Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. Свій позов мотивує тим, що 28.01.2006 року позичив відповідачу для будівництва власної оселі 28000 доларів США з терміном їх повернення на першу вимогу, але не раніше 2012 року, про що останній написав відповідну розписку і зобов'язався повернути борг відповідно до умов договору. Вказує, що на даний час кошти не повернуті, на неодноразові звернення з приводу їх повернення відповідач не реагує. А тому, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 223160,00 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив, просив стягнути з відповідача 28000 доларів США еквівалентно гривні згідно офіційного курсу НБУ на день розгляду справи. В решті позов підтримав з підстав, викладених у заяві та просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо його задоволення. Представник третьої особи в судовому засіданні при вирішенні спору покладається на думку суду. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 28.01.2006 року [PERSON] отримав у борг у [PERSON] кошти в сумі 28000,00 доларів США для придбання будівельних матеріалів та будівництва власного будинку, які зобов'язався повернути на першу вимогу, але на раніше 2012 року. Даний факт стверджується відповідною письмовою розпискою та поясненнями сторін ( а.с. 4). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. В судовому засіданні з'ясовано, що до дня звернення позивача в суд відповідач не повернув позивачу суму боргу, чим порушив вимоги ст. 1049 Цивільного кодексу України та зобов'язання по вищевказаному договору. Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення та з відповідача слід стягнути на користь позивача встановлену в судовому засіданні суму заборгованості в розмірі 28000,00 доларів США, що згідно офіційного курсу долару США на день розгляду справи становить 279616,40 грн. Крім цього, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2232,00 грн. сплаченого судового збору, а в дохід держави слід стягнути 564,16 грн. недоплаченого судового збору.

Outcome: approved