Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд 16.03.2016 із позовом, де вказав, що з 2011 року працював на посаді телеоператора 1-ї категорії в філії Національної телерадіокомпанії України «Житомирська регіональна дирекція». Відповідно до наказу № 24-к від 10.02.2016 був звільнений з роботи по ст.36 п.1 КЗпП України з 15.02.2016 за угодою сторін. Станом на день звернення до суду відповідач не провів з ним повного розрахунку, а саме не виплачено належної заробітної плати за лютий 2016 року в сумі 2 421,42 грн. та не видано трудової книжки. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за лютий 2016 року в сумі 2 421,42 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 9 235,96 грн. Позивач та його представник у судове засідання не зявились, від представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримав з викладених у ньому підстав. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Від відповідача надходило заперечення, відповідно якого він позов не визнав, посилаючись на те, що заборгованість по заробітній платі виникла не з його вини, а трудову книжку позивач відмовився отримувати. Дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позов частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач з 2011 року працював на посаді телеоператора 1-ї категорії в філії Національної телерадіокомпанії України «Житомирська регіональна дирекція», та відповідно до наказу №24-к від 10.02.2016 був звільнений з роботи по ст.36 п.1 КЗпП України з 15.02.2016 за угодою сторін. Відповідач не провів з позивачем повного розрахунку при звільненні та не видав трудової книжки, у звязку з чим заборгував йому заробітну плату за лютий 2016 року та компенсацію невикористаної відпустки в загальній сумі 2 421,42 грн., що підтвердилось розрахунковим листом за лютий 2016 року та не заперечувалось відповідачем. Суду не надано доказів того, що станом на день винесення судом рішення позивачу була виплачена вказана заборгованість, у звязку з чим, відповідно до статті 115, 116 КЗпП України, заборгованість в сумі 2 421,42 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Разом з тим, судом враховується, що позивач при звільненні відмовився від отримання трудової книжки, що підтвердилось копіюєю акту відповідача (а. с. 69), та неодноразово запрошувався відповідачем для здійснення розрахунку, що підтвердилось копіями запрошень та рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (а. с. 31-36), однак для отримання розрахунку та трудової книжки не зявився. У звязку з викладеним, суд відмовляє в задоволенні позову у частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку. Відповідно до статті 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial