Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом. В позові посилається на те, що 17.05.2016 року між ним та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» було укладено договір (позики) №980-027-00020310 тип договору «Суперкапітал», відповідно до якого позивач надав 40 000,00 грн. у користування ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на строк 181 день зі сплатою 33,54 % річних, що підтверджується платіжним дорученням №3570353 від 17 травня 2016 року. Відповідно до п.4.6 договору відповідач зобов'язаний повернути позивачу кошти у порядку та строки, передбачені цим договором. За умовами договору відповідач після 14.11.2016 року на рахунок [NUMBER] в ПАТ «Банк Михайлівський» позичені гроші не повернув. Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» на його користь 242 462,67 грн. Ухвалою суду від 05.06.2018 року вирішено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно. Представник третьої особи про розгляд справи повідомлявся належним чином. В судове засідання сторони не з'явилися, тому, відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 17 травня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» було укладено договір №980-027-00020310, відповідно до якого [PERSON] надав 40 000,00 грн. у користування ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на строк 181 день зі сплатою 33,54 % річних, що підтверджується платіжним дорученням №3570353 від 17 травня 2016 року. Відповідно до п. 4.6 договору ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобов'язаний повернути [PERSON] кошти у порядку та строки, передбачені цим договором. Згідно пп.2 п.1.2 ст. 1 договору кошти передаються з дати укладання цього договору по 14.11.2016 року. Відповідно до п.8.3 договору сторони підтверджують, що даний договір є договором позики. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В силу ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» у визначений договором строк коштів за користування позикою не повернуло, права позивача є порушеними та підлягають захисту шляхом стягнення суми позики, відсотків за користування нею. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума позики в розмірі 40000,00 грн. та проценти за користування коштами у період з 18.05.2016 року по 14.11.2016 року які складають 1822 гривні 67 коп., а всього 41822,67 грн. Разом з тим не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення на його користь пені у розмірі 3% вартості роботи. Оскільки кошти, які [PERSON] передав ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» відповідно до договору «Суперкапітал» не можуть розглядатися, як «вартість робіт (послуг)» у сенсі п.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Тому, відсутні підстави для стягнення з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» пені, що передбачено вказаною нормою права. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Згідно ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» позивачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial