Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про індексацію суми боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 27.05.2014 року було задоволено позов [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та стягнуто солідарно з [PERSON] [INFO], ІПН [NUMBER] та [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER] на користь [PERSON] кошти в сумі 149 400,00 доларів США, що по курсу НБУ станом на 29.01.2014 року еквівалентно 1 194 154,20 грн. (один мільйон сто дев'яносто чотири тисячі сто п'ятдесят чотири гривні 20 копійок) з яких: 90 000,00 доларів США, що еквівалентно 719 370,00 грн. - основний борг та 59 400,00 доларів США, що еквівалентно 474 784,20 грн. - проценти. Дане рішення набуло законної сили на підставі ухвали апеляційного суду Вінницької області від 18.08.2014 року. На виконання даного судового рішення Калинівським районним судом було видано виконавчий лист, який був пред'явлений до Калинівського ВДВС, а в подальшому переданий до Управління примусового виконання рішень Головного управління юстиції Вінницької області. На даний час відкрито виконавчі провадження, що підтверджується постановами про відкриття виконавчого провадження від 08.02.2016 року. В зв'язку зі смертю [PERSON], Калинівським районним судом була розглянута заява [PERSON] про заміну сторони у виконавчому провадженні в порядку норми ст.378 ЦПК України та винесено ухвалу від 15.06.2016 року, згідно якої замінено стягувача [PERSON] у виконавчому проваджені №44660757 з виконання виконавчого листа № 132/342/14-ц, виданого Калинівським районним судом 01.09.2014 року про стягнення солідарно суми боргу з [PERSON] та [PERSON] До даного часу рішення Калинівського районного суду щодо погашення боргу не виконано, кошти не сплачено. Згідно рішення Калинівського районного суду від 27.05.2014 року, судом розрахунок суми заборгованості було перераховано у гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 29.01.2014 по курсу 7,993 грн. до 1 долара США, що відповідно становило 90000,00 доларів СІЛА, що еквівалентно 719370,00 грн. - основного боргу та 59400,00 доларів США, що еквівалентно 474784,20 грн. - проценти. Проте, приймаючи до уваги, що на даний час рішення суду відповідачами не виконано, а предметом позики була іноземна валюта (долари США), курс якої по відношенню до гривні станом на 19.12.2016 року значно виріс та становить 26,3318 грн. за 1 долар, він реалізує своє процесуальне право щодо перерахунку суми боргу з врахуванням зміни курсу валюти. Виходячи із курсу долара 26,3318 грн./дол. на 19.12.2016 року, розмір заборгованості на даний час становить: 149400,00 х 26,3318 = 3933970,92 грн. 3933970,92 - 1194154,20 = 2739816,82 грн. Таким чином, за рахунок збільшення курсу долару по відношенню до гривні, сума боргу в гривневому еквіваленті збільшилась на 2739816,82 грн. (3933970,92-1194154,20), яка підлягає стягненню з відповідачів. Крім того, умовами договору позики від 04.04.2011 року (розписки) сторони встановили, що розмір процентів становить 2% щомісячно від позиченої суми. В силу норм ч. 1 ст. 1048 ЦК України проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. При цьому, приймаючи до уваги, що погашення боргу за судовим рішенням відповідачами не виконано, він має право на донарахування та стягнення процентів за фактичне користування грошовими коштами до теперішнього часу. Враховуючи те, що попереднім судовим рішенням з відповідачів були стягнуті проценти за період з 04.05.2011 року по 04.01.2014 року, а судове рішення на даний час не виконано, вважає, що має право донарахувати проценти за користування позикою за період з 04.01.2014 року по 04.12.2016 року, що складає 35 місяців та в грошовому еквіваленті дорівнює 63000,00 доларів США, що еквівалентно 1658903,40 грн.: 90000,00 х 35 місяців х 2% = 63000,00 доларів США 63000,00 х 26,3318 = 1658903,40 грн. Таким чином, заборгованість відповідачів станом на 19.12.2016 року становить 2739816,72 грн. - сума проіндексованої суми заборгованості, встановленої судовим рішенням, відповідно до курсу долара станом 19.12.2016 року, а також сума відсотків за користування позикою, відповідно до умов договору станом за період з 04.01.14 по 04.12.16 становить 63000,00 доларів США, що еквівалентно 1658903,40 грн. Загальна сума боргу становить 4398720,12 грн. За вказаних обставин позивач звернувся в суд з даним позовом. 17.10.2017 року від представника позивача [PERSON]- [PERSON] надійшла заява про зміну предмету позову, згідно якої просить стягнути з відповідачів на користь позивача збитки, пов'язані із знеціненням валюти на день платежу, а також відсотки за користування позикою за період з 04.01.2014 року по 04.12.2016 року та судові витрати. Представник позивача [PERSON]-[PERSON], що діє на підставі довіреності в судове засідання не з'явилась, проте від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явились, однак в матеріалах справи наявні заяви, кожного зокрема, про розгляд справи за їх відсутності. Крім того, від відповідача [PERSON] надійшло заперечення проти позову, згідно якого просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. У відповідності до вимог ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 27.05.2014 року у справі №132/342/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу позовні вимоги [PERSON] було задоволено, а саме: солідарно з [PERSON] [INFO], ІПН [NUMBER] та [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER] на користь [PERSON] кошти в сумі 149 400,00 доларів США, що по курсу НБУ станом на 29.01.2014 року еквівалентно 1 194 154,20 грн. (один мільйон сто дев'яносто чотири тисячі сто п'ятдесят чотири гривні 20 копійок) з яких: 90 000,00 доларів США, що еквівалентно 719 370,00 грн. - основний борг та 59 400,00 доларів США, що еквівалентно 474 784,20 грн. - проценти, а також судові витрати в сумі 3654,00 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 18.08.2014 року на підставі ухвали апеляційного суду Вінницької області та було передане на виконання до Калинівського ВДВС, а в подальшому до відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Вінницькій області. Відділом ДВС Калинівського РУЮ було відкрито виконавчі провадження щодо стягнення заборгованості за рішенням суду по справі № 132342/14-ц. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 15.06.2016 року по справі №132/342/14-ц було замінено стягувача [PERSON] у виконавчому провадженні № 44660757 з виконання виконавчого листа № 132/342/14-ц, виданого Калинівським районним судом Вінницької області 01.09.2014 року, про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] коштів в сумі 149000,00 доларів США, що по курсу НБУ станом на 29.01.2014 року становить 1194154,20 грн., а також витрат по сплаті судового збору, на його правонаступника [PERSON] (ІПН [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS]). У відповідності до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, а у відповідності до ч.2 ст.57 цього Кодексу ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як вбачається з матеріалів справи позивач висуває вимогу стягнути з відповідачів збитки, оскільки відповідачі не повернули позивачу отриману за договором позики суму коштів в іноземній валюті (доларах США), офіційний курс значно виріс по відношенню до національної валюти України-гривні, право позивача на отримання еквівалентної переданим доларам США суми порушене і для його відновлення останній мусить зробити витрати, які є збитками розумінні п.2 ч.1 ст.22 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 цього Кодексу). Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні, а не в іноземній валюті. Стягуючи заборгованість за договором позики, предметом яких були долари США, у гривнях судом визначено розмір коштів, виходячи з курсу долара до гривні. Між тим, відповідачі, з урахуванням положень ст. 1049 ЦК України та того, що предметом позики були і долари США, мають обов'язок по поверненню саме доларів США. Визначення її гривневого еквівалента і стягнення судом коштів у гривнях за офіційним курсом на день ухвалення рішення не суперечить чинному законодавству. Виходячи із того, що відповідачами рішення про сплату гривневого еквівалента отриманих у позику доларів США не виконано і курс цієї валюти збільшився, тому порушене право кредитора на отримання еквівалентної переданим у позику доларам США суми порушене і для його відновлення останній зазнає витрат, які є збитками в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 22 ЦК України. Крім того, виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту договору позики, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу (така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-157цс16 та у справі за № 6-1206цс15). Тому, через невиконання відповідачами зобов'язань по поверненню коштів за договором позики, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування позикою за період з 04.01.2014 року по 04.12.2016 року. З огляду на викладене суд приходить до висновку про задоволення позову. Крім того, враховуючи прийняте судом рішення та у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів в рівних частках на користь позивача витрат по сплаті судового збору в сумі 6890 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved