Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позов мотивував тим, що сторони є співвласником квартири № 28, будинку № 39 на вулиці Молодіжній в м. Івано-Франківську. Відповідач зареєстрований в квартирі, однак не проживає там уже понад 10 років у звязку з виїздом за кордон на навчання, а в подальшому на роботу. Позивач змушений оплачувати комунальні послуги за відповідача, не може оформити субсидію на квартиру. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з мотивів зазначених в позовній заяві. Просили позов задовольнити. Третя особа в судовому засіданні суду пояснила, що також є співвласником квартири, відповідач у квартирі не проживає понад 10 років з позивачем не спілкується. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду дали покази та вказали що з 2005 року не бачили відповідача, у квартирі він не проживає. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи та показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27 листопада 1998 року[ADDRESS], будинку № 39 на вулиці Молодіжна в м. Івано-Франківську належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] - дружині та [PERSON] - сину в рівних долях (а.с.7). Відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі № 28, будинку № 39 на вулиці Молодіжна в м. Івано-Франківську, що підтверджується копією будинкової книги на цю квартиру (а.с.9-10) та довідкою Управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області, яка була витребувана на запит суду в порядку ч. 3 ст. 122 ЦПК України (а.с.23). Позивач вказує, що реєстрація у квартирі відповідача перешкоджає здійсненню ним прав власника на вільне користування і розпоряджання майном. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. За змістом ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Сторони є співвласниками квартири № 28, будинку № 39 на вулиці Молодіжна в м. Івано-Франківську. Відповідач на даний час не проживає у квартирі у звязку з перебуванням за кордоном. Позивач просить суд позбавити відповідача, який є співвласником квартири, права користування квартирою. Але, право на користування є складовою частиною права власності в цілому. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи, що квартира № 28, будинку № 39 на вулиці Молодіжна в м. Івано-Франківську належить сторонам на праві власності, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Але, відповідач окрім того, що є членом сімї власника, ще є співвласником квартири. Те, що відповідач не проживає у квартирі понад 10 років знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, однак, це не є підставою для позбавлення співвласника квартири права користування квартирою. Якщо ж відповідач не сплачує комунальні послуги на утримання квартири, то інші співвласники вправі звернутись з позовом до суду про стягнення з відповідача частини витрат на комунальні послуги. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 316, 317, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України,

Outcome: dismissed