Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, у якому прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача у справі [PERSON] незаконно отримане матеріальне забезпечення в розмірі 3755 грн.48 коп. Позовні вимоги обґрунтовуються наступними обставинами: 23.03.2018 року [PERSON] звернувся в Ковельський міськрайонний центр зайнятості в пошуках роботи. У своїй заяві, гр. [PERSON] вказав на те що він не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, пенсію не отримує, не має права на пенсію за віком, в тому числі на пільгових умовах та на пенсію за вислугу років. В зв'язку відсутністю в нього на той момент необхідних документів для реєстрації в центрі зайнятості, йому було надано консультативні послуги і виявлено, що перебуваючи на обліку як безробітний, відповідач приховав факт того, що з 19.12.2003 року по 28.12.2017 року, був зареєстрований підприємцем. А отже відповідач приховав дану інформацію, внаслідок чого йому було незаконно нараховано і виплачено допомогу по безробіттю в сумі 3755,49грн. Добровільно відповідач не повернув незаконно нараховані кошти , а тому позивач змушений звернутись до суду про стягнення з [PERSON] незаконно отриманих коштів в розмірі 3755 грн.48 коп.. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що при зверненні відповідача до Ковельського міськрайонного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття про надання йому статусу безробітного була проведена відповідна перевірка та виявлено, що останній надав недостовірну інформацію, тобто відомості під час його попередньої реєстрації. Саме з цих підстав було ініційовано перевірку даного факту і в ході розслідування страхового випадку та обґрунтованості матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 23 березня 2018 р. № 21 встановлено, що згідно Витягу з Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця [PERSON] був зареєстрований підприємцем з 19.03.2003 року, а відтак йому було безпідставно виплачено зазначену в позові суму коштів. Представник позивача категорично ствердив, що на час решоеого звернення відповідача до Центру зайнятості в 2009 році вони не мали технічної можливості перевірити правдивість заяви останнього про те, що він підприємцем не являється, оскільки на той час вказаний Єдиний державний реєстр відомостей про фізичну особу-підприємця створений не був. Зазначив також, що в даному випадку строк позовної давності на звернення з позовом до суду не пропущено, оскільки даний факт було виявлено вперше в березні 2018 року. Відповідач в судовому засіданні фактично позов не визнав, пояснивши, що на час звернення до позивача фактично підприємницькою діяльністю не займався, хоча не заперечував, що був зареєстрований як підприємець. Вважає з цих підстав, що має право на отримання статусу безробітного. Звертає увагу суду на ту обставину, що кошти ним були отримані більше трьох років тому, а відтак просить застосувати до вказаних правовідносин позовну давність та в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі приходить до такого висновку. Судом встановлено і це не підтверджено дослідженими в судовому засіданні документами що відповідач 09 грудня 2009 року звернувся до директора Ковельського міськрайонного центру зайнятості із заявою в якій зазначив, прохання про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю. При цьому вказав, що не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує. Відповідно до наказу від 09.12.2009 року [PERSON], тобто відповідачу по справі надано статус безробітного на загальних підставах, та призначено допомогу по безробіттю, яка була припинена відповідно до наказу від 08.12.2010 року у зв'язку із закінченням строку виплати та знято з обліку відповідно до наказу від 10.01.2011 року в зв'язку з невідвідуванням центру зайнятості протягом 30 і більше календарних днів без поважних причин. Довідкою позивача №372 підтверджено, що відповідач за період з березня 2010 року по грудень цього року отримав 3775,49 грн. Інформацією про фізичну особу підтверджено, що відповідач зареєстрований в Ковельській районній державній адміністрації , як фізичнв особа - підприємець з 19.12.2003 року по 28.12.2017 року. Відповідно до Акту №21 розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 23 березня 2018року факт безпідставної виплати відповідачу допомоги було виявлено в цей день при проведенні відповідної звірки. П. «б» п.3 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» зазначено, що в Україні до зайнятого населення належать громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України «Про особисте селянське господарство». Громадяни, зареєстровані у державній службі зайнятості, зобов'язані своєчасно повідомляти службу зайнятості про всі зміни своїх даних, внесених до Персональної картки, своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Разом з тим, згідно ч. 2, 3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», п. п. 6, 8 «Порядку розслідування страхових випадків обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним» затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 13.02.09 № 60/62, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України № 232/16248 ( надалі - Порядок), у разі встановлення центрами зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної до категорії зайнятих, така особа повинна повернути суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. У разі неповернення коштів у встановлений строк, стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства. Отже виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Заява відповідача про застосування до цих правовідносин строку позовної давності не заслуговує на увагу з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим ч.1 ст.261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом з достовірністю встановлено, що про це порушення відповідачем вимог законодавства та безпідставне отримання грошової допомоги позивач дізнався у березні 2018 року, а відтак ним строку звернення до суду не пропущено. Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені останнім судові витрати .

Outcome: approved