Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] третя особа управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про припинення дій, яка порушує право. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02 листопада 2001 року міським відділом РАГС Харківського обласного управління юстиції між ним [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 205. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: син - [PERSON] [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. 25.09.2013 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/11454/13-ц розірвано шлюб між громадянином України [PERSON], [INFO] та громадянкою України [PERSON], [INFO], зареєстрований 02 листопада 2001 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 2056. Після розірвання шлюбу, сторони визначили, що діти проживають разом з матір'ю - [PERSON], та позивача передав в дар відповідачці квартиру. Передаючи Відповідачці квартиру в дар відповідно до договору дарування, Позивач об'єктивно розрахував на те, що його діти будуть забезпечені житлом та будуть проживати в квартирі за адресою: м. Харків, пр. Свободи Людвіга, б. 35, кв. 121. Проте з часом позивач дізнався, що передана ним в дар квартира з метою проживання в ній малолітніх дітей, Відповідачкою продана. На сьогоднішній день діти проживають разом з Відповідачкою за адресою: [ADDRESS]. Як зазначає позивач на сьогоднішній день існує ймовірність того, що і вказане помешкання буде реалізовано відповідачкою та її співмешканцем, а придбане нове може бути оформлене лише на співмешканця. Безконтрольна реалізація відповідачкою квартир, в яких проживають неповнолітні діти, може призвести до зниження їх життєвого рівня та взагалі позбавити їх житла, що спонукає мене охороняти та в судових інстанціях захищати майнові права дітей. В звґзку з цим позивач просить припинити дії [PERSON] ([NUMBER], виданий 16.06.2015р. Дзержинським РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області, [INFO]), що порушують права [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] на житло та достойний життєвий рівень шляхом зобов'язання [PERSON] не укладати будь-які договори стосовно житла, в якому проживають [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] без згоди органів опіки та піклування. В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог. Вважала позовні вимоги такими, що є обґрунтованими та направленими на захист інтересів дітей. Представник відповідача заперечував проти позову, зазначив, що наперед не можливо захистити права, а тим більше не має потреби переписувати в судовому рішенні норми законів, які і так повинні виконуватися. Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги не мотивованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так в судовому засіданні встановлено, що 02 листопада 2011 року міським відділом РАГС Харківського обласного управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 205. Від шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей: син - [PERSON] [INFO] та донька - [PERSON] [INFO]. 25.09.2013 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по справ № 638/11454/13-ц розірвано шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], зареєстрований 02 листопада 2001 року у міському відділі РАГС Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 2056. У період шлюбу подружжя придбало різне майно, щодо розподілу якого після розірвання шлюбу сторони досягли домовленості. Зокрема, спільну 3-кімнатну квартиру № 121 у будинку № 35 розташованому по проспекту Свободи Людвіга в місті Харкові, позивач - [PERSON] подарував Відповідачу [PERSON] Дії Позивача, як встановлено в судовому засіданні, та не спростовано сторонами, щодо дарування частки квартири колишній дружині, він мотивував тим, що вважає вірним залишити сумісну квартиру [PERSON], з якою залишаються мешкати їх неповнолітні діти, та бажав забезпечити своїх дітей житлом. [PERSON] в позовних вимогах вважає, що будь-які подальші дії [PERSON] щодо розпорядження її квартирою, вона повинні обов'язково узгоджуватись з [PERSON] Згідно ст. 717 Цивільного кодексу України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. При укладенні Договору дарування [PERSON], підписуючи його, погодився зі змістом пункту 7, а саме: «Дарувальник розуміє, що за своєю природою договір дарування є безоплатним, а тому не має права вимагати від Обдаровуваної вчинення на свою користь будь-яких дій майнового або немайнового характеру». Таким чином,

Outcome: dismissed