Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов обґрунтовує тим, що 16.11.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 335/2007/Ж, згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 50 000,00 доларів США строком до 16.11.2032 року зі сплатою 13,00 % річних за користування кредитними коштами. 26.11.2007 року додатковою угодою до кредитного договору встановлена процентна ставка у розмірі 16,5% річних. Відповідно до п. 1.4.1. за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата в розмірі 75,75 грн., що становить 0,03 % річних від суми кредиту. На підставі постанови Правління НБУ від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким з 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року включно. Рішенням № 213 від 22.01.2016 року «Про продовження строків здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБіБанк» та делегування повноважень ліквідатора» строк здійснення процедури ліквідації Банку та повноваження ліквідатора [PERSON] продовжено по 19.03.2018 року включно. Згідно ч. 4 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. Умовами договору передбачено, що усі платежі для повернення кредиту та процентів за його користування повинні здійснюватися позичальником у валюті кредиту в строки та на умовах, встановлених цим договором. Інші платежі розраховуються у валюті кредиту і підлягають сплаті в національній валюті, виходячи із курсу НБУ валюти кредиту до української гривні на день сплати кредиту. Повернення кредиту передбачається шляхом списання коштів з поточного рахунку відповідача, який був відкритий відповідно до п. 2.2. Кредитного договору. Згідно з п. 2 ст. 1071 ЦК України, грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом. У зв»язку із цим банк та відповідач погодили між собою в п. 2.5.6.3 Кредитного договору за яким договірне списання здійснюється з поточного рахунку позичальника. Відповідно до умов договору відповідач зобов»язується щомісячно до дати, встановленої у Графіку, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не меншій суми чергового погашення відповідної частини кредиту, процентів, інших плат, встановлених в Графіку. Проте відповідач порушив свої зобов»язання стосовно щомісячного повернення кредитних коштів, сплати процентів та плати за обслуговування кредиту, як це передбачено умовами договору. 04.08.2011 року Ленінським районним судом м. Кіровограда ухвалено рішення по цивільній справі № 2-1995/11 про стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованості за кредитним договором № 335/2007/Ж від 16.11.2007 року у 526 868,69 грн. та судових витрат в сумі 1 820 грн. Незважаючи на рішення суду, зобов»язання за кредитним договором до цього часу не виконано. Станом на 08.08.2016 року загальна сума заборгованості за кредитним договором відповідно до розрахунку заборгованості, становить 85 320 доларів СІІІА 42 цента та 85 877,93 грн., з них: - заборгованості за кредитом 44 358,08 доларів США; - відсотків за користування кредитом 40 962,34 доларів США; (всього заборгованість по кредиту та відсотках 85 320,42 доларів США (по курсу НБУ 24,805647 грн. на 08.08.2016 року) становить 2 116 428 грн. 22 коп.); - заборгованість за комісією по обслуговуванню кредиту 4 665,18 грн.; - штраф за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) 81 212,75 грн. Для забезпечення зобов»язань за кредитним договором між позичальником та кедитором був укладений Іпотечний договір від 16.11.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований за № 3637. Предметом Договору іпотеки є: будинок № 50, що розташований в м. Кіровограді по вулиці Свердлова, загальною площею 67,8 кв.м, житловою площею 32,7 кв.м зі всіма функціонально пов»язаними з цим нерухомим майном, розташований на земельній ділянці, яка згідно з Витягу з бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру (бланк ААА № 370663), виданого державним реєстратором Кіровоградського міського відділу 16.11.2007 року № 1443, належить територіальній громаді м. Кіровограда. Відповідачу була направлена вимога про усунення порушення зобов»язань за кредитним договором, згідно якої відповідач мав би повністю погасити кредит, проценти за користування коштами кредиту, штрафні санкції за неналежне виконання взятих на себе зобов»язань, у строк передбачений договором. Станом на день звернення в суд вимога банку не виконана, заборгованість не погашена, а тому посилаючись на вищезазначені обставини, норми діючого законодавства просить: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №335/2007/Ж від 16.11.2007 року в розмірі 85 320,42 доларів США та 85 877,93 грн., з яких:заборгованість за кредитом 44 358,08 доларів США; відсотків за користування кредитом 40 962,34доларів США; (всього заборгованість по кредиту та відсотках 85 320 доларів США 42центів (по курсу НБУ 24,805647 грн. на 08.08.2016 року) становить 2 116 428 грн. 22 коп.);заборгованість за комісією по обслуговуванню кредиту - 4 665 грн. 18 коп.; штраф за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) 81 212 грн. 75 коп., звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом Договору іпотеки від 16.11.2007 року, який був укладений між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований за № 3637, а саме: будинок № 50, що розташований в м. Кіровограді по вулиці Свердлова, загальною площею 67,8 кв.м, житловою площею 32,7 кв.м зі всіма функціонально пов»язаними з цим нерухомим майном, розташований на земельній ділянці, яка згідно з Витягу з бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру (бланк ААА №370663), виданого державним реєстратором Кіровоградського міського відділу 16.11.2007 року № 1443, належить територіальній громаді м. Кіровограда шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27-т. код ЄДРІІОУ: 19017842) від свого імені будь-якій особі-покупцю з початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку,передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський [PERSON]» всіх прав продавця, утому числі, але не виключно: укладати договір купівлі - продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (втому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно;здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до суб»єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки та зареєструвати право власності на предмет іпотеки, отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки,технічну документацію та ін. та стягнути з відповідача судові витрати в сумі 1 378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив позов задовольнити не заперечуючи проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся, поштові відправлення на його адресу повернулись до суду з відмоткою «за закінченням терміну зберігання», а тому суд визнав за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, за наявними матеріалами справи та ухвалив розглядати справу заочно, про що представник позивача у заяві не заперечував. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.11.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 335/2007/Ж, згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 50 000,00 доларів США строком до 16.11.2032 року зі сплатою 13,00 % річних за користування кредитними коштами. 26.11.2007 року додатковою угодою до кредитного договору встановлена процентна ставка у розмірі 16,5% річних. Відповідно до п. 1.4.1. за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата в розмірі 39,39 грн., що становить 0,03 % річних від суми кредиту. На підставі постанови Правління НБУ від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким з 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року включно. Рішенням № 213 від 22.01.2016 року «Про продовження строків здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБіБанк» та делегування повноважень ліквідатора» строк здійснення процедури ліквідації Банку та повноваження ліквідатора [PERSON] продовжено по 19.03.2018 року включно. Згідно ч. 4 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Для забезпечення зобов»язань за кредитним договором між позичальником та кредитором був укладений Іпотечний договір від 16.11.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований за № 3637. Предметом договору іпотеки є: будинок № 50, що розташований в м. Кіровограді по вулиці Свердлова, загальною площею 67,8 кв.м, житловою площею 32,7 кв.м зі всіма функціонально пов»язаними з цим нерухомим майном, розташований на земельній ділянці, яка згідно з Витягу з бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру (бланк ААА № 370663), виданого державним реєстратором Кіровоградського міського відділу 16.11.2007 року № 1443, належить територіальній громаді м. Кіровограда. Згідно п. 2.9.1 усі платежі для повернення кредиту та процентів за його користування повинні здійснюватися позичальником у валюті кредиту в строки та на умовах, встановлених цим договором. Інші платежі розраховуються у валюті кредиту і підлягають сплаті в національній валюті, виходячи із курсу НБУ валюти кредиту до української гривні на день сплати кредиту. Повернення кредиту передбачається шляхом списання коштів з поточного рахунку відповідача, який був відкритий відповідно до п. 2.2. кредитного договору. Згідно з п. 2 ст. 1071 ЦК України, грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом. У зв'язку із цим банк та відповідач погодили між собою в п. 2.5.6.3 кредитного договору за яким договірне списання здійснюється з поточного рахунку позичальника. Відповідно до умов п. 2.5.1. Кредитного договору відповідач зобов»язується щомісячно до дати, встановленої у графіку, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не меншій суми чергового погашення відповідної частини кредиту, процентів, інших плат, встановлених в графіку. Проте відповідач порушив свої зобов»язання стосовно щомісячного повернення кредитних коштів, сплати процентів та плати за обслуговування кредиту, як це передбачено п. 2.5.1. Кредитного договору. Відповідно до п. 3.2.12 кредитного договору банк має право стягувати з відповідача неустойку за невиконання чи неналежне виконання умов кредитного договору. Відповідно до п. 3.3.3 кредитного договору відповідач зобов»язаний щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами, визначеними п 2.5.1 договору. Не пізніше визначеного п. 1.3. кредитного договору строку, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами, сплачувати кошти передбачені п.п. 1.4.1, 2.3 цього договору, а також на вимогу банку сплатити можливу неустойку. За статтями 526, 612 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 04.11.2011 року Ленінським районним судом м. Кіровограда ухвалено рішення по цивільній справі № 2-1995/11 про стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованості за кредитним договором № 335/2007/Ж від 16.11.2007 року у 526 868,69 грн. Незважаючи на рішення суду, зобов»язання за кредитним договором до цього часу не виконано. Станом на 08.08.2016 року загальна сума заборгованості за кредитним договором відповідно до розрахунку заборгованості, становить 85 320,42 доларів США та 85 877,93 грн., з яких: заборгованість за кредитом 44 358,08 доларів США; відсотків за користування кредитом 40 962,34доларів США; (всього заборгованість по кредиту та відсотках 85 320 доларів США 42 центів (по курсу НБУ 24,805647 грн. на 08.08.2016 року) становить 2 116 428 грн. 22 коп.); заборгованість за комісією по обслуговуванню кредиту - 4 665 грн. 18 коп.; штраф за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) 81 212 грн. 75 коп. Ст. 611 ЦК України передбачає, що в разі порушення зобов»язання настають наслідки, встановлені Договором або Законом. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданий невиконанням або неналежним виконанням зобов»язання (ст. 550 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ст. 551 ЦК України). Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов»язання виникають з договорів та інших правочинів. Відповідно до вимог статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов»язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов»язаний виконати свій обов»язок, а кредитор прийняти виконання зобов»язання. Згідно із статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст.1048 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання зобов»язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобов»язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов»язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з пунктами 6.1, 6.2, 6.3 договору іпотеки та ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право у разі невиконання позичальником (Іпотекодавцем умов Кредитного договору або Договору іпотеки вимагати дострокового виконання зобов»язання, звернути стягнення на предмет іпотеки та отримати в повному обсязі. задоволення своїх вимог включаючи дострокове погашення всієї заборгованості за Кредитним договором (суму кредиту, проценти за користування ним, пеню та інші платежі та санкції, передбачені Кредитним договором), а також витрат, пов»язаних з утриманням заставного майна і здійсненням забезпеченої заставою вимоги. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов»язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов»язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов»язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов»язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов»язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов»язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов»язання (взаємні права і обов»язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов»язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов»язанням). Статтею 575 Цивільного кодексу України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов»язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв»язку із пред»явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У ч. 2 ст. 590 Цивільного кодексу України зазначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов»язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов»язання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов»язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу, а також витрат, пов»язаних з пред»явленням вимоги за основним зобов»язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмета іпотеки, витрат на страхування предмету іпотеки. Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 8.1. Договору іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов»язання по Кредитному договору в цілому або в тій чи іншій частині та/або невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем обов»язків, встановлених цим договором, в цілому або в тій чи іншій частині, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Так, згідно п. 8.5.2. договору іпотеки, у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває право від свого імені продати предмет іпотеки будь - якій особі з дотриманням умов, визначених в Законі України «Про іпотеку». Крім того, відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації Предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. - тобто такий спосіб реалізації предмета іпотеки чітко регламентований діючим законодавством. Пунктом 42 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку» так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов»язковому порядку має зазначатись в тому числі початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні піни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Відповідачу була направлена вимога про усунення порушення зобов»язань за кредитним договором, згідно якої відповідач мав би повністю погасити кредит, проценти за користування коштами кредиту, штрафні санкції за неналежне виконання взятих на себе зобов»язань, у строк передбачений договором. Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму, невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов»язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду. Станом на дату подання позову заборгованість за Кредитним договором залишається не погашеною, а вимога банку не виконаною. Таким чином ПАТ «ВіЕйБі Банк» набуло законного права звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення позову щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Стягненню з відповідача підлягають і судові витрати, понесені позивачем при розгляді даної справи, підтверджені наданою суду квитанцією в сумі 1 378,00 грн. На підставі викладеного та ст.ст. 526, 554, 611, 612, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved