Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до Вінницької міської ради з позовом про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] року помер чоловік позивача [PERSON] Після смерті чоловіка, позивач успадкувала все його майно та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом яке складається з 69/200 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] які належали померлому на підставі договору дарування. До складу спадщини разом з іншим майном входить і належна померлому частина спільної земельної ділянки, проте Другою вінницькою державною нотаріальною конторою винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1959/02-31 від 11.12.2015 року, відповідно до якої відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки, площею 0,0587 гектарів, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] після померлого [INFO] року чоловіка - [PERSON] Оскільки в державному акті на право власності на земельну ділянку [NUMBER] виданого Вінницькою міською радою 27.09.2005 року на підставі рішення Вінницької міської ради від 12.04.2005 року № 1127 на ім'я [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність, частка у спільній сумісній власності кожного не визначена. Позивач не має можливості оформити право на спадщину на успадковану частину земельної ділянки без визначення частки спадкодавця. У зв'язку з чим позивач звернулась до суду та просила визначити, що розмір часток [PERSON] та [PERSON] у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0587 гектарів становить по 1\\2 ідеальній частці кожного з 2-х співвласників, в тому числі, частка померлого [INFO] року [PERSON] на день його смерті становила ? ідеальну частку; частка [PERSON] становить 1\\2 ідеальну частку. В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву в повному обсязі та просили суд її задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача Вінницької міської ради в судовому засіданні поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер чоловік позивача [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04.02.2015 року, актовий запис № 353 (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.12.2015 року, спадкоємицею майна [PERSON] є його дружина [PERSON], спадщина на яку видано свідоцтво складається з 69/200 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] які належали померлому на підставі договору дарування (а.с. 10). Другою вінницькою державною нотаріальною конторою винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1959/02-31 від 11.12.2015 року, відповідно до якої відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, площею 0,0587 гектарів, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] після померлого [INFO] року чоловіка - [PERSON] Оскільки в державному акті на право власності на земельну ділянку [NUMBER] виданого Вінницькою міською радою 27.09.2005 року на підставі рішення Вінницької міської ради від 12.04.2005 року № 1127 на ім'я [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність, частка у спільній сумісній власності кожного не визначена (а.с. 14). Земельна ділянка площею 0,0587 гектарів, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд по [ADDRESS] що розташована на території Вінницької міської ради, належала померлому [PERSON] та позивачу на праві спільної сумісної власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 27.09.2005 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 010500301042 (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 3 ст. 89 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Відповідно до п.п. «в» ч.2 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній власності мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності з виділенням частки співвласника може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом, або не встановлено судом. Позивач з чоловіком користувались земельною ділянкою спільно. Домовленості про користування земельною ділянкою в інший спосіб між ними не було. Розмір часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку не визначався. Саме з цієї підстави позивачу відмовили у видачі свідоцтва про право спадщини на землю. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається зокрема при відкритті після нього спадщини. На підставі вищевикладене та

Outcome: approved