Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23.08.2016 р. з [PERSON] стягуються в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 400 грн. на кожну дитину щомісячно. Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 10.03.2015 р. відповідача звільнено від сплати аліментів на утримання сина [PERSON], оскільки дитина проживає разом із ним. Даний розмір аліментів не відповідає мінімальному розміру аліментів, визначеному Сімейним Кодексом України. Просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача в її користь на утримання неповнолітніх дітей з 400 грн. на 1000 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з»явилась, однак подала заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суд про причину неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечив позивач. Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23.08.2016 р. вирішено стягувати з [PERSON] в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO] в розмірі по 400 грн. на кожну дитину щомісячно. Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 10.03.2015 р. [PERSON] звільнено від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Задовольняючи позов частково, суд бере до уваги, що [PERSON] сплачує аліменти в розмірі 400 грн. на дитину, котрий згідно вищенаведеної норми та з урахуванням Закону України «Про державний бюджет України на 2017 р» не є мінімальним, оскільки є значно меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років, а також не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. При цьому, суд звертає увагу на те, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не може бути підставою лише для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення, проте, це не позбавляє платника чи одержувача аліментів права звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів, відповідно до положень статті 192 СК України, оскільки дана норма дає право особі звернутись до суду і в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У даній справі таким випадком є сплата відповідачем аліментів у розмірі, що не відповідає вимогам ч.2 ст. 182 СК України, що дає право позивачу звернутись до суду із позовом про зміну розміру аліментів. На судовий розгляд справи відповідач не надав суду доказів, котрі б підтверджували незадовільний стан здоров»я, наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків. Водночас, згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Визначаючи розмір аліментів суд бере до уваги, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як батька, так і матері, тому приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, змінивши розмір аліментів до 900 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття. Даний розмір аліментів жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітніх дітей, оскільки фактично становить мінімальний розмір визначений ч.2 ст.182 СК України. Визначення аліментів у меншому розмірі порушить як вимоги вищенаведеної норми закону, так і конституційні права, гарантії дітей та не забезпечить звичайних потреб неповнолітніх дітей та їхній достатній рівень життя, який їм гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р.

Outcome: partial