Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на наступне. Сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 04.11.2014р. виконавчим комітетом Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області за актовим записом №27. Від шлюбу у сторін є донька: [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Позивач вказує, що з червня 2019р. сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і на даний час не підтримують їх, вони не ведуть спільне господарство. Також позивач зазначила, що відповідач, будучи батьком дитини, кошти на утримання дитини не надає. Відповідач працює та отримує заробітну плату, а тому може допомагати дитині матеріально. Виходячи з викладеного позивач просить суд шлюб розірвати та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. 18.06.2021р. відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, у якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання на розгляд справи 17.08.2021р. та повторно 13.09.2021р. не з`явився. Надав суду заяву, в якій зазначив, що дана справа не може розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження, зважаючи на те, що позивачем про це не заявлено, та дана справа не відноситься до категорії малозначних. При цьому відповідач в заяві зазначив, що з приводу того, що дана справа не належить до категорії малозначних - це є «його особистий коментар». При цьому відповідач просив залишити позов без руху на підставі ч.11 ст.187 ЦПК через недодержання п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України. Крім того, надав заперечення на позов, в якому, з посиланнями на граматичні недоліки позовної заяви та з приводу недоведеності позовних вимог, просив у позові відмовити. Позивач [PERSON] надала заяву, в якій зазначила, що про сплату судового збору в сумі 908 грн. нею було надано квитанцію. Вказував, що заперечення є необгрунтоване та суд здійснює розгляд справи в прядку спрощеного позовного провадження у відповідності до норм ЦПК. Суд знаходить можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих доказів, та ухвалити рішення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису за відсутності учасників справи - не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 04.11.2014р. виконавчим комітетом Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області за актовим записом №27. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб. Позивач має бажання розірвати шлюб з відповідачем. Очевидним є. те, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та не підтримують їх. Вони не ведуть спільне господарство, у них не має спільного сімейного бюджету, вони спільно не вирішують сімейні питання. Згідно ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин подальше перебування сторін у шлюбі було б порушенням прав охоронюваних законом інтересам позивача. Тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Дитина сторін проживає з позивачем, що підтверджується довідкою від 03.06.2021р. №3- 343 виданої старостатом Іспаської сільської ради Вижницької ОТГ Чернівецької області. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2475- VIII від 03.07.2018 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини справи та вимоги ст. 182 СК України. Суд приймає до уваги можливості відповідача і потреби його малолітніх дітей, враховує, що обов`язок утримувати дітей є обов`язком обох батьків, тому суд вважає, що аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття. Визначену суму аліментів на утримання дитини, суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 04.06.2021р., що відповідає положенням ст. 191 С-К України та згідно вимог п.1 ч.І ст.267 ЦПК України допускає негайне виконання судового рішення в цій частині в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати суд, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, покладає на відповідача, у зв`язку з тим, що позов задоволено на користь позивача. При цьому сплачені позивачем 908 грн. судового збору суд стягує з відповідача на користь позивача за розгляд вимоги про розірвання шлюбу. Та судовий збір за розгляд вимоги про стягнення аліментів суд стягує з відповідача на користь держави, зважаючи на те, що у спорах про стягнення аліментів позивачі, при зверненні до суду, згідно вимог ЗУ «Про судовий збір», звільнені від сплати судового збору. При цьому суд знаходить безпідставною позицію відповідача, висловлену у запереченні, виходячи з такого. Відповідно до п.4 ч.6 ст.19 ЦПК України справи про розірвання шлюбу відносяться до малозначних, і відповідно до ч.4 вказаної статті спрощене провадження призначено для розгляду, в тому числі, і малозначих справ. Тобто і для справ про розірвання шлюбу. Суд знаходить, що підстав для залишення позову без руху немає, оскільки позивач оплатив судовий збір в сумі 908 грн., про що надав відповідні докази. При цьому вимога про стягнення аліментів при зверненні до суду не підлягає оплаті судовим збором, і судовий збір покладається на сторони після розгляд вказаної вимоги пропорційно до розміру задоволених та відмовлених вимог. Дана справа надійшла до суду 04.06.2021р., та після виконання вимоги, передбачених ЦПК, щодо підготовки справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, суд з врахуванням строку пересилки судових повісток, та з врахуванням перебування у щорічній відпустці, був позбавлений можливості призначити справу до розгляду передбачений ЦПК час. Крім того, суд знаходить, заперечення відповідача необґрунтованими та демагогічними. Заперечивши проти позову, відповідач послався на те, що «ніхто не знає, хто утримує дитину сторін», та що у сторін не було сімейного бюджету, але кожен з подружжя мав окремий бюджет, що, на думку відповідача свідчить про значне матеріальне забезпечення сторін. Ну думку суду, є очевидним, що таке заперечення проти позову не стосується предмету доказування. На підставі ст.ст. 3, ч.1 ст.24, 56, 84, 110, 112, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст.51 Конституції України,

Outcome: approved