Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. На підставу своїх вимог спирається на те, що [INFO] в селі Дзензелівка Маньківського району Черкаської області помер батько позивача - [PERSON], cпадкоємцями якого за законом є діти: [PERSON] та [PERSON]. Заповіт від імені [PERSON] посвідчений Дзензелівською сільською радою не був. Попередньо, згідно актового запису в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу №43 від 04.05.1994 року, розірвано шлюб між [PERSON] (рідний батько позивача-спадкодавець) та [PERSON] (мати позивача). 18 серпня 1994 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON]. 27 лютого 1995 року виконавчим комітетом Христинівської районної ради народних депутатів за №29 прийнято рішення, згідно якого дозволено усиновити [PERSON], 1953 року народження, дітей його дружини - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з присвоєнням дітям прізвища «[PERSON]» та по-батькові «[PERSON]» та «[PERSON]» відповідно. На виконання даного рішення внесено відповідні зміни до актових записів та видано нові свідоцтва про народження. В даний час прізвище позивача змінено на «[PERSON]» після укладення останнього шлюбу на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, свідоцтвом про шлюб, та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. При цьому, права і обов'язки рідного батька позивача - [PERSON] були збережені відповідно до ч. 2 ст. 117 КпШСУ, чинного на час виникнення цих правовідносин, що підтверджується відсутністю протилежного згідно рішення про усиновлення №29 від 27 лютого 1995 року, та заявою матері позивача [PERSON], даними актових записів про усиновлення. Брат позивача - [PERSON], який заяви про прийняття спадщини не подавав, надав заяву, згідно якої на спадщину не претендує. Також, відомо, що із заявою про прийняття спадщини зверталась сестра покійного [PERSON] - [PERSON]. Разом з тим, [PERSON] надала письмову заяву, згідно якої на спадщину не претендує. Позивачу стало відомо, що за життя її батько [PERSON] набув право на отримання земельної частки (паю), та на його ім'я було видано сертифікат серії на право власності на земельну частку (пай). Представник позивача звернувся до відділу Держгеокадастру у Маньківському районі із заявою про надання інформації щодо того, чи видавався на ім'я [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) з наданням відповідних підтверджень. На звернення листом від 26.04.2016 року за № 31-28-0.2-1109/15-16 відділом Держгеокадастру у Маньківському районі повідомлено, що згідно записів в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та інших форм власності на ім'я [PERSON] зареєстровано за № 955 та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 2,12 га., в адміністративних межах Дзензелівської сільської ради від 05.09.1996 року серія [NUMBER]. У зв'язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа було здійснено публікацію оголошення в газеті «Маньківські новини» про втрату Сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого на ім'я [PERSON]. За наявності таких обставин позивач позбавлений можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, у зв'язку з цим позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом про визнання права власності на спадкове майно, оскільки іншої можливості оформити право власності на майно немає можливості, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно та відсутністю можливості його отримати у зв'язку із смертю спадкодавця. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги підтримає та просить справу слухати в його відсутності та відсутності його довірителя. Представник Дзензелівської сільської ради, в судове засідання не з'явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню згідно вимог ст. ст. 16, 319, 322, 328, 376, 1216, 1218, 1220, 1223, 1268 ЦК України, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що [INFO] в селі Дзензелівка Маньківського району Черкаської області у віці 44 років помер батько позивача - [PERSON], про що 17.12.1999 року складено відповідний актовий запис № 31, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим повторно 27.04.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маньківського районного управління юстиції у Черкаській області. Довідка Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 13.05.2016 року № 427 підтверджує, що дійсно [INFO] в селі Дзензелівка Маньківського району Черкаської області помер [PERSON], на час відкриття спадщини із спадкодавцем ніхто не проживав. Спадкоємцями померлого [PERSON] за законом є діти: [PERSON] та [PERSON]. Заповіт від імені [PERSON] посвідчений Дзензелівською сільською радою не був. Попередньо, згідно актового запису в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу №43 від 04.05.1994 року, розірвано шлюб між [PERSON] (рідний батько позивача-спадкодавець) та [PERSON] (мати позивача), що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим 04.05.1994 року відділом РАГС Христинівської райдержадміністрації Черкаської області. 18 серпня 1994 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що 18.08.1994 року в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за №5, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 18.08.1994 року Малосевастянівською сільською радою Христинівського району Черкаської області. 27 лютого 1995 року виконавчим комітетом Христинівської районної ради народних депутатів за №29 прийнято рішення, згідно якого дозволено усиновити [PERSON], 1953 року народження, дітей його дружини - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з присвоєнням дітям прізвища «[PERSON]» та по-батькові «[PERSON]» та «[PERSON]» відповідно. Викладене підтверджується Архівним витягом від 17.01.2003 року №4 з рішення виконавчого комітету Христинівської районної ради народних депутатів №29 від 27 лютого 1995 року та Повним Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо актового запису про народження. На виконання даного рішення внесено відповідні зміни до актових записів та видано нові свідоцтва про народження. В даний час прізвище позивача змінено на «[PERSON]» після укладення останнього шлюбу на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, свідоцтвом про шлюб, та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. При цьому, права і обов'язки рідного батька позивача - [PERSON] були збережені відповідно до ч. 2 ст. 117 КпШСУ, чинного на час виникнення цих правовідносин, що підтверджується відсутністю протилежного згідно рішення про усиновлення №29 від 27 лютого 1995 року, та заявою матері позивача [PERSON], даними актових записів про усиновлення. Брат позивача - [PERSON], який заяви про прийняття спадщини не подавав, надав заяву, згідно якої на спадщину не претендує. Справжність підписів на зазначених заявах засвідчено у встановленому нотаріальному порядку посадовою особою Малосевастянівської сільської ради Христинівського району Черкаської області. Також, відомо, що із заявою про прийняття спадщини зверталась сестра покійного [PERSON] - [PERSON]. Разом з тим, [PERSON] надала письмову заяву, згідно якої на спадщину не претендує, справжність підпису на заяві засвідчено у встановленому нотаріальному порядку посадовою особою Русалівської сільської ради Маньківського району Черкаської області. Позивачу стало відомо, що за життя її батько [PERSON] набув право на отримання земельної частки (паю), та на його ім'я було видано сертифікат серії на право власності на земельну частку (пай). Представник позивача звернувся до відділу Держгеокадастру у Маньківському районі із заявою про надання інформації щодо того, чи видавався на ім'я [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) з наданням відповідних підтверджень. На звернення листом від 26.04.2016 року за № 31-28-0.2-1109/15-16 відділом Держгеокадастру у Маньківському районі повідомлено, що згідно записів в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та інших форм власності на ім'я [PERSON] зареєстровано за № 955 та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 2,12 га., в адміністративних межах Дзензелівської сільської ради від 05.09.1996 року серія [NUMBER]. Вартість майна (земельної ділянки) згідно даних відділу Держгеокадастру у Маньківському районі складає 56182 грн. У зв'язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа було здійснено публікацію оголошення в газеті «Маньківські новини» про втрату Сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого на ім'я [PERSON]. За наявності таких обставин позивач позбавлений можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Листом від 20.05.2016 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., представнику позивача надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Видача свідоцтва про право на спадщину проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Тобто, у позивача відсутній правовстановлюючий документ на землю, який необхідно надати нотаріусу для оформлення спадщини, що само по собі виключає можливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку. За сукупністю викладеного, у спадкоємця немає можливості оформити право власності на майно в іншому порядку, ніж шляхом звернення до суду з даним позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну [PERSON] земельну частку (пай) мотивована тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, як те вимагається п. 4.15 гл.10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595. Відповідно до п. 4.12 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у справі всіх необхідних документів. Відповідно до п.4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться, зокрема, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Видача свідоцтва про право на спадщину проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У позивача відсутній правовстановлюючий документ на землю, який необхідно надати нотаріусу для оформлення спадщини, що само по собі виключає можливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Як вбачається з наявних матеріалів справи, позивач є спадкоємцем за законом після смерті її батька [PERSON], померлого [INFO] в селі Дзензелівка Маньківського району Черкаської області. Відповідно до ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. В даному випадку, правовідносини щодо оформлення спадщини позивачем продовжують існувати після набрання чинності ЦК України, тому застосовуються положення цього Кодексу. На час смерті спадкодавця [PERSON], померлого [INFO], позивачу, дочці померлого було повних 13 років, тому позивач є такою, що прийняла спадщину у відповідності до приписів ч. 4 ст. 1268 ЦК України, за якою, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу (відмова від прийняття спадщини, якої позивач не подавала). Відповідно до ст. 1218 ЦКУ, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. За ч. 2 ст. 1220 ЦКУ, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦКУ, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ч. 2 ст. 1223 ЦКУ, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 1223 ЦКУ, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ч. 5 ст. 1268 ЦКУ, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ч. 1 ст. 1225 ЦКУ, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1258 ЦКУ, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 1268 ЦКУ, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦКУ,якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» надано такі роз'яснення: Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Статтею 16 Цивільного Кодексу України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Частина 4 ст. 319 Цивільного кодексу України визначає, що власність зобов'язує. Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до закону спадщина належить позивачу з часу відкриття спадщини. Як спадкоємець, позивач має право на набуття майна у власність в порядку спадкування, зобов'язаний утримувати майно, здійснити його державну реєстрацію, проте не може цього робити у зв'язку з відсутністю документа, який засвідчуєправо власності тавідсутністю можливості його отримати у зв'язку із смертю спадкодавця, тому позов позивача підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved