Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даною позовною заявою до відповідача, свої вимоги мотивує тим, що 16.08.2004 року помер її чоловік [PERSON], який до дня смерті проживав та був зареєстрований в [INFO]. Зазначає, що після смерті чоловіка відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на земельну ділянку площею 2,6589га., що розташована на території Телязької сільської ради. Вказує, що заповіту чоловік не уклав, оскільки помер раптово. В даний час позивач є єдиними спадкоємцем після смерті свого чоловіка. Звернувшись у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини їй було розяснено, що для видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку необхідно подати оригінали правовстановлюючих документів, зокрема Державний акт на право приватної власності на землю, однак такий у позивача відсутній, а збереглась лише його копія. Просить суд визнати за право власності на земельну ділянку площею 2,6589га., що розташована на території Телязької сільської ради, Сокальського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті чоловіка. Позивач в судове засідання не прибула, подала заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав заяву, у якій зазначає, що не заперечує щодо заявлених позовних вимог, розгляд справи просить проводити без його участі. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову представником відповідача, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі і не суперечить правам та інтересам інших осіб. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. В свою чергу, відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦПК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Із свідоцтва про смерть серії І-СГ №349007, актовий запис №13, встановлено що 16.08.2004р. помер чоловік позивачки [PERSON]. Згідно державного акту на право приватної власності серії ІІ-ЛВ №030626 [PERSON] являється власником земельної ділянки - площею 2,6589га., що розташована на території Телязької сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 10 Постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», визначено, що відповідно до ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved