Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач, Житомирська міська рада, звернулася до суду з даним позовом в якому просить визнати недійсним ордер від 29.05.2014 року №14 на право зайняття приміщення в складі однієї кімнати площею 33,5 кв.м. за адресою: вул. Шевченка, 43, кім.38а, виданий арбітражним керуючим- ліквідатором [PERSON] та виконавчим директором Дочірнього підприємства «ЖЕК» ВАТ «Верстатуніверсалмаш» [PERSON] на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Також, позивач просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування приміщенням, розташованим за адресою: м. Житомир, вул. Шевченка, 43, кім.38а. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що на балансі ДП ЖЕК ВАТ Верстатуніверсалмаш перебував гуртожиток за адресою: м. Житомир, вул. Шевченка, 43. На підставі заяви директора Підприємства КЛІО, яке засноване на власності Житомирської обласної ради Українського фонду «Реабілітації інвалідів», від 25.03.2014 року № 35 виконавчим директором ДП ЖЕК ВАТ Верстатуніверсалмаш [PERSON] та арбітражним керуючим [PERSON] [PERSON] з сімєю в складі [PERSON] і доньок [PERSON] та [PERSON] видано ордер на жиле приміщення від 29.05.2014 року № 14 на кв. № 38а по вул. Шевченка, 43 у м. Житомирі Однак встановлено, що відомості про квартиру №38а загальною площею 33,5 кв. м. відсутні, а сама квартира розміщена на міжблоковому переході, тобто приміщення не є житловим. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вказав, що в квартиру не заселявся, оскільки приміщення не придатне для проживання, та дійсно знаходиться на міжблоковому переході. На даний час фактично проживає разом із сім'єю за іншою адресою. [PERSON] та [PERSON] є їхніми з відповідачкою [PERSON] спільними дітьми. Представник третьої особи УДМС України в Житомирській області [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника, при прийнятті процесуального рішення покладається на розсуд суду. Представник виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування [PERSON] в судовому засіданні просила позов задовольнити. Представник Корольовського районного відділу у м. Житомирі Управління державної міграційної служби України в Житомирській області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник КП «ВЖРЕП №16» Житомирської міської ради в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, судом встановлене наступне. Відповідно до ч.1 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення ч.2 ст. 58 ЖК України. Аналіз диспозиції приведеної норми дає підстави для висновку про те, що передумовами видачі ордеру на приміщення є його незайнятість та наявність у нього статусу жилого. Судом встановлено, що на балансі ДП ЖЕК ВАТ Верстатуніверсалмаш перебувала будівля гуртожитку за адресою: м. Житомир, вул. Шевченка, 43. Рішенням Житомирської міської ради від 09.02.2012 року № 299 Про прийняття в комунальну власність міста житлових будинків № 41 і № 43 по вул. Шевченка та житлового будинку № 14 по площі Польовій в м. Житомирі» надано згоду на прийняття в комунальну власність міста житлового будинку № 43 по вул. Шевченка в м. Житомирі від ДП ЖЕК ВАТ Верстатуніверсалмаш. (а.с.8). 01.04.2014 року затверджено акт прийому-передачі житлового будинку №43 по вул. Шевченка в м. Житомирі до комунальної власності територіальне громади міста Житомира та передано для виконання ДП ЖЕК ВАТ Верстатуніверсалмаш та КП ВЖРЕП № 16 Житомирської міської ради (а.с.13-14). Разом з тим, на підставі заяви директора Підприємства КЛІО від 25.03.2014 року № 35 виконавчим директором ДП ЖЕК ВАТ Верстатуніверсалмаш [PERSON] та арбітражним керуючим [PERSON] [PERSON] з сімєю в складі [PERSON] і доньок [PERSON] та [PERSON] видано ордер від 29.05.2014 року №14 на жиле приміщення - квартиру № 38а по вул. Шевченка, 43 у м. Житомирі (а.с.22-23). На підставі вказаного ордеру службовими особами Корольовського РВ у м. Житомирі Управління державної міграційної служби України в Житомирській області зареєстровано місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Разом з тим, відповідно до поверхових планів будинку № 43 по вул. Шевченка і журналу внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень вищевказаного будинку приміщення, яке визначене арбітражним керуючим та виконавчим директором ДП ЖЕК ВАТ Верстатуніверсалмаш як квартира 38а, є коридором, тобто нежитловим приміщенням (а.с.27, 34). КП ВЖРЕП № 16 Житомирської міської ради, зокрема, комісією у складі інженера І категорії - [PERSON], паспортиста - [PERSON] та майстра ТД - [PERSON], проведено обстеження 2,4,7,8 поверхів будинку № 43 по вул. Шевченка, за результатами якого встановлено, що вказана кімната є міжблоковим переходом, не є житловою і використовується мешканцями як підсобні приміщення, що підтверджується актами від 14.10.2014 року (а.с. 51-51). Статтею 59 ЖК України передбачено, що ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Згідно з вимогами статті 9 Житлового кодексу ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, визначених законами. Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені. Відповідно до статті 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Кожна особа зобов'язана неухильно дотримуватися Конституції України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Отже, при видачі оскаржуваного ордеру було порушено права інших мешканців будинку на використання підсобних приміщень. При цьому, ордер було видано фактично на нежиле приміщення (реконструкція не була проведена). У відповідності до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно з ч.1 ст.3 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних свобод чи інтересів. За таких обставин суд вважає, що ордер №14 від 29.05.2014 року, який виданий без урахування прав та інтересів інших мешканців будинку та територіальної громади м. Житомира слід визнати недійсним. Суд вважає, що таке рішення не порушуватиме прав малолітніх дітей на житло, оскільки з пояснень відповідача вбачається, що приміщення кв. 38а не придатне для проживання, потребує реконструкції, відповідачі в дане приміщення не вселялися, а діти зареєстровані разом з матір'ю [ADDRESS]. Представник органу опіки та піклування також вказала на відсутність порушення прав дітей та на можливість задоволення позову. Таким чином, позовні вимоги Житомирської міської ради про визнання ордеру недійсним є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Зважаючи на те, що отримавши ордер наймач разом із сім'єю фактично набули права користування приміщенням, що стало підставою для реєстрації місця проживання відповідача за вказаною в ордері адресою, суд вважає, що вимоги про визнання осіб такими, що втратили право користування приміщенням підлягають також задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу витрат з оплати судового збору, суд зазначає, що позивачем помилково було сплачено 2756грн. Вимога про визнання втрати права на користування житлом є за своєю суттю однією вимогою немайнового характеру не залежно від кількості відповідачів. Тому, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача 1102,40грн. витрат зі сплати судового збору. Решта суми сплачених позивачем коштів при зверненні до суду підлягає поверненню. На підставі викладеного,

Outcome: approved