Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач в позові вказує, що з відповідачкою перебуває в шлюбі з 27.01.1998 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Калинівського районного управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом № 8. Від сумісного проживання в шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини з відповідачкою виявились невдалими через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини та ведення спільного господарства фактично припинено з 2006 року. Між ним та відповідачкою втрачені всі фізичні та духовні зв'язки, їх шлюб має формальний характер і подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Тому звертається до суду з даним позовом. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність в порядку письмового провадження та підтримання позовних вимог. Відповідачка в судове засідання не з'явилася без поважних на те причин, хоч про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення з викликом до суду на 21.02.2017 року, 10.03.2017 року та оголошення в газеті «Вінниччина» з викликом до суду на 11.05.2017 року. Враховуючи вимоги ст. ст. 158, 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Судом встановлено, що сімейні відносини у сторін виявились невдалими через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини сторін та ведення спільного господарства фактично припинено з 2006 року. Між сторонами втрачені всі фізичні та духовні зв'язки, їх шлюб має формальний характер і подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Стаття 4 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки укласти шлюбні відносини та створити сім'ю. Згідно ст.110 СК України подружжя має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу в разі незгоди подальшого збереження шлюбних відносин. Враховуючи, що шлюб сторін існує лише формально, фактично сім'я сторін розпалась, сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення, так як збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Крім того, в позовній заяві позивач посилається на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», оскільки являється учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням. Пунктом 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав. Тому позовні вимоги позивача в частині звільнення його від сплати судового збору не підлягають до задоволення, оскільки вони не пов'язані із порушенням прав позивача, як учасника бойових дій, так як вступ до шлюбу та розірвання шлюбу є сімейним союзом, особистою, добровільною справою людини, вільним його рішенням. Тобто позивач не звільнений законодавством України від обов'язку сплатити судовий збір у розмірі, передбаченому законодавством за подання до суду позову про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: partial