Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач Державна іпотечна установа звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.03.2015 року задоволено позовні вимоги Державної іпотечної установи і з відповідачів солідарно на користь позивача стягнуто заборгованість за Договором про іпотечний кредит №03/07/2013-DIU від 24.07.2013 року у розмірі 262 952,88 грн. До цього часу рішення суду не виконано, після постановлення судового рішення відповідачі не здійснили жодної проплати в рахунок погашення боргу. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачів солідарно на користь Позивача суму нарахованих відсотків за Договором про іпотечний кредит у розмірі 14 702,26 грн. та пеню за прострочення сплати кредитних коштів у розмірі 34 048,38 грн. В судове засідання представник позивача не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в своїй заяві просить розглядати справу у її відсутність. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, суд вважає можливим розглядати справу у їх відсутність, за наявних у справі матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24.07.2013 року між ПАТ «Автокразбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір про іпотечний кредит №03/07/2013-DIU, згідно з умовами якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти у розмірі 239 100,00 грн. із сплатою 17,6% річних строком з 21.02.2007 року до 21.02.2036 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 24.07.2013 року між ПАТ «Автокразбанк», відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений Договір поруки №03/07/2013-DIU/П-1. Також, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 24.07.2013 року між ПАТ «Автокразбанк», відповідачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений Договір поруки №03/07/2013-DIU/П-2. 09.08.2013 року між Державною іпотечною установою та ПАТ «Автокразбанк» був укладений Договір відступлення права вимоги №334, відповідно до умов якого Банк передав Позивачу всі права вимоги за Договором про іпотечний кредит, Іпотечним договором, Договорами поруки. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.03.2015 року задоволено позовні вимоги Державної іпотечної установи і з відповідачів солідарно на користь позивача стягнуто заборгованість за Договором про іпотечний кредит №03/07/2013-DIU від 24.07.2013 року, яка станом на 18.11.2014 року становить 262 952,88 грн., з яких: основна сума заборгованості - 233 122,47 грн., нараховані відсотки - 26 302,94 грн., пеня - 1 942,58 грн., інфляційні витрати - 1 584,89 грн. Однак, відповідачі свої зобов'язання за Договором про іпотечний кредит не виконують, як не виконують і рішення Печерського районного суду м. Києва від 11.03.2015 року. Враховуючи викладене, за порушення умов Договору про іпотечний кредит за період з 18.11.2014 року по 28.03.2015 року нарахована заборгованість за кредитом у розмірі 48 750,64 грн., з яких: нараховані відсотки - 14 702,26 грн., пеня за прострочення сплати кредитних коштів - 34 048,38 грн. Відповідно до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті чого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Пунктом 17 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року передбачено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до вимог ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та обгрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідачів солідарно підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 48 750,64 грн., з яких: нараховані відсотки - 14 702,26 грн., пеня за прострочення сплати кредитних коштів - 34 048,38 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 81,20 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved