Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та суду пояснив, що 29 грудня 2013 року о 02 год. 15 хв. [PERSON] за попередньою змовою групою осіб, а саме - з неповнолітнім [PERSON] та [PERSON], перебуваючи на території магазину «Джерело» в с. Богданівка Кременецького району Тернопільської області, підійшли до автомобіля марки ВАЗ-2109 д.н.з. [NUMBER] сірого кольору, який належить позивачу. Не маючи дозволу власника на керування вказаним автомобілем, всупереч волі власника, вирішили заволодіти ним для тимчасового використання та задоволення особистих потреб. З цією метою [PERSON], [PERSON] та [PERSON] переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що дверки автомобіля не були замкненими, відчинили їх і таким чином проникли в салон автомобіля. [PERSON] сів за кермо автомобіля, за допомогою ручки коробки передач поставив нейтральну швидкість. Після цього всі троє почали виштовхувати автомобіль з території магазину на вулицю. Перемістивши автомобіль на вулицю, [PERSON] побачив, що в замку запалювання знаходяться ключі до автомобіля. Всі троє почергово намагалися завести двигун автомобіля з допомогою ключів, однак, цього їм не вдалося і тому далі всі троє знову почали штовхати автомобіль по вулиці с. Богданівка Кременецького району подалі від магазину «Джерело», намагаючись завести двигун автомобіля, яким вони в подальшому мали намір слідувати в с. Ст. Кокорів Кременецького району. Шляхом штовхання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перемістили автомобіль від магазину «Джерело» на відстань 200 метрів, де автомобіль скерували в кювет. В подальшому автомобіль знищили шляхом підпалу. Вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 травня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання у вигляді 5 (п'яти) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого [PERSON] від відбуття призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки. [PERSON] та [PERSON] після вчинення кримінального правопорушення відшкодували позивачу матеріальну шкоду в сумі 11 000 гривень. [PERSON], як учасник скоєння кримінального правопорушення не відшкодував позивачу заподіяні матеріальні збитки. Крім того позивач вважає, що злочинними діяннями відповідач спричинив йому моральну (немайнову) шкоду, яка полягає у заподіянні, суспільно - небезпечними діянням позивачу немайнових втрат, спричинені моральних страждань, які призвели до негативних змін у житті [PERSON] та незручностей пов'язаних у додаткових щоденних витратах у пересування, оскільки позивач проживає у с. Богданівка, а працює в м. Кременці. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь 5 500 гривень в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та стягнути з [PERSON] на його користь 20 000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просить в задоволені даного позову відмовити. Адвокат відповідача - [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що автомобіль марки ВАЗ - 2109 який належав позивачу згідно вироку Кременецького районного суду від 08 травня 2014 року підпалив [PERSON] тому його засуджено за ч. 2 ст. 194 КК України за умисне знищення чужого майна, а тому шкода [PERSON] завдана не з вини відповідача та безпосереднього зв'язку між його діями та шкодою завданою [PERSON] не має. А тому з цих підстав в задоволені позову слід відмовити. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення зі слідуючих міркувань. З вироку Кременецького районного суду від 08 травня 2014 року, слідує, що [PERSON] визнано винним вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України і призначено йому покарання у вигляді 5 (п'яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого [PERSON] від відбуття призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В судовому засіданні встановлено, що згідно вироку Кременецького районного суду від 08 травня 2014 року за умисне знищення чужого майна за ч. 2 ст.194 КК України засуджено [PERSON] Дані дії відповідачу [PERSON] не вміняються. А тому позовні вимоги в частині стягнення матеріальних збитків за знищення автомобіля задоволенню не підлягають. Суд погоджується з доводами позивача щодо спричинення йому моральних збитків завданих викраденням автомобіля. Однак, з врахуванням матеріалів справи та доводів сторін, суд вважає, що суму відшкодувань моральних збитків слід зменшити до 2 тисяч гривень. На підставі вищесказанного та

Outcome: approved