Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивач за первісним позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому зазначив, що 30.11.2007 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра» правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №486/П/РП/2007-840 (далі - кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору, позивачем було надано відповідачу [PERSON] кредитні кошти в розмірі 96 191,55 доларів США зі строком повернення до 29.11.2024 року та сплатою 12,39 річних для придбання квартири [ADDRESS] З метою забезпечення виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитним договором зобов'язань, в рамках укладеного кредитного договору, між позивачем та відповідачем [PERSON], 30.11.2007 року було укладено договір іпотеки відповідно до умов якого, в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS] (далі - договір іпотеки). З метою забезпечення виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитним договором зобов'язань, між позивачем та відповідачем [PERSON] 30.11.2007 року було укладено договір поруки відповідно до умов якого, відповідач [PERSON] взяла на себе зобов'язання відповідати перед позивачем за належне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе за кредитним договором зобов'язань. З метою забезпечення виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитним договором зобов'язань, між позивачем та відповідачем [PERSON] 30.11.2007 року було укладено договір поруки відповідно до умов якого, остання взяла на себе зобов'язання відповідати перед позивачем за належне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе за кредитним договором зобов'язань. У зв'язку із невиконанням відповідачами своїх зобов'язань, станом на 05.11.2014 року у відповідача [PERSON] виникла заборгованість перед позивачем, яка становить 171 692,71 доларів США та складається з: 92 971,65 доларів США - непогашений кредит; 57 123,18 доларів США - несплачені відсотки; 11 978,72 доларів США - пеня за прострочення строків виконання зобов'язань; штраф за порушення умов договору - 9 619,16 доларів США, що станом на 05.11.2014 року за офіційним курсом НБУ становить 2 317 338,51 грн., з них: 1 254 839,48 грн. непогашений кредит; 770 992,25 грн. - несплачені відсотки; 161 676,93 грн. - пеня за прострочення строків виконання зобов'язань та штраф за порушення умов договору - 129 829,85 грн. Враховуючи невиконання відповідачами в добровільному порядку взятих на себе грошових зобов'язань, позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку 150 094,83 доларів США та 291 506,78 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат. До початку розгляду судом справи по суті, [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «КБ «Надра», [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки, який був прийнятий судом по спільного розгляду разом із первісним позовом. В зустрічному позові [PERSON] посилаючись на порушення ПАТ «КБ «Надра» Закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні оспорюваних договорів, просила визнати недійсним кредитний договір, договір іпотеки та договори поруки, які було укладено 30.11.2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON], ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив вимоги первісної позовної заяви задовольнити. В задоволенні зустрічних позовних вимог просив відмовити у зв'язку із їх безпідставністю та неправомірністю. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення первісних позовних вимог та вказував на те, що при укладенні кредитного договору, до нього було внесені положення, які прямо суперечать Закону України «Про захист прав споживачів», що може свідчити про його недійсність. Крім цього зазначав, що оскільки відсутні належні та допустимі докази виконання позивачем за первісним позовом своїх зобов'язань за кредитним договором він не вправі вимагати виконання кредитного договору в частині сплати зазначеної суми кредиту, процентів та пені за його неналежне виконання зі сторони відповідачів. Вказував, що оскільки кредитний договір підлягає визнанню недійсним, то всі інші договори, які було укладено на забезпечення його виконання, також підлягають визнанню недійсними. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися, заперечень по суті спору не надали, явку представників не забезпечили. Враховуючи те, що суд неодноразово повідомляв відповідачів [PERSON] та [PERSON] про час та місце розгляду справи, а останні своїм правом участі в судовому засіданні не скористалися, то суд вважає за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, пояснення представника відповідача [PERSON], повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається із матеріалів справи, 30.11.2007 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра» правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №486/П/РП/2007-840. Відповідно до умов кредитного договору, позивачем було надано відповідачу [PERSON] кредитні кошти в розмірі 96 191,55 доларів США зі строком повернення до 29.11.2024 року та сплатою 12,39 річних для придбання квартири [ADDRESS] (п.1.1., 1.2, 1.1.3., 1.4. кредитного договору). З метою забезпечення виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитним договором зобов'язань, в рамках укладеного кредитного договору, між позивачем та відповідачем [PERSON] , 30.11.2007 року було укладено договір іпотеки відповідно до умов якого, в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS] З метою забезпечення виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитним договором зобов'язань, між позивачем та відповідачем [PERSON] 30.11.2007 року було укладено договір поруки відповідно до умов якого, відповідач [PERSON] взяла на себе зобов'язання відповідати перед позивачем за належне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе за кредитним договором зобов'язань (п.1.1. - 1.5. договору поруки) (т.1 а.с.15). З метою забезпечення виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитним договором зобов'язань, між позивачем та відповідачем [PERSON] 30.11.2007 року було укладено договір поруки відповідно до умов якого, остання взяла на себе зобов'язання відповідати перед позивачем за належне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе за кредитним договором зобов'язань (п.1.1. - 1.5. договору поруки) (т.1 а.с.17). Пунктом 1.2. договорів поруки визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань, вказаних у п. 1.1. цього договору повністю ( чи у будь - якій іншій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Факт виконання позивачем за первісним позовом умов кредитного договору та отримання відповідачем [PERSON] визначених кредитним договором коштів, підтверджується кредитним договором (т.1 а.с. 10-14) випискою по рахунку (т.1 а.с. 119 - 250, т.2 а.с. 1-53), договором купівлі - продажу квартири від 30.11.2007 року (т.2 а.с. 66-67), договором іпотеки від 30.11.2007 року (а.с. 68-71), заявами відповідача [PERSON] (т.2 а.с. 76 -77) та договором добровільного страхування іпотеки № 100573-016-07-2741-12 від 30.11.2007 року (т.2 а.с.78-84). У зв'язку із невиконанням відповідачами своїх зобов'язань, станом на 05.11.2014 року у відповідача [PERSON] виникла заборгованість перед позивачем, яка становить 171692,71 доларів США та складається з: 92 971,65 доларів США - непогашений кредит; 57 123,18 доларів США - несплачені відсотки; 11 978,72 доларів США - пеня за прострочення строків виконання зобов'язань; штраф за порушення умов договору - 9 619,16 доларів США, що станом на 05.11.2014 року за офіційним курсом НБУ становить 2 317 338,51 грн., з них: 1 254 839,48 грн. непогашений кредит; 770 992,25 грн. - несплачені відсотки; 161 676,93 грн. - пеня за прострочення строків виконання зобов'язань та штраф за порушення умов договору - 129 829,85 грн., що підтверджується наданим представником позивача за первісним позовом розрахунку заборгованості за кредитним договором. З метою досудового врегулювання спору, 22.12.2014 року позивачем за первісним позовом на адреси відповідачів за направлялися досудові вимоги про виконання зобов'язань позичальника, які останніми були залишені поза увагою. Враховуючи добровільного невиконання відповідачами за первісним позовом взятих на себе грошових зобов'язань, позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку 150 094,83 доларів США та 291 506,78 грн. Таким чином, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про те, що відповідачі за первісним позовом взятих на себе зобов'язань не виконують, чим порушують права позивача за первісним позовом, які підлягають судовому захисту. У відповідності до п.4.2.4. кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо поверненню кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений п. 3.3.3. цього договору, а також у випадку невиконання умов передбачених у п. 4.3.6. цього договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач за первісним позовом виконав всі умови договору належним чином, а відповідачі ухиляються від виконання взятих на себе договором зобов'язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаних вище договорів. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять відповідають дійсним обставинам справи. Враховуючи вимоги ст. 554 ЦК України, а саме те, що поручителі [PERSON] та [PERSON] не є між собою солідарними боржниками, а відповідають перед кредитором як солідарні боржники разом з боржником [PERSON], суд вважає правильним стягнути зазначену заборгованість окремо в солідарному порядку з боржника [PERSON] та поручителя [PERSON], та з боржника [PERSON] та з поручителя [PERSON] Отже, зважаючи на наведене вище, суд прийшов до висновку, що первісний позов є законним, таким що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог зустрічної позовної заяви, то суд вважає за необхідне відмітити наступне. Як на підставу для задоволення позовних вимог за зустрічною позовною заявою, відповідач [PERSON] вказує на порушенням позивачем приписів Закону України «Про захист прав споживачів» в частині ненадання банком інформації про сукупну вартість кредиту, включення до умов кредитного договору умови щодо сплати комісії за користування кредитом, зобов'язання застрахувати предмет іпотеки, що створює істотний дисбаланс між сторонами. Із вказаних підстав просив визнати кредитний договір, договори поруки та договір іпотеки недійсними. З такими ми твердженнями відповідача [PERSON], суд погодитися не може виходячи із наступного. Як слідує із матеріалів справи, відповідач [PERSON] виступає поручителем за кредитними зобов'язаннями відповідача [PERSON] на підставі договору поруки від 30.11.2007 року. Згідно із п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Із Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року №15-рп/2011вбачається, що в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року N 1023-XII з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач [PERSON] в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» не є споживачем, оскільки він не придбавав, не замовляв та не використовував послуг банку, то й положення зазначеного закону на нього не розповсюджуються. Згідно із ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Однак, відповідач [PERSON] просить визнати недійсними кредитний договір, договір іпотеки та договір поруки укладеного між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON], хоча не є їх стороною, що також не узгоджується із положеннями чинного законодавства України, оскільки такі договори є самостійними правочинами та направлені на досягнення конкретної мети їх сторін. Суд також звертає увагу на те, що відповідно до п. 1.5. договору поруки, поручитель підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з умовами кредитного договору. За таких обставин, враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач [PERSON] в порушення приписів ст. ст. 10, 60 ЦПК України не довела тих обставин, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог про визнання недійсними правочинів, у зв'язку із чим та врахуванням правомірності первісного позову, зустрічна позовна заява не підлягає задоволенню. Інших доказів, які б суперечили висновкам суду, сторонами надано не було. Враховуючи задоволення первісного позову у повному обсязі, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом судового збору у розмірі 1218 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved