Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до КП «Міське агентство з приватизації житла», Департаменту міського господарства Одеської міської ради, [PERSON] про визнання частково недійсним та скасування розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що йому та членам його сім`ї в 2000 році видано кімнату [ADDRESS] [NUMBER] на підставі ордеру від 19 липня 2000 року. При підписані договору с КП ЖКС «Хмельницький», позивач дізнався, що кухня загального користування площею 13,74 м2 приватизована відповідачем [PERSON] , чим порушені його права та сусідів, які мешкають в прилеглих кімнатах, у зв`язку з чим він звертається до суду за захистом своїх прав. Позивач надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити, справу розглянути в його відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість. Представники відповідачів КП «Міське агентство з приватизації житла» та Департаменту міського господарства Одеської міської ради в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що позивачу та членам його сім`ї в 2000 році видано кімнату [ADDRESS] [NUMBER] 14,30 м2 [ADDRESS] на підставі ордеру від 19 липня 2000 року. Позивач зазначає, що кухня площею 13,74 кв.м. в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] приватизована [PERSON] з порушенням прав сусідів на приватизацію приміщень загального користування. Проте суд не бере до уваги такі доводи, оскільки вони спростовуються наданими КП «Міське агентство з приватизації житла» документами з приватизаційної справи, з яких вбачається, що на підставі розпорядження органу приватизації № 217955 від 03.01.2013 року та свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 03.01.2013 року [PERSON] та його мати [PERSON] приватизували в рівних частках 138/1000 частин секції гуртожитку, що складається з кімнат [ADDRESS] 4, [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . Загальна площа приватизованих 138/1000 частин секції гуртожитку складає 55,6 м2. З довідки про склад сім`ї та займані приміщення, що використовувалась під час приватизації, розрахунку розміру загальної площі і часток житлового блоку (секції) в гуртожитку, що є додатком до оспорюваного розпорядження органу приватизації та експлікації внутрішніх площ до плану гуртожитку (технічного паспорту), що є додатком до оспорюваного свідоцтва про право власності на житло вбачається, що в секції гуртожитку, в якій проживають [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] наявні підсобні (допоміжні) приміщення загального користування, зокрема три кухні площею 10,4; 13,7 та 13.2 м2. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, об`єкт нерухомого майна «секція гуртожитку, кімнати № 4, 42, [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] » [ADDRESS] загальною площею 404,9 м2, що складається з 21 житлової кімнати в будинку [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності в різних частинах дванадцятьом особам. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» кухні віднесені до допоміжних приміщень у гуртожитку. Відповідно до ст. 6 вказаного Закону, власники житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у гуртожитку і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території, відповідно до своєї частки у майні гуртожитку. Допоміжні приміщення у гуртожитку передаються у спільну сумісну власність безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Співвласники допоміжних приміщень у гуртожитку зобов`язані не перешкоджати іншим особам у правомірному користуванні такими приміщеннями. Відповідно до ст. 130 Житлового кодексу Української PCP, порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Стаття 131 ЖК УРСР передбачає, що примірне положення про користування гуртожитками затверджується Кабінетом Міністрів України після консультацій з громадськістю, що проводяться відповідно до законодавства. Відповідно до Примірного положення про користування гуртожитками органи державної влади, органи місцевого самоврядування, власники гуртожитків після консультацій з громадськістю (громадськими організаціями, створеними з метою захисту інтересів мешканців гуртожитків) за погодженням з профспілками (за наявності) затверджують положення про користування гуртожитками, що перебувають у їхній власності, управлінні, розпорядженні, користуванні. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 року № 498 затверджено «Примірне положення про користування гуртожитками», що визначає порядок користування гуртожитками: жилою площею, жилими та іншими приміщеннями в них та дія якого поширюється на всі гуртожитки незалежно від форми власності. Згідно п. 10 вказаного Положення, наймачі жилої площі в гуртожитку та члени їх сімей, які проживають разом з ними, мають право: на своєчасне отримання житлово-комунальних послуг належної якості згідно із законодавством; на відшкодування збитків, завданих їх майну та/або приміщенням, шкоди, заподіяної їх життю чи здоров`ю внаслідок незадовільного утримання гуртожитку або ненадання чи надання не в повному обсязі послуг, відповідно до законодавства; на переобладнання і перепланування жилих приміщень у гуртожитку відповідно до статей 100 і 152 Житлового кодексу Української PCP; на користування на рівних умовах допоміжними приміщеннями, обладнанням та інвентарем гуртожитку; на своєчасну заміну обладнання, що стало непридатним для використання, усунення недоліків у забезпеченні належного утримання майна гуртожитку, якщо інше не передбачено умовами договору найму (оренди); у разі проживання в окремих приміщеннях на вселення без згоди організації, що здійснює управління гуртожитком, своїх малолітніх чи неповнолітніх дітей, а за згодою такої організації та письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, - своїх дружини або чоловіка, дітей, які досягли 18 років, батьків, а також інших осіб. Наймачі ліжко-місць мають також рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням у ньому, встановлюють за узгодженням із співмешканцями порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання. Суд звертає увагу, що позивач має право на правомірне користування допоміжними приміщеннями гуртожитку в порядку визначеному співвласниками, зокрема трьома кухнями що знаходяться у секції гуртожитку, а його права на приватизацію кімнат в гуртожитку, оспорюваними рішенням та свідоцтвом, жодним чином не порушено, оскільки допоміжні приміщення у гуртожитку окремо приватизації не підлягають та є спільною сумісною власністю співвласників гуртожитку. Так, згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Таким чином, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання частково недійсним та скасування розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представник відповідача [PERSON] надав суду докази витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 425, 00 гривень, що підтверджується актом про надання правової допомоги від 10 червня 2020 року та електронним меморіальним ордером від 06.02.2020 року, тому суд дійшов висновку стягнути з позивача на користь [PERSON] 12425,00 гривень в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного, ст. ст. 10, 12, 141, 265, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved