Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання дійсним договору оренди транспортного засобу та стягнення заборгованості по орендній платі. В обґрунтування своїх вимог вказав на те, що 01 січня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди транспортних засобів №3, а саме: напівпричепа WIELTON NW33SB, державний [NUMBER]. В усному порядку було погоджено, що спочатку договір оренди буде укладатись у простій письмовій формі, а пізніше, при наявності у відповідача вільного часу, договір оренди буде посвідчений нотаріально, що знайшло відображення в Договорі. Відповідно до п.8.2 Договору, сторони домовились на виконання вимог Цивільного кодексу України протягом 5 робочих днів з дня підписання цього Договору завірити договір нотаріально. Однак відповідач, незважаючи на неодноразові прохання позивача, до теперішнього часу не забезпечив нотаріального посвідчення вказаного договору, у зв'язку з чим позивач просить суд визнати договір оренди №3 від 01.01.2014р. напівпричепа WIELTON NW33SB, державний [NUMBER], дійсним з моменту укладення. Також позивач посилається на те, що відповідач за травень та червень місяць 2014 року орендну плату не сплатив, посилаючись на недійсність договору. Оскільки договір фактично виконувався сторонами, напівпричеп знаходиться в суборенді, тому позивач просив суд також стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по орендній платі в сумі 2400,00 гривень та 487 гривень 20 копійок судових витрат. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовні заяві. Представник відповідача проти позову заперечував, надав суду письмові заперечення та додатково пояснив, що відповідачем в усному порядку була узгоджена дата нотаріального посвідчення договору, але позивач не з'явився до нотаріальної контори. Відповідно до ч.2 ст.799 ЦК України, договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню, однак договір оренди транспортного засобу №3 від 01.01.2014р. не був нотаріально посвідчений, тому відповідач вважає, що відсутні підстави для оплати орендної плати. Також представник відповідача у судовому засіданні не спростував факт знаходження напівпричепа WIELTON NW33SB, державний [NUMBER], в період з 01.01.2014 р. по теперішній час у суборендатора ТОВ «КСЛ». Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 січня 2014 року [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «Автобудпартнер Плюс» (орендар) уклали в простій письмовій формі договір оренди транспортних засобів №3. Відповідно до п.8.2 договору сторони домовились на виконання вимог Цивільного кодексу України протягом 5 робочих днів з дня підписання цього договору посвідчити його нотаріально. П.1.1 договору оренди №3 встановлено, що орендодавець передає, а орендар бере у строкове платне користування наступні транспортні засоби: напівпричіп WIELTON NW33SB, державний [NUMBER], а також сплачує орендодавцю орендну плату. Згідно з актом приймання-передачі орендованого майна від 01 січня 2014 року відбулось приймання-передача між сторонами напівпричіпа WIELTON NW33SB, державний [NUMBER]. В подальшому орендар передав напівпричіп WIELTON NW33SB, державний [NUMBER], в суборенду товариству з обмеженою відповідальністю «КСЛ» відповідно до договору суборенди №06471 від 01.01.2014 р. Відповідно до умов п.3.3.2 договору оренди №3, відповідач зобов'язався своєчасно і у повному розмірі вносити орендну плату у розмірі 1200,00 грн. на місяць. Суду надані видаткові касові ордери за січень-квітень 2014 року, згідно яких відповідач на виконання договору оренди транспортних засобів №3 від 01.01.2014 р. сплатив позивачу орендну плату в розмірі 1200,00 грн. в місяць, а всього 4800,00грн. Згідно з листом від 07.07.2014 р. №07/07-1в відповідач відмовився виплачувати орендну плату за травень та червень 2014 року, посилаючись на недійсність договору оренди транспортних засобів №3 від 01.01.2014 р. Відповідно до ч.2 ст.799 ЦК України, договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Як вбачається ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права або інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Верховний Суд України в Постанові №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (пункт 13) зазначив, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. За вказаних обстави, беручи до уваги те, що позивач і відповідач по справі уклали договір оренди транспортного засобу без нотаріального посвідчення, домовилися щодо усіх істотних умов договору, виконання даного договору вони не заперечують, однак відповідач на теперішній час ухиляється від його нотаріального посвідчення договору, тому суд вважає визнати договір оренди напівпричепа WIELTON NW33SB, державний [NUMBER], №3 від 01.01.2014 р., укладений між [PERSON] та ТОВ «Автобудпартнер Плюс», - дійсним. Як передбачено статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.5 ст.762 ЦК України). Як встановлено судом, відповідач не сплатив позивачу орендну плату за травень та червень 2014 року у сумі 2400,00 грн., проти чого не заперечував у судовому засіданні представник відповідача, тому суд вважає стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автобудпартнер Плюс» на користь [PERSON] заборгованість по орендній платі в сумі 2400,00 гривень, а також 487 гривень 20 копійок судових витрат. На підставі наведеного,

Outcome: approved