Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд зі вказаним позовом, який мотивує тим, що 10.05.2000 р. постановою Тернівського районного народного суду м. Кривого Рогу за заявою [PERSON] з нього, [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO], який на даний момент є повнолітнім, та доньки [PERSON] - [INFO], яка на даний момент ще є неповнолітньою. 04.08.2005 р. шлюб між ним, [PERSON] та [PERSON], було розірвано. Його неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], на даний момент проживає разом з ним окремо від її матері. Причиною того, що дочка стала проживати разом з ним, стало те, що під час проживання з матір'ю, дитина почала відставати від навчання в результаті відсутності достатнього материнського піклування. Протягом тривалого часу [PERSON] взагалі самоусунулась від необхідності матеріально забезпечувати їх неповнолітню дитину. Грошові кошти, які відраховувалися з його прибутків у якості аліментів на дитину. [PERSON] витрачала на власні потреби, а не на потреби доньки. У судовому засіданні позивач позов підтримав, а відповідач позов не визнала зазначивши, що після рішення суду про стягнення аліментів, у 2013 р. позивач примусив дочку, на утримання якої вони були стягнуті, піти жити до нього, щоб не платити їй - відповідачу аліментів, стягнення яких вона не припинила. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи - докази: копії свідоцтва про народження дитини, постанову від 10.05.2000 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу про стягнення аліментів, оригінал акту від 30.09.2013 р. посвідченого посадовою особою КП «ЖЕО № 14» м. Кривого Рогу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. (а.с. 13, 14, 15) Судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи. З позивача 10.05.2000 р. постановою суду на користь відповідача на утримання спільних дітей, в тому числі дочки [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти, які повинні сплачуватися щомісячно. Інша дитина, син - досяг на цей час повноліття. З серпня 2013 р. дочка проживає з позивачем, але відповідач до цього часу будь - яких заяв про припинення стягнення аліментів з позивача до держвиконавчої служби не надавала, як і не заявляла позову до суду про визначення місця проживання дитини та не надавала скарг на дії позивача, який нібито примушує дочку проживати спільно з ним за його адресою. Тоб - то змінилися обставини, що впливали на раніше постановлене рішення суду про встановлення способу виконання обов'язку утримувати дитину, шляхом стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дочки, передбачені ст. ст. 180, 181 СК України. Таким чином у позивача виникло, у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, право звернення до суду, про звільнення від періодичних платежів, якими є аліментні платежі, згідно до постанови про їх стягнення. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Після дослідження та оцінки доказів у справі, надані позивачем, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, докази вважаються судом належними та допустимими згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, і вони свідчать про те, що зникли підстави, що зобов'язували позивача за рішенням суду сплачувати аліменти на користь відповідача, так як дитина, яку він повинен утримувати, проживає з ним, тобто утримується ним добровільно, а подальша сплата аліментів за винесеним рішенням суду на користь відповідача, фактично проводиться вже на утримання її самої, про що ніяких рішень суду не приймалося, а позивач добровільно такого обов'язку на себе не брав. Тоб - то судом встановлено необґрунтованість та незаконність примусового стягнення аліментів з позивача на користь відповідача, що не визнає права позивача на звільнення від сплати аліментів. На підставі викладеного, та ст. ст. 180, 181 СК України,

Outcome: approved