років після одержання громадянами жилих приміщень (зняття їх з квартирного обліку). Після закінчення вказаного строку справи знищуються в установленому порядку. Однак, він не отримував житлового приміщення і не знятий з квартирного обліку, у звязку з чим його облікова справа не мала бути знищена, і в ній мали бути дані щодо номеру у списках першочерговиків та контрольного списку учасників бойових дій станом на час постановки його на квартирний облік та в подальшому по сьогоднішній день. Таким чином через неправомірні дії відповідача він, як учасник бойових дій з 10.07.1991 року до цього часу не забезпечений житлом згідно списку першочерговиків та контрольного списку учасників бойових дій. Просив, визнати дії виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради щодо незабезпечення його, як учасника бойових дій благоустроєним житлом згідно списку першочерговиків та контрольного списку учасників бойових дій в період з 10.07.1991 року по даний час неправомірними, а також зобовязати виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради забезпечити його, як учасника бойових дій благоустроєним житлом згідно списку першочерговиків та контрольного списку учасників бойових дій Представником відповідача надано відзив на позовну заяву із якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає з тих підстав, що [PERSON] перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради у списках загальної черги з 10.07.1991 року за №3070, в списках першочергової черги за №1136 та в контрольному списку серед учасників бойових дій в Афганістані та зарубіжних країн за №30. Перед ним в черзі перебувають громадяни, які стали на квартирну чергу раніше і, також, потребують поліпшення житлових умов. Більше того, в позовній заяві не обґрунтовано, які права позивача порушуються та які норми чинного законодавства порушив виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради враховуючи те, що рішення про відмову в забезпеченні благоустроєним житлом виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради не приймалося. Зважаючи на вищевикладене, просять відмовити в задоволенні позову. 23.10.2018 року представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради, подано письмові пояснення, з яких вбачається, що у разі першочергового надання житла Позивачу буде порушено принцип черговості та права осіб, які перебувають у списках перед ним, що у свою чергу є неприпустимим, оскільки органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зазначають, що жодних прав, свобод та законних інтересів Позивача, Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради не порушено, а тому просять відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі. Справа перебувала у провадженні в судді Островського Л.Є. Рішенням Вищої ради правосуддя від 13.09.2018 року та наказом від 21.09.2018 року суддю Островського Л.Є. звільнено із займаної посади у звязку з поданням заяви про відставку. На виконання вимог п. 2.3.50 Положення про АСДС проведено повторний автоматизований розподіл незавершених розглядом судових справ, які перебувають у провадженні судді Островського Л.Є. Шляхом проведення автоматизованого розподілу судової справи визначено головуючого суддю Бабій О.М. 09 жовтня 2018 року справу передано судді Бабій О.М.. 16 жовтня 2018 року суддею прийнято до провадження вказану цивільну справу, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів наведених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з мотивів наведених у відзиві, просив у задоволені позову відмовити. Представник третьої особи заперечив щодо задоволення позову посилаючись на надані письмові пояснення.\~ Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч. 1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії АБ № 032307 від 10.02.1999 року (а.с.4). 10.01.2017 року [PERSON] звернувся із заявою до міського голови про надання інформації про те, як просувається його черга на квартирному обліку в позачерговому порядку (а.с.6). Листом від 07.04.2017 року за №14/24-13/372 Департаментом житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради адвокату [PERSON] надано відповідь на адвокатський запит та повідомлено, що [PERSON] перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради у списках загальної черги з 10.07.1991р. за №3070, в списках першочергової черги за №1138 та в контрольному списку серед учасників бойових дій в Афганістані та зарубіжних країн за №31. На момент постановки на квартирний облік при міськвиконкомі в липні 1991 року [PERSON] у списки загальної черги був зарахований під № 3071. Що стосується номеру в списках першочерговиків та контрольного списку учасників бойових дій в Афганістані та зарубіжних країн станом на той час така інформація відсутня (а.с.6 зворот). В силу ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 цього кодексу. Захист права власності регламентується главою 29 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Громадянам України, які відповідно до закону потребують соціального захисту, соціальне житло надається безоплатно. Частиною 1 ст. 5 ЖК УРСР встановлено, що Державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад народних депутатів (житловий фонд місцевих рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Згідно зі статтею 9 Житлового кодексу Української РСР(далі -ЖК Української РСР) забезпечення постійним житлом громадян,які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності віднесені до виключної компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно норм ст. 51 ЖК УРСР жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів рад, представників громадських організацій, трудових колективів. Також ст. 15 ЖК УРСР встановлено, що виконавчі комітети міських рад здійснюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої ради, видають ордери на жилі приміщення. Статтею 43 ЖК УРСР визначено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов,та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом. Учасники бойових дій, які дістали поранення, контузію або каліцтво під час участі в бойових діях чи при виконанні обов'язків військової служби, забезпечуються жилою площею, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій, - протягом двох,років з дня взяття на квартирний облік Також, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 45 Житлового кодексу Української РСР у першу чергу жилі приміщення надаються потребуючим поліпшення житлових умов особам, які перебували в складі діючої армії в період громадянської і Великої Вітчизняної воєн та під час інших бойових операцій по захисту СРСР, партизанам громадянської і Великої Вітчизняної воєн, а також іншим особам, які брали участь у бойових операціях по захисту СРСР. Як вбачається із матеріалів справи станом на 24.10.18 року [PERSON] перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради у списках загальної черги з 10.07.1991 року за № 3070, в списках першочергової черги № 1136 та в контрольному списку серед учасників бойових дій в Афганістані та зарубіжних країнах за №30. Рішень про відмову в забезпеченні благоустроєним житлом [PERSON] виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради не приймалося. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову, враховуючи, що позивачем не доведено порушень його прав, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні відповідач перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради у списках першої черги,\~ факту порушення черговості надання житла [PERSON] в процесі розгляду справи судом не встановлено, а рішення про відмову в забезпеченні благоустроєним житлом виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради не приймалося. На підставі наведеного, відповідно до ст.47 Конституції України, ст. ст. 15,16 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5, 15, 43, 45, 51, 58 Житлового кодексу Української РСР, ст. 30\~ ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,

Outcome: dismissed