Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - об'єднання яспіввласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] про усунення перешкод в користуванні та зобов'язання здійснити дії. Мотивував свій позов тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], а [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS]. Позивач зазначає, що відповідачі по справі самовільно встановили перегородку з дверним блоком, внаслідок чого таке унеможливили користування [PERSON] коридором загального користування, остання не може мати доступ до засобів обліку в точці розподілу електроенергії, телекомунікацій, телефону та інтернету. Крім того, як зазначає позивач відповідачі встановили камери відео спостереження, що порушує її немайнові права недоторканість особистого та сімейного життя. Позивач зазначає, що ніяких дозволів на встановлення перегородки у відповідачів немає. Дана перегородка була зведена самовільно, а тому підлягає знесенню, з метою приведення коридору загального користування до поверхового плану. Відповідач [PERSON] відмовився добровільно виконати припис-попередження від 11 лютого 2016 року за Вих. № 175, а тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та просив суд ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідачів знести самовільно встановлену перегородку з дверним блоком та привести коридор загального користування у попередній стан, згідно поверхового плану. Також просив суд зобов'язати відповідачів демонтувати камери відео спостереження. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що вказана перегородка з дверним блоком була встановлена попереднім власником квартири. Також зазначив, що камери відео спостереження йому не належать та ним не встановлювалися. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно було встановлено перегородку з дверними блоком, а дозвільних документів на її встановлення немає. Камери відео спостереження вона не встановлювала та такі їй не належать. Просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи судом повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів та їх представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено в судовому засіданні поясненнями відповідачів [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], а [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS]. З припису попередження від 11 лютого 2016 року за Вих. № 175, та пояснень сторін встановлено, що у позаквартирному коридорі, який розташований на четвертому поверсі багатоквартирного будинку [ADDRESS] самовільно встановлена перегородку з дверним блоком, чим відокремлено квартири відповідачів від коридору загального користування та утруднено доступ до засобів обліку в точці розподілу електроенергії, телекомунікацій, телефону та інтернету. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Відповідно до ч. 1 статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Відповідно до ч. 2 статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до п. 1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Суд вважає, що позивачем доведено правомірність його позовних вимог в частині необхідності зобов'язання відповідачів знести самовільно встановлену перегородку з дверним блоком та привести позаквартирний коридор, що розташований на четвертому поверсі багатоквартирного будинку [ADDRESS] у відповідність до технічних характеристик поверхового плану. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення. В той же час, позивачем не надано доказів того, що саме відповідачами було встановлено камери відео спостереження і такі ними експлуатуються, а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial