Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.10.2017 року [PERSON] на підставі договору про надання безготівкової позики на зворотній основі №97 укладеного з ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536», яке перейменовано на ПрАТ «Луцьксантехмонтаж №536», отримав грошову позику в розмірі 25\~000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №12155 від 09.10.2017 року. Згідно п. 1.2 договору позика погашається щомісячно рівними частинами в тому числі шляхом щомісячного відрахування із заробітної плати відповідача в розмірі 4166,67 грн. починаючи з жовтня 2017 року. Кінцева дата повернення позики 09.04.2018 року. Відповідно до п. 2.2.2 договору, при звільнені з роботи, договір вважається достроково розірваним і відповідач зобов`язується повернути отриману позику у повному обсязі до видачі наказу про звільнення. 20.12.2017 року відповідач був звільнений з роботи, про що свідчить наказ №157-к від 29.12.2017 року, за прогул без поважних причин, згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. 29.12.2017 року відповідач утримав із коштів, які належні були для виплати останньому при звільненні 2840,96 грн., з яких 1382,63 грн. зараховано в погашення заборгованості за договором, а 1458,33 грн. за іншим договором позики, що підтверджується карткою рахунком 37.7.7. Таким чином відповідач зобов`язаний був повернути суму позики до 29.12.2017 року, однак вказане зобов`язання не виконав. Станом на 10.08.2020 року борг відповідача перед позивачем становить 23\~617,37 грн. Покликаючись на викладені обставини, просить суд стягнути з відповідача в користь позивача 34568,06 грн. , з яких: 23617,37 грн. основного боргу, 3637,07 грн. інфляційні втрати, 1853,80 грн. 3% річних, судові витрати по справі у розмірі 2102 грн.. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином поштою. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ Стаття 1046\~ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.\~1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи судом встановлено, що 09.10.2017 року [PERSON] на підставі договору про надання безготівкової позики на зворотній основі №97 укладеного з ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536», яке перейменовано на ПрАТ «Луцьксантехмонтаж №536», отримав грошову позику в розмірі 25\~000 грн. (а.с. 4). Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~Позикодавець свої зобов`язання перед позичальником виконав, передав останньому грошові кошти в розмірі 25 000 грн. 00 коп. Вказаний факт підтверджується платіжним дорученням №12155 від 09.10.2017 року (а.с. 5). \~ \~ \~ \~Згідно ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п. 1.2 договору позика погашається щомісячно рівними частинами в тому числі шляхом щомісячного відрахування із заробітної плати відповідача в розмірі 4166,67 грн. починаючи з жовтня 2017 року. Кінцева дата повернення позики 09.04.2018 року. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки законодавством встановлені наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх, то підстави для застосування аналогії закону відсутні. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року №910/10156/17. Зі змісту договору слідує, що сторони не встановлювали в ньому процентів за правомірне користування коштами на період строку надання позики (ст.1048 ЦК України). Отже, в розглядуваному випадку, на підставі ст.625 ЦК України можливо стягнути 3% річних. Відповідно до п. 2.2.2 договору, при звільнені з роботи, договір вважається достроково розірваним і відповідач зобов`язується повернути отриману позику у повному обсязі до видачі наказу про звільнення. 20.12.2017 року відповідач був звільнений з роботи, про що свідчить наказ №157-к від 29.12.2017 року, за прогул без поважних причин, згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. 29.12.2017 року відповідач отримав із коштів, які належні були для виплати останньому при звільненні 2840,96 грн., з яких 1382,63 грн. зараховано в погашення заборгованості за договором, а 1458,33 грн. за іншим договором позики, що підтверджується карткою рахунком 37.7.7. Частиною другою статті 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується із здійсненим позивачем розрахунок 3% річних, та інфляційних втрат. Оскільки грошові кошти не були повернуті у визначений\~ст. 1049 ЦК України\~строк, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат\~\~у розмірі\~\~3637,07 грн., згідно розрахунку. Крім того, відповідно до п. 3.1 договору, у випадку невиконання чи неналежного позичальником своїх зобов`язань, позичальник сплачує штрафну неустойку (пеню) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, за кожен день прострочки від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Таким чином з [PERSON] слід стягнути в користь ПАТ «Луцьксантехмонтаж\~№ 536» 5459,82 грн. пені. Згідно з\~ст.12 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з [PERSON] в користь позивача слід стягнути також 2102 грн. судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved