Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач в позові вказує, що [INFO] помер [PERSON] ,з яким позивач проживав в с. Черепашинці Калинівського району ,Вінницької області однією сім'єю з 1996 року по день його смерті. За життя [PERSON] склав заповіт на належну йому частку в приватизованій квартирі [ADDRESS] на користь позивача , який 01 липня 1996 року був посвідчений секретарем Черепашинецької сільської ради ,та зареєстрований в реєстрі за №20. Як спадкоємець за заповітом позивач постійно проживав з [PERSON], в квартирі і залишився проживати після його смерті до 2004 року. Квартира [ADDRESS] належала померлому на підставі свідоцтва про право власності, виданого Черепашинським кар'єром 4 липня 1994 року , згідно рішення органу приватизації від 30.06.1994 року . Однак, прийнявши спадщину, позивач не має можливості набути її в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на частку вищезазначеної квартири , оскільки в свідоцтві про право власності не визначено часток кожного із співвласників, тобто померлого [PERSON] та його співмешканки [PERSON], яка не претендувала на спадщину. Тому звертається до суду з даним позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Позивач у судове засідання не з'явився, однак, від нього надійшла до суду заява, в якій позов підтримує повністю та просить справу слухати у його відсутність. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, однак, від неї надійшла до суду заява, в якій позов визнає повністю та просить справу слухати у її відсутність. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] ,з яким позивач проживав в с. Черепашинці Калинівського району ,Вінницької області однією сім'єю з 1996 року по день його смерті ,що вбачається з довідки № 255 ,виданої виконкомом Черепашинецької сільської, ради 09.07.2013 року. За життя [PERSON] склав заповіт на належну йому частку в приватизованій квартирі [ADDRESS] на користь позивача , який 01 липня 1996 року був посвідчений секретарем Черепашинецької сільської ради ,та зареєстрований в реєстрі за №20. Як спадкоємець за заповітом позивач постійно проживав з [PERSON], в квартирі і залишився проживати після його смерті до 2004 року, що підтверджується довідкою № 255. Квартира [ADDRESS] належала померлому на підставі свідоцтва про право власності, виданого Черепашинським кар'єром 4 липня 1994 року , згідно рішення органу приватизації від 30.06.1994 року . Однак, прийнявши спадщину, позивач не має можливості набути її в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на частку вищезазначеної квартири , оскільки в свідоцтві про право власності не визначено часток кожного із співвласників, тобто померлого [PERSON] . та його співмешканки [PERSON], яка не претендувала на спадщину. Частки кожного із співвласників вищезазначеної квартири : [PERSON] та відповідачки [PERSON] , у спільній сумісній власності є рівними, оскільки вони разом приватизували квартиру, однаково володіли і користувалися нею, що підтверджується приватизаційними сертифікатами [NUMBER], [NUMBER], виданими 15.09.1994 року, і тому згідно ст. 357 ЦК України кожному із співвласників належить по 1/2 частці квартири. За вказаних обставин суд вважає за можливим визнати за позивачем право власності на спадкове за заповітом майно після смерті [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved