Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку набувальної давності на 7/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в м. Кропивницькому по вулиці Бобринецький шлях, 66, які згідно договору дарування від 27.03.1967 року № 2-1899 належали на праві спільної сумісної власності [PERSON] та право на реєстрацію цього права власності і отримання свідоцтва про одноособове право власності на всі 14/25 частин цього житлового будинку. Позов обґрунтовує тим, що після одруження та народження старшого брата [PERSON], його мати [PERSON] разом із батьком переїхала жити у м. Кіровоград в будинок діда [PERSON], що в той час числився за адресою: м. Кіровоград, вул. Бобринецьке шосе, 58. У 1958 році, під час проживання батьків та брата [PERSON] в цьому будинку, народився він. Фактично від свого народження і по теперішній час постійно проживає в цьому будинку. У 1965 році помер батько і він з братом та матір»ю залишилися проживати в цьому будинку. Реально вони проживали в половині будинку, так як в іншій половині проживав дід з бабою. Даний будинок архітектурно розділений на 2 частини, які мають окремі входи в будинок та подвір»я і є абсолютно відокремленими. Навесні 1967 року дід [PERSON] подарував їм з братом 14/25 частин вищевказаного будинку з надвірними будівлями, що підтверджується наявним договором дарування від 27.03.1967 р. № 2-1899. Згідно даного договору дарування їм було подаровано 14/25 частин даного будинку, тобто було здійснено дарування в рівних частках (спільна сумісна власність). Фактично їм було подаровано ту частину будинку в якій вони з братом та матір»ю і проживали до цього. Інша частина будинку 11/25 була продана їх родичами у 1997 році чужим людям і до теперішнього часу перебуває у їх власності. Приблизно наприкінці 1974 року брат [PERSON] виписався з цієї адреси та поїхав працювати кудись у Дніпропетровську область. З того часу брат лише інколи приїздив до них з матір»ю у відпустку на декілька днів. Йому відомо, що з часом брат утворив там свою сім»ю, але дітей у брата не було. Літом 1996 року, коли брат в черговий раз приїхав провідати його і матір, він повідомив їм, що його частка (7/25) в будинку де вони проживають з матір»ю, йому не потрібна і він привіз з собою довіреність згідно якої він мав повне право розпоряджатися (продати, подарувати, тощо) належною йому в цьому будинку частку в розмірі 7/25. Брат хотів, щоб він переоформив його частку на себе і таким чином далі жив в цьому будинку разом із матір»ю та своєю сімє»ю. Після цього так сталося, що брат більше не приїздив до них, а лише спілкувався з по телефону. Даною довіреністю він своєчасно не скористався, так як не було грошей на переоформлення даної частки будинку, а потім почала сильно хворіти мати і йому вже було не до переоформлення братової частки будинку. З часом, поштову адресу будинку було змінено, а саме помінялася назва вулиці та номер будинку, адреса стала, як: вул.40 річчя Перемоги, 66. В минулому році адресу знову поміняли на вул. Бобринецький шлях, 66. У вересні 2008 року померла його мати [PERSON], після чого він залишився проживати в будинку разом із своєю сімє»ю дружина та двоє дітей, які проживають в цьому будинку з часу свого народження. Фактично з червня 1996 року, після того, як брат привіз йому довіреність на право розпорядження його часткою в будинку, він разом із своєю сімє»ю відкрито володіє та користується цим будинком, підтримує його у належному технічному стані, укладає угоди на надання житлово-комунальних послуг, користується присадибною земельною ділянкою. Фактично з червня 1996 року, [PERSON] в будинку за адресою: м. Кіровоград, вул. Бобринецький шлях, 66 більше ніколи не проживав та ніколи не з»являвся у ньому. Після смерті матері, він з дружиною та дітьми продовжують проживати та займати 14/25 частин даного будинку по вул. Бобринецький шлях, 66 та поступово добудовували цей будинок та інші господарські споруди. Таким чином, фактично з червня 1996 року він один постійно, відкрито користується належними йому та [PERSON] на праві спільної сумісної власності 14/25 частинами будинку з надвірними будівлями по вул. Бобринецький шлях, 66 з прилеглою земельною ділянкою. В той же час у нього не оформлено право власності на 7/25 частин даного будинку, які формально продовжують належати гр. [PERSON] і який з червня 1996 року у цьому будинку більше ніколи не з»являвся та не проживав, за технічним станом будинку не доглядав, земельною ділянкою не користувався, тощо за даних умов у нього не має іншого, окрім судового, порядку оформити право власності в порядку набувальної давності на 7/25 частин даного будинку, а тому вимушений звернутись в суд за захистом свого права і просить задовольнити позов. Сторони в судове засідання не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлені, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав; представник відповідача Управління комунальної власності, причини неявки суду не сповістив, відповідач [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлявся, але поштове відправлення на його ім»я повернулось в суд «за закінченням терміну зберігання». Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування, посвідченого [PERSON] нотаріусом 1-Кіровоградської державної нотаріальної контори 27.03.1967 року за реєстровим № 2-1899 [PERSON] та [PERSON], яка діє як природний опікун за свого малолітнього сина [PERSON] і [PERSON], який діє за згодою природного опікуна [PERSON] прийняли в дар 14/25 частин будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Кіровограді по Бобринецькорму шосе під номером 58. Частина будинку належала дарителю на підставі договору побудови, посвідченого Кіровоградською нотаріальною конторою 14.07.1948 року по р. № 11251/1 та зареєстрованого в Кіровоградському бюро технічної інвентаризації 11.03.1950 року по р. № 4070/14. Як вбачається з довідки квартального комітету № 5 Подільського району м. Кропивницький від 18.07.2017 року за вих. № 350 [PERSON] проживає та зареєстрований в [INFO], що також підтверджується даними будинкової книги з відміткою щодо проживання постійно. Згідно архівної довідки ОКП «Кіровоградське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації» № 37022 від 18.07.2017 року [PERSON] та [PERSON] належить 14/25 частин домоволодіння з надвірними будівлями за адресою: м. Кропивницький Бобринецький шлях, 66 на підставі договору дарування від 27.03.1967 року за реєстровим № 2-1899, посвідченого Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою на праві приватної, спільної, сумісної власності. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.344 ЦК України зазначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років..., набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Вказане кореспондується положеннями пунктів 9, 13 постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», яким визначено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Можливість предявлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У звязку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Як встановлено в судовому засіданні позивач постійно, відкрито користується належними йому та [PERSON] на праві спільної сумісної власності 14/25 частинами будинку з надвірними будівлями по вул. Бобринецький шлях, 66 з прилеглою земельною ділянкою. Вказана обставина підтверджується довідкою квартального комітету № 5 Подільського району м. Кропивницький від 18.07.2017 року за вих. № 350 з якої вбачається, що [PERSON] не проживав та не був зареєстрований за вищевказаною адресою, поясненнями сусідів позивача - [PERSON], [PERSON], [PERSON], які також підтвердили вказану обставину. Довіреністю від 12.06.1996 року від імені [PERSON] на ім»я [PERSON], якою надавалось повне право останньому розпоряджатися (продати, подарувати, тощо) належною йому частку в розмірі 7/25 в будинку 66 по вулиці 40 років Перемоги в м. Кіровограді. Наведені обставини свідчать про правомірність набуття позивачем права власності на вищезазначений будинок. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, ч.4 ст. 344 ЦК України визначає, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду, таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] базуються на законі та підлягають задоволенню Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача.

Outcome: approved