Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач заявив позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 13 травня 2008 року ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON] було укладено кредитний договір №007-01021-130508. Відповідно до умов кредитного договору банком позичальнику було відкрито картковий рахунок [NUMBER] у національній валюті - гривні. Відповідач станом на 25 грудня 2012 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. [PERSON] неодноразово був повідомлений про виникнення заборгованості по оплаті передбачених договором платежів перед ТОВ «Комерційний банк «Дельта», однак на даний час кредитна заборгованість не погашена і складає 2938,27 грн., яка складається з тіла кредиту - 2000 грн., заборгованість за відсотками - 427,87 грн. та заборгованість за комісіями - 510,40 грн. Позивач просить стягнути з позичальника [PERSON] заборгованість по кредитному договору у сумі 2938,27 гривень та судовий збір у сумі 229,40 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву від 04 лютого 2014 року за вх..№837 з клопотанням справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів - договору №007-01021-130508 від 13 травня 2008 року на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки встановлено, що між сторонами у простій письмовій формі укладено договір №007-01021-130508 від 13 травня 2008 року на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. Відповідно до умов кредитного договору відповідачеві [PERSON] було відкрито картковий рахунок, відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за його користування та комісію, однак, як слідує із розрахунків по договору, не виконав своїх зобов'язань та допустив заборгованість станом на 25 грудня 2012 року у сумі 2938,27 гривень. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов'язався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит та проценти за користування кредитом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити процент. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов'язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість кредиту у сумі 2938 гривень 27 копійок, яка складається із: тіла кредиту - 2000 грн., заборгованість за відсотками - 427,87 грн. та заборгованість за комісіями - 510,40 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 229 гривень 40 копійок. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.526, 527, 530, 533, 610, 611, 612, 623, 625, 631, 1048-1050, 1051, 1052, 1054, 1055, 1056, 1056-1 ЦК України.

Outcome: approved