Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить визнати відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням: квартирою [ADDRESS] в м. Житомирі. При цьому посилається на те, що він є власником вказаної квартири, а відповідач його колишньою дружиною, який не проживає у цій квартирі близько шести років, але зареєстрована за місцем проживання за вказаною адресою, внаслідок чого позивач позбавлений права розпорядження своїм майном. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 05.12.2018 року у даній цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. В судове засідання позивач не з'явився, його представник надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позов та не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відзив на позов не надала, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], а відповідач - [PERSON], [INFO], є його колишньою дружиною та зареєстрована за місцем проживання у вищезазначеній квартирі. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16.01.2017 року. Відповідно до акту, затвердженого директором КП «ВЖРЕП №5» Житомирської міської ради 30.11.2018 року, складеного на підставі свідчень сусідів, відповідач [PERSON] не проживає у вищезазначеній квартирі з 2012 року. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено в п.п. 33, 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно ч. 1 та 2 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідача за місцем проживання в належному позивачу житлі перешкоджає останньому реалізації права на розпорядження своєю власністю. За таких обставин, враховуючи фактичне не проживання відповідача [PERSON] у належній позивачу на праві власності квартирі [ADDRESS] без поважних причин понад один рік, є підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування вказаним житлом у відповідності до вимог ст.405 ЦК України. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved