Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вказавши в позовній заяві, що він є власником кімнати [ADDRESS], що складає 21/50 частку кварти, на підставі договору дарування частки квартири від 25.03.2014р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Заполрізької області Алейніковою Н.О., зареєстровано в реєстрі за №651. За даним договором позивач отримав від [PERSON] у приватну власність кімнату [ADDRESS], що складає 21/50 частку квартири. Про те, що у власність позивача перейшла саме кімната [ADDRESS], зазначено в п.3 договору дарування. Однак, згодом позивач дізнався про те, що у кімнаті залишився зареєстрованим відповідач [PERSON], який був колишнім власником вказаної кімнати. Так, відповідач був власником кімнати з 24.05.2004 р. згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корицьким Є.Д. за реєстровим номером 1931, про що зазначено у технічному паспорті на квартиру [ADDRESS]. 24.01.2014 р. вищезазначена кімната за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М. за реєстровим номером 157, була передана відповідачем у власність [PERSON], яка згодом подарувала цю кімнату позивачу, про що зазначалося вище. У січні 2014 року відповідач [PERSON] звільнив кімнату, у кімнаті відсутні його речі. У вищевказаній кімнаті відповідач не проживає, в добровільному порядку він не знявся з реєстрації в належній позивачу кімнаті, ставить позивача у важке матеріальне становище, оскільки на нього нараховуються комунальні послуги, які відповідач не сплачує. Реєстрація відповідача у спірній кімнаті створює для позивача перешкоди у користуванні та розпорядженні кімнатою, тому він просить суд усунути перешкоди в користуванні кімнатою [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у кімнаті [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] - адвокат Шахматов Ю.Ю. в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, письмових заперечень суду щодо позову не надав. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 224 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 25.03.2014 р. [PERSON] уклала з позивачем [PERSON] договір дарування частки квартири від 25.03.2014р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Заполрізької області Алейніковою Н.О., зареєстровано в реєстрі за №651.(а.с.6). Відповідно до п.2 договору дарування, квартира, частка якої відчужується, належить Дарувальнику на підставі договору дарування частки квартири, посвідченого Гармашовим Г.М., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області, 24.01.2014 р. за р.№157. Згідно п.1 договору дарування Дарувальник безоплатно передає у власність Обдаровуваного належну їй на праві приватної власності 21/50 частку квартири [ADDRESS]. Відповідно до п.3 договору дарування, у власність Обдаровуваного переходить кімната [ADDRESS] площею 13,1 кв.м. [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 21/50 частка квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №19522965 від 25.03.2014 р. (а.с.7). Згідно технічного паспорту на кватиру [ADDRESS], складеного ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації з реєстрацією поточних змін 21.06.2004 р., 21/50 частка зазначеної квартири раніше належала відповідачу [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Корицьким Є.Д., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу від 24.05.2004 р. р.№1931.(а.с 8-9). На теперпешній час в спірній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою №0308 від 25.05.2015 р., виданою начальником Центру обслуговування абонентів №8 МКП «Основаніє» Запорізької міської ради. Реєстрація відповідача у вищезазначеній кімнаті чинить позивачу перешкоди в користуванні власністю, оскільки на відповідача нараховуються житлово-комунальні послуги, що завдає йому матеріальних збитків, та суттєво обмежує користування квартирою. Відповідно до ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до п.1 ч.1 ст..346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідач [PERSON] втратив право власності, оскільки відповідно до п.1 ч.1 ст.346 ЦК України його право власності припинилося у звязку з відчуженням власником свого майна. Втративши право власності житлового приміщення, відповідач втратив і його складову відповідно до ст.317 ЦК України - право користування житловим приміщенням. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. З системного аналізу вказаних норм та роз'яснень, наданих у п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних мправ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» випливає, що з припинення права власності на вказану частку квартири у відповідача припинилося і право користування нею. Власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивачу [PERSON] необхідно усунути перешкоди в користуванні належною йому кімнатою з боку [PERSON], тому заявлені вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved