Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Позивач Дочірнє підприємство «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» пред`явив до суду позов до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у якому просить стягнути солідарно із відповідачів заборгованість за спожитий природній газ в сумі 26434,27 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що Дочірнє підприємство «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» є постачальником послуг природного газу, у квартиру [ADDRESS] , споживачем яких є відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , власниками даного помешкання. Однак, у добровільному порядку відповідачі не оплачують надані їм послуги за спожитий природний газ, внаслідок чого за період з 01 грудня 2017 року по 01 грудня 2020 року у них утворилася заборгованість у розмірі 26434,27 гривень. З цих підстав просить позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 23 квітня 2021 року. Ухвалою суду від 28 травня 2021 року , постановленою протокольно, підготовче провадження у цивільній справі закрито та цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача Дочірнього підприємства «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» у судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явилися, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за їх відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавали. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву, а представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Дочірнє підприємство «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» здійснює забезпечення житлового будинку [ADDRESS] природним газом. Згідно довідки про розмір платежів за газ №926 виданої 17 грудня 2020 року Дочірнім підприємством «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз», власником особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13208203, виданого 14 січня 2007 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації», квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності: [PERSON] - 1/3 частка, [PERSON] - 1/3 частка, [PERSON] - 1/3 частка. Згідно оборотно-сальдової відомості по абоненту за адресою: [ADDRESS] , власнику особового рахунку № [NUMBER] нараховано заборгованість за спожитий природний газ за період з 01 грудня 2017 року по 01 грудня 2020 року становить 26434,27 гривень. Відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області від 05 травня 2020 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Правовідносини з приводу газопостачання регулюються нормами Закону України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу», Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494. У відповідності до підпункту 33 пункту 1статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», ринок природного газу це - сукупність правовідносин, що виникають зокрема у процесі постачання природного газу, а також надання послуг з його розподілу. У відповідності до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей633,634,641,642 ЦК України, за формою Типового договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (пункт4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, крім іншого мають містити норми споживання природного газу у розрізі 12 календарних місяців (норма застосовується щодо побутових споживачів без лічильника газу). У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви -приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Згідно з вимогами цього пункту здійснюється приєднання до договору розподілу природного газу споживачів-замовників, які отримують технічний доступ до ГРМ. Відповідно до вимог ст.ст. 67-68 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Положеннями ст. 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 14 розділу ІІІ Правил постачання - розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачам є календарний місяць. Судом установлено, що відповідачі користувалися наданими Дочірнім підприємством «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» послугами, проте, ухиляються від виконання своїх зобов`язань щодо проведення оплати за спожитий природний газ. З дослідженого у судовому засіданні розрахунку заборгованості, наданого позивачем, судом встановлено, що у відповідачів за період із 01 грудня 2017 року по 01 грудня 2020 року наявна заборгованість у розмірі 26434,27 гривень. У постанові Верховного Суду України у справі № 210/5796/16-ц від 18 березня 2019 року міститься висновок, у якому встановлено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Отже, надані де-факто послуги з газопостачання Споживачам, повинні бути ними оплачені в незалежності від факту наявності укладеного договору. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора - вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання, що внаслідок неналежного виконання відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] обов`язку з оплати заборгованості за спожитий природній газ, порушені права позивача, відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень. Жодних доказів на спростування викладених у позові обставин відповідачем суду не надано. Також, вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2270 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: approved