Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 17 березня 2014 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, згідно з яким позивач надав відповідачеві позику на суму 2 000 доларів США строком до 15 травня 2014 року. В свою чергу відповідач зобов'язався в зазначений термін укласти з позивачем договір купівлі - продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], а також зобов'язався повернути надані грошові кошти у разі несвоєчасного укладання вищезазначеного договору купівлі - продажу. Дотепер відповідачем своїх обов'язків за договором позики не виконано, грошові кошти не повернуто, що явилося причиною звернення позивача до суду з позовом, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, про стягнення з відповідача боргу, в розмірі 23 460 гривень 92 копійки, трьох процентів річних у розмірі 1 135 гривень 00 копійок, індексу інфляції у розмірі 134 гривні 98 копійки, а також судових витрат у розмірі 243 гривні 60 копійок (а.с. а.с. 3 - 4, 22 - 23). 30 жовтня 2014 року від позивача надійшла до суду заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просив стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти, на загальну суму 26 197 гривень 69 копійок (а.с. а.с. 35 - 38). Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Відповідно до вказаної заяви, вона підтримала вимоги, які просила задовольнити в повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Заяву про збільшення розміру позовних вимог від 30 жовтня 2014 року просила не розглядати (а.с. 39). Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи, повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд відповідно до ст. ст. ст. 169, 224, 225 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи (а.с. а.с. 27, 29, 32, 34). У зв'язку з зазначеним клопотанням, яке надійшло на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що 17 березня 2014 року [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у сумі 2 000 доларів США в якості авансу в рахунок укладання договору купівлі - продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка належить відповідачу. В свою чергу [PERSON] зобов'язався у строк до 15 травня 2014 року укласти з позивачем вищезазначений договір купівлі - продажу квартири, а у разі не виконання своїх зобов'язань - повернути надані йому грошові кошти, про що власноруч написав відповідну розписку (а.с. 5). [PERSON] свої зобов'язання за договором позики виконав у повному обсязі, передавши [PERSON] суму у розмірі 2 000 доларів США, в свою чергу [PERSON] взяті на себе обов'язки щодо укладення договору купівлі - продажу квартири, чи повернення суми боргу, не виконав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України 2003 року. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначенні родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій же кількості, такого ж роду і такої ж якості, які були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, встановлені договором. В силу ч. 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що в разі якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1051 ЦК України, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, з урахуванням приведених норм закону та встановлених обставин справи, суд доходить висновку, що позов необхідно частково задовольнити, а саме стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за укладеним договорами позики, з урахуванням трьох відсотків річних та індексу інфляції, у розмірі 24 666 гривень 10 копійок, виходячи із наступних розрахунків: 1. сума основного боргу - 2 000 доларів США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 22 травня 2014 року складає 23 460 гривень 92 копійки; 2. сума 3% річних - 79 гривень 06 копійок, у відповідності до розрахунку: 23 460, 92 (сума боргу) х 3 х 41 (кількість днів прострочення в період з 15.05.2014 року до 24.06.2014 року) : 365 : 100; 3. сума індексу інфляції - 1 126 гривень 12 копійок, у відповідності до розрахунку: (3,8 + 1,0 (індекс інфляції за травень - червень 2014 року)) х 23 460, 92 (сума боргу) : 100. При цьому суд не може прийняти до уваги розрахунок наданий позивачем, оскільки останній містить арифметичні помилки. Також у порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути судовий збір: на користь позивача - в сумі 243 гривні 60 копійок, та на користь держави - в сумі 03 гривні 06 копійок.

Outcome: partial