Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про зняття арешту з майна, мотивуючи його тим, що 08.05.2015 року позивач придбала у [PERSON], [PERSON] та [PERSON] квартиру №2 по вул Леніна 15 в с.Новоставці Теофіпольського району. 21.11.2016 року в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстроване обтяження на 1/3 квартири, особа, майно якої обтяжується [PERSON], підставою обтяження є постанова державного виконавця Теофіпольського РВ ДВС від 17.11.2016 року про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на 1/3 квартири. Однак описане майно є власністю позивача, яка особисто ніяких боргових зобовязань не має. Просив позов задовольнити та зняти арешт з квартири №2 в будинку №15 по вул Леніна в с.Новоставці. Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, в суд не зявилася, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Відповідачі, про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно, в суд не зявилися, про причину неявки не повідомили, клопотань не подали. Представник третьої особа в суд не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржнику, може звернутися до суду з позовом про зняття арешту. Відповідно до ч.1 ст 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст 665, 657 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ст. 2, 3, 5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції, яка діяла на момент укладення договору купівлі-продажу 08.05.2015), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав є обов'язковою. Обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Згідно п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868, який діяв на момент виникнення правовідносин, нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». В судовому засіданні встановлено, що 08.05.2015 року позивач та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу квартири №2 у будинку №15 по вул Леніна в с.Новоставці, право власності позивача на квартиру зареєстроване цього ж дня у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ( що підтверджується договором купівлі-продажу від 08.05.2015 року та витягом з Державного реєстру від 08.05.2015 року). Рішенням Теофіпольського райсуду від 22.07.2015 року стягнено солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» 638164,12 грн заборгованості по кредитному договору та 3654 грн судового збору та 25.09.2015 року видано виконавчий лист №1. Постановою державного виконавця Теофіпольського РВ ДВС від 17.11.2016 року відкрито виконавче провадження та накладено арешт на 1/3 квартири. 21.11.2016 року в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесена інформація про обтяження арешт нерухомого майна 1/3 квартири №2 буд №15 по вул Леніна в с.Новоставці, особа, майно якої обтяжується [PERSON]. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, оскільки [PERSON], яка не є стороною виконавчого провадження, набула право власності на квартиру №2 буд №15 по вул Леніна в с.Новоставці до винесення рішення Теофіпольським районним судом, на час укладення договору купівлі-продажу та реєстрації права власності на квартиру обтяження на квартиру були відсутні, тому за рахунок зазначеного майна не може бути погашений борг перед ПАТ «Альфа-Банк». Разом з тим, позивач просить зняти арешт з квартири №2 в будинку №15 по вул Леніна в с.Новоставці, однак суду лише надано доказ того, що зареєстроване обтяження на 1/3 квартири, а не на всю квартиру, тому необхідно зняти арешт з 1/3 частки , яка належала [PERSON] , а вимоги про зняття арешту з усієї квартири є передчасними. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial