Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовними вимогами, які в ході розгляду справи були змінені, до [PERSON], в якому просив стягнути безпідставно отримані кошти у сумі 6\~351 грн. 03 коп. В обґрунтування позову позивач зазначив, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14.03.2014 р. в задоволені позову [PERSON] до КЗОЗ «Харківський обласний онкологічний центр», третя особа: [PERSON] про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 29.05.2014 р. вищезазначене рішення скасовано. Позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано незаконним наказ № 197 від 22.11.2013 р. про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] Визнано незаконним наказ №156-к від 03.12.2013 р. про звільнення [PERSON] Поновлено [PERSON] на посаді завідувача мамологічним відділенням КЗОЗ «Харківський обласний онкологічний центр». Стягнуто з КЗОЗ «Харківський обласний онкологічний центр» на користь [PERSON] середній заробіток в сумі 6\~351,03 грн. з врахуванням утримання прибуткового податку з фізичних осіб та інших обовязкових платежів. 11.06.2014 р. [PERSON] було поновлено на роботі та виплачено йому 5204 грн. 03 коп. та податок з цієї суми у розмірі 1147 грн. Отже, загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу склала 6\~351 грн. 03 коп. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2014 р. рішення апеляційного суду Харківської області від 29.05.2014 р. скасовано, а рішення Київського районного суду м. Харкова від 14.03.2014 р. залишено в силі. Виплата [PERSON] була зумовлена обовязком КЗОЗ «ХОКЦ» виконати рішення суду, вважати таку виплату добровільною не можна. Крім того, середній заробіток за час вимушеного прогул, що був виплачений [PERSON] не може бути прирівняний до заробітної плати, оскільки оплата за час вимушеного прогулу згідно з рішенням суду щодо незаконного звільнення не містить в переліку згідно з рішенням суду незаконного звільнення не міститься в переліку видів оплати праці, передбаченому Інструкцією зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 р. № 5. Більш того, за своєю суттю така виплата взагалі не є заробітною платою, що має виплачуватись за виконану працівником роботу, тому її слід розглядати як упущену вигоду у вигляді можливого заробітку, що не отриманий працівником у звязку із незаконним звільненням. В судове засідання представник позивача не зявився, через канцелярію суду, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, при ухвалені рішення покладається на розсуд суду. В судове засідання представник відповідача не з*явився, через канцелярію суду, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю та зазначив, що заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] працював завідуючим мамологічним відділенням КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр». Наказом від 03.12.2013 р. звільнений на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, у звязку з відсутністю на роботі. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14.03.2014 р. в задоволені позову [PERSON] до КЗОЗ «Харківський обласний онкологічний центр», третя особа: [PERSON] про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 29.05.2014 р. вищезазначене рішення скасовано. Позовні вимоги [PERSON] задоволені. Визнано незаконним наказ № 197 від 22.11.2013 р. про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] Визнано незаконним наказ №156-к від 03.12.2013 р. про звільнення [PERSON] Поновлено [PERSON] на посаді завідувача мамологічним відділенням КЗОЗ «Харківський обласний онкологічний центр». Стягнуто з КЗОЗ «Харківський обласний онкологічний центр» на користь [PERSON] середній заробіток в сумі 6\~351,03 грн. з врахуванням утримання прибуткового податку з фізичних осіб та інших обовязкових платежів. Наказом № 64-к від 11.06.2014 р. поновлено на посаді завідуючого мамологічним відділенням [PERSON] з 11 червня 2014 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2014 р. рішення апеляційного суду Харківської області від 29.05.2014 р. скасовано, а рішення Київського районного суду м. Харкова від 14.03.2014 р. залишено в силі. Наказом № 148-к від 10.10.2014 р., наказ № 64-к від 11.06.2014 р. про поновлення на роботі [PERSON] скасовано. Вважається чинним наказ № 156-к від 03.12.2013 р. про звільнення [PERSON] З довідки про доходи № 219 від 25.05.2015 р. вбачається, що [PERSON] нарахована компенсація у розмірі 6351,03 грн., ЕСВ 3,6 % - 228,64 грн., прибутковий податок 15%,- 918,36 грн., військовий податок 1,5% - 0,0 грн., на руки - 5204,03 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до ст. 239 КЗпП України,\~ разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах. Позовні вимоги спрямовані на поворот виконання рішення який, відповідно до ст. 239 КЗпП України обмежений по трудових спорах. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed