overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою , що втратила право на користування житлом . Свої вимоги позивач мотивувала тим, що їй на підставі договору дарування , посвідченого 23 травня 2016 року приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Барською І.О., за реєстром №836 на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] Відповідач [PERSON] являється її братом та зареєстрований в будинку з 03.05.1995 року, ще до вчинення договору дарування, однак не проживає в будинку на протязі десяти років . Реєстрація його проживання у будинку перешкоджає їй у здійсненні права повного розпоряджання майном. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не погоджується. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю і просить справу розглядати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав суду заяву в якій позовні вимоги визнає повністю, просить слухати справу у його відсутності. Суд, дослідивши докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню . Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS], на підставі договору дарування, посвідченого 23 травня 2016 року приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Барською І.О. та зареєстрованого в реєстрі за №836. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно , реєстраційний номер 869485305214 (а.с.4-5,7-9). Відповідач [PERSON], зареєстрований у вказаному будинку з 03.05.1995, що підтверджуються даними з по господарської книги (а.с.3). З 2007 року відповідач не проживає у [ADDRESS], відповідно до Акту обстеження Флоріанівської сільської ради Козятинського району Вінницької області від 23.01.2017 (а.с.3). Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Реєстрація проживання відповідача у будинку перешкоджає позивачу у здійсненні права повного розпоряджання майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном . Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, відповідач з 2007 року не проживає без поважних причин в будинку , в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, що перешкоджає позивачу, як власнику будинку, здійснювати права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку про можливість визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 грудня 2008 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно: право власності на земельну ділянку згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №441036. Заповіту померла не залишила. Спадкоємцями майна, що залишилося після смерті [PERSON] за законом є він та відповідач, який не прийняв спадкове майно та не претендує на нього. А також спадкоємцем майна за законом був [PERSON], який прийняв спадкове майно, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 серпня 2009 року, посвідчене державним нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за №1-2208, однак, 05 листопада 2012 року помер і не встиг виготовити Державний акт на своє імя, що свідчить про прийняття спадщини, але юридично не оформлено у встановленому законом порядку. Інших спадкоємців та утриманців померлої, передбачених законом немає. Зазначає, що спадкоємцями майна, що залишилося після смерті [PERSON] за законом є він, як брат померлого, та відповідач - батько померлого, який не прийняв спадкове майно та не претендує на нього. Інших спадкоємців та утриманців померлого, передбачених законом немає. Вказує, що своєчасно вступив в управління спадковим майном: поховав померлих, розпорядився їх речами та отримує дивіденди від оренди земельної ділянки згідно вищевказаного Державного акту. Однак, в нотаріальній конторі отримати свідоцтво на спадщину за законом не може, так як у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому просив позов задовольнити. Сторони в судове засідання не зявилися, однак через канцелярію суду подали заяви про підтримання позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує законних прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб. На підставі ст.ст. 317, 328, 392, 1225, 1235, 1236, 1268 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про відшкодування збитків завданих внаслідок порушення правил користування електричною енергією, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач являється споживачем електроенергії, особовий рахунок [NUMBER], у якого за місцем проживання працівниками РЕМ 23.10.2013 року було виявлено безоблікове споживання електроенергії, а саме накид на ввідні проводи, що є порушенням Правил користування електроенергією. Згідно Правил користування електроенергією споживачі зобов'язані забезпечувати збереження приладів обліку та пломб, а також несуть відповідальність за їх пошкодження. Зазначає, що відповідно до складеного акту перевірки працівниками Кіцманського РЕМу №120653 від 23.10.2013 року в результаті допущених правопорушень, відповідно до ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» п. 48, 53 ПКЕЕ для населення, п.п. 2.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем вище зазначених Правил, затвердженої Постановою НКРЕ від 04.05.2006 року № 562 та зареєстрованої Міністерством юстиції України за № 782/12656 від 04.07.2006 року [PERSON] зроблено розрахунок та нарахування збитків в сумі 1180 гривень 05 коп. Завдані збитки відповідач у добровільному порядку не відшкодував. Відповідно до п. 37 Правил постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електроенергією, тому представник позивача просить стягнути з [PERSON] вказану шкоду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні не заперечував порушення ним правил користування електричною енергією, а саме безоблікове споживання електроенергії шляхом самовільного підключення до електромережі постачальника (накид на ввідні проводи), однак вказав, що немає змоги сплатити вказану в позові суму, так як працює по найму та має незначний дохід. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем електричної енергії та згідно складеного акту перевірки працівниками Кіцманського РЕМу №120653 від 23.10.2013 року останній порушив Правила користування електроенергією шляхом самовільного підключення електромережі, чим заподіяв матеріальні збитки державі. Шкода, яка завдана відповідачем за вищевказане порушення правил користування електроерегією згідно розрахунку складає 1 180 гривень 05 коп. Вищенаведене підтверджується поясненнями представника позивача, Актом про порушення правил користування елктроеренгією побутовим абонентом від 23.10.2013 року, розрахунком про стан збитків споживача електроенергії [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про відшкодування збитків завданих внаслідок порушення правил користування електричною енергією, мотивуючи свої вимоги тим, що вона являється споживачем електроенергії, особовий рахунок [NUMBER], у якої працівниками РЕМ в 13.12.2013 року було виявлено без облікове споживання електроенергії, а саме: самовільне підключення електроустановок споживача з порушенням схеми обліку після припинення електропостачання, в наслідок чого електроенергія споживалась позаобліково. Згідно Правил користування електроенергією споживачі зобов'язані забезпечувати збереження приладів обліку та пломб, а також несуть відповідальність за їх пошкодження. Зазначає, що відповідно до складеного акту перевірки працівниками Кіцманського РЕМу № 120655 від 13.12.2013 року, в результаті допущених правопорушень, відповідно до ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» п. 48, 53 ПКЕЕ для населення, п.п.2.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем вище зазначених Правил, затвердженої Постановою НКРЕ від 04.05.2006 року № 562 та зареєстрованої Міністерством юстиції України за № 782/12656 від 04.07.2006 року [PERSON] зроблено розрахунок та нарахування збитків в сумі 3 652 гривні 95 коп. Завдані збитки відповідач у добровільному порядку не відшкодував. Відповідно до п. 37 Правил постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електроенергією, тому представник позивача просить стягнути з [PERSON] вказану шкоду. В судове засідання представник позивача не з'явилася, однак позовні вимоги підтримала в повному обсязі, звернувшись до суду з відповідною заявою, та просила справу розглянути за її відсутності. Незаперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, не повідомила причини неявки і не подала заяви про розгляд справи у її відсутності, тому, оскільки проти цього не заперечує представник позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України наявні підстави для заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем електричної енергії та згідно складеного акту перевірки працівниками Кіцманського РЕМу №120655 від 13.12.2013 року остання порушила Правила користування електроенергією шляхом самовільного без договірного підключення житлового будинку до електромережі, чим заподіяла матеріальні збитки державі. Шкода, яка завдана відповідачем за вищевказане порушення правил користування електроерегією згідно розрахунку перед Кіцманським районом електричних мереж складає 3 652 грн. 95 коп. Вищенаведене підтверджується Актом про порушення правил користування елктроеренгією побутовим абонентом від 13.12.2013 року та розрахунком про стан збитків заподіяних споживачем електроенергії [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про втрату права на користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Позов мотивований тим, що відповідач з жовтня 2011 року у вказаній квартирі не проживає, усі свої особисті речі з квартири забрав, однак добровільно знятися із реєстрації в даній квартирі відмовляється. Позивач в судове засідання не з'явилася, подавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши та надавши належну оцінку зібраним по справі доказам, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] отримала житлову квартиру згідно ордера №001483 від 18 грудня 1989 року на сім'ю в складі трьох чоловік - її, як основного квартиронаймача та двох доньок (а.с.10). Дана квартира належить [PERSON], на праві власності згідно реєстраційного посвідчення від 16 квітня 1992 року, та зареєстрованого в Івано-Франківському бюро технічної інвентаризації (а.с.9). В 2005 році дочка [PERSON] вийшла заміж за [PERSON], саме тоді відповідач і був прописаний в квартирі [ADDRESS], що підтверджується випискою із домової книги про склад сім'ї та прописки (а.с.5). В травні 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 21.05.2012 року (а.с.7). З жовтня 2011 року відповідач в даній квартирі не проживає, всі свої речі забрав, у вказаній квартирі не появляється, не сплачує комунальні послуги. Таким чином встановлено, що відповідач не мешкає за місцем своєї реєстрації протягом більш як 6 місяців та місце його фактичного проживання на даний час невідоме. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до вимог 71-72 ЖК України, з врахуванням зібраних у справі доказів, враховуючи відсутність відповідача протягом тривалого часу без поважних причин в спірній квартирі, суд вважає, що [PERSON] втратив право користування цим житлом, що свідчить про обґрунтованість заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про втрату права на користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Позов мотивований тим, що відповідач з початку 2013 року у вказаній квартирі не проживає, ніякого зв'язку із жильцями даної квартири не підтримує, не приймає ніякої участі в утриманні даного житла та ним не користується. Позивач в судове засідання не з'явилася, подавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши та надавши належну оцінку зібраним по справі доказам, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.01.2009 р. №34-р серії САС №477347 є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 6). В даній квартирі згідно довідки №02-02/71248 від 25.10.2013 року зареєстровані : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.12). відповідач [PERSON] була зареєстрована в зазначеному житловому будинку з 23.05.2008 року, що підтверджується будинковою книгою (а.с.8-11). З 2013 року відповідач в даній квартирі не проживає ніякого зв'язку із жильцями даної квартири не підтримує, не приймає ніякої участі в утриманні даного житла та ним не користується. Таким чином встановлено, що відповідач не мешкає за місцем своєї реєстрації протягом більш як 6 місяців та місце його фактичного проживання на даний час невідоме. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до вимог 71-72 ЖК України, з врахуванням зібраних у справі доказів, враховуючи відсутність відповідача протягом тривалого часу без поважних причин в спірній квартирі, суд вважає, що [PERSON] втратила право користування цим житлом, що свідчить про обґрунтованість заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про звернення стягнення, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного договору № CVMWGK00000020 від 14 травня 2007 року остання отримала кредитні кошти в сумі 5000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, 13 травня 2037 року. Посилається на те, що протягом дії кредитного договору відповідач взяті на себе зобов’язання за вказаним договором належним чином не виконував, в результаті чого станом на 06 серпнія 2013 року виникла заборгованість в сумі 8017, 98 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06 серпня 2013 року складає 64063, 64 гривні, а тому просив задовольнити позов. Представник позивача в судове засідання не з’явилася хоча подала заяву в якій підтримала позов в повному об’ємі та просила справу розглядати без її участі. Відповідачка позов визнала повністю. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує законних прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб. На підставі ст. ст. 2, 11, 14, 16, 514, 525, 526, 527, 530, 611, 612, 1054, 1055 ЦК України, ст. 2 Закону України “Про банки і банківську діяльність”,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства, мотивуючи свої вимоги тим, що він не згідний з тим що його записано батьком дитини [PERSON], [INFO], оскільки подружні відносини припинили в 2006 році, після чого подружні відносини не поновлювались, не спілкувались і навіть не мають змоги бачитись один з одним, так як проживають окремо: він в с. Нижні Станівці Кіцманського району Чернівецької області, а відповідачка в с. Реваківці Кіцманського району Чернівецької області. Зазначає, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області з квітня місяця 2008 року шлюб між ними розірвано і 18 квітня 2008 року він отримав в органах РАЦСу свідоцтво про розірвання шлюбу. [INFO] року відповідачка народила сина [PERSON], якого зареєстровано 20 травня 2011 року в виконкомі Берегометської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис за № 07. Вказує, що на час зачаття та народження дитини [PERSON], [INFO], подружні відносини вони не підтримували, тобто не були чоловіком та дружиною. Таким чином, це виключає його батьківство, щодо дитини [PERSON]. В даний час він створив іншу сім'ю та з 04 липня 2008 року, перебуває в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, з якою є дочка [PERSON], [INFO] і йому не було відомо, що відповідачка зареєструвала дитину на його ім'я, так як не був присутнім про реєстрації дитини, тому просить задовольнити позов. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про підтримання позову та просив розглянути справу без його участі. Відповідачка в судове засідання також не з'явилась, однак подала заяву, в якій позов про визнання оспорювання батьківства, визнає та просять справу розглянути без її участі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує законних прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб. На підставі ст.ст. 15, 16 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 липня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, актовий запис №129. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що від шлюбних відносин [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Подружні стосунки між ними не склалися в силу різних поглядів на сімейне життя, права та обов`язки чоловіка і дружини, а тому подальше спільне життя і проживання однією сім`єю стало неможливим. Із вересня 2018 року сторони з відповідачкою проживають окремо один від одного, не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. Відповідачка проживає разом із своїми батьками в м.Вараш. Фактично сім`я розпалася, а тому шлюб між сторонами існує лише формально, тому вжиття судом заходів для примирення сторін є недоцільним. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, хоча був завчасно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на примирення з відповідачем не згідний. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча була завчасно повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомила, відзив на похов не подала. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про заочний рохгляд справи, оскільки позивач не заперечував проти такого розгляду. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Підставами для такого висновку суду є наступне. В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 20.07.2012 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12 квітня 2019 року, повтонно виданим Сарненським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №129. За час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Вказана обставина сторонами не заперечується. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач просить позов задовольнити, вказує на неможливість спільного проживання, збереження шлюбу, також зазначає, що сторони не підтримують сімейно - шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, сім`я фактично розпалася, існує формально і зберегти її неможливо, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved