Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про визнання незаконним та скасування наказу Департаменту охорони здоров'я Івано-Франківської обласної державної адміністрації №391-к від 28.10.2014 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON].». Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 08.04.2008 р. згідно наказу №84-К він був прийнятий на роботу головним лікарем обласного кістково-туберкульозного санаторію «Смерічка». За весь час роботи в санаторію до нього жодного разу не було застосовано заходів дисциплінарного стягнення чи громадського впливу і не висувалися притензії до його роботи. 29.12.2014 р. позивачу стало відомо про те, що відповідач оголосив йому догану за виявлені грубі недоліки та невжиття жодних заходів щодо їх усунення, що привело до нераціонального використання бюджетних коштів. Позивач не погоджується з винесеним наказом та вважає цей наказ протиправним і таким, що підлягає скасуванню. Він зазначає, що догана винесена йому за порушення, які він не допускав і всупереч вимог КЗпП України. Підставою для винесення оскаржуваного наказу є довідка виїзної бригади від 24.09.2014 р. У вказаній довідці наведені відомості, що не відповідають дійсності. Зокрема, не відповідає дійсності інформація про попередню перевірку санаторію в квітні 2014 р. Позивач вказує, що в квітні 2014 р. було проведено перевірку окремих питань нарахування і виплати заробітної плати педагогічним працівникам у загальноосвітній школі санаторію «Смерічка», про що складено довідку від 10.04.2014 р. Даною довідкою строків подання звітності не встановлено. Що стосується документації для отримання ліцензії МОЗ України, то підготовлено пакет документів для направлення ліцензійній комісії. Перелік включає і нову редакцію статуту санаторію, який після державної реєстрації буде подано для оформлення ліцензії. В довідці від 24.09.2014 р. не вказано жодних грубих порушень, які привели до нераціонального використання бюджетних коштів. Саме по даній підставі головний лікар притягується до дисциплінарної відповідальності. Також не відповідає дійсності інформація про відсутність статуту санаторію, постільки нова редакція статуту затверджена рішенням обласної ради №1261-31/2014 від 12.09.2014 р. В довідці відсутні будь-які посилання на порушення з вини головного лікаря, що привели до нераціонального використання бюджетних коштів. Наведені в довідці обставини стосуються лікувальної роботи закладу, за яку відповідальність несе заступник головного лікаря з лікувальної роботи. 27.10.2014 р. позивач надав пояснення щодо обставин, висвітлених в довідці від 24.09.2014 р. Проте при винесенні оскаржуваного наказу дані пояснення були проігноровані. Тому позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ Департаменту охорони здоров'я Івано-Франківської обласної державної адміністрації №391-к від 28.10.2014 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON].». Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених в позовній заяві. Він просить задоволити позов. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала і просить відмовити в позові. В поданих письмових запереченнях на позов відповідач зазначив, що в минулому позивача також було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Зауваження до роботи були постійно. На адресу департаменту неодноразово надходили скарги від колективу санаторію та від громадян, які проходили оздоровлення в санаторію, щодо незадовільних умов перебування та заяви про відмову від путівок. Відповідач вважає, що при винесенні догани були дотримані вимоги ст.149 КЗпП України. Позивача було притягнуто до відповідальності за неналежне виконання своїх посадових обов'язків. Хибними є твердження позивача, що в довідці відсутні будь-які посилання на порушення з вини позивача, що привели до нераціонального використання бюджетних коштів. В довідці зазначено, що на час виїзду комісії в санаторію виявлено великий недоїзд: в педіатричному відділенні перебувало 2 дітей при 50 ліжках, в ортопедичному - 54 дитини при 100 ліжках. При цьому персонал в обох відділеннях було протабельовано в повному обсязі. Враховуючи цю обставину, позивач мав провести згортання ліжок. Відповідальність за організацію роботи закладу несе в першу чергу керівник. Щодо надання позивачем пояснень з приводу вчинення проступку, то це є однією з гарантій того, що накладення стягнення було правомірним. Тому департамент охорони здоров'я просить відмовити в позові. Суд заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Поясненнями осіб, які беруть участь у справі і стверджуються записами в посадовій інструкції (а.с.64-66), встановлено, що позивач працює головним лікарем комунального закладу «Ворохтянський обласний кістково-туберкульозний санаторій «Смерічка». Поясненнями позивача та представника відповідача, які стверджуються записами в наказі (а.с.4), встановлено, що 28.10.2014 р. за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, що виразилися в неналежній організації лікувально-профілактичної та адміністративно-господарської діяльності в закладі, головному лікарю названого санаторію оголошено догану. В наказі зазначено, що при його винесенні керувалися матеріалами перевірки від 24.09.2014 р. В довідці про виїзд бригади спеціалістів в санаторій «Смерічка» від 24.09.2014 р. (а.с.5-8), вказано, що при перевірці виявлено неналежний санітарний стан санаторію; відсутній статут; на день виїзду в санаторії великий недоїзд: в педіатричному відділенні перебувало 2 дітей при можливості прийняти 50, в ортопедичному - 54 дитини при можливості прийняти 100. Про не заїзд дітей у педіатричне відділення повідомлено відповідача із запізненням, а про недозаїзд в ортопедичне відділення не повідомлено взагалі; персонал обох дитячих відділень протабельовано в повному обсязі, згортання ліжок не проводилося. В санаторії неналежно ведеться медична документація: відсутні локальні протоколи захворювань фтизіатричного профілю, медичні карти санаторного хворого ведуться епізодично, є лише записи про первинний огляд, дані про огляд лікарем відсутні і не має даних про ефективність лікування. У педіатричному відділенні в папці з алгоритмами дій при невідкладних станах в хаотичному порядку знаходяться алгоритми, некоректні до застосування в умовах санаторію. У травматологічному відділенні наявні 2 різні папки з ксерокопіями алгоритмами дій при невідкладних станах, некоректні до застосування в умовах санаторію. Пацієнтам із сколіотичною хворобою призначено неадекватне лікування. Багато дітей із районів потрапляють у відділення санаторію в обхід обласного ортопедичного відділення, вони не отримують протягом тривалого часу кваліфікованої допомоги, що приводить до значного прогресування хвороби. Історії хвороби не ведуться місяцями. У санаторії відсутній контроль керівництва за роботою лікарів. Аналіз наведених записів про виявлені недоліки у роботі санаторію дає підстави зробити висновок про відсутність організації лікувально-профілактичної, адміністративно-господарської та фінансової діяльності закладу, що є компетенцією головного лікаря. Згідно статуту санаторію (а.с.9-12), головний лікар несе повну відповідальність за стан і діяльність санаторію та належне використання майна. Власником санаторію є Івано-Франківська обласна рада, а уповноваженим органом управління є спеціальний підрозділ в галузі охорони здоров'я обласної державної адміністрації. Санаторій є самостійним спеціалізованим закладом, який надає кваліфіковану медичну допомогу хворим, забезпечує лікування хворих згідно із затвердженими протоколами лікування, впроваджує дозволені сучасні методи діагностики і лікування хворих. Положення про департамент охорони здоров'я Івано-Франківської обласної державної адміністрації (а.с.94-97), визначає, що основним завданням департаменту є управління закладами охорони здоров'я, які утримуються за рахунок коштів обласного бюджету, організація їх кадрового, матеріально-технічного і методичного забезпечення в межах повноважень, визначених законодавством. Відповідно до посадової інструкції головного лікаря санаторію (а.с.64-66), головний лікар організовує лікувально-профілактичну, адміністративно-господарську та фінансову діяльність закладу. Правила ч.1 ст.147 КЗпП України передбачають, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано догану, як один із заходів стягнення. Згідно положень ст.148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Недоліки в роботі санаторію виявлено 24.09.2014 р., а дисциплінарне стягнення до позивача застосовано 28.10.2014 р., що в межах строків, визначених ст.148 КЗпП України. Перед застосуванням стягнення позивач надав пояснення, що стверджується його записами (а.с.14). Досліджені докази дають можливість зробити висновок, що дисциплінарне стягнення до позивача застосовано уповноваженим органом, в порядку, передбаченим ст.149 КЗпП України та обґрунтовано. Твердження позивача про незаконність і необгрунтованість застосованого стягнення є непереконливими. Зосередженість позивача лише на упущеннях у використанні бюджетних коштів є некоректними. Проте і такі упущення є очевидними і стосуються вони організації прийому до санаторію хворих, а при відсутності таких проведення оплати працівників за роботу, яка фактично не виконана. Наведені у довідці виявлені під час перевірки недоліки свідчать про те, що очолюваний позивачем заклад є дуже далеким від мети та предмету діяльності санаторію, які визначені його статутом. Тому в задовленні позову слід відмовити. На підставі ст.ст.221, 147-149 КЗпП України та

Outcome: dismissed