Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Позивач звернувся в серпні 2020р. до суду із вищевказаною позовною заявою до відповідача [PERSON] , посилаючись на те, що позивач є власником нерухомого майна нежитлового приміщення (підвалу) по [ADDRESS] . На першому поверсі (над підвальним приміщенням) розташоване нежитлове приміщення, належне [PERSON] , який самовільно без згоди позивача змінив фасад будинку, зокрема влаштував дверний проріз у капітальній торцевій стіні на першому поверсі та закрив (замурував) вікна у підвальному приміщенні позивача. Ще в березні 2018р. відповідач повідомив позивача, що має дозвіл на реконструкцію власного нежитлового приміщення, в процесі чого він тимчасово закладе цеглою вікна в приміщенні позивача, з метою не ушкодження їх під час ремонтних робіт та відновлення фасаду. Роботи відповідач завершив весною 2019р., однак не відновив попередній стан вікон підвального приміщення. Звернення позивача від 11.06.2020р. та 09.07.2020р. залишено відповідачем без реагування. Зважаючи на це просив визнати дії по влаштуванню дверного прорізу на І поверсі та замурування вікон у підвальному приміщенні неправомірними, зобов`язати за власні кошти закласти самовільно влаштований дверний проріз на І поверсі, відновити вікна у підвальному приміщенні будинку та відновити торцевий фасад будинку по [ADDRESS] . 07.09.2020р. до суду надійшов відзив на позов, в якому вказано про заперечення позовних вимог, відповідач не є власником приміщення на І поверсі, що посвідчується витягом з реєстру (а.с.29-32). 24.09.2020р. позивач подав клопотання про заміну відповідача, на підставі якого ухвалою суду від 24.09.2020р. замінено неналежного відповідача на належного ПП «Захід-Інформ». 13.10.2020р. від відповідача надійшов відзив на позов, в якому вимоги позову заперечив, оскільки влаштування вхідних дверей відповідачем проведено ще у 2003 році, згідно отримано дозволу від 20.06.2003 року та проекту виконання робіт. Позивачем не долучено жодних доказів про замурування вікон саме відповідачем, відсутність вікон у його підвальному приміщенні, а навпаки долучена копія технічного паспорту до позову, який підтверджує наявність таких станом на 2020р. 29.10.2020р. подано відповідь на відзив. 02.11.2020р. відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю. Додатково зазначив, що даний будинок є пам`яткою архітектури, що не враховано відповідачем та відповідним органом при видачі йому документів. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, з підстав зазначених у відзиві, так як всі певні будівельні роботи проводились у 2003 році, коли позивач ще не був власником підвальних приміщень, того його права не можуть бути порушені в т.ч. з цих також підстав, окрім того звернув увагу на минування строків позовної давності, яка розпочата з 2003 року часу проведених робіт. На роз`яснення судом можливого позасудового врегулювання спору між сторонами та надання необхідного часу для цього, представники сторін заперечили. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником нерухомого майна нежитлового приміщення ХІ (підвал) по [ADDRESS] , загальною площею 190.5 м.кв., на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 11.01.2007 року виконкомом Івано-Франківської міської ради, зареєстрованого в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» 15.01.2007р. (а.с.8). Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно Технічного паспорту виготовленого станом на 23.07.2020р. (а.с.9-10), долученого стороною позивача, частина приміщень (УІ, УІІ, УШ, Х, ХІ) має на зовні віконні прорізи в кількості шести, в т.ч. у приміщенні УІІ\~ є 2 вікна. Такі ж шість\~ віконних прорізів підвального приміщення (інша нумерація, але площа і розміщення співпадають) є наявні і станом на 1948 рік, з штампом\~ виправлення при реєстрації змін станом на 2003 р. (а.с.46). Спір стосується, з пояснень сторони позивача, чотирьох вікон підвального приміщення , які знаходяться в кімнатах за № УІ (одне вікно), УІІ (2 вікна), УШ (одне вікно). На першому поверсі (над підвальним) по [ADDRESS] , розташоване нежитлове приміщення, належне ПП «Захід-Інформ», загальною площею 1296.3м.кв., згідно укладеного договору купівлі-продажу від 04.10.2013р. (а.с.50-53). Водночас, представник відповідача вказав на те, що\~ ПП «Захід-Інформ» даним приміщенням користувалось ще до 2003 року, що свідчать також і матеріали цивільної справи. Як вбачається з долучених доказів даної справи, станом на 1948 рік, з штампом виправлення при реєстрації змін на 2003 р. (а.с.47), в приміщення будівлі на І поверсі є наявний вхід (дверний проріз) зі сторони фасаду крайній справа (в приміщення пл..21.0 м.кв.), один вхід в приміщення площею 34.3 м.кв. (з обох сторін від входу вікна). Обидва входи і два вікна на І поверсі належні відповідачу, розташовані над частиною приміщень підвалу належних позивачу. Позивач доводив в обґрунтування вимог те, що відповідач самовільно змінив у 2018-2019 роках фасад будинку, зокрема: влаштував дверний проріз у капітальній торцевій стіні на першому поверсі, а саме як встановлено судом та зазначено вище це вхід в приміщення на І поверсі (в кімнату площею 34.3 м.кв.), чим закрив (замурував) одне вікно у підвальному приміщенні позивача (у\~ кімнаті за №УІІ); замурував три решта віконних прорізи в підвальному приміщенні (за №УІ,УІІ,УШ). Заперечуючи ці обґрунтування, відповідач зазначав, що влаштування одних вхідних дверей (в приміщення площею 34.3 м.кв.) відповідачем проведено ще у 2003 році, згідно отриманого дозволу 2003 року та проекту виконання робіт, які долучені до матеріалів справи. Інший вхід - двері (в приміщення пл..21.0 м.кв.) існували ще задовго до цього. Щодо замурування ззовні вікон в підвалі, то позивач взагалі не надав належні докази замурування таких в 2018-2019рр. саме відповідачем, при тому що листом надати такі приміщення позивача для огляду спеціалістом з участю відповідача та встановлення певного факту, позивач відмовився. Так, у 2003 році був виготовлений Робочий проект влаштування входу на місці існуючого\~ одного вікна з трьох на І поверсі (а.с.48-49,73-79), погодженого 03.06.2003р., в т.ч. головним архітектором міста\~ управління архітектури і містобудування Івано-Франківської міської ради, з якого вбачається, що дане вікно було існуючим на першому поверсі (приміщення пл..34.3 м.кв.), під ним зображена металева решітка у віконному прорізі на цокольному приміщенні, яка й повинна б залишалась по даному проекту. В проекті зазначено, що\~ даний об`єкт є пам`яткою архітектури місцевого значення, і в дозволі Державного науково-реставраційного управління від 20.06.2003р., який виданий на підставі проектно-кошторисної документації (а.с.74),\~ вказується на наявність охоронно-орендного договору від 28.01.2003р. щодо пам`ятки архітектури, укладеного з ПП «Захід-Інформ». Натомість, з пояснень представника позивача та його відповіді на відзив, вбачається, що металева решітка не залишена під дверним прорізом, натомість сходи до дверей залито бетоном. Щодо цього, слід зазначити, що якщо й таке б не дотримано відповідачем при виконаних роботах пов`язаних з влаштуванням двірного прорізу на місці існуючого вікна, то позивач повинен довести належними в судовому порядку твердженнями про те, що такі роботи проведені в 2018-2019 роках, про що надано пояснення та вказано в позові, і такі порушення прав позивача вчинені саме відповідачем. Однак, сторона позивача надала фото фіксаж будівлі по [ADDRESS] зазначений у вікіпедії на сайті Державного науково-реставраційного управління Івано-Франківської області пам`яток архітектури місцевого значення (а.с.89-91, 124-135), дата в якому зазначена 29.07.2012р. та 30.09.2012р., на яких є наявний існуючий дверний проріз (крайній справа) та три вікна І поверху, а також три підвальні прорізи (так звані віконні решітки). Водночас, зазначення дати внесеної у вікіпедію, не свідчить про здійснення фото саме датою липня чи вересня 2012 року. На роз`яснення суду надати докази в підтвердження обставин спору, представник позивача надав копію фото ніким не засвідчених (а.с.136-143), які не містять ні дані яким такі зроблені, ні дата їх виконання. Аналогічно, сторона відповідача надала фото з інтернет ресурсу вікіпедії (а.с.112-117), час створення файлу якого 10.08.2015р. та 23.09.2016р., на яких це ж приміщення будівлі по [ADDRESS] на яких є двоє дверей та двоє вікон на І поверсі, під\~ вікнами яких вбачається наявність віконних прорізів підвального приміщення, що також видно і з фото виконаних на час розгляду справи судом долучених позивачем (а.с.144-145), хоча такі теж не містять дати фіксації та предмет яким такі зроблені. Отже, в сукупності долучених до справи сторонами дані фото фіксажу спростовують доводи сторони позивача про виконані відповідачем будівельні роботи в 2018-2019 роках, що були предметом доказування за даним позовом, як і те, що є факт замурування вікон у приміщеннях належних позивачу відповідачем. Такі доводи не підтверджені і іншими доказами наявними в матеріалах справи. Як вірно доводив представник відповідача та слідує з матеріалів справи, позивачем не долучено жодних доказів про відсутність вікон у належному йому приміщенні, а навпаки долучена копія технічного паспорту до позову не спростовує наявність таких станом на 2020р. Факт наявності вікон зсередини, а фактичне замурування їх ззовні відповідачем, теж не доведено належними доказами стороною позивача. Окрім того, помилковими є доводи представника позивача про те, що відсутній дозвіл на право виконання підготовчих і будівельних робіт у відповідача, що свідчить лист Управління ДАБІ в області від 18.09.2020р. (а.с.63,65), так як реєстр ведення певних документів на виконання робіт ведеться даним\~ управлінням тільки з 20.05.2011р., про що зазначено також і в цьому листі. А те, що роботи відповідачем проведені не в 2003 році, а значно пізніше, матеріали справи належних доказів не містять. В позові також зазначено, що ще в березні 2018р. [PERSON] усно повідомив позивача що має дозвіл на реконструкцію власного нежитлового приміщення, в процесі чого він тимчасово закладе цеглою вікна в приміщенні позивача, з метою не ушкодження їх під час ремонтних робіт та відновлення фасаду. Роботи відповідач завершив весною 2019р., однак не відновив попередній стан вікон підвального приміщення. Звернення позивача від 11.06.2020р. та 09.07.2020р. (а.с.11-12) залишено відповідачем без реагування. Наявність такої розмови позивача з юридичною особою ПП«Захід-Інформ», підтвердив представник відповідача, але надав доказ відповіді керівника ПП «Захід-Інформ» Гуменюка Я.В. від 24.07.2020р. про те, що просить надати доступ до належного позивачу приміщення із залученням спеціаліста відповідачем для здійснення обстеження та складання проекту виконання необхідних робіт (а.с.36), на що позивач не зреагував та доступ не надав, а проект виконання необхідних робіт малось на увазі як зазначив представник відповідача у разі їх виявлення та підтвердження виконання не у 2003 році, а пізніше. Зазначення стороною позивача, що на першому поверсі вже був один вхід і тому не потребувалось відповідачу ще одного входу в його приміщення, не заслуговують на увагу, оскільки кількість входів в будівлю на першому поверсі не свідчить про наявність порушення прав позивача, як власника підвальних приміщень. Як слідує з норм ст.386, 391 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Водночас, дані норми передбачають доведення перед судом порушення прав власності. Що стосується заяви сторони відповідача про застосування судом позовної давності, то слід зазначити, що оскільки судом встановлено недоведеність позовних вимог, то в даному випадку суд не вправі відмовляти у задоволенні позовних вимог за пропуском позовної давності. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. На підставі викладеного, ст.319, 386, 391 ЦК України,

Outcome: dismissed