Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення з неї боргу в сумі 28 250 грн. , а також судових витрат .Свої вимоги мотивує тим, що 25 листопада 2010 року він позичив відповідачу грошові кошти в сумі 28250 грн.., які остання зобов язалася повернути до 25 листопада 2011 року.Одержання даної суми підтверджується власноруч написаною [PERSON] розпискою. В зазначений термін відповідач борг не повернула, добровільно відповідач не збирається повертати кошти і тому він вимушений звернутися за захистом своїх прав в суд. В суд подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме 3% річних в сумі 847 грн.50 коп. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання двічі не з» явилася, про час розгляду справи повідомлена належним чином. В направлених до суду письмових заявах та клопотаннях з позовом не погодилася, зазначала, що коштів у позивача не брала. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача суд вважає ,що позов підлягає задоволенню. Згідно до ст.ст. 1046 , 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути пред явлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми . В судовому засіданні встановлено , що 25 листопада 2010 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 28250 грн.., які остання зобов язалася повернути до 25 листопада 2011 року.Одержання даної суми підтверджується власноруч написаною [PERSON] розпискою. В судовому засіданні відповідачка заявляла клопотання про проведення судово-почеркознавчої експертизи для з ясування питання чи нею була написана спірна розписка. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 26.09.2014 року по справі була призначена судово-почеркознавча експертиза. Відповідачка особисто отримала рахунок про оплату даної експертизи , про що свідчить її розписка. Але вартість експертизи не оплатила і тому матеріали справи були повернуті без проведення експертизи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася і не довела, що не позичала кошти у позивача. В зазначений термін відповідач борг не повернула і на момент звернення до суду борг не повернула. Згідно правової позиції Верховного Суду України в постанові судової палати у цивільних справах від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідачка зверталася в прокуратуру стосовно шахрайських дій з боку позивача [PERSON] На запит суду з прокуратури Олександрійського району було направлено в суд копію заяви [PERSON], копію відповіді з прокуратури та копію постанови від 05.03.2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи . Згідно даної постанови відмовлено в порушенні кримінальної справи по факту погроз фізичною розправою відносно [PERSON] за заявою [PERSON] Тобто, факт протиправного вимагання коштів з боку позивача не знайшов свого підтвердження в результаті перевірки заяви [PERSON] Тому суд вважає , що з відповідача [PERSON] . на користь позивача необхідно стягнути 28250 грн. боргу. Позивач заявив також вимогу про стягнення на його користь 3% річних в сумі 847 грн.50 коп. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов язання , на вимогу кредитора зобов язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також 3% річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тому суд вважає , що з відповідачки необхідно стягнути 3% річних від простроченої суми 847 грн. 50 коп. ( 28250 х3:100 = 847 грн. 50 коп. ). Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 28250 грн. боргу та 3% річних в сумі 847 грн. 50 коп., а всього 29097 грн. 50 коп. боргу. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Відповідно до наданих квитанцій , позивач за надання цього позову до суду, сплатив судовий збір в сумі 290 грн. 97 коп. Дана сума підлягає відшкодуванню.

Outcome: approved