Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з зазначеною позовною заявою в який просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 163 грн. 54 коп., а також стягнути сплачені позивачем судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 26.03.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір №014/ZB2PN/3/001 про надання кредиту у розмірі 4 000 грн., із сплатою 0,001 % річних та 3 % щомісячної комісії, з граничним терміном повернення до 25.03.2016 року та методом погашення ануїтет. У порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання не виконує, тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до змісту поданої заяви, позивач просив розглянути цивільну справу без участі їхнього представника, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розгляд справи проводиться в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. У судовому засіданні встановлено, що 26.03.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір №014/ZB2PN/3/001 про надання кредиту у розмірі 4 000 грн., із сплатою 0,001 % річних та 3 % щомісячної комісії, з граничним терміном повернення до 25.03.2016 року та методом погашення ануїтет. Відповідно до п. 1.3 договору кредиту, надання кредиту здійснюється шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № [NUMBER]. Факт надання позивачем кредитних коштів підтверджується випискою з особового рахунку № [NUMBER] за період з 26.03.2013 року по 31.12.2013 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач, отримавши від позивача кредит взятих на себе зобов'язань не виконує, у зв'язку з чим, станом на 28.04.2014 року, виникла заборгованість яка становить 5 163 грн. 54 коп., у тому числі: · прострочених нарахованих відсотків у розмірі 83 грн. 71 коп. · боргу за несплаченою (простроченою) частиною кредиту по договору у розмірі 1 189 грн. 21 коп. · залишку строкової заборгованості у розмірі 2 594 грн. 57 коп.; · прострочених нараховані комісії у розмірі 1 296 грн. 05 коп. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, на підставі викладено, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved