Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення збитків. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є стягувачем з боржника [PERSON] відповідно до постанови ВДВС про стягнення №51854346, якою примусово виконується рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 червня 2016 року, ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова було замінено по справі 646/5454/16 по примусовому виконанню судового рішення сторону виконавчого провадження ВП №51854346. Однак, належному виконанню зазначеного судового рішення перешкоджали відповідачі своїми умисними діями по штучному зупиненню виконання рішення суду. 06.12.2017 року до апеляційного суду надійшла скарга від [PERSON] , який не має відношення до правовідносин між сторонами у вищеназваній справі 646/5454/16. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 16 квітня 2018 року апеляційній скарзі було відмовлено. На період розгляду апеляційної скарги, примусове виконання було зупинено внаслідок винесення Апеляційним судом Харківської області ухвали про зупинення дії оскаржуваного документу. Ухвалою Верховного суду від 04.07.2018 року, за клопотанням відповідачів, виконання ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.10.2017 року та постанови апеляційного суду Харківської області від 16.04.2018 року було зупинено до закінчення їх перегляду у касаційному порядку. Внаслідок такого затягування виконання чинного судового рішення, в період часу, починаючи з грудня 2017 року по жовтень 2018 року включно, судове рішення про стягнення з боржника суми 10064000,00 грн. не виконувалося, оскільки у зв`язку із розглядом апеляційної скарги, а згодом і касаційної, дія ухвали суду була призупинена. За період, коли дія ухвали суду була зупинена за ініціативою відповідачів, мало місце знецінення суми боргу на розмір індексу інфляції. Інфляційні витрати склали 8,48 % від загальної суми боргу 10064000,00 грн. На значній сумі боргу розмір інфляційних витрат сукупно склав 853427,00 грн. В подальшому, позивач надав уточнену позовну заяву, де просив збільшити розмір позовних вимог, а саме стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на його користь суму інфляційних збитків у розмірі 1207680,00 грн. за період з 4.12.2017 року по 31.01.2019 року. Своїми діями, а саме невиплатою належних [PERSON] коштів, відповідачами була спричинена майнова шкода позивачу. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи. Наданий до суду відзив на позовну заяву не може розглядатися судом як такий, що відповідає вимогам ст.178 ЦПК України, адже у документі відсутній підпис відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи або відзиву до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини. Ухвалою Червонозаводського суду м. Харкова від 03.10.2017 року у справі 6/646/125/2017 замінено боржника у виконавчому провадженні ВП №51854346 з примусового виконання рішення у справі №646/5454/16-ц з [PERSON] на його правонаступника з угодою про переведення боргу від 01.08.2017 року новим боржником [PERSON] . Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23.01.2018 року зупинено дію ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.10.2017 року про заміну сторони виконавчого провадження у справі 6/646/125/2017. Постановою Апеляційного суду Харківської області 16.04.2018 року скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.10.2017 року залишено без змін. Ухвалою Верховного суду від 04.07.2018 року виконання ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.10.2017 року та постанови Апеляційного суду Харківської області від 16.04.2018 року зупинено до закінчення їх перегляду в касаційному порядку. Внаслідок такого затягування виконання чинного судового рішення, судове рішення про стягнення з боржника суми 10064000,00 грн. не виконувалося. За період, коли дія ухвали суду була зупинена за ініціативою відповідачів, мало місце знецінення суми боргу на розмір індексу інфляції. Інфляційні витрати склали 12 % від загальної суми боргу 10064000,00 грн. На значній сумі боргу розмір інфляційних витрат сукупно склав 1207680,00 грн. Ч.1-3 ст.22 ЦК України передбачає, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Із ст. 625 ЦК України вбачається, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ст.1 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Розмір індексу інфляції за оприлюдненими даними Держкомстату України за період з 01.12.2017 по 31.01.2019 змінювався, у тому числі: за грудень 2017 = 101,0%; за січень - грудень 2018 = 109,8%; за січень 2019 = 101,0%. Отже, сукупно за вищезазначений період індекс інфляції склав 112,00%. Таким чином, індекс інфляції складає 12 від загальної суми боргу 10064000,00 грн., що становить 1207680,00 грн. Враховуючи викладене, а також те, що відповідачами не було подано відзив на позовну заяву, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідачів суми інфляційних збитків. Згідно із п.10 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до п.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного, ст. ст. 509, 525, 526, 610, 611, 625, 1166 ЦК України,

Outcome: approved