Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] - про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову посилається на те, між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» і [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 935931-02-21-01 від 19.06.2013 року,за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу,а саме:автомобіля Маzda CХ-5-[NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER]. 11.01.2015 року в м. Харків сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Маzda CХ-5 під управлінням водія [PERSON] н.з. [NUMBER], та автомобіля Toyota Highlander -н.з. [NUMBER] під управлінням водія [PERSON]. Вина Відповідача [PERSON] у порушенні правил дорожнього руху, що мало наслідком пошкодження транспортних засобів та заподіяння матеріальних збитків, встановлена і підтверджується Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.02.2015 року. Згідно умов договору страхування, одним із страхових випадків визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП було завдано шкоду автомобілю страхувальника, що визначається п.4.1.1. договору страхування. ДТП від 11.01.2015 року була визнана позивачем страховим випадком розраховано вартість відновлювального ремонту згідно умов визначених Договору страхування, а саме згідно Рахунку-фактура № КА5-0000000005 від 16.01.2015 року остання склала суму в розмірі 52 771, 50 грн. Страхове відшкодування в розмірі 52 771, 50 грн. було перераховано на користь Страхувальника, що підтверджується страховим актом № 282-02 від 02.02.2015 року, додатковим актом 1 до страхового акту від 03.03.2015 року, та платіжними дорученнями № 969 та №2206. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути з [PERSON] суму матеріального відшкодування в розмірі шкоди в сумі 52771,50 грн., а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] неодноразово просив відкласти розгляд справи, таке клопотання, зокрема, мало місце 31.03.2017 року для ознайомлення з матеріалами справи. Представник відповідача ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується розпискою яка міститься в матеріалах справи. 25.05.2017 року він знову заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні, проте ніяких підтверджуючих документів до суду не надав, тому суд розцінює таку позицію представника відповідача, як затягування розгляду справи, а тому вважає за доцільним розглянути вищевказану цивільну справу на підставі наданих суду доказів. Суд дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» і [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 935931-02-21-01 від 19.06.2013 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу,а саме: автомобіля Маzda CХ-5-[NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER]. 11.01.2015 року в м. Харків сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Маzda CХ-5-[NUMBER] під управлінням водія [PERSON], та автомобіля Toyota Highlander - н.з. [NUMBER] під управлінням водія [PERSON]. Вина Відповідача у порушенні правил дорожнього руху, що мало наслідком пошкодження транспортних засобів та заподіяння матеріальних збитків, встановлена і підтверджується Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.02.2015 року,яка набула чинності. ДТП від 11.01.2015 року була визнана позивачем страховим випадком, розраховано вартість відновлювального ремонту згідно умов визначених Договору страхування, а саме згідно Рахунку-фактура № КА5-0000000005 від 16.01.2015 року остання склала суму в розмірі 52 771, 50 грн. Згідно умов договору страхування одним із страхових випадків,визначається подія,у разі якої внаслідок ДТП було завдано шкоду автомобілю страхувальника ,що визначається п.4.1.1. договору страхування. Страхове відшкодування в розмірі 52 771, 50 грн. було перераховано на користь Страхувальника, що підтверджується страховим актом № 282-02 від 02.02.2015 року, додатковим актом 1 до страхового акту від 03.03.2015 року, та платіжними дорученнями № 969 та №2206. На підставі наданих документів та згідно з умовами договору, зазначене ДТП Страхова компанія «ВУСО» визнала страховим випадком, що підтверджується страховим актом № 282-02 від 02.02.2015 та виплатила страхове відшкодування в розмірі52 771, 50 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 969 від 03.02.2015 року та № 2206 від.03.03.2015 року. Як вбачається з матеріалів справи , з довідки ВДАІ №55044997 встановлено, що власником Транспортного засобу Toyota Highlander - н.з. [NUMBER] є [PERSON]. Судом встановлено, що згідно Довідки ВДАІ № 55044997 та витягу з Єдиної централізованої баз даних МТСБУ, ЦПВВНТЗ водія марки Тойота, д.н. [NUMBER], тобто, [PERSON] станом на дату ДТП, 11.01.2015 року, застрахована не була. За клопотанням представника відповідача [PERSON] по вищезазначеній цивільній справі була призначена авто товарознавча експертиза, з висновку якої від 15.12.2016 року за № 100В/2016 вбачається, що вартість матеріального збитку завданого потерпілій в наслідок пошкодження в результаті ДТП належного їй майна ,становить 56 564 ,83 грн.,що перевищує ціну позову зазначену позивачем. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних виплат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п 1 ч. 2ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п. 2.2. Правил дорожнього руху України). Оскільки відповідач не відшкодував шкоду та згідно з положеннями ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування, то відповідач повинен відшкодувати шкоду позивачу у примусовому порядку на підставі рішення суду. Ураховуючи, що позивач не забажав збільшити суму позову на підставі висновку судової авто товарознавчої експертизи, а це, відповідно до ст. 10 ЦПК України є його правом, суд стягує з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування шкоди заподіяної у результаті дорожньо-транспортної пригоди, суму в розмірі 52771,50 грн. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає відшкодуванню на користь позивача судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Outcome: approved