Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Посилається на те, що проживав з [PERSON] у шлюбі, який зареєстровано 16.05.2015 року у відділі ДРАЦСу Хустського РУЮ за актовим записом №82. Від шлюбу у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] На даний час дитина проживає з відповідачкою і спору щодо її місця проживання біля матері та утримання між ними не має. Сімейне життя між ними не склалося через різні погляди на життя та непорозуміння, що призводило до постійних сварок, внаслідок чого вони просто припинили між собою спілкування. На протязі останнього року вони проживають окремо і не підтримують стосунків та не ведуть спільного господарства. З цього він зробив висновок про неможливість збереження їхнього шлюбу, тому звернувся в суд з позовом про його розірвання. При вирішенні спору просив не надавати їм строку на примирення так як подальше існування їхніх відносин має формальний характер і не має сенсу підтримувати такий шлюб, що суперечить також їхнім інтересам. Майнового спору між ними на даний час не має, у разі виникнення такого спору вони вирішуватимуть його в окремому порядку. В судове засідання позивач не з`явився, до суду подав письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі. На підставі поданих доказів до матеріалів справи просив суд повністю задовольнити позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнала та просила суд задовольнити позов про розірвання шлюбу, прізвище після розірвання шлюбу бажає взяти дошлюбне « [PERSON] », та залишити дитину на утриманні і вихованні біля неї. Процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення, відновлення провадження, надання строку на примирення, тощо) судом не проводилось. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв поданих сторонами про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вбачається, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст.24 СК України від 10.01.2002 року зі змінами та доповненнями «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання». Судом встановлено, що сторони проживають в шлюбі з 16.05.2015 року, який зареєстровано у відділі ДРАЦСу Хустського РУЮ за актовим записом №82. Від шлюбу у них народилася донька - [PERSON] . [INFO] , яку виховує та утримує відповідачка. На час розгляду справи в суді встановлено що сторони вже тривалий період не підтримують своїх шлюбних відносин і не бажають збереження їхнього шлюбу. Сторони в своїх письмових заявах висловили бажання про розірвання шлюбу та просили не надавати їм строк на примирення. З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому суд вважає, що даний шлюб доцільно розірвати. Питання про стягнення судових витрат у справі сторонами не ставилося.

Outcome: approved