Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди. Посилається на те, що 01.02.2017 року відповідача [PERSON] було прийнято на роботу торговим агентом згідно трудового договору від 30.01.2017 року. До посадових обовязків відповідача входило організація доставки замовленої покупцями продукції, контроль оплати покукпцями поставлених їм товарів, здавання в касу роботодавця всіх грошей отриманих від продажу товарів у день отримання готівки від покупців.\~ Після звільнення відповідача за власним бажанням 03.10.2017 року було проведено ревізію, результатом якої було встановлено нестачу в розмірі 8886, 00 гривень. Ухвалою Хустського районного суду від 20.03.2018 року, яка залишена без змін Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 13.03.20019 року, кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] , [INFO] , уродженця та зареєстрованого в [ADDRESS] , за ч.1 ст.191 КК України закрито згідно п.7 ч.1,7 ст. 284, п.3 ч.1 ст.477 КПК України. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином, залишено без розгляду. Внаслідок протиправних та незаконних дій відповідача позивачу спричинено моральну шкоду через порушення звичного ритму життя, втратою довіри у клієнтів, приниженні ділової репутації серед покупців, зниженням кількості замовлень товару підприємцями [PERSON] , [PERSON] .. Просить суд стягнути з відповідача на його користь завдану моральну шкоду в сумі\~ 10 000 гривень. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Його представником згідно довіреності адвокатом Грица Я.М.\~ подано суду заяву, в якій він просить провести розгляд справи у його з позивачем відсутності. Позовні вимоги підтримують та не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням. Причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи у відсутності сторони позивача та у зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] , будучи найманим працівником ПП [PERSON] , перебуваючи на посаді торгового агента, згідно трудового договору від 30.01.2017 року та договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01.02.2017 року, організовував доставку замовленої покупцями продукції, контролював оплату за поставлений покупцям товар, отримував від останніх грошові кошти, які повинен був здавати в касу ПП [PERSON] в день отримання готівки від покупців. 13.06.2017 торговий агент [PERSON] згідно накладної № 1-20530 виписав та отримав у горілчаному складі ІІП [PERSON] . алкогольні напої для покупця ФОП [PERSON] , яка здійснює торгівельну діяльність в [ADDRESS] району, на загальну суму 5 250 грн. [PERSON] не передав продукцію ФОП [PERSON] , продав її іншим громадянам, і отримані за продаж грошові кошти в касу ПП [PERSON] не здав, а привласнив і використав на власні потреби. 04.07.2017 р. [PERSON] згідно накладної № 1-24372 виписав та отримав у горілчаному складі ПП [PERSON] алкогольні напої для покупця ФОП [PERSON] , який здійснює торгівельну діяльність за адресою, [ADDRESS] , на загальну суму 4 384 грн., з яких ФОП [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 3 636 грн., які останній в касу ПП [PERSON] не здав, а привласнив і використав на власні потреби. Ухвалою Хустського районного суду від 20.03.2018 року, яка залишена без змін Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 13.03.20019 року, кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] , [INFO] , уродженця та зареєстрованого в [ADDRESS] , за ч.1 ст.191 КК України закрито згідно п.7 ч.1,7 ст. 284, п.3 ч.1 ст.477 КПК України з підстав відмови потерпілого від висунутоного обвинувачення у формі приватного обвинувачення. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином, залишено без розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала проо закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як роз`яснено судам в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Факт заподіяння моральної шкоди позивачу від дій відповідача знайшов повне підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами. Суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм,

Outcome: approved