Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 19 лютого 2013 року. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя, що спричинило відсутність взаєморозуміння у звязку з чим виникають постійні сварки та суперечки. Вони втратили почуття довіри, поваги та любові один до одного. Майнового спору, а також спору стосовно місця проживання дитини після розірвання шлюбу між ними немає. Подальше спільне сімейне життя з відповідачем суперечитиме його інтересам. А тому просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявився, у своїй заяві просив розглянути справу без його участі у звязку з територіальною віддаленістю. Відповідач в судове засідання призначене на 20.02.2017 року не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У своїй письмовій заяві від 16.08.2016 року позов не визнала, просила розглянути справу без її участі та надати строк на примирення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 19 лютого 2013 року виконавчим комітетом Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київській області, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2 (а.с.6). Від цього шлюбу подружжя має спільну дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, позивач наміру зберегти сімю не має. Сторонам судом надавався строк на примирення, після закінчення якого в судове засідання вони не зявилися, інших пояснень окрім тих, які є в матеріалах справи не надали. При цьому, на виконання вимог ст. 111 СК України сторонам надавався строк на примирення терміном в чотири місяці (а.с. 26). Зазначена ухвала суду надсилалась сторонам на вказані ними адреси. В подальшому справа призначена до розгляду після спливу строку на примирення на 05.01.2017 року. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, а саме відсутність взаєморозуміння між подружжям, а також відсутність добровільної згоди позивача на поновлення подружніх відносин з відповідачем, суд прийшов до висновку, що примирення між сторонами та збереження їх сімї є неможливим, і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких обставин, суд знаходить, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, при таких обставинах, шлюб сторін доцільно розірвати. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., за клопотанням позивача слід покласти на нього.

Outcome: approved