Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Вівсяницької сільської ради Козятинського району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON], яка постійно проживала в с. Вівсяники Козятинського р-ну Вінницької області та залишила на його ім'я заповіт, посвідчений секретарем виконкому Вівсяницької сільської ради 22.02.2008 , за реєстром № 55. На день її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.8523 га, що розташована на території Вівсяницької сільської ради Козятинського району Вінницької області. Він в шестимісячний строк прийняв спадщину після смерті [PERSON], подавши відповідну заяву до державного нотаріуса Козятинської державної нотаріальної контори. Оформити свої спадкові права на земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва він не може, так як відсутній правовстановлюючий документ - оригінал державного акта на право приватної власності на землю. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву через канцелярію суду, в якій позовні вимоги підтримала, просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, але сільський голова надав письмову заяву через канцелярію суду, в якій просить справу розглядати у відсутністі представника відповідача, позовні вимоги визнав повністю. Виходячи з наведеного , суд вважає , що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання . Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст.. 174 цього ж Кодексу . Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує чиїх -небудь прав та інтересів. Так, судом встановлено, що [INFO] року померла - [PERSON] (а.с.7), яка на день смерті проживала в с. Вівсяники Козятинського району Вінницької області. Спадкоємцем за заповітом, посвідченим секретарем виконкому Вівсяницької сільської ради 22.02.2008 , за реєстром № 55, є [PERSON] (а.с.6) . В установлений законорм строк позивач спадщину прийняв, що підтверджується спадковою справою № 358/2009 до майна померлої [INFO] року [PERSON]. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Правовстановлюючий документ на земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - відсутній. Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки (а.с.11), витягу з ДЗК про земельну ділянку (а.с.9), кадастрового плану земельної ділянки (а.с.10), копії державного акту (а.с.12), вбачається, що державний акт був виданий на ім'я [PERSON] Матеріалами справи підтверджено, що позивач оформити свої спадкові права на земельну ділянку та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може, тому що на земельну ділянку відсутній правовстановлюючий документ, про що свідчить роз'яснення нотаріуса щодо оформлення спадщини (а.с.13). Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст.ст. 1216,1223, 1268 ЦК України, згідно з якими спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців); спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом,а тому суд приходить до висновку, що позивач набув право власності на вказану земельну ділянку. На підставі наведеного та

Outcome: approved