Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Тисменицького районного суду від 30.11.2015 р. розірвано шлюб між ним та відповідачкою. Після розірвання шлюбу їхню дочку [PERSON] залишено проживати з матір»ю. На утримання дочки він сплачує аліменти. З квітня 2015 року відповідачка заборонила йому зустрічатися з дочкою. Тому він звернувся в комісію з питань захисту прав дитини, і розпорядженням від 30.11.2015 р. №493 йому надано право спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, зокрема спілкуватися з нею щосуботи та неділі з 10 год. до 13 год. Однак незважаючи на дане розпорядження, відповідачка вже з першого його приїзду до дочки не дозволила побачитися з нею та не дозволяє по даний час. Просив зобов»язати відповідачку не чинити йому перешкоди у спілкуванні та у вихованні дочки [PERSON], [INFO] та дозволяти спілкування відповідно до розпорядження Тисменицької РДА. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала частково, пояснила, що жодних перешкод у спілкуванні з дитиною позивачу не чинить. Навпаки, коли останній приїжджає, то дитина починає плакати, вона його забула. Тому просила дозволити позивачу спілкування з дитиною тільки у її присутності. Представник комісії з питань захисту прав дитини Тисменицької РДА в судовому засіданні вважає за доцільне надати дозвіл позивачу на спілкування з дочкою відповідно до розпорядження Тисменицької РДА від 30.11.2015 р. Щодо присутності матері, то вважає, що її присутність недоцільна, оскільки в силу особистих неприязних стосунків між сторонами виникають сварки, що впливає на дитину. Вислухавши пояснення позивача, відповідачки, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, у якому народилась [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2015 року шлюб між сторонами розірвано, а дитину залишено проживати з матір»ю.(а.с.4). Розпорядженням Тисменицької РДА від 30.11.2015р. №493 надано право позивачу [PERSON] жителю с. Королівка Коломийського району Івано-Франківської області, спілкуватися та брати участь у вихованні дочки [PERSON], [INFO] щосуботи та щонеділі з 10.00 год. до 13.00 год.(а.с.5). Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини. Той з батьків, що проживає окремо від дитини, відповідно до ст.157 СК України, зобов'язаний приймати участь у її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до положень ч.3 ст.9 «Конвенції про права дитини» від 1989 року, дитина, яка не проживає з одним з батьків, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Дитина має природну потребу і право спілкуватися з батьком, тому мати не повинна перешкоджати його особистим контактам з дитиною. Основною формою особистого спілкування з дитиною є побачення з нею. Праву того батька, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов'язок того, з ким проживає дитина, не чинити йому перешкод у здійсненні свого права. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Навпаки, спілкування дитини з батьком буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Таким чином, суд вважає, що розпорядження Тисменицької РДА від 30.11.2015 р. №493, винесене із врахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини від 20.11.2015 р. №10-15/02-24, повністю відповідає інтересам малолітньої дитини, її віку, поведінки батьків, між якими не має порозуміння, що може негативно вплинути на розвиток дитини. Крім того, на засіданні комісії 30.11.2015 р. були присутні обидві сторони та погодились із визначеним порядком участі батька у вихованні дочки. З огляду на викладене, оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, батько дитини має бажання приймати участь у її вихованні, а спілкування між позивачем та дитиною не перешкоджає її нормальному розвитку, чого з матеріалів справи не вбачається, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень батька з дитиною, суд, з урахуванням інтересів дитини, її віку, поведінки батьків, між якими не має порозуміння, що може негативно вплинути на розвиток дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В інтересах малолітньої дитини [PERSON], суд вважає за необхідне зобов'язати відповідачку не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, та надати батькові можливість спілкування з дитиною, а саме щосуботи та щонеділі з 10.00год. до 13.00год. На підставі наведеного, відповідно до 141-142, 153, 157, 159 СК України,

Outcome: approved