Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача. Як вбачається із позовної заяви, 15 грудня 2014 року позивачем у магазині «Комфі», що у м. Івано- Франківськ, було куплено телевізор 47LB653V LG, вартістю 10529 грн., газову варочну поверхню EGG 96343 NX Elektrolux, вартістю 3349 грн., духову шафу електричну EZB53410AX Elektrolux, вартістю 3679 грн. та електропраску 4679 IS775 ТР Braun, вартістю 1239 грн., за які він розрахувався карточкою Приватбанку. Проте, після одержання товару i платіжних чеків він побачив, що поряд iз вартістю товарів, оплачено вартість електронних ключів, вартість «подарункових сертифікатів», «план захисту» i «додатковий план захисту», а фактично, страхівки. Таким чином, поряд з телевізором, варочною поверхнею, духовою шафою та утюгом, без згоди на те позивача, йому продано електронні ключі, страховки та акційні сертифікати на суму 5236 грн. 58 коп., а також стягнуто суму 599 грн. за налаштування телевізора. Вважає дії відповідача у справі такими, що порушують діюче цивільне законодавство та Закон України «Про захист прав споживачів», а також такими, що призвели до заподіяння йому, як споживачу, матеріальної і моральної шкоди. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав заяву про слухання справи без його участі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заперечення, в якому позовні вимоги не визнає, так як вважає позов безпідставним, а тому просить у задоволенні позову відмовити, а розгляд справи проводити без його участі. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити частково із наступних підстав. Відповідно до положень ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно: основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; будь-яких застережень щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції; ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг; потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; характеру, атрибутів та прав продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; права споживача або небезпеки, що йому загрожує. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Забороняються як такі, що вводять в оману: пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції; пропонування з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої; відмова від пред'явлення споживачу товару, що пропонується, та прийняття замовлення або ненадання товару протягом розумного строку чи демонстрування дефектного зразка товару; недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості товарів або з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення; пропонування до вільної реалізації продукції, яка вилучена з обігу або щодо обігу якої існують обмеження; недостовірне твердження, що існуватиме загроза особистій безпеці споживача або його сім'ї, якщо він не придбає чи не замовить продукцію; утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції; використання повідомлення про розпродаж у зв'язку із припиненням суб'єкта господарювання, його структурного підрозділу або припинення відповідного виду господарської діяльності, тоді як це не відповідає дійсності. Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Статтею 21 цього Закону визначено, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; ціну продукції визначено неналежним чином; документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Як вбачається із матеріалів справи, жодної з вказаних вимог закону відповідачем дотримано не було, а посилання у своєму запереченні на той факт, що позивач повинен був контролювати дії продавця при здійсненні покупки, до уваги суд взяти не може. Таким чином, у відповідності до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини по продажу відповідачем електронних ключів, страховки та акційних сертифікатів є недійсними, оскільки вони вчинені шляхом обману. Відповідно до положень ст. 216 ч. 2 ЦК України, якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Внаслідок дій відповідача, які були вчинені шляхом обману, позивачу була заподіяна матеріальна шкода в сумі 4995 гривень 84 коп., що підтверджується копіями платіжних чеків (а.с. 6-8) і підлягає відшкодуванню за рахунок винної особи, а саме відповідача. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Оскільки позивача поновлено у порушених його законних правах та інтересах, суд вважає цю обставину достатньою щодо задоволення моральних вимог. Це також дає суду підстави відмовити у стягненні моральної шкоди. Враховуючи наведені обставини, на підставі ст.ст. 23, 216 ЦК України, ст.ст. 19, 21, 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» та

Outcome: approved