Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

позивач звернувся в Голосіївський районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат у справі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, 11.12.2007 р. між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №К3М0АЕ000013090, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу на кредит в розмірі 17 738,30 доларів США з кінцевим терміном повернення до 10.12.2012 р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Згідно умов Договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця, в період сплати відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж), для погашення заборгованості, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Відповідно до умов Договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, які розраховані від суми непогашеної заборгованості. Позивач посилається на те, що відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за Кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 20.11.2018 року має прострочену заборгованість в сумі 50300 доларів США, що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 8134,13 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 1442,85 доларів США, заборгованості по комісії в розмірі 590,72 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором - 40132,86 доларів США. Оскільки кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 8134,13 доларів США. 27.02.2019 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач подав клопотання, відповідно до якого не заперечував проти розгляду справи у відсутність представника Банку. Будь-яких інших клопотань позивачем не заявлялось. Відповідач не подав заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та на момент розгляду справи не скористався своїм правом на подання відзиву. На підставі ст.ст. 274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, Банк зобов`язаний надати кредит Позичальнику, в розмірі та на умовах, що передбачені кредитним договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 11.12.2007 р. між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №№К3М0АЕ000013090, відповідно до якого Банк зобов`язався надати останньому кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 11.12.2007 р. до 10.12.2012 р. включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 11911,79 доларів США на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 6,74 доларів США для оплати за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі обтяжень шляхом перерахування відповідно до п.1.2, на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ №К3М0АЕ000013090 від 11.12.2007 р., договором особистого страхування №К3М0АЕ000013090 від 11.12.2007 на строк до 10.12.2008 в сумі 910,40 доларів США, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 357,35 доларів США та у розмірі 4552,01 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% річних на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. що місячної винагороди у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.10 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2 даного Договору. Відповідно до умов Кредитного договору відповідач зобов`язався належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування ним. Згідно з п.п. 2.2.2, 2.2.3 Договору Позичальник зобов`язався використати кредит на визначені Договором цілі та сплатити Банку винагороду і комісію згідно п.1.1, 3.11 даного договору. Відповідно до п.2.2.2 Договору відповідач зобов`язався сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п.п. 2.3.1,2.3.2,2.3.3,3.1,3.2, 7.1, 7.4 Договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Згідно з п.7.2 Договору для його виконання Банк повинен був відкрити Позичальнику рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсотків, винагороди та інших платежів. Для кредитування придбання автомобіля кредит повинен був бути виданий готівкою, а інші кошти перерахувати на рахунок Страхової компанії. Згідно з ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Як зазначає позивач, Позичальник належним чином не виконав свої зобов`язання за Кредитним договором. Згідно наданого Банком розрахунку, станом на 20.11.2018 року відповідач має прострочену заборгованість в сумі 50300 доларів США, що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 8134,13 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 1442,85 доларів США, заборгованості по комісії в розмірі 590,72 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором - 40132,86 доларів США. Банк просить стягнути в судовому порядку суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8134,13 доларів США. Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з приписами статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження наявності у відповідачів заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості, складений представником Банку, копія Кредитного договору, Додаткового договору до Кредитного договору, договору поруки, копія паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного коду відповідача. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. Наданий Банком розрахунок заборгованості є внутрішнім документом банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавався кредит відповідачу, чи були здійснена видача готівкових кредитних коштів, чи перераховувались кошти на рахунки Страхової компанії за договором страхування та на рахунок Інформаційного центру. В даному випадку належними доказами на підтвердження видачі кредиту можуть бути заява про видачу готівки, виписки по особовому рахунку, виписки по рахункам ПриватБанк, що підтверджують перерахування коштів. Таких доказів суду не надано. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд. Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Враховуючи викладене, за наявними в матеріалах справи письмовими доказами суд позбавлений можливості прийти до обґрунтованого висновку про наявність у відповідачів будь-якої заборгованості перед АТ «ПриватБанк», оскільки такі вимоги не були доведені позивачем належними і достатніми доказами, з огляду на що позов не підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідачів. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.4, 5, 77, 81, 141, 263-265, 273, 274-279 ЦПК України, суд Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.4, 5, 77, 81, 141, 263-265, 273, 274-279 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed