Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 11141,19 грн. Свої вимоги банк мотивував тим, що відповідно до генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 14.03.2013 , [PERSON] отримала кредит у розмірі 5455,05 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат на умовах, передбачених дійсним договором. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 06.09.2016 має заборгованість - 11141,19 грн., яка складається з наступного: 4370,22 грн. - заборгованість за кредитом; 2286,82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4020,40 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 463,75 грн. - штрафом відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, місце та дату розгляду справи, причини неявки суду не відомі, а тому суд вважає, що слід вирішити справу на підставі наявних в справі доказів, постановивши заочне рішення. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, взявши до уваги заяву представника позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.03.2013 між банком і відповідачем по справі [PERSON] було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості № б/н, згідно якої останній надано кредит у розмірі 5455,05 грн. Відповідач по справі від виконання взятих зобов'язань за договором ухиляється. Станом на 06.09.2016 має заборгованість - 11141,19 грн., яка складається з наступного: 4370,22 грн. - заборгованість за кредитом; 2286,82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4020,40 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 463,75 грн. - штрафом відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди (а.с.4). Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання та правил банківських послуг, правил користування платіжною карткою, а також відповідач повинен забезпечити повернення одержаного кредиту. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанком» Умовами та правилами надання банківських послуг , Тарифами, Правилами користування платіжною карткою складають між банком та позичальником кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.5-30). Пунктами 2.1.1.2.3,2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.23 зворот). Відповідно до ст. 634 ч.1 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом та проводити погашення кредиту щомісячними платежами. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбаченим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с.26). Також кредитним договором передбачено, що за несвоєчасне погашення заборгованості, банк нараховує пеню яка складається з пені 1 (базова процентна ставка по договору/30 нараховується за кожний день просрочки кредиту) + пені 2 (1 % від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, при належності просрочки за кредитом або процентами 5 і більше днів при виникненні просрочки на суму більш як 50 грн.), сума якої складає 4020,40 грн. (а.с.28 зворот). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності та передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З урахуванням викладеного ,в даному випадку саме пеня, як різновид неустойки, є спеціальним видом забезпечення виконання грошового зобов'язання і за текстом кредитного договору пеня визначається , як перший із способів забезпечення зобов'язання позичальника перед банком в порівнянні із штрафом і підлягає стягненню. Таким чином, сума загальної заборгованості становить 10677,44 грн. (4370,22 грн. + 2286,82 грн. + 4020,40 грн.). Аналізуючи наведені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи те, що позивач сплатив судовий збір, його, згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача, пропорційно до задоволених вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial