Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з [PERSON] грошових коштів в сумі 12165,00 грн. та судових витрат. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 07.11.2015 року відповідач звернулася на СТО (ФОП [PERSON]Г.), що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Антоновича, 138, з проханням відремонтувати автомобіль марки Ровер 75, номерний знак KNS 73305 та пояснила причини звернення, передала керівнику СТО [PERSON] технічний паспорт та ключі від автомобіля, було обговорено приблизний хід проведення ремонтних робіт та вартість ремонту. Відповідач погоджувалась на такий ремонт, який було здійснено працівниками СТО. Однак відповідач по кілька місяців не приходила на СТО та не цікавилася ходом ремонту. Керівник СТО повідомив відповідача про виконані роботи та необхідність заміни інших запасних частин. 16.09.2016 року відповідач прибула на станцію, де їй було надано рахунок-фактуру від 16.07.2016 року та акти, розяснено, які ще ремонтні роботи необхідно зробити. Цього ж дня відповідач не повідомивши працівників, без здійснення оплати та жодного погодження забрала свій автомобіль з території СТО. Відповідач допустила порушення умов домовленості по ремонту автомобіля, не здійснила розрахунку за проведені ремонтні роботи, запчастини та зберігання. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, дав пояснення, аналогічні мотивам звернення до суду, просила позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з рахунку-фактури №190 від 16.07.2016 року одержувачем зазначених у ній автозапчастин зазначено [PERSON], а не відповідача [PERSON]. У актах від 16.07.2016 року за №356 та №363 замовником також зазначається [PERSON], а не відповідач. Крім того дані акти не підписані замовником. Жодних документальних відомостей про причини непідписання таких позивачем суду надано не було. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Тобто захисту в судовому порядку підлягають саме невизнані, порушені або оспорювані права, свободи чи інтереси. Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом розяснювалось представнику позивача про необхідність надання доказів, на підтвердження фактів, якими обґрунтовуються заявлені вимоги та наслідки не вчинення зазначених процесуальних дій, відповідно до ч. 4 ст.10 ЦПК України і права що їх регулюють. Суд, сприяючи у здійсненні процесуальних прав у відповідності до зазначених вище процесуальних норм роз'яснив право на витребування доказів, проведення експертиз, однак таких клопотань заявлено не було, надання доказів є обовязком сторони, та суд позбавлений ініціативи збору доказів. Оскільки сторона позивача не надала належних доказів на підтвердження порушення відповідачем її прав, що відповідно до ст.60 ЦПК України є її обовязком, а тому враховуючи положення ч.1 ст. 11 ЦПК України відповідно до якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed