Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів, у якому просив зобовязати [PERSON] відновити дорогу загального користування шляхом перенесення огорожі вздовж своєї земельної ділянки на ширину 60 см. в с.Виннички Пустомитівського району Львівської області, встановивши при цьому межові знаки, та просив зобовязати [PERSON] сільську раду провести заміри земельної ділянки, яка знаходиться у власності відповідачки, та заміри заїзду загального користування. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що жителі с.Виннички користуються вулицею дорогою загального користування, яка обслуговує будинки сторін шляхом проїзду, проходу. Починаючи з 2015 року позивач [PERSON] самочинно захопила частину дороги, загального заїзду, вздовж, шириною 60 см, внаслідок чого жителі та позивач позбавлені права на безпечний проїзд та прохід до своїх будинків, а також проїзд до них карет швидкої медичної допомоги та машин ДСНС. Колишня Винничківська сільська рада свідомо не приймала участі на предмет усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою загального заїзду. Своїм листом [PERSON] сільська рада також усувається від приведення загального заїзду до попереднього стану, який існував до захоплення його частини відповідачкою. Ухвалою суду від 28.11.2017 року відкрито провадження по справі. Протокольною ухвалою від 25.01.2018 року замінено відповідача [PERSON] сільську раду на належного відповідача [PERSON] сільську раду об'єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та дав пояснення аналогічні мотивам звернення до суду. Просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] позов заперечила та пояснила, що користується земельною ділянкою тривалий час в одних і тих же межах, дороги між її земельною ділянкою та земельною ділянкою позивача немає, а є стежка, жодних захоплень земельної ділянки вона не вчиняла, огорожу не переносила. Просила у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради об'єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області проти позову заперечив та пояснив, що дороги між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] немає. Просив у задоволенні позову відмовитию Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов є безпідставним та не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається з матеріалів справи житловий будинок у с.Виннички, 83, Пустомитівського району Львівської області належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15.04.2010 року. Земельна ділянка площею 0,2494 га з цільовим призначенням обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у с.Виннички Пустомитівського району Львівської області належить на праві власності [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №200275 від 02.03.2005 року. Судом встановлено, що у 1966 році було вирішено продовжити проїзд шириною 3 метри частково за рахунок присадибної ділянки [PERSON] з компенсацією цієї ділянки сусідом Георгіяном. Як вбачається з акту комісії з питань благоустрою, соціального розвитку сіл, складеного 29.07.2013 року в с.Виннички, встановлено, що дані про самочинне перенесення [PERSON] огорожі на відстань 1,6 м. не підтвердилися. Згідно акту земельної комісії Винничківської сільської ради від 03.12.2013 року, зобовязання, викладені в акті від 29.07.2013 року [PERSON], усунені, ширина проїзду збережена по існуючих межах ділянок [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні свідок [PERSON], який є сусідом позивача та відповідача [PERSON], пояснив, що між земельними ділянками є стежка, а позивач хоче там дорогу, загорожі не міняли і вони розташовані там вже близько 50 років. Ніхто ніякого звуження існуючої стежки не вчиняв. Таким чином, стороною позивача не надано жодного безспірного доказу в підтвердження тверджень щодо перенесення відповідачем [PERSON] огорожі. Всі позовні вимоги обґрунтовуються лише його власними поясненнями. Крім того, аналізуючи норми законодавства, що регламентують діяльність органів місцевого самоврядування, судом встановлено, що до повноважень сільських рад не належить проведення замірів земельних ділянок, а такі проводяться землевпорядними організаціями. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Оскільки стороною позивача не надано суду належних та достатніх доказів порушення його прав, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~12, ч.ч. 1, 6, 7 ст.\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки не доведено, що права позивача є порушеними. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідачів не підлягають.

Outcome: dismissed