Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права\~власності на\~будинковолодіння в\~порядку спадкування\~за заповітом. Заявлений\~позов обґрунтовував\~тим,\~що \~його батьки, [PERSON] та [PERSON], були співвласником будинковолодіння в селі Старі Кривотули по вул. Франка №103 Тисменицького району Івано-Франківської області та разом зі мною і членами моєї сімї проживала в ньому. Проте, дане будинковолодіння не зареєстроване. Попри те, що права власника майна, в установленому законом порядку, не було зареєстровано в Державних реєстрах речових правах на нерухоме майно і відповідно свідоцтво про право власності на належне їм будинковолодіння батьки не отримували, однак вони вважається його власником і це право презюмується. 13 січня 2000 року [PERSON], при житті склав заповіт про те, що після його смерті, все належне йому майно в заповів [PERSON]. На даний час, зазначений вище заповіт не відмінявся і не змінювався. 23 лютого 2006 року батько помер. Після смерті останнього відкрилася спадщина на належне йому майно в т.ч. на Ѕ частку будинковолодіння в селі Старі Кривотули по вул. Франка №103 Тисменицького району Івано-Франківської області. Його мама [PERSON] є спадкоємцем за заповітом спірної частини будинковолодіння та іншого спадкового майна. Крім неї, спадкоємцем за законом першої черги є діти покійного: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який на даний час також помер (12.02.2018р.) Проте, останні, в установленому законом порядку та спосіб, не заявляв про свої спадкові права. Інших спадкоємців за законом або заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON], які б заявили про свої спадкові права, немає. [PERSON] прийняла спадщину у визначеному законом порядку, по-скільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заяву про відмову від спадщини вона до нотаріальної контори не подавала. Однак, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно мама в нотаріальному порядку не оформляла свої спадкові права, проте стала одноосібним власником спірного домоволодіння. 13 травня 2013 року [PERSON] при житті, склала заповіт про те, що після її смерті, все належне їй майно в заповіла йому, [PERSON]. На даний час, зазначений вище заповіт не відмінявся і не змінювався. 10 травня 2018 року мама також померла і після її смерті відкрилася спадщина на спірне будинковолодіння. Крім нього, спадкоємцем за законом першої черги є діти покійного: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який на даний час також помер (12.02.2018р.). Проте, останні, в установленому законом порядку та спосіб, не заявляв про свої спадкові права. Інших спадкоємців за законом або заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON], які б заявили про свої спадкові права, немає. Проте, державний нотаріус Тисменицької районної державної нотаріальної контори відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на будинковолодіння відсутні та рекомендовано звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявилися. Від позивача надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі, позов підтримує, просив його задоволити. Відповідачі в судове засідання не зявилися. Від них надійшли заяви, у яких вони просили справу розглядати без їх участі, позов визнають та не заперечують проти його задоволення. 03.12.2018 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], були співвласником будинковолодіння в селі Старі Кривотули по вул. Франка №103 Тисменицького району Івано-Франківської області та разом зі мною і членами моєї сімї проживала в ньому. Статтею 100 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначалося, що в особистій власності громадян може бути зокрема й житловий будинок. При цьому глава десята цього Кодексу не повязувала наявність такого права з його обовязковою державною реєстрацією. Пунктом четвертим Інструкції Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966р. встановлювалося, що реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності, та розташовані в межах міст і селищ міського типу УРСР. Тобто, Інструкцією не встановлювався обовязок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі. За загальним правилом цивільного судочинства закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріпленого в ч.1 ст.58 Конституції України та ст.5 ЦК України, за якою дію нормативно-правового акту в час треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Попри те, що права власника майна, в установленому законом порядку, не було зареєстровано в Державних реєстрах речових правах на нерухоме майно і відповідно свідоцтво про право власності на належне їм будинковолодіння батьки позивача не отримували, однак вони вважається його власником і це право презюмується. Будинковолодіння складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, офіційна інвентарна вартість яких, згідно звіту про оцінку домоволодіння від 29.10.2018 року, становить 268042 грн. 00 коп. Отже, [PERSON] та [PERSON] були співвласниками будинковолодіння в селі Старі Кривотули по вул. Франка №103 Тисменицького району Івано-Франківської області і їх є рівними. Перелічені вище обставини підтверджуються технічним паспортом на будинковолодіння, звітом про оцінку домоволодіння від 29.10.2018р., довідкою Старокривотульської сільської ради від 19.06.2018р. №1411, від 14.05.2018р. №588. 13 січня 2000 року [PERSON], при житті, склав заповіт, який було посвідчено секретарем Старокривотульської сільської ради та внесено в реєстр за №3 про те, що після його смерті, все належне йому майно в заповів [PERSON] Миколаївні.На даний час, зазначений вище заповіт не відмінявся і не змінювався, що підтверджується довідкою Старокривотульської сільської ради від 19.06.2018р. №1411. 23 лютого 2006 року [PERSON] помер. Після смерті останнього відкрилася спадщина на належне йому майно в т.ч. на Ѕ частку будинковолодіння в селі Старі Кривотули по вул. Франка №103 Тисменицького району Івано-Франківської області. Отже, мати позивача, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом спірної частини будинковолодіння та іншого спадкового майна. Крім [PERSON], спадкоємцем за законом першої черги є діти покійного: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який на даний час також помер (12.02.2018р.). Проте, останні, в установленому законом порядку та спосіб, не заявляв про свої спадкові права.Інших спадкоємців за законом або заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON], які б заявили про свої спадкові права, немає. Відповідно до вимог ст.ст. 1235, 1268 ч.1, 3 ЦК України [PERSON] прийняла спадщину у визначеному законом порядку по-скільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою виданою Старокривотульською сільською радою від 19.06.2018р. №1411. Заяву про відмову від спадщини мама до нотаріальної контори не подавала. Однак, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно мама в нотаріальному порядку не оформляла свої спадкові права. За таких обставин [PERSON] стала одноосібним власником спірного домоволодіння. 13 травня 2013 року [PERSON], при житті, склала заповіт, який було посвідчено секретарем Старокривотульської сільської ради та внесено в реєстр за №14 про те, що після її смерті, все належне їй майно в заповіла позивачу. На даний час, зазначений вище заповіт не відмінявся і не змінювався, що підтверджується довідкою Старокривотульської сільської ради від 19.06.2018р. №1411. 10 травня 2018 року [PERSON] померла. Після смерті останньої відкрилася спадщина на належне їй майно в т.ч. на будинковолодіння в селі Старі Кривотули по вул. Франка №103 Тисменицького району Івано-Франківської області. Позивач є спадкоємцем за заповітом спірного будинковолодіння та іншого спадкового майна. Крім нього спадкоємцем за законом першої черги є діти покійного: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який на даний час також помер (12.02.2018р.). Проте, останні, в установленому законом порядку та спосіб, не заявляв про свої спадкові права. Інших спадкоємців за законом або заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON], які б заявили про свої спадкові права, немає. Відповідно до вимог ст.ст. 1235, 1268 ч.1, 3 ЦК України, [PERSON], прийняв спадщину у визначеному законом порядку у звязку з тим, що постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою виданою Старокривотульською сільською радою від 19.06.2018р. №1411. Заяву про відмову від спадщини він до нотаріальної контори не подавав. Проте, державний нотаріус Тисменицької районної державної нотаріальної контори позивачу відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на будинковолодіння відсутні та рекомендовано звернутися до суду, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 14.11.2018р. за №317/02-31. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі\~наведеного,\~відповідно до\~ст.\~386, 392, 1217, 1222, 1223, 1235, 1268 ч.1, 3 ЦК України,

Outcome: approved