Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склались, відсутнє взаєморозуміння, в кінці 2014 року сторони припинили спільне проживання та шлюбних стосунків не підтримують; від шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON] Дієпріє, [INFO] та [PERSON] Енато, [INFO]; примирення, подальше спільне життя і збереження сімї вважає неможливим і таким, що суперечить інтересам сторін, а тому має твердий намір розірвати шлюб. Позивач у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи; про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подала. Відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази у справі суд дійшов наступних висновків. Відповідно до повторного свідоцтва про шлюб серії 1-ОК № 011539, виданого Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сімї 20.10.2005 року, та копії свідоцтва про одруження серії 1-БК № 230585, виданого Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сімї 14.06.2003 року, між [PERSON] [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 14.06.2003 року було зареєстровано шлюб, актовий запис № 923. В шлюбі у сторін народились діти: син [PERSON] Дієпріє, [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження 1-БК № 029741, та донька [PERSON] Енато, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП № 059398. Згідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, позивач не погоджуються на примирення та бажає розірвати шлюб, спору з приводу визначення місця проживання дітей не має. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання та підтримання подружніх стосунків сторін стало неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюбу не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне також розяснити сторонам, що згідно з абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивач сплатив судовий збір в сумі 551,20 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути частину сплаченого судового збору за подання позову про розірвання шлюбу в сумі 275,60 грн.

Outcome: approved