Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про відшкодування шкоди від 04.06.2018 року у розмірі 132 129,12 гривень., з яких 130 550 грн. розмір невідшкодованої шкоди та 1579 грн. 12 коп. 3% річних. Позовні вимоги мотивує тим, що вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.07.2018 року у справі № 450/2737/17 залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 18.04.2019 року відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. За наслідками отриманих травм при ДТП його визнано інвалідом другої групи загального захворювання пожиттєво. Відтак з вини [PERSON] він став інвалідом. 04.06.2018 року між ним та [PERSON] укладено Договір про відшкодування шкоди. Згідно п. 1.1. Договору відповідач зобов`язувався відшкодувати шкоду нанесену йому у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 25.07.2017 року. Пунктом 1.4. Договору сторони погодили розмір шкоди у сумі 15500 доларів США, яка відшкодовується йому та порядок відшкодування. Зокрема сума повинна бути відшкодована наступним чином: 6000 доларів США отримано 24.08.2017 року, 4500 доларів США отримано ним у момент укладення Договору, 5000 доларів США він повинен був отримати в якості оплати за реалізацію пошкодженого автомобіля. Таким чином строк повного виконання зобов`язань за цим Договором настав 04.06.2019 року. Відповідач лише частково відшкодував шкоду, а саме 6000 доларів США та 4500 доларів США, що підтверджується Договором та розпискою від 04.06.2018 року. Сума невідшкодованої йому суми становить 5000 доларів США, що еквівалентно 130550 грн. Сума 3% річних від суми боргу становить 1579 грн. Просить позов задоволити. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Ухвалою від 03.12.2019 року відкрито провадження у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату, місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відповідно дост. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.07.2018 року у справі № 450/2737/17 залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 18.04.2019 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Потерпілими згідно вироку суду визнано [PERSON] та [PERSON] . У вироку суду зазначено, що потерпілі подали заяву про залишення цивільного позову без розгляду. 04.06.2018 року між позивачем та [PERSON] укладено Договір про відшкодування шкоди. Згідно п. 1.1. Договору відповідач зобов`язувався відшкодувати шкоду нанесену йому у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 25.07.2017 року. Пунктом 1.4. Договору сторони погодили розмір шкоди у сумі 15500 доларів США, яка відшкодовується йому та порядок відшкодування. Зокрема сума повинна бути відшкодована наступним чином: 6000 доларів США отримано 24.08.2017 року, 4500 доларів США отримано ним у момент укладення Договору, 5000 доларів США він повинен був отримати в якості оплати за реалізацію пошкодженого автомобіля. Таким чином строк повного виконання зобов`язань за цим Договором настав 04.06.2019 року. Згідно розписки від 04.06.2017 року [PERSON] отримав від [PERSON] в якості відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 25.07.2017 року в сумі 4500 доларів США. Таким чином на даний час залишається невиконаною вимога про сплату 5000 доларів США, яка згідно Договору повинна була бути вчинена не пізніше року з моменту укладення Договору. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановленихстаттею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до положень ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положеньст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Крім того, ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 29 грудня 1976 року із наступними змінами «Про судове рішення» передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтовано лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. В ході розгляду даної справи суд дійшов висновку про неналежне виконання відповідачами своїх зобов`язань у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка підлягає до стягнення, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмір 5000 доларів США, що еквівалентно 130550, 00 грн., оскільки саме у такому еквіваленті просить стягнути позивач, є підставними та підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У абзаці 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз`яснено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599, 601, 604, 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми та ним здійснено розрахунок 3% річних, згідно якого просить стягнути трьох процентів річних у розмірі 1579 грн.12 коп. За наведених обставин, суд приходить до переконання, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 132 129,12 грн., тобто суму заборгованості в розмірі 5000 доларів США та 3% річних річних від простроченої суми. Крім цього, у відповідності дост.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 840,40 грн., оскільк позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved