Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування своїх вимог вказує, що 25.07.2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н відповідно до якого позичальнику наданий кредит в сумі 3750,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Покликаючись на те, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконувала зобовязання по своєчасному поверненню суми кредиту та відсотків за користування кредитом, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом станом на 31.08.2014 року в сумі 8005,72 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак до суду подав заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду заяви в яких просять справу слухати без їх участі, з позовними вимогами не погоджуються та просять в позові відмовити і застосувати строки позовної давності. Суд ухвалив розгляд справи провести у відсутності сторін. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що в порушення умов укладеного 25.07.2007 року договору відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконує, в звязку з чим станом на 31.08.2014 року має заборгованість 11264,09 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 3637,92 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 6234,59 грн., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом 1391,58 грн., штраф (фіксована частина) 500.00 грн., штраф (процентна складова) 375,42 грн.. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 4115,79 грн., яка була задоволена судовим наказом Рожищенського районного суду від 29.10.2008 року. (а.с.7-11). З матеріалів справи судом встановлено, що 25.07.2007 року [PERSON] підписала заяву. В заявці зазначено, що ця заява разом з запропонованими Приватбанком Умовами та Правилами надання банківських послуг фізичним особам, Тарифами складає між [PERSON] та [PERSON] договір. При цьому судом встановлено, що до позовної заяви не додано [PERSON], як складової частини кредитного договору. Умови та Правилами надання банківських послуг не містять дати прийняття і підпису [PERSON] про ознайомлення з ними. Згідно ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною(сторонами). Позивач не надав суду доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов0язвння за кредитним договором, тому згідно судового наказу Рожищенського районного суду від 29 жовтня 2008 року на користь ПАТ «Приватбанк» з [PERSON] стягнуто 4115,79 грн. та судові витрати в сумі 40,50 грн.. Тобто, на даний час між сторонами існують невиконані грошові зобовязальні правовідносини. Згідно заяви від 25.07.2007 року про згоду на укладення кредитного договору строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки (а.с.12 (звор.бік)). Відповідно до п.3.13 договору №б/н від 25.07.2007 року у випадку, якщо по закінченні строку вкладу, клієнт не не заявив банку про відмову від продовження строку вкладу, вклад автоматично рахується продовженим ще на один строк, вказаний в п.1 даної угоди. Строк вкладу продовжується неодноразовом без явки клієнта в банк. При цьому відрахування нового строку вкладу начинається з дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу. Відповідно до п.9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, вн автоматично пролонговується на такий же строк. Пунктом 3.1.1 правил користування платіжною карткою передбачено, що строк дії картки вказаний на лицевій стороні картки (місяць і рік), картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. В судовому засіданні встановлено, що платіжна картка по кредитному ліміту у відповідача не збереглася, однак строк дії картки не може перевищувати строку дії самого договору, що не заперечувалось сторонами по справі. Таким чином, термін дії договору завершився у липні 2009 року, оскільки договір був укладений 25.07.2007 року та пролонгований на один рік, при цьому наступна пролонгація не передбачена. Згідно п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2013 року №5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про притягнення неустойки (штрафу, пені). За положеннями ч.3 та ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В запереченні на позовну заяву від 14.11.2014 року позивач [PERSON] ставить питання про застосування строку позовної давності. З цієї ж підстави просить в відмовити в позові. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 р. у справі № 6-14цс, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього місяця строку дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього місяця дії картки. Згідно з п.9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, може бути пролонговано на рік, подальша пролонгація договором не передбачена. Оскльки строк дії картки не може перевищувати строку дії самого договору, дія якого завершилася в липні 2009 року, тому з відповідним позовом банк вправі був звертатися протягом трьох років до 25.07.2012 року, тобто, починаючи від дня коли дія кредитного договору припинилась. З позовом про стягнення заборгованості ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся лише 16.10.2014 року, що свідчить про пропуск позивачем строку позовної давності. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності, про застосування зазначеного строку відповідно до ч.3 ст.257 ЦК України заявив відповідач, підстав для подовження строку немає, тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст.256, 257, 258, 261, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed