Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок та земельну ділянку. В обґрунтування позову вказує, що з 1997 року до осені 2009 року проживав у фактичних шлюбних відносинах разом з відповідачем. В вересні 2000 року вони придбали за спільні кошти на підставі договору купівлі продажу посвідченого приватним нотаріусом житловий будинок розташований за адресою : [ADDRESS]. Право власності на будинок було оформлено на [PERSON]. Оскільки подружні стосунки між сторнами припинилися, [PERSON] чиняться перешкоди у проживанні в будинку. Згідно останньої редакції позовних вимог позивач просить встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право спільної сумісної власності на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS] В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник підтримали свої позовні вимоги, згідно обставин викладених в позовній заяві, просять задовольнити позов повністю. Позивач пояснив суду, що дійсно проживали приблизно з 1994 року по листопад 2009 року. В 2000 році придбали для спільного проживання будинок розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу за 2500 доларів США, будинок був оформлений на [PERSON] оскільки половину суми 1250 доларів США дав її батько. Іншу половину заплатили вони зі своїх спільних коштів. Згодом вони повернули частину коштів які дав їм батько на купівлю будинку приблизно 300 доларів. Разом облаштовували та переобладнували будинок для спільного проживання. Потім відносини погіршилися, вони посварилися і він почав проживати у сусідів, потім у своїх батьків, оскільки [PERSON] чинила йому перешкоди у проживанні. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов не визнали повністю. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частини сумісного майна, стягнення грошової компенсації за частку спільної власності стягнення моральної шкоди На обґрунтування заперечень проти первісного позову та обґрунтування зустрічного позову вказали, що дійсно сторони мешкали разом в період з 1994 року по серпень 2008 року за різними адресами, то винаймали житло, то проживали у батьків [PERSON] та [PERSON] не маючи спільного житла. В 2000 році за пропозицією батька [PERSON] придбали житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу за 2500 доларів США, будинок був оформлений на [PERSON] оскільки половину суми 1250 доларів США дав її батько. Згодом вони повернули частину коштів які дав їм батько на купівлю будинку приблизно 300 доларів. В період проживання [PERSON] за спільні кошти створив пасіку, придбавши 20 вуликів, 4 бідони по 80 літрів, медогонку. Також вони разом придбали автомобільний причеп та легковий автомобіль марки «ВАЗ 2106». 3 серпня 2008 року [PERSON] скоїв скандал у стані алкогольного сп'яніння внаслідок чого вони припинили спільне проживання. [PERSON] забрав вищезазначене майно та пішов. Після цього неодноразово приходив до неї в будинок вчиняв сварки у стані алкогольного сп'яніння, оскільки вона його не впускала в будинок, ночував на горищі. В жовтні 2009 року знову прийшов до неї та вчинив сварку, стріляв із рушниці за, що був притягнутий до кримінальної відповідальності. [PERSON] та її представник просять відмовити в задоволенні первісного позову [PERSON] оскільки вимоги його є безпідставними, сплив строк позовної давності за його позовними вимогами, оскільки їх проживання припинилося 3 серпня 2008 року, а до суду він звернувся лише 7 серпня 2012 року. Крім того просять задовольнити їх зустрічний позов, а саме визнати за нею право власності на ? частину спільного сумісного майна яке вони придбали в період шлюбу на суму 8860 гривень, стягнути моральну шкоду спричинену їй зверненням [PERSON] до суду, стягнути понесені нею судові витрати на правову допомогу та сплату судового збору. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник в судовому засіданні зустрічний позов не визнали повністю, вважають його безпідставним, оскільки позивач за зустрічним позовом не надала жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, та вартості спірного майна та спричинення моральної шкоди. Представник третьої особи без самостійних вимог - виконкому Дніпродзержинської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не надавав /а.с. 104/. Судом досліджені докази по справі: Досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні: - довідка квартального комітету /а.с. 6/, згідно якої підтверджується, що [PERSON] проживав разом з [PERSON] з вересня 2000 року по вересень 2009 року; - договір купівлі продажу будинку, копія технічного паспорту на будинок, домова книга /а.с. 7, 28-38, 66-71/, згідно яких підтверджується дата придбання будинку, його технічна характеристика та реєстрація його на [PERSON]; - вирок суду /а.с. 40/, згідно якого підтверджується, що [PERSON] притягався до кримінальної відповідальності за незаконне зберігання зброї в жовтні 2009 року за адресою : [ADDRESS] - висновок будівельно-технічної експертизи /а.с. 77-92/, згідно якого підтверджується вартість спірного будинку; - довідки квартального комітету /а.с. 112-113/, згідно яких сусіди підтвердили, що [PERSON] проживав в спірному будинку до 3 серпня 2008 року; В судовому засіданні встановлено: Сторони по справі проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу приблизно з 1994 року по листопад 2009 року. В 2000 році придбали для спільного проживання будинок розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу за 2500 доларів США, будинок був оформлений на [PERSON] оскільки половину суми 1250 доларів США дав її батько. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені сторонами докази по справі, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно зі ст. 3 ЦК України одним з принципів цивільного права є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно ст. 74 СК України Якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно ст. 72 СК України (глава 8) N 2947-III, 10.01.2002 Позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Згідно ст. 68 СК України Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ст. 60, 70 СК України N 2947-III, 10.01.2002 передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно зі ст.. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін... допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів... Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 61 ЦПК України , обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищенаведені норми закону, суд приходить до висновку, що виходячи з аналізу зазначених норм, позовні вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню. Судом встановлений факт проживання сторонами однією сім'єю в період з 1994 року по листопад 2009 року. Факт проживання однією сім'єю в період придбання будинку сторонами не заперечувався, та був визнаний [PERSON] в судовому засіданні. Оскільки будинок придбано в період проживання однією сім'єю на підставі договору купівлі-продажу, то він згідно вимог законодавства є спільною сумісною власністю. Щодо застосування строку позовної давності на вимогу відповідача за первісним позовом [PERSON] та її представника, суд також вважає, що ці вимоги не ґрунтуються на законі, оскільки згідно ст. 72 СК України N 2947-III, 10.01.2002 Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено в листопаді 2009 року, що підтверджується доказами по справі, а саме довідкою квартального комітету /а.с. 6/, вироком суду /а.с. 40/, згідно якого підтверджено ту обставину, що 9 жовтня 2009 року [PERSON] за місцем свого проживання за адресою спірного будинку здійснив злочин передбачений ст.. 263 ч.1 КК України. Суд не приймає пояснення представника [PERSON] та самої [PERSON], а також як доказ по справі довідку квартального комітету /а.с. 112-113/, оскільки вони є надуманими та таким , що не підтверджені іншими доказами у своїй сукупності. Так [PERSON] та її представник вказують на те, що проживання сторін було припинено саме 03 серпня 2009 року жодним чином не підтверджуючи цю обставину. Довідка квартального комітету, не є належним доказом оскільки суперечить іншим доказам у сукупності, та крім того довідка складена зі слів сусідів, як не зрозуміло суду яким чином так чітко вказують дату припинення відносин сторонами по справі, а саме 3 серпня 2008 року. Таким чином судом не встановлено пропуску строку позовної давності [PERSON], ця обставина суду не доведена належними доказами. Суд вважає, цю обставину надуманою та намаганням вищезазначених осіб уникнути цивільної відповідальності. Суд вважає, що вимоги позивача за первісним позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю сторін по справі та визнання права спільної сумісної власності на спірний будинок підлягаючими задоволенню, в частині визнання спільної сумісної власності на земельну ділянку суд вважає, за необхідне відмовити оскільки суду не доведено придбання права власності та її реєстрація за будь ким зі сторін по справі. Також суд вважає необґрунтованими вимоги за зустрічним позовом, оскільки, суду не надано жодних доказів щодо наявності, кількості та вартості вищезазначеного спірного майна (вуликів, медогонки, автомобіля, причепа, бідонів), Також не підлягають задоволенню вимоги за зустрічним позовом щодо стягнення моральної шкоди, оскільки також останні недоведені жодним чином. Судові витрати позивача підлягають стягненню відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. 60, 68, 70, 72, 74 СК України, 3 ЦК України,

Outcome: partial