Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.12.2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області, та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати /пенсії та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою № 1874594/964/12. 08.10. 2014 року між АТ «Ощадбанк» та відповідачкою було укладено додатковий договір № 1 до зазначеного договору, за умовами якого банк надав останній кредит у розмірі 5300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідачка умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, яка станом на 01.02.2016 року склала 5408,69 грн. Майнові інтереси АТ «Ощадбанк», що пов`язані з матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного повернення позичальниками кредитів та/або несплатою або частковою несплатою процентів по кредитах на умовах, встановлених договорами, були застраховані ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 055/12 від 01.08.2014 року, у зв`язку з чим АТ «Ощадбанк» звернулося до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування. ПрАТ «УПСК», виконуючи свої обов`язки згідно договору від 01.08.2014 року, визнав факт неповного погашення відповідачкою грошового зобов`язання за кредитним договором страховим випадком і на підставі страхового акту від 29.03.2016 року провів виплату страхового відшкодування АТ «Ощадбанк» у розмірі 5408,69 грн. На підставі ст. 993,1191 ЦК України, ст.27 ЗУ «Про страхування» ПрАТ «УПСК» направило відповідачці претензію про відшкодування збитків в порядку регресу. У добровільному порядку відповідачка кошти не відшкодовує. 05 лютого 2019 року між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір № 05/02/2019 про відступлення права вимоги, за яким страхова компанія відступила останньому своє право вимоги відшкодування збитків у порядку регресу, завданих у вигляді сплаченого страхового відшкодування, в тому числі до відповідачки. Так як [PERSON] у добровільному порядку наявну в неї заборгованість не відшкодовує, то позивач просив стягнути з неї на свою користь в порядку регресу за завдані збитки 5408,69 грн., витрати по сплаченому судовому збору (768,40 грн.) та витрати на правову допомогу у сумі 1000 грн. У судове засідання позивач не з`явився, надіславши клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідачка в судове засідання також не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом надіслання їй рекомендованої кореспонденції на зареєстровану в установленому порядку адресу місця проживання, яку вона отримала з викликами на 10.05.2019 року та на 11.05.2019 року відповідно 16.04.2019 року та 15.05.2019 року. Відзив не подала. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18.12.2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області, та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати /пенсії та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою № 1874594/964/12. 08.10.2014 року між АТ «Ощадбанк» та відповідачкою було укладено додатковий договір № 1 до вказаного договору, за умовами якого банк встановив останній кредитний ліміт на платіжну картку у сумі 5300 грн., зі сплатою 24 % річних за користування кредитними коштами, строком кредитування, що відповідає строку дії картки. Через неналежне виконання відповідачкою умов вказаного кредитного договору у неї виникла заборгованість, яка станом на 01.02.2016 року склала 5408,69 грн. Згідно договору добровільного страхування кредитів № 055/12 від 01.08.2014 року, укладеного між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та АТ «Ощадбанк», майнові інтереси АТ «Ощадбанк», що пов`язані з матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного повернення позичальниками кредитів та/або несплатою або частковою несплатою процентів по кредитах на умовах, встановлених договорами, в тому числі вказаним кредитним договором, були застраховані, у зв`язку з чим АТ «Ощадбанк» 01.02.2016 року звернулося до страховика із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. ПрАТ «УПСК», виконуючи свої обов`язки згідно договору від 01.08.2014 року, визнав факт неповного погашення відповідачкою грошового зобов`язання за вищевказаним кредитним договором страховим випадком та на підставі страхового акту від 11.02.2016 року провів 29.03. 2016 року виплату страхового відшкодування АТ «Ощадбанк» у розмірі 5408,69 грн. 05 лютого 2019 року між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір № 05/02/2019 про відступлення права вимоги, за яким зазначена страхова компанія відступила позивачу право грошової вимоги до своїх боржників, в тому числі до відповідачки [PERSON] Як зазначено у позовній заяві, і не заперечується відповідачкою, станом на 27.03.2019 року ( дата подання позову до суду) за [PERSON] рахується заборгованість у сумі 5408,69 грн., яку вона у добровільному порядку не відшкодовує. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, оскільки неналежним виконанням умов вищевказаного кредитного договору відповідачка завдала збитків АТ «Ощадбанк», страховик банку - ПрАТ «УПСК»- визнало факт неповного погашення відповідачкою грошового зобов`язання за кредитним договором страховим випадком і виплатило АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування у розмірі 5408,69 грн., яке відповідачка до цього часу у добровільному порядку не компенсувала, за договором про відступлення права вимоги № 05/02/2019 від 05.02.2019 року право грошової вимоги ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» до відповідачки перейшло до ФОП [PERSON] , то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з відповідачки на користь зазначеної фізичної особи-підприємця на відшкодування завданих збитків в порядку регресу 5408,69 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 768,4 грн. та на відшкодування витрат по наданню правничої допомоги 1000 грн.

Outcome: approved