Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з даним позовом в якому посилався на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого позивач успадкував вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією. Всього вартість спадкового майна становить 339 756,49 гривень. 09 січня 2014 року державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням. Цього ж дня позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому успадкованих грошових коштів. Відповідач в свою чергу здійснив виплату успадкованих позивачем коштів частково, а саме в розмірі 312965,34 гривень. В обґрунтування правомірності своїх дій відповідач в копії листа до позивача вказав на відсутність у банку можливості виконати його вимоги в повному обсязі у зв'язку з наявністю за ним заборгованості по кредитній картці [NUMBER]. Відповідач зазначив також, що вклад №SAMDN25000732425121 може бути розірвано та виплачено у випадку погашення простроченої заборгованості. Додатково відповідач повідомив позивача, що на розірваних договорах є доступні до виплати кошти: за договорами №SAMDN25000721533754 - 443,83 грн., №SAMDN25000720734144 - 1263,45 грн., №SAMDN25000725506686 - 3921,51 грн. Позивач просив суд стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» суми успадкованих ним вкладів за договорами №SAMDN25000732425121 від 23.01.2013 року в розмірі 25000 гривень, №SAMDN25000721533754 від 21.11.2011 року в розмірі 443 гривні 83 копійки, №SAMDN25000720734144 від 19.10.2011 року в розмірі 1263 гривні 45 копійок, №SAMDN25000725506686 від 08.05.2012 року в розмірі 3921 гривень 51 копійку, а також судові витрати. Представник позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав у ньому викладених. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючи на його безпідставність та необґрунтованість . Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], що підтверджено копією відповідного свідоцтва (а.с. 7), після смерті якого позивач успадкував вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією на рахунках: [NUMBER], депозит, договір № SAMDN25000720734144 від 19.10.2011 року, поточна сума без нарахованих відсотків - 43663,22 гривень, на рахунку [NUMBER], депозит, договір № SAMDN25000721533754 від 21.11.2011 року, поточна сума без нарахованих відсотків - 33128,03 гривень, на рахунку [NUMBER], депозит, договір SAMDN26000720734457 від 19.10.2011 року, поточна сума без нарахованих відсотків - 71448,30 гривень, на рахунку [NUMBER], депозит, договір SAMDN26000721533840 від 21.11.2011 року, поточна сума без нарахованих відсотків - 7337,51 гривень, на рахунку [NUMBER], депозит, договір SAMDN25000725506686 від 08.05.2012 року, поточна сума без нарахованих відсотків - 126836,75 гривень, на рахунку [NUMBER], депозит, договір SAMDN26000725506687 від 08.05.2012 року, поточна сума без нарахованих відсотків - 32342,68 гривень, на рахунку [NUMBER], депозит, договір SAMDN25000732425121 від 23.01.2013 року, поточна сума без нарахованих відсотків - 25000 гривень. Вартість спадкового майна становить 339756,49 грн. 09 січня 2014 року державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контри позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням, спадкова справа №250/2013, зареєстровано в реєстрі за №2-13, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповідальним розпорядженням (а.с. 8). Цього ж дня позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому успадкованих грошових коштів, що підтверджується копією заяви наявною в матеріалах справи (а.с 11) Відповідач в свою чергу здійснив виплату успадкованих позивачем коштів частково, а саме: в сумі 312 965,34 грн., що підтверджується копіями квитанцій про видачу готівки (а.с. 10). 24.01.2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою з проханням розібратися у виниклій ситуації. Однак відповіді вчасно не отримав. 17.02.2014 року на адресу позивача надійшла копія листа від відповідача. В обґрунтування правомірності своїх дій, відповідач зазначив, що у нього відсутня можливість виконати вимоги позивача у зв'язку з наявністю за позивачем заборгованості по кредитній картці [NUMBER]. Відповідач зазначив також, що вклад № SAMDN25000732425121 може бути розірвано та виплачено у випадку погашення простроченої заборгованості. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договорами банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. У порядку ст.ст. 1216, 1218 ЦК України до спадкоємця переходять всі права та обов'язки спадкодавця, що входять до складу спадщини, і належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. З урахуванням положень ч. 1 ст. 1058, ч. 1,2 ст. 1060, ст. 1218 ЦК України банк повинен виплатити вкладнику, а після його смерті, спадкоємцям, до яких перейшли права по вкладах, грошову суму з нарахованими відсотками відповідно до умов договору, по закінченню терміну його дії або за першою вимогою. Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Вказані умови договору про строковий вклад кореспондується з приписами ст. 1060 ЦК України. Вказаною нормою закону передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад, або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Такі ж вимоги містить п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних операцій з юридичним і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №516 від 03.12.2003 року, зі змінами та доповненнями. Згідно з ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 року № 2121-ІІІ, зі змінами та доповненнями, вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Частиною 1 ст. 1075 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу розривається за заявою клієнта у будь-який час. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оцінюючи критично, у сукупності з іншими доказами та фактичними обставинами справи доводи відповідача про наявність у нього права на невиплату коштів позивачу з посиланням на п.1.1.3.2.13.1. «Умов та Правил надання банківських послуг» суд приходить до наступного. Вищевказаним пунктом передбачено право банку відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку неналежного виконання ним, або третіми особами, по кредитам яких Клієнт є поручителем кредитних зобов'язань. В той же час відповідачем не надано суду доказів наявності у Клієнта (позивача) рахунку у відповідача, а також доказів невиконання ним чи третьою особою обов'язків за кредитом. Крім того, відповідач (банк) має право та можливість у випадку існування на це підстав, звернутися до суду з відповідним позовом для вирішення такого майнового спору в межах цього провадження шляхом звернення до позивача з зустрічним позовом, або в межах іншого провадження, але не зробив цього. Вказане свідчить про безпідставність заперечень відповідача по суті позову. Оцінюючі всі докази досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та приймаючи до уваги, що відповідач порушив право позивача на повернення сум вкладів, суд вважає необхідним, зобов'язати відповідача повернути суми банківських вкладів за договорами банківського вкладу №SAMDN25000732425121 від 23.01.2013 року в розмірі 25000 гривень, №SAMDN25000721533754 від 21.11.2011 року в розмірі 443 гривні 83 копійки, №SAMDN25000720734144 від 19.10.2011 року в розмірі 1263 гривні 45 копійок, №SAMDN25000725506686 від 08.05.2012 року в розмірі 3921 гривня 51 копійку з нарахованими відсотками за користування коштами на час винесення рішення - задовольнивши позовні вимоги в цій частині. Відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають задоволенню вимоги в частині стягнення судових витрат, що складаються з витрат на сплату суми судового збору у розмірі 306,30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved