Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить [ADDRESS]. Окрім нього, в будинку значаться зареєстрованими відповідачі по справі: його дочка [PERSON], її діти - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та колишній чоловік дочки - [PERSON] Відповідач [PERSON] не мешкає в будинку з 2008 року, а його дочка разом із дітьми - понад рік. Відповідачі виїхали на постійне місце проживання до іншого приміщення. З цього часу їх речей в будинку немає, комунальні послуги вони не оплачують. В теперішній час дочка з дітьми мешкає в РФ, Воронежська область, село Нижній Мамон. В добровільному порядку з реєстрації відповідачі не знімаються, чим перешкоджають власнику вільно розпоряджатися належним майном та змушують нести додаткові матеріальні витрати по комунальному обслуговуванню квартири. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про визнання позовних вимог та відсутність заперечень проти позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухав пояснення позивача, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно правовстановлюючих документів, позивачу на праві власності належить [ADDRESS]. (а.с.8-10). В будинку, окрім позивача, значаться зареєстрованими відповідачі по справі. Однак, більше року вони в будинку не мешкають, її речей в будинку немає, комунальні послуги вони не оплачують. (а.с.11-14). Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згвдно ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням - [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved