Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач в позові вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON] , а [INFO] помер її батько [PERSON] , які проживали в м. Калинівка Вінницької області. Позивачка, як єдиний спадкоємець першої черги прийняла спадщину після смерті кожного з батьків, подавши заяви про прийняття спадщини. Після смерті батьків залишилося спадкове майно, яке належало їм на праві спільної сумісної власності - квартира [ADDRESS] , яка належала померлим батькам на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого виконкомом Калинівської міської ради Вінницької області 23 грудня 1993 року на підставі рішення № 217 від 20.12.1993 року. 04.06.2015 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади, які належали померлій матері [PERSON] . Однак, прийнявши спадщину, позивачка не має можливості набути її, оскільки в вищезазначеному свідоцтві про право власності не визначено часток кожного із співвласників. За вказаних обставин звернулась в суд з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник Калинівської міської ради у судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява Калинівської міської ради з проханням справу розглянути за відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , а [INFO] помер її батько [PERSON] , які проживали в м. Калинівка Вінницької області. Позивачка, як єдиний спадкоємець першої черги прийняла спадщину після смерті кожного з батьків, подавши заяви про прийняття спадщини. Після смерті батьків залишилося спадкове майно, яке належало їм на праві спільної сумісної власності - квартира [ADDRESS] , яка належала померлим батькам на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого виконкомом Калинівської міської ради Вінницької області 23 грудня 1993 року на підставі рішення № 217 від 20.12.1993 року. Інших спадкоємців немає. 04.06.2015 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади, які належали померлій матері [PERSON] . В свідоцтві про народження позивачки та деяких документах, виданих на ім`я батька записано по різному його по-батькові « [PERSON] » і « [PERSON] », що згідно Словника українських імен під редакцією Трійняк І.І. «[PERSON]» і «[PERSON]»- одне й теж саме ім`я. Однак, прийнявши спадщину, позивачка не має можливості набути її, оскільки в вищезазначеному свідоцтві про право власності не визначено часток кожного із співвласників. Батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] , однаково володіли та користувались квартирою, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, тому їх частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними і кожному із них, як співвласнику належить право власності на 1/2 частку квартири. Згідно ст. 370 ч.2 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Тому частка кожного із співвласників вищезазначеної квартири складає 1/2 частину. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved