Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач звернувся в Могилів-Подільський міськрайонний суд з позовною заявою до [PERSON] про зняття заборони на відчуження об'єкту нерухомого майна, мотивуючи тим, що рішенням могилів-Подільського міськрайонного суду від 28.07.2010 року його позов до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання і визнання права власності на передану квартиру задоволено, розірвано договір довічного утримання з відповідачкою та визнано за ним право власності на квартиру [ADDRESS]. Проте, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 12.12.2014 року вбачається, що при укладені договору довічного утримання з відповідачем, одночасно нотаріусом було накладено обтяження на нерухоме майно, тобто заборону на його відчуження. Як зазначив позивач в позовній заяві, при розгляді зазначеної справи по суті дане питання ним не піднімалося. Наразі така заборона обмежує його права як власника квартири, тому постала необхідність зняття обмеження на належне йому на праві власності нерухоме майно. А тому позивач просить суд зняти заборону на відчуження належного йому нерухомого майна - житлової квартири [ADDRESS], в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за номерами обтяження № 1565405 від 23.12.2004 р. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] подала до суду письмову заяву, де просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила до суду телеграму, де просила справу розглянути у її відсутність, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного: Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, згідно ст. 321 ЦК України. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається з заочного рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 28 липня 2010 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання і визнання права власності на передану квартиру задоволено в повному обсязі, а саме: розірвано договір довічного утримання (догляду) укладений між [PERSON] та [PERSON] 23 грудня 2004 року та посвідчений державним нотаріусом Могилів-Подільської міської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-2149. Визнано право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (а.с.5-6). Зазначене заочне рішення суду набрало законної сили 10.08.2010 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.7-8), позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі вище зазначеного рішення суду. Проте на квартиру накладено заборону на відчуження, яку зареєстровано 23.12.2004 року за № 1565405 реєстратором: Могилів-Подільською міською державною нотаріальною конторою на підставі договору довічного утримання (догляду), зареєстрованого в реєстрі за 1-2149, від 23.12.2004 року. Тобто існують перешкоди у здійснені права власності позивачем на нерухоме майно, яке було предметом розірваного за рішенням суду договору довічного утримання (догляду). Аналізуючи зібрані в судовому засіданні докази, враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити та зняти заборону на відчуження належного позивачу, нерухомого майна, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, за номером обтяження №1565405 від 23.12.2004 року. Крім того, враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, як інвалід ІІ групи (а.с.4), на підставі ст.88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь державного бюджету м. Могилева-Подільського судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 316, 319, 321, 391 ЦК України та

Outcome: approved