Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.05.2014 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв грошову суму в розмірі 140760 грн., що еквівалентно 12000,00 дол. США, та зобовязувався повернути позику у тому ж розмірі у визначений даним договором строк. Відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобовязань, внаслідок чого прострочив виконання грошового зобовязання та безпідставно утримує позичені у позивача кошти. У звязку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його корить 2017070,40 грн., з яких 312240,00 - сума позики, що станом на 08.06.2017 року еквівалентно 12000 дол. США, 562032,00 грн. проценти за користування позикою та 1142798,40 грн. в рахунок відшкодування пені. 14.08.2017 року представник позивача [PERSON] подала заяву про залучення співвідповідача [PERSON] Заява мотивована тим, що відповідно до п. 3.3 договору позики дружина позичальник [PERSON] надала згоду на взяття у позику грошових коштів та на укладення її чоловіком договору позики. Оскільки відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір укладений одним із подружжя в інтересах сімї створює обовязки для другого з подружжя. Таким чином дружина відповідача несе солідарний обовязок по поверненню позики, так як надаючи згоду на отримання чоловіком коштів, вона зобовязана була передбачити наслідки неповернення позики та ризик нести відповідальність усім майном, яке набуте нею та чоловіком у шлюбі. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 23.08.2017 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] 23.08.2017 року представником позивача [PERSON] подано заяву про уточнення позовних вимог, так як до справи було залучено в якості відповідача [PERSON] представник позивача [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача борг за договором позики у розмірі 2017070,40 грн. 07.11.2017 року представником позивача [PERSON] подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій представник позивача просила суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики у розмірі 2109398,40 грн., та понесені позивачем судові витрати. Представники позивача [PERSON], та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав викладених в позовній заяві та просили суд винести рішення яким задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заяв та заперечень від відповідачів до суду не надходило. Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Судом встановлено, що 23.05.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 140760 грн., що еквівалентно 12000 дол. США (на 7-8 а.с.). Відповідно до п 3.3. даного договору позики дружина позичальника [PERSON] надала згоду на взяття у позику грошових коштів та на укладення її чоловіком даного договору. Згідно п. 4.1. даного договору позики сума позики має бути повернена одномоментно в строк до 23.06.2014 року включно. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідач не виконував належним чином умови договору позики, у строки визначені договором. За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України належним виконанням зобовязання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобовязання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності. Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобовязання (пеня, штраф, неустойка, проценти). Таким чином, борг в розмірі 12000 дол. США підлягає стягненню у гривні, за курсом валюти станом на 07.11.2017 року в розмірі 322200,00 грн., враховуючи межі заявлених вимог. Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи вищезазначені положення закону та п. 3.4 договору позики, згідно якого позичальник зобовязується сплачувати протягом, строку встановленого для повернення позики проценти за користування позикою у розмірі 5% щомісячно від суми позики. З врахуванням 5 % за користуванням позикою в період 23.06.2014 року по 07.11.2017 року розмір процентів складає 644400,00 грн. Окрім того, підлягають застосуванню положення статті 625 ЦК України із поєднанням зі статтею 1048 ЦК України у разі прострочення виконання боржником грошового зобовязання. Враховуючи не повернення [PERSON] позивачу суми позики та наявність у договорі встановлених процентів у розмірі 1 % від простроченої суми за кожен день просрочки, з відповідачів підлягає стягнення на користь позивача пеня за період з 22.06.2016 року по 22.06.2017 року в розмірі 1142798,40 грн. з врахуванням меж заявлених позовних вимог. Стосовно солідарного стягнення заборгованості з відповідачів, суд зазначає наступне. Як встановлено з матеріалів справи на час укладення договору позики відповідачі перебували у шлюбі. Відповідно до змісту ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Згідно ч. 2 ст. 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сімї і одержане за договором використано на її потреби. Таким чином дружина відповідача несе солідарний обовязок по поверненню позики, так як надаючи згоду на отримання чоловіком коштів, вона зобовязана була передбачити наслідки неповернення позики та ризик нести відповідальність усім майном, яке набуте нею та чоловіком у шлюбі. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобовязань, зокрема, позики та встановив, що права позивача були порушені відповідачами, тому вони підлягають захисту. Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягають до стягнення на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з 8000,00 грн. судового збору та 180 грн. витрат пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved