Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.11.2006 р. між позивачем та [PERSON] (далі відповідач - 1) було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 48-06-Ил/02 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач надає відповідачу -1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти в сумі 50000,00 доларів США зі сплатою 15,0 % річних з кінцевим терміном погашення 09.11.2021 р. Позивач взяті на себе зобов'язання виконав у повному обсязі та надав відповідачу - 1 кредитні кошти, однак відповідач - 1 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує та систематично порушує умови договору, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по сплаті основного боргу та процентів у розмірі 583030 грн. 89 коп. 10.11.2006 року між позивачем та [PERSON] (далі відповідач - 2) було укладено договір поруки, № 48-06-П/02, відповідно до умов якого відповідач - 2 зобов'язався відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання відповідачем - 1 своїх зобов'язань. Позивач звертався до відповідачів з вимогою про сплату заборгованості за кредитним договором, проте останні були залишені поза увагою, тому позивач звернувся з даним позовом до суду з метою стягнення заборгованості у примусовому порядку. Представник позивача, просив розглянути справу у відсутність останнього, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити пояснивши, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі до суду не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, про поважність причини неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи у їх відсутності суду не надано, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідачів та ухвалення за згодою представника позивача заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10.11.2006 р. між позивачем та відповідачем - 1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 48-06-Ил/02 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач надає відповідачу-1 на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання кредит у сумі 50000,00 дол. США зі сплатою 15 % річних з кінцевим терміном погашення 30.11.2021 р. Відповідно до п. 3.2 договору позичальник зобов'язується щомісяця з квітня 2008 року, в термін до 10 числа кожного місяця, здійснювати погашення позичкової заборгованості відповідно Додатку №1. Відповідно до п. 3.4 договору кредитор має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них, неустойки відповідно до умов договору. Відповідно до п. 6.1. договору за прострочення повернення кредитних ресурсів або сплати відсотків, позичальник сплачує банку пеню в розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення, сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними ресурсами. Згідно розрахунку заборгованості станом на 29.08.2011 р., а 12.11.2012 року згідно розрахунку заборгованості позовні вимоги було збільшено. Також, 05.06.2013 року банк подав новий розрахунок заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 48-06-Ил/02 згідно якого заборгованість складає: 1633604 грн. 30 коп., з яких: 380 712 грн. 26 коп. - заборгованість за основним боргом, 202318 грн. 63 коп. - заборгованість по нарахованих відсотках, 1050573 грн. 40 коп. - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. 10.11.2006 року між позивачем та відповідачем -2 було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати у повному обсязі по зобов'язанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору. Відповідно до п. 2.1. договору поруки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до п. 1.1. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, у тому числі по основному боргу, сплаті щомісячних відсотків і підвищення процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також по підвищенню всіх збитків. Згідно ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Позивач звертався до відповідачів з вимогами про виконання умов договорів, проте вимоги позивача були залишені поза увагою. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що первісні позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково, оскільки відповідачами взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договором поруки виконувались не належним чином, заборгованість у повному обсязі не погашена, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Разом з тим, суд вважає, що розмір нарахованої пені підлягає зменшенню оскільки він значно перевищує розмір збитків, які суд прирівнює до фактичної заборгованості по тілу кредиту процентів за користування ним і вважає, що ці обставини мають істотне значення, що відповідатиме вимогам ч. 3 ст. 551 ЦК України. В свою чергу, інших доказів на підтвердження розміру збитків позивач не надав. На підставі викладеного та

Outcome: partial