overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач в серпні 2016 року звернувся до суду, вказавши, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 2000 грн. на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач виконав зобов'язання частково, заборгувавши станом на 16.08.2016 року 25142,09 грн., з них 2165,36 грн. заборгованість за кредитом, 18235,30 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3068,00 грн. заборгованість за пенею, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1173,43 грн. штраф (процентна складова). Відповідач добровільно не згоден сплатити заборгованість, в зв'язку з чим позивач просить стягнути на його користь з відповідача борг за договором у сумі 25142,09 грн. та судові витрати по справі в сумі в сумі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказуючи, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи вважається повідомленим в установленому законом порядку шляхом публікації оголошення в друкованих ЗМІ в силу ч. 9 ст. 74 ЦПК України. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності представника позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником котрого є позивач, та відповідачем 29.01.2010 року укладено договір про надання банківських послуг, за яким позивач надав, а відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 2000 грн. на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач на порушення умов договору створив заборгованість по сумі кредиту та відсотків за кредитом, сплативши їх частково. Відповідно до наданого банком розрахунку, відшкодуванню станом на 16.08.2016 року підлягає ще 25142,09 грн., з них 2165,36 грн. заборгованість за кредитом, 18235,30 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3068,00 грн. заборгованість за пенею, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1173,43 грн. штраф (процентна складова). Вказані суми коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача. Судові витрати в сумі 1738 грн. (1378,00 грн. - судовий збір + 360 грн. витрати на публікацію оголошення в друкованих ЗМІ) підлягають стягненню на користь позивача з відповідача в силу ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач в серпні 2016 року звернувся до суду, вказавши, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 15.12.2015 року [PERSON] отримала кредит в сумі 15810,62 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач виконала зобов'язання частково, заборгувавши станом на 25.07.2016 року 15860,47 грн., з них 14013,53 грн. заборгованість за кредитом, 1050,05 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 700,92 грн. заборгованість за комісією, 95,97 грн. штраф. Відповідач добровільно не сплачує заборгованість, в зв'язку з чим позивач просить стягнути на його користь з відповідача борг за договором у сумі 15860,47 грн. та судові витрати по справі в сумі 1378,00 грн. Представник позивача, будучи належно повідомленим про час та місце судового розгляду справи, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлена про час та місце судового розгляду справи, про що в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, дата отримання повістки 22.10.2016 року. Будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності в судовому засіданні представника позивача та відповідача, без фіксування судового засідання технічними засобами звукозапису, на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Судом встановлено, що відповідачем 15.12.2015 року відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт отримано кредит в сумі 15810,62 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач на порушення умов договору створила заборгованість по сумі кредиту, відсотків, комісії за кредитом, сплативши їх частково. Відповідно до наданого банком розрахунку, сплаті станом на 25.07.2016 року підлягає ще 15860,47 грн., з них 14013,53 грн. заборгованість за кредитом, 1050,05 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 700,92 грн. заборгованість за комісією, 95,97 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Вказані суми коштів, оскільки їх не сплачено добровільно, слід стягнути з відповідача на користь позивача. Судовий збір в сумі 1378,00 грн. сплачений позивачем і підлягає стягненню на його користь з відповідача в силу ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач в серпні 2016 року звернувся до суду, вказавши, що між ним та відповідачем 20.09.2014 року було укладено договір кредиту №500960440, в результаті чого відповідач отримала кредит в сумі 30864,21 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком користування кредитними коштами до 22.09.2019 року. Відповідач виконала зобов'язання частково, заборгувавши станом на 09.06.2016 року 32642,85 грн., з них 27072,47 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 1465,56 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3104,82 грн. заборгованість за комісією, 1000 грн. штраф за несвоєчасну сплату визначених договором платежів. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача борг за договором у сумі 30864,21 грн. та судові витрати по справі в сумі в сумі 1378,00 грн. Представник позивача, будучи належно повідомленим про час та місце судового розгляду справи, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачеві надсилалися судові повістки за місцем проживання у відповідності до ч. 3 ст. 76 ЦПК України (через Будинкоуправління № 2 КЕВ м. Хмельницький), в силу абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України вона вважається повідомленою про час та місце судового розгляду справи. Будь-яких заяв від неї до суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності в судовому засіданні представника позивача та відповідача, без фіксування судового засідання технічними засобами звукозапису, на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Судом встановлено, що між сторонами 20.09.2014 року укладено кредитний договір № 500960440, за яким банк надав, а відповідач отримала кредит в сумі 30864,21 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99% на рік, датою остаточного повернення кредиту визначено 22.09.2019 року. Відповідач на порушення умов договору створила заборгованість по сумі кредиту, відсотків за кредитом, комісії, сплативши їх частково. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, виконаного позивачем та наявного у справі, станом на 09.06.2016 року підлягає сплаті ще 32642,85 грн., з них 27072,47 грн. заборгованість за тілом кредитом, 1465,56 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3104,82 грн. заборгованість за комісією, 1000 грн. - штраф. Вказані суми коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача. Судовий збір в сумі 1378,00 грн. сплачений позивачем і підлягає стягненню на його користь з відповідача в силу ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач в серпні 2016 року звернувся до суду, вказавши, що між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем 19.08.2014 року було укладено договір кредиту № Р21.981.74298, в результаті чого відповідач отримав кредит в сумі 74599,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,9% річних. Відповідач виконав зобов'язання частково, заборгувавши станом на 31.12.2015 року 95491,15 грн. 31.12.2015 року між банком та позивачем було укладено договір факторингу щодо даного кредиту. Оскільки відповідач добровільно не згоден сплатити всю суму заборгованості, позивач просить стягнути на його користь з відповідача борг за договором у сумі 92482,74 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказуючи, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду справи, про що в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, дата отримання повістки 08.08.2016 року. Будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності в судовому засіданні представника позивача та відповідача, без фіксування судового засідання технічними засобами звукозапису, на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Судом встановлено, що між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем 19.08.2014 року було укладено договір кредиту № Р21.981.74298, в результаті чого банк надав, а відповідач отримав кредит в сумі 74599,00 грн. з умовою сплати відповідачем відсотків за користування кредитом у розмірі 9,9% річних. Відповідач виконав зобов'язання частково, заборгувавши станом на 31.12.2015 року 95491,15 грн. 31.12.2015 року між банком та позивачем було укладено договір факторингу щодо даного кредиту, після чого відповідач частково сплатив суму заборгованості. Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 22.07.2016 року відповідачем не погашена заборгованість на загальну суму 92482,74, в тому числі 64867,53 грн. заборгованість за кредитом, 27615,21 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом та комісії. Вказані суми коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача. Судовий збір в сумі 1432,36 грн. сплачений позивачем і підлягає стягненню на його користь з відповідача в силу ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач в серпні 2016 року звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 39950 грн. безпідставно набутих коштів, які були сплачені при оформленні довіреності на розпорядження автомобілем, щодо котрого сторони погодили купівлю-продаж, однак не оформили її в установленому порядку, внаслідок чого на даний час на вказаний автомобіль звертається стягнення в порядку примусового виконання за боргами відповідача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце судового розгляду справи в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомляв. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи провести за відсутності відповідача в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Встановлено, що відповідач 6.06.2013 року отримав від позивача 5000 доларів США, обумовивши це продажем автомобіля [NUMBER], належного відповідачу. Разом з тим, договору купівлі-продажу укладено між сторонами не було, натомість 6.06.2013 року відповідачем було видано на імя позивача, а також [PERSON] та [PERSON] довіреність на розпорядження вказаним автомобілем. 3.02.2015 року на вказаний автомобіль було накладено арешт в межах виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-1669/11, виданим Хмельницьким міськрайонний судом 1.07.2011 року, про стягненя заборгованості в сумі 11048,53 доларів США та 525,61 грн. з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль». Відповідно до частин 1 3 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Договір купівлі-продажу автомобіля укладений між сторонами в установленій формі не був, тому сплачені в рахунок оплати автомобіля кошти є безпідставно набутими, а отже, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно офіційного курсу НБУ станом на день передачі коштів 799,3000 грн. за 100 доларів США, 5000 доларів США в еквіваленті до національної валюти становило 39965,00 грн. Однак, оскільки позивач просить стягнути меншу суму - 39950,00 грн., тому стягненню підлягає саме вона, а також понесені позивачем судові витрати в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач в серпні 2016 року звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи заявлені вимоги тим, що відповідач 10.03.2015 року позичив в нього 12000 євро, зобовязувався повернути їх до 10.03.2016 року, однак до даного часу не повернув. Просить тягнути з відповідача борг в сумі 12000 євро та 15000 моральної шкоди. В судовому засіданні позивача позов підтримав і просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився без повідомлення причин неявки, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся судом в установленому законом порядку. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача в судовому засіданні, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Між сторонами10.03.2015 року було укладено договір позики грошей на суму 12000 євро до 10.03.2016 року в письмовій формі, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка. Відповідач до даного часу коштів не повернув. Згідно офіційного курсу НБУ станом на дату розгляду справи 2870,2180 грн. за 100 євро сума заборгованості до стягнення є еквівалентною: 12000 євро х 2870,2180 грн. : 100 євро = 344426,16 грн. Вказану суму коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача. Вимоги щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки умовами укладеного між сторонами договору позики її стягнення не передбачено, а в інших випадках моральна шкода в договірних правовідносинах стягненню не підлягає. Судові витрати у справі судовий збір в сумі 3444,26 грн. (пропорційно до задоволених позовних вимог) слід стягнути з відповідача в дохід держави, оскільки позивач від його сплати звільнений. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивач в серпні 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 03.10.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5314,60 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Позивач вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами за правилами. Тарифами складають між ним та банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. Позивач зазначає, що відповідно до п.1.1.3.2.11 Умов і правил [PERSON] має право проводити договірне списання з усіх відкриттях в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами в яких клієнт є поручителем, а також будь-який інший вид заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи невиконаних зобов'язань перед Банком. Позивач повідомляє, що відповідач не надавав позивачу грошові кошти для погашення боргу за кредитом, відсотками, а також інших витрат станом на 05.06.2017 року має заборгованість 12933,37 грн., яка складається з наступного: 4414,62 грн. - заборгованість за кредитом; 1,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5650,56 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 2866,55 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився з невідомих суду причин, хоча повідомлявся належним чином, судовою повісткою та оголошенням про виклик до судового засідання, повідомлення про причини неявки до суду не надійшло.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач в серпні 2017 року звернулася до суду з позовом про визнання права власності на гараж в порядку спадкування за законом. [INFO] чоловік позивача [PERSON] помер, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть. Після його смерті відкрилась спадщина на гараж [ADDRESS]. Згідно дозволу [NUMBER] від 07.04.1975 р., виданого комісією по виділенню земельних ділянок індивідуальної забудови на підставі протоколу № 14 від 02.08.1974 року, [PERSON], була виділена земельна ділянка під будівництво гаража в гаражному товаристві «Зоря» . У визначений діючим законодавством строк позивач звернулася до нотаріальної контори з питань одержання свідоцтва про право власності на гараж. Позивачу вручена постанова про відмову тому, що відсутній правовстановлюючий документ, який міг би підтвердити право власності чоловіка [PERSON] на гараж. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача до суду не з'явився але повідомлений належним чином. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: [INFO] чоловік позивача [PERSON] помер, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть. Після його смерті відкрилась спадщина на гараж [ADDRESS]. Згідно дозволу [NUMBER] від 07.04.1975 р., виданого комісією по виділенню земельних ділянок індивідуальної забудови на підставі протоколу № 14 від 02.08.1974 року, [PERSON], була виділена земельна ділянка під будівництво гаража в гаражному товаристві «Зоря» . За результатами технічної інвентаризації складений технічний паспорт, який засвідчує будівництво гаража [ADDRESS] (виписка з технічного паспорта). Згідно ст.. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавці на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тому суд вважає, що позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивач в серпні 2018 року звернулась до суду з позовом до відповідачів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] року померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина. Позивач є спадкоємцем за законом за правом представлення, оскільки, її батько - [PERSON], помер раніше відкриття спадщини, а саме [INFO] року. Позивач не змогла вчасно, у встановлений законом строк, подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки, в той час перебувала за межами міста Києва, де працювала за договором. Після приїзду до міста Києва звернулась до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, однак, їй було відмовлено в зв'язку з пропуском встановленого шестимісячного строку для її прийняття. Посилаючись на вищезазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивач в серпні 2018 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що сторони з 18 грудня 1999 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Протягом останніх п'яти років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення стосунків, кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. На даний час сторони спільне господарство не ведуть та проживають окремо, діти проживають разом з позивачем. Оскільки позивач переконана, що спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам дітей, просить шлюб розірвати. В жовтні 2018 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов з якого вбачається, що позовні вимоги ним не визнаються виходячи з наступного. Так, протягом 18 років спільного шлюбного життя подружжя проживало в [ADDRESS] вело спільний побут та господарство, жило однією родиною, спільно виховували та утримували доньок за принципами любові та поваги до батьків та родини, обидва працювали, отримували дохід, з якого і складався сімейний бюджет. Так, дійсно протягом спільного життя між подружжям були особисті суперечки, однак, доньок вони виховували завжди спільно. 25 липня 2018 року позивач разом з доньками виїхали з квартири, в якій проживали, та на даний час орендують квартиру, однак, не дивлячись на це подружжя продовжує спілкуватися та спільно виховувати дітей. На думку відповідача, дружина поїхала з дому та подала до суду заяву про розлучення передчасно, не врахувавши інтереси дітей, не вирішивши інші спільні сімейні питання, позбавивши відповідача можливості повноцінно спілкуватися з доньками, що негативно випливає на їх розвиток. Відповідач переконаний, що розірвання шлюбу у цей період відносин з позивачем буде суперечити інтересам сторін та їх спільних дітей, оскільки останні відчувають душевні страждання з цього приводу та бажають жити однією родиною. Крім того, відповідач просить надати сторонам строк для примирення. Позивач в судове засідання не з'явилася, представник позивача надала до суду заяву в якій наполягала на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved