Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 14 358,94 грн. та інфляційних нарахувань в сумі 1 711 грн., витрати на оплату правової допомоги у розмірі 3 000 грн, та витрати по оплаті судового збору. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 23 липня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний йому автомобіль «Вольво». ДТП сталася з вини водія автомобіля «Мазда 626» [PERSON], цивільно-правова відповідальність якої була застрахована за договором № АС 222927 у Страховому товаристві з додатковою відповідальністю «Гарантія». Він - позивач - 25 липня 2013 року повідомив відповідача про настання страхового випадку та у встановлені строки звернувся з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування, сума якого відповідно до складеного експертною установою звіту становить 14 385, 94 грн., проте у визначений законодавством строк відповіді не отримав, у зв'язку з чим змушений звернутися з позовом до суду. Відповідно до ст. 625 ЦК України за прострочення виплати страхового відшкодування просить стягнути інфляційні нарахування за період прострочення з липня 2013 року по червень 2014 року становить 1 711 грн., виходячи зі зведеного індексу інфляції 111,9%. У судовому засіданні позивач і представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Представник відповідача - Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» у судове засідання не з'явився, письмових заперечень не надав, про слухання справи повідомлений належним чином,. 3-і особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, подали суду заяви, в яких [PERSON] наполягала на задоволенні позову, а [PERSON] проти позову не заперечувала, просили справу слухати у їхньої відсутності. За таких обставин виходячи до вимог ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим постановити заочне рішення у справі. Суд, заслухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23 липня 2013 року о 16 год. 05 хвил. на перехресті вул. Муранова і вул. Революції 1905 року у м.Харкові сталося зіткнення автомобіля «Мазда», держ. номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] і автомобіля «Вольво», державний номер [NUMBER], належним [PERSON], під керуванням позивача [PERSON], якій на правовій підставі володіє вказаним автомобілем. Зазначені обставини підтверджуються даними постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2013 року, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до даних полісу №АС2229927 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 27.02.2013 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в Страховому товаристві з додатковою відповідальністю «Гарантія». 25 липня 2013 року позивач звернувся до відповідача з заявою (повідомленням) про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, як потерпілий. Як вбачається з даних звіту № 03361 від 5 серпня 2013 року автотоварознавчого дослідження спеціаліста [PERSON], який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, ТОВ «Автопартнер-центр», яке є суб'єктом оціночної діяльності, вартість відновлювального ремонту автомобіля Вольво держ. номер [NUMBER], з урахуванням фізичного зносу запчастин становить 14 385, 94 грн., та вказана сума складає розмір заподіяної власнику вказаного автомобіля матеріальної шкоди внаслідок вказаної ДТП. До звіту доданий акт огляду транспортного засобу від 25.07.2013 року, де зазначений характер пошкоджень автомобіля, та калькуляція . Зазначена сума складається з вартості ремонтно-відновлювальних робіт у розмірі 1 728грн., вартості необхідних для ремонту матеріалів - 2 538, 03грн., складових, які підлягають заміні - 13 958, 49 грн. та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, який складає 0,275, оскільки строк експлуатації автомобіля становить 2,5 роки. 3 вересня 2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, до якої додав довідку ДАЇ, постанову суду, копії документів. 27 червня 2014 року позивач звернувся до відповідача з додатковою заявою про виплату страхового відшкодування у сумі 14 385, 94 грн. До цього часу відповідач не виплатив позивачу страхове відшкодування. Суд, оцінивши сторонами докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі наступного. Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у пошкодженні автомобіля позивача встановлена постановою суду. Як зазначено у статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми. Статтею 992 ЦК України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України регулюється Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-IV від 01.07.2004 року зі змінами (надалі - Закон). Як зазначено у статті 22.1 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Позивач виконав вимоги, передбачені п.33.1, 33-1, 35 Закону, не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди письмово надав відповідачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, надав наявні у нього документи; протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подав страховику заяву про страхове відшкодування з зазначенням всіх необхідних відомостей. Відповідно до ст. 34.1 Закону страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування, а згідно зі ст. 34.2 - протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП направити свого представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно зі ст. 34.3 Закону якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Як зазначено у статті 36.1 Закону страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Відповідно до статті 36.2 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Відповідач до цього часу не направив позивачу повідомлення щодо прийнятого рішення за заявою про виплату страхового відшкодування. Як зазначено у статті 36.5 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Виходячи з вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів, суд кладе в основу рішення наданий позивачем звіт щодо розміру заподіяної матеріальної шкоди, який складений оцінювачем, є обґрунтованим. Як зазначено у статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Рівень інфляції становить: у 2013 році - за липень - 99,9%, серпень -99,3%, вересень -100%; жовтень - 100,4%, листопад - 100,2%, грудень - 100,5%, а всього за рік 100,3; у 2014 році - за січень - 100,2%; лютий - 100,6%, березень - 102,2%, квітень - 103, 3%; травень - 103,8%; червень - 101, 0%, а всього за рік 111,6%. Зведений індекс інфляції за вказаний період становить 111,9%: (100,3+111,6=111,9) Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з фактичних обставин справи та вищенаведених правових норм суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний виплатити позивачу страхове відшкодування у сумі 14 385 грн. 94 коп. та, в межах заявлених позовних вимог, інфляційні нарахування у розмірі 1 711 грн. Щодо вимог про відшкодування витрат на правову допомогу суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»від 20 грудня 2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до договору про надання юридичних послуг від 25.06.2014 року, укладеного позивачем з адвокатом [PERSON], акту надання послуг, протоколу узгодження вартості робіт та квитанції від 25.06.2014 року позивачем сплачено за надання правової допомоги у вказаній цивільній справі 3 000 грн. Зазначена сума складається з вартості дослідження документів по справі, здійснення їх правового аналізу - 650 грн., надання розгорнутої консультації - 450 грн., складання та подання позовної заяви - 900 грн., участь у судових засіданнях - 900 грн., та витрат (канцелярських, поштових)- 100 грн. Доказів канцелярських та поштових витрат на суму 100 грн. позивачем не надано, тому вказана сума стягненню не підлягає. З матеріалів справи вбачається, що адвокат витратив 6 год. 25 хвил. на надання правової допомоги позивачу у даній справі. Таким чином, сума 2 900 грн. не перевищує встановлений законом граничний розмір витрат -1218, 00 *40% = 487, 20 грн. на годину. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 2 900, 00 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід також стягнути на користь позивача суму судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам, у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial