Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачів, які в подальшому зменшив, мотивуючи свої вимоги тим, що між [PERSON] (далі - позивач) та [PERSON] (далі - відповідач-1) було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу -1 у борг грошові кошти, в розмірі 244276, 00 грн., з кінцевим терміном повернення 01.03.2018. З метою забезпечення виконання зобов`язання 15.01.2018 між позивачем та [PERSON] (далі відповідач - 2) було укладено договір поруки, відповідно до якого остання зобов`язалася відповідати за виконання відповідачем -1 своїх зобов`язань за розпискою. Проте, відповідачі в добровільному порядку кошти не повертає, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення боргу в примусовому порядку. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги з урахуванням уточнення останніх, підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги, з урахуванням уточнення визнав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник останньої в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися, причини неявки суду не повідомляли. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15.01.2018 між позивачем та відповідачем -1 було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до умов якої, позивач надав у борг відповідачу -1 грошові кошти у розмірі 244276 грн. 00 коп., вказані кошти відповідач повинен був повернути в строк до 01.03.2018 /а.с. 15/. Позивач звертався до відповідачів з вимогами про повернення грошових коштів, однак останні були проігноровані відповідачами /а.с. 16, 21-22, 25-26/. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача, сума заборгованості відповідачів перед позивачем, з урахуванням уточнень становить 201331, 69 грн., яка складається з: заборгованість за договором позики в розмірі 169276 грн.; проценти від суми позики в розмірі 22523,59 грн., 3% річних в розмірі 3132,09 грн. та інфляційні витрати в розмірі 6400 грн. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості з відповідача - 1 є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач -1 не виконав грошові зобов`язання передбачені розпискою, добровільно у встановлений сторонами строк позику не повернув, тому остання має бути стягнута у примусовому порядку. Разом з тим, суд вважає, що в задоволенні вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] слід відмовити, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження тих обставин, що між сторонами було укладено договір поруки, за умовами якого [PERSON] виступала, як поручитель та несла солідарну відповідальність встановлену даним договором. На підставі викладеного та

Outcome: partial