Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач заявив позов до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 11.01.2012 між Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. Зазначив, що відповідно до умов кредитного договору банком позичальнику було оформлено кредит у розмірі 4900 гривень у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач станом на 31.08.2017 порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Позивач зазначає, що відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, на даний час кредитна заборгованість не погашена і складає 36103 гривні 10 копійок. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з позичальника [PERSON] заборгованість по кредитному договору №б\\н від 11.01.2012 у сумі 36103 гривні 10 копійок, судові витрати у сумі 1600 гривень. Представником позивача 08.11.2017 за вх..№7312 заявлено клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] 28..03.2018 за вх..№2078 подала заяву про часткове визнання позову, просила справу розглянути без її участі. Заяви, клопотання: клопотання відповідача про проведення підготовчого засідання без її участі та доручення письмових доказів, про розгляд справи без її участі. Судом вчинено такі процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, про що постановлено ухвали. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із досліджених судом письмових доказів - копії анкети-заяви [PERSON] від 11.01.2012 на відкриття кредиту, встановлено, що між сторонами у простій письмовій формі укладено кредитний договір, на підставі якого позивач отримала кредит у сумі 4900 гривень у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами цього договору відповідач зобов'язалася повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за його користування, комісію та пеню у встановлені строки відповідно до умов кредитування, однак, як слідує із розрахунків по договору, не виконала своїх зобов'язань та допустила заборгованість станом на 31.08.2017 у сумі 36103 гривні 10 копійок, з яких заборгованість за кредитом 3906 гривень 62 копійки, заборгованість по процентам за користування кредитом 27101 гривня 09 копійок, заборгованість за пенею та комісією 2900 гривень, штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 1695 гривень 39 копійок. Із копії виписки з медичної картки стаціонарного хворого встановлено, що [PERSON], [INFO], знаходилася на лікуванні з 25.05.2017 по 02.06.2017. Із копії свідоцтва про народження, виданого 12.03.2012 встановлено, що 02.03.2012 в с. Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області народилася [PERSON], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] Із копії свідоцтва про народження, виданого 26.06.2005 встановлено, що [INFO] в с. Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області народилася [PERSON], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] Із копії свідоцтва про народження, виданого 30.08.2007 встановлено, що [INFO] в с. Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області народився [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] Із копії свідоцтва про народження, виданого [INFO] встановлено, що в с. Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області народився [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] Із копії свідоцтва про народження, виданого 23.05.2017 встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] Судом також встановлено, що підписання кредитного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 правил користування платіжною карткою. Одночасно п. 1.1.3.2.3 умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахункам. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень +5 відсотків від суми позову. Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною правил та/або тарифів банку, які викладені на банківському сайті позичальник зобов'язується надавати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість перед банком. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою - банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Дослідивши усі докази, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов'язався надати та надав грошові кошти (кредит) відповідачеві у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов'язалася повернути кредит та проценти за користування кредитом. Згідно із ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Вимогами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові №6-1412цс16 від 07 вересня 2016 року визначено, що згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року визначено, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи усі докази, що є у справі, у їх сукупності, суд вважає частково доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Суд вважає порушеним право позивача невиконанням відповідачем зобов'язань по сплаті кредиту та процентів за користування кредитом. Порушене право позивача підлягає судовому захисту. Суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по вказаному кредиту на загальну суму 31007 гривень 71 копійка, з яких заборгованість за кредитом 3906 гривень 62 копійки, заборгованість по процентам за користування кредитом 27101 гривня 09 копійок. Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення 2900 гривень пеня та комісія, 1695 гривень 39 копійок штраф (процентна складова), 500 гривень штраф (фіксована частина), суд вважає необґрунтованою, виходячи із наступного. Пеня є різновидом неустойки як юридичної відповідальності, передбачена ст. 549 ЦК України. Законодавством не передбачено такого виду цивільно-правової відповідальності як штраф та пені, оскільки це є лише платою за послуги банку. В своїх позовних вимогах та в розрахунку заборгованості позивач не зазначив розмір пені та комісії окремо, а тому суд відхиляє як доказ розрахунок заборгованості у цій частині. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. «Умов та Правил надання банківських послуг» при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості. Щодо вимог про стягнення штрафу в сумі 1695 гривень 39 копійок (процентна складова) та 500 гривень (фіксована частина), то ця вимога суперечить положенням ст. 549 ЦК України, якою передбачено, що пеня та штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Судом встановлено, що позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, просив застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність у виді фіксованої частини штрафу та відсотків від суми заборгованості, одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання - прострочення виконання грошового зобов'язання, що суперечить вимогам ч.1ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З урахуванням наведеного, суд має підстави для часткового задоволення позовних вимог про стягнення - заборгованості за кредитом 3906 гривень 62 копійки, заборгованості по процентам за користування кредитом 27101 гривня 09 копійок. В задоволенні іншої частини позовних вимог суд має підстави відмовити як таких, що заявлені безпідставно. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору і документально підтверджені, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на сторони пропорційно розміру позовних вимог. Таким чином, підлягає стягненню із відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі встановленому п.п.1 п.1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» у сумі 1600 гривень, на момент подання позову, відповідно до задоволеної частини позовних вимог. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.526, 527, 530, 536, 610, 611, 624, 625, 1054, 1055 ЦК України.

Outcome: partial