Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи його тим, що 19 січня 2002 року померла [PERSON], вона є її спадкоємцем за заповітом. За життя [PERSON] належало право приватної власності на земельну ділянку площею 2,24 га на території [PERSON] сільської ради та видано державний акт серії IV XM № 005385. Однак державний акт загубився, у звязку із чим у районній газеті «Життя Теофіпольщини» № 49 50 від 18.06.2015 року було розміщене відповідне оголошення. 13 липня 2015 року вона звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на вказану вище земельну ділянку, однак їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. У зв'язку з цим просила позов задовольнити та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,24 га, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області. Позивачка в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, подала заяву підтримання позовних вимог та про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно,в судове засідання не зявився, подав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності Представник третьої особи відділу Держземагенства про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно в судове засідання не зявився, клопотань не подав. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що згідно заповіту від 06 січня 2006 року спадкоємцем [PERSON] є [PERSON], відповідно свідоцтва про смерть [PERSON]. померла 19.01.2002 року, відповідно довідок [PERSON] сільської ради №528 від 01.12.2015 року, №465 від 04.11.2015 року та №495 від 17.11.2015 року [PERSON] дійсно похоронила [PERSON] , яка проживала одиноко в [INFO], після її смерті фактично вступила в управління та розпорядження спадковим майном, відповідно виписки з погосподарської книги [PERSON]. проживала у вказаному будинку сама і була власником двору по день смерті. Згідно довідки відділу Держземагентства у Теофіпольському районі № 30/6 15 від 07.07.2015 року на імя [PERSON] зареєстрована то видано Державний акт серії IV XM № 005385, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 2,24 га яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після [PERSON] не заводилася. Відповідно довідки приватного нотаріуса [PERSON] № 324/01-15 від 13.07.2015 року [PERSON] неможливо видати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Теофіпольського району. Відповідно до пп. 4 і 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набуття ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року, таким чином при розгляді даної справи необхідно застосовувати норми ЦК України в редакції 1963 року, який був чинним на час смерті спадкодавця. Відповідно до роз'яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 562 ЦК України (в редакції 1963 р.) розділ спадкового майна проводиться за згодою сторін, що прийняли спадщину спадкоємців. Відповідно до ст. 550 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України № 4 від 24 червня 1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Виходячи з наведеного,

Outcome: approved