Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: м. Кропивницький провулок Садовий, 4, площею 0,02689 га та конфігурацією відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії КР № 00008619, зареєстрованого за № 7431 з датою запису 03.11.1998 року. Позов мотивує тим, що він є власником 13/25 домоволодіння за вищезазначеною адресою. Вказане домоволодіння набуте ним у власність у порядку спадкування після смерті [PERSON]. Право власності на домоволодіння зареєстровано за ним 21.06.2016 року. В 2017 році він довідався про те, що за ним також відкрилась спадщина на земельну ділянку під зазначеним домоволодінням, так як вона передана у власність спадкодавцю до його смерті. За даними управління Держгеокадастру під домоволодінням зареєстровано земельну ділянку площею 0,02689 га. Земельна ділянка була передана в приватну власність на підставі Рішення Кіровоградської міської ради № 24 від 10.06.1998 року попередньому власнику домоволодіння [PERSON] і належала останній на підставі виданого Державного акта на право приватної власності на землю серії КР № 00008619 зареєстрованого за № 7431 з датою запису 03.11.1998 року. На підставі укладеного договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 15.05.1999 року - власником домоволодіння та земельної ділянки став [PERSON]. Після смерті [PERSON] та його спадкоємця [PERSON], він успадкував право власності на зазначену частину будинку та земельну ділянку в розмірі та конфігурації відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії КР № 00008619 зареєстрованого за № 7431 з датою запису 03.11.1998 року. У звязку з тим, що оригінал право установчого документу на землю [PERSON] було втрачено, він звертався до територіального органу Держгеокадастру з проханням видати дублікат, на що йому було відмовлено та роз»яснено про те, що в архіві є тільки Державний акт на право приватної власності на землю серії КР № 00008619 зареєстрованого за № 7431 з датою запису 03.11.1998 року виданий на ім»я [PERSON], попереднього власника домоволодіння. За відсутності оригіналу документа на землю не зміг зареєструвати за собою право власності на землю, а тому просить задовольнити позов. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Представник відповідача міської ради міста Кропивницького в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений, причини неявки суду не сповістив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про час та місце слухання справи повідомлена, надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов визнала та не заперечує проти його задоволення. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про час та місце слухання справи повідомлена, надала суду відзив на позов, в якому позов визнала та не заперечує проти його задоволення. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому\~засіданні встановлено,\~що позивач [PERSON] є власником 13/25 домоволодіння за адресою: м. Кропивницький провулок Садовий, 4. Вказане домоволодіння набуте ним у власність у порядку спадкування після смерті [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 21.06.2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 821 (а.с.3). Як вбачається з обставин, зазначених позивачем, в 2017 році він довідався про те, що за ним також відкрилась спадщина на земельну ділянку під зазначеним домоволодінням, так як вона передана у власність спадкодавцю до його смерті. За даними управління Держгеокадастру під домоволодінням, що належить йому на праві власності, зареєстровано земельну ділянку площею 0,02689 га. Земельна ділянка була передана в приватну власність на підставі Рішення Кіровоградської міської ради № 24 від 10.06.1998 року попередньому власнику домоволодіння [PERSON] і належала останній на підставі виданого Державного акта на право приватної власності на землю серії КР № 00008619 зареєстрованого за № 7431 з датою запису 03.11.1998 року (а.с. 8). На підставі укладеного договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 15.05.1999 року (а.с.7) - власником домоволодіння та земельної ділянки став [PERSON]. Після смерті [PERSON] та його спадкоємця [PERSON], позивач успадкував право власності на зазначену частину будинку та земельну ділянку в розмірі та конфігурації відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії КР № 00008619 зареєстрованого за № 7431 з датою запису 03.11.1998 року. Відповідно норм ч.1 ст. 30 ЗК України при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення». Аналогічною за змістом є норма ч.1 ст.120 ЗК України, відповідно до якої разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно зі статтею 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника землекористувача. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що з 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 року. Відповідно до норм ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що оригінал право установчого документу на землю було втрачено, виходячи із зазначених норм закону, суд приходить до висновку, що позивач набув право власності на земельну ділянку з моменту реєстрації права власності на житловий будинок. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд вважає судові витрати фактично понесеними за рахунок позивача. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved