Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з ним за місцем його реєстрації та проживання: [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 12.05.2016 року, [INFO] у них народився сина [PERSON] . Спільне життя між ними не склалось і рішенням суду шлюб був розірваний та стягнуто з нього аліменти на користь відповідача на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини та 1/6 частина його доходу на утримання відповідача. Після розлучення син проживав з відповідачем, а він надавав матеріальну допомогу та приймав участь у вихованні дитини, спілкувався з ним, забирав до себе, проводив з дитиною час та створював умови для його всебічного розвитку. Після розлучення відповідач перешкоджала йому у побаченнях з сином, а тому в 2018 році він звернувся до служби у справах дітей для вирішення даного питання. Упродовж другої половини 2018 року та в 2019 році він неодноразово отримував інформацію від сторонніх осіб, в тому числі і від сусідів відповідача, що вона зловживає спиртними напоями, веде антисоціальний спосіб життя, майже не займається вихованням сина. Влітку 2018 року близько 23-00 год. вона перебувала на дитячому майданчику, гойдала сина на гойдалці, впустила його, від чого він упав на землю. Така поведінка свідчить про недбале ставлення відповідача до дитини, відповідач неодноразово зникала, він з матір`ю не могли встановити місце її перебування. Через вказані факти він неодноразово звертався до правоохоронних органів, які фіксували факт знаходження відповідача в стані алкогольного сп`яніння та складали протоколи за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП за фактом ухилення від виконання батьківських обов`язків. 16.05.2019 року Ленінським районним судом м. Кіровограда відповідач притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП та на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження. Згідно довідки з дитячого садочка, який відвідує син, заклад дитина відвідує рідко, мати приходить за дитиною в неадекватному стані, забирала дитину з групи після закінчення робочого часу вихователя, на зауваження вихователів не реагує. Відповідач не піклується про здоров`я дитини, в 2019 року хлопчик тричі хворів на респіраторні захворювання, йому не проведено вакцинацію, так як виявлені катаральні явища, з 26.04.2019 року по 31.05.2019 року син знаходився на лікуванні у зв`язку з переломом обох кісток нижньої лівої гомілки. Він та його батьки належним чином піклуються про дитину, хлопчик на даний час проживає з ним, він належним чином виконує свої батьківські обов`язки, приділяє сину максимум уваги та піклування, має належні умови для проживання, працює, на обліку в медичних установах не перебуває. На даний час проживання сина з ним відповідає інтересам дитини, він не чинитиме жодних перешкод відповідачу у спілкування з дитиною, а тому просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 02.07.2019 року відкрито позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній за правилами загального позовного провадження. 13.08.2019 року відповідачем подано відзив на позов, в якому відповідач просила повністю відмовити в задоволенні позову позивача. Під час проведення підготовчого судового засідання 27.09.2019 року позивач позов підтримав, відповідач позов не визнала і судом, з урахуванням думки учасників справи, було прийнято рішення про закриття підготовчого судового засідання. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позові, просили позов задовольнити. Вважає, що дитина має проживати разом з ним, де і проживає на даний час. Відповідач в судові засідання не з`являлась, про дату першого судового засідання, призначеного на 21.10.2019 року повідомлена особисто, які і її представник, причини неявки суду не сповістила, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не подавала. Суд відклав розгляд справи на 19.11.2019 року. 19.11.2019 року від представника відповідача - адвоката Юрах В.М. надійшла заява про втрату зв`язку з відповідачем, відсутність її правової позиції по справі, просить розглядати справу без участі. Відповідач про час та місце проведення судового засідання, призначеного на 18.12.2019 року повідомлена через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, але в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не сповістила, а тому суд прийняв рішення про розгляд справи у її відсутності. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позицію позивача та висновок щодо доцільності проживання малолітньої дитини з позивачем. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника третьої особи, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони з 12.05.2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Подільським районним у місті Кіровограді відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, в якому батьками дитини зазначені: в графі «батько» - [PERSON] та в графі «мати» - [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.06.2018 року, яке набрало законної сили 21.07.2018 року, шлюб між сторонами розірвано та стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу). Відповідно до довідки КП «Регіональний центр розвитку послуг» № 154 від 10.06.2019 року [PERSON] зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 4058 від 30.05.2019 року, виданої КП «ЖЕО №2 «МРМК» [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Судом також встановлено, що позивач в 2018 році звертався до управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького і спеціалістами управління проводилась профілактична бесіда зі [PERSON] щодо належного виконання нею батьківських обов`язків, вона попереджена про відповідальність за ухилення від виховання та утримання сина [PERSON] . Між сторонами виник спір з приводу визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , при цьому, в судовому засіданні встановлено, що малолітня дитина [PERSON] на даний час мешкає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За заявами сторін спеціалістами служби у справах дітей Виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького проводились обстеження у мов проживання: сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS] , де без реєстрації проживає [PERSON] , умови проживання за обома адресами задовільні, наявні комунальні зручності, для дитини є іграшки, одяг, ліжка. Відповідно до характеристик з місця роботи та проживання обох сторін, вони характеризуються позитивно, обоє працюють, отримують дохід (заробітну плату), у позивача відсутня заборгованість по сплаті аліментів на користь відповідача. Як свідчать довідки КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» та КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» сторони на диспансерних обліках не перебувають, мають добрий стан здоров`я. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини першої статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. Стаття 8 Конвенції про права дитини не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Йогансен проти Норвегії» від 07.08.1996 року, параграф 78). У параграфі 54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон протии Швеції» (№ 2) від 27.11.1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місцепроживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцепроживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 160 СК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст. 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, визначений постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини». Відповідно до п.3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України, органами опіки та піклування є, зокрема, виконавчі органи міських рад, які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей покладаються на службу у справах дітей виконавчих органів міських рад. Крім того, відповідно до пункту 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт за формою згідно з додатком 9. У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання згідно з додатком 9. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини. Якщо встановлено, що жоден з батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, служба у справах дітей подає клопотання голові районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради про позбавлення таких батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Згідно з п.п.1, 3 Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року, комісія з питань захисту прав дитини є консультативно-дорадчим органом, що утворюється головою районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради. Основними завданнями комісії є сприяння забезпеченню реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, сімейне виховання та всебічний розвиток. Комісія відповідно до покладених на неї завдань розглядає питання, у тому числі спірні, які потребують колегіального вирішення, зокрема, вирішення спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини. Основною організаційною формою діяльності комісії є її засідання, які проводяться у разі потреби, але не рідше ніж один раз на місяць. До участі у засіданнях комісії можуть запрошуватися представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які беруть безпосередню участь у вирішенні долі конкретної дитини, з правом дорадчого голосу. Комісія у межах своєї компетенції приймає рішення, організовує їх виконання (п.п.4, 8, 9 Типового положення). Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною, служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. При цьому, відповідно до ч.ч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема, щодо місця проживання дитини, - обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького від 22.08.2019 року № 4199/49-05-24 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 14.08.2019 року було розглянуто питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї [PERSON] від 27.06.2019 року, складеного Кропивницьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, [PERSON] свої обов`язки не виконує, не заперечує щодо проживання сина з батьком, але має намір спілкуватися з сином. Протягом червня, липня 2019 року дитина проживала разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . На даний час [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Заслухавши батьків громадян [PERSON] та [PERSON] , розглянувши надані ними документи, пропозиції,

Outcome: approved