Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивач в особі свого представника звернулася до суду з позовною заявою, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно земельну ділянку площею 4,87 га, яка належали останній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, оригінал якого втрачений, яка нею була успадкована, але юридично не оформлена. Спадкоємицею після померлої є позивач. Спадщину вона прийняла фактично шляхом володіння правовстановлюючими документами на земельну ділянку. Оформити свої спадкові права вона позбавлена можливості, оскільки у свідоцтві про її народження прізвище матері вказано [PERSON] , а згідно свідоцтва про смерть вона [PERSON] . Посилаючись на ці обставини просила встановити факт родинних відносин та визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку, яка належала померлій матері [PERSON] .. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, в письмовій заяві позов підтримала повністю, просила слухати справу без їх участі. Представник відповідача Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області для розгляду справи до суду не з`явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, - і не оспорюється сторонами, що [INFO] в м. Суми померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.15). Після її смерті відкрилась спадщина на належне померлій майно, зокрема на земельну ділянку площею 4,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області. 10 липня 2002 року Юнаківською сільською радою Сумського району Сумської області на ім`я [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 646012 на земельну ділянку площею 4,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Юнаківської сільської ради Сумського району (а.с.19). Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] мала право на земельну ділянку і на законних підставах володіла спірною земельною ділянкою. За життя [PERSON] заповіту не залишила. Позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги після померлої [PERSON] за законом, спадщину прийняла фактично шляхом володіння правовстановлюючими документами на земельну ділянку та шляхом звернення до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Каблучко О.М.. Відповідно до ст. 549 Цивільного Кодексу Української РСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою. Згідно довідки КУ СОР Сумський геріатричний пансіонат для ветеранів війни та праці № 07.01/442 від 16.06.2018 року, підопічна [PERSON] , 1916 року народження, була зареєстрована 19.02.2002 року та проживала по день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Разом з цим, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.17), з підстав, що в документах для встановлення родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем вказані різні прізвища, ім`я, по батькові, а саме: в повторному свідоцтві про народження « [PERSON] » (після реєстрації шлюбу [PERSON] ), вказано прізвище матері «Чорнявська [PERSON] вна», в свідоцтві про смерть вказано ім`я померлої «Чернявська [PERSON] йлівна». Так, згідно повторного свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 13 березня 2008 року, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) (а.с.9). Зі свідоцтва\~про одруження\~серії [NUMBER] \~від 10\~лютого 1962\~року вбачається,\~що прізвище\~позивача до реєстрації\~шлюбу являється « [PERSON] »,\~після укладення\~шлюбу « [PERSON] » (а.с.49). Відповідно до копії свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 15 березня 1962 року, шлюб уклали [PERSON] та [PERSON] , після одруження присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] (а.с.49). З Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 646012 на земельну ділянку вбачається, що він виданий на ім`я [PERSON] (а.с.19). Відповідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ковпаківського районного управління юстиції у місті Суми від 21 жовтня 2002 року, [PERSON] ( [INFO] ), померла [INFO] в м. Суми (а.с.15). Так, при реєстрації народження позивача уповноваженими посадовими особами, здійснюючи запис до відповідної Книги про народження допущено помилки (описки), а саме в актовому записі про народження № 36, складеного 23.03.1936 року, невірно вказано ім`я матері позивача, допущено помилку в прізвищі та взагалі не зазначено по-батькові позивача (а.с.9). Враховуючи вказане, позивач звернулася до Зарічного районного у місті Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області із заявою про внесення змін до актового запису про народження за якою просила: змінити прізвище матері, виправити ім`я матері та по батькові, доповнити по батькові дитини на « [PERSON] » та місце народження. 08 лютого 2019 року Висновком № 119-15.15-64 Зарічного районного у місті Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області за результатами розгляду заяви [PERSON] внесено зміни до актового запису про народження № 37 в по батькові дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », доповнено по батькові дитини « [PERSON] » та її місце народження «Україна, Сумська область, Сумський район, село Юнаківка», та постановлено, що неможливо внести зміни до актового запису про народження № 37: змінити прізвище матері дитини з «Чорнявська» на «Чернявська», ім`я матері дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів (а.с.13,14). На підтвердження факту того, що спадкодавець є матір`ю позивача адвокатом направлено два адвокатських запити до відповідних органів реєстрації актів цивільного стану № 48 від 01.11.2019р. та № 52 від 18.11.2019р. з метою отримати копії матеріалів справи, які слугували прийняттю вищевказаного Висновку № 119-15.15-64 від 08.02.2019р., адже вказані документи можуть містити відомості на підтвердження вищевказаного факту родинних відносин. За результатами розгляду вказаних адвокатських запитів, запитувані документи ані адвокату, ані позивачу не надано (а.с.20,22). Вищенаведене свідчить, що, померла [INFO] спадкодавця [PERSON] є матір`ю позивача. Встановлення факту родинних відносин позивачу необхідно для переоформлення спадщини. У відповідності з ст. 315 ЦПК України справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами розглядаються судом. Всі надані у сукупності докази підтверджують факт родинних відносин між позивачем та померлою у 2002 році [PERSON] . Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. За змістом ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як зазначалося, до складу спадщини входить земельна ділянка площею 4,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 646012, його оригінал втрачений. Згідно п. 4.15. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який затверджено наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правоустановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ч.1\~ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно вимог\~ст. 49 Закону України «Про нотаріат»\~та п.1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо, зокрема, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом\~\~перевіряється\~\~наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину. Згідно абзацу 3 пункту 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Так, відповідно норм пунктів 5.1 та 5.2\~Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 4 травня 1999 року «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», при втраті (псуванні) державного акта на землю відповідний дублікат міг видатися лише власнику або землекористувачу. Тобто, видача дубліката державного акту спадкоємцеві не передбачена. Спадкоємці не можуть отримати дубліката державного акта на померлого власника. В такому разі потрібно звертатися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до ч. 1\~ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до\~статті 1225 ЦК\~(435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. г ч.1\~ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п.24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~при розгляді цих справ, судом\~\~перевіряється\~\~наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину. Відповідно\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 396 ЦК України, в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. У відповідності з ст. ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Та обставина, що померла [PERSON] та позивач [PERSON] є матір`ю та донькою, підтверджується зібраними по справі доказами, та не оспорюється сторонами. Оскільки земельна ділянка площею 4,87 га за життя належала [PERSON] , спадкоємицею після якої є позивач, за наведених обставин позивач має право успадкувати вказану земельну ділянку, Державний акт на право приватної власності на землю, який виданий на ім`я [PERSON] і який втрачений. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved