Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач зазначає, що працював у відповідача. При звільненні з роботи йому не була виплачена заробітна плата. Зважаючи на це позивач звернувся до суду з позовом, згідно до якого просить суд стягнути з відповідача: заборгованість з заробітної плати та інші кошти, що підлягали виплаті, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач позов підтримав. Подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої станом на 06.06.2017 року заборгованість складається з заробітної плати, інших виплат, та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 18\~247, 68 грн., які просить стягнути з відповідача. Представник відповідача позов не визнав. Не заперечує, що з позивачем не був проведений розрахунок при звільненні. Пояснила суду, що позивач невірно провів розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. На підприємстві є затверджений графік роботи на 2017 рік, згідно якого визначена погодинна величина робочого часу за кожен місяць. Отже, при обчисленні грошової суми в порядку ст. 117 КЗпП України позивачеві слід було б провести розрахунок в годинах та помножити на вартісну величину години робочого часу (яка складає 48,2046 грн. за 1 годину), а не в робочих днях. Зважаючи на це просить суд відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Розгляд справи був проведений з урахуванням заяви позивача про збільшення позовних вимог. Як встановлено в судовому засіданні, позивач працював у відповідача, та був звільнений з роботи 29.03.2017 року (наказ № 880-ВК). У довідці відповідача від 24.05.2017 р. № 1102 зазначено про розмір заборгованих сум: ●заробітна плата за січень 2017 року 3\~949, 84 грн.; ●заробітна плата за лютий 2017 року 3\~575, 51 грн.; ●заробітна плата за березень 2017 року 27\~375, 48 грн., з яких: -компенсація за невикористану відпустку 2\~895, 83 грн., -вихідна допомога при звільненні 18\~244, 26 грн. Частиною 1 ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. При цьому суми коштів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, зазначаються без утримання прибуткового податку й інших обовязкових платежів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника. Отже, підприємство в порушення ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні не виплатило позивачеві 34\~900, 83 грн. А тому дана грошова сума має бути стягнута з відповідача на користь позивача. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати та інших грошових сум, що належать від підприємства, підлягають до задоволення. Щодо решти заявлених позовних вимог, то вони підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Вина власника не виключається при фінансових труднощах підприємства чи відсутності грошей на розрахунковому рахунку. Розрахунок заборгованості була проведена позивачем, і складає 18\~247, 68 грн. Проте суд не погоджується з таким розрахунком. На підприємстві є затверджений графік роботи на 2017 рік, згідно якого визначена погодинна величина робочого часу за кожен місяць. Дана обставина не була спростована сторонами. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За наведеного суд приймає до уваги наданий представником відповідача [PERSON] роботи на 2017 рік. При обчисленні грошової суми в порядку ст. 117 КЗпП України суд проводить розрахунок за весь час затримки належних працівникові виплат. При цьому береться до уваги не середній заробіток працівника за кожен робочий день помножений на кількість робочих днів, починаючи з часу звільнення і до 06.06.2017 року (такий розрахунок надав позивач), а кількість робочих днів за цей же період та помножений на вартісну величину години робочого часу, яка складає 48,2046 грн. за 1 годину. Отже, розрахунок проводиться наступним чином: ●за березень 2017 року. Один робочий день тривалістю 8,2 год. + один робочий день тривалістю 7,2 год., разом дорівнює 15,4 год. робочого часу х 48,2046 грн. за 1 годину = 742, 35084 грн.; ●за повний місяць затримки розрахунку при звільненні в квітні 2017 року: 151,8 робочих годин х 48,2046 грн. за 1 годину = 7\~317,45828 грн.; ●за повний місяць затримки розрахунку при звільненні в травні 2017 року: 159,0 робочих годин х 48,2046 грн. за 1 годину = 7\~664,5314 грн.; ●в червні 2017 року два дні по 8,2 год. та один день по 7,2 год. = 23,6 год. робочого часу х 48,2046 грн. за 1 годину = 1\~137, 62856 грн. Таким чином, позовні вимоги в цій частині слід задовольнити на суму: (742,35084+7\~317,45828+7\~664,5314+1\~137,62856) = 16\~861,96908 грн.; заокруглюємо величину в копійках до величини 97 копійок, і отримана сума складає 16\~861,97 грн. Представик відповідача пояснила суду, що зазначені в довідках грошові суми, які підлягають до виплати працівнику, включили в себе всі належні податки і збори. Тобто це ті грошові кошти, які має отримати працівник, а податки і збори з яких вже були сплачені чи повинні бути сплачені підприємством. Це ж стосується і величини однієї години робочого часу. Суд зважає на положення статті 233 КЗпП України, яка визначає строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів. Такий термін звернення до суду за захистом порушеного права для даного виду правовідносин визначений строком в три місяці. У рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозвязку з положеннями статей 116, 117, 2371 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, початок перебігу якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався (пункт 1 резолютивної частини). Згідно до наявних матеріалів справи позивач не пропустив строки зверненя до суду. Зважаючи на наведене суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України, та враховуючи положення Закону України Про судовий збір судові витрати складають 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved