Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивач звернувся 26 грудня 2017 року до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, щов останній час сімейне життя між сторонами погіршилося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з початку 2017 року. Сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, почуття любові та взаємопорозуміння втрачені. Примирення між сторонами неможливе. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 05 січня 2018 року та призначено підготовче судове засідання. Позивач в судове засідання не з'явився,подавзаяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з?явилась, викликана, надала заяву, якою позовні вимоги визнала, підтвердила, що шлюб розпався, просила закінчити розгляд справи за своєї відсутності. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд закінчує розгляд справи за відсутності сторін на підстави наявних в матеріалах справи доказів в підготовчому засідання у зв?язку з визнання відповідачем позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27вересня 2008 року, про що свідчить актовий запис №1036,зроблений відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Севастополі (свідоцтво про шлюб [NUMBER]). В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сімейне життя у сторін не склалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Майнового спору та спору про проживання дітей не існує. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає що спільне життя та збереження шлюбу неможливо, а відповідач заперечень проти розірвання шлюбу не надала, вважає, що шлюб розпався остаточно, на примирення не погоджується. За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб обох з подружжя, сім'я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved