Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом, який мотивує тим, що 25 жовтня 1995 року його донька [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Середино-Будською державною нотаріальною конторою купила житловий будинок [ADDRESS] у гр-ки [PERSON]. 02 липня 1996 року вказаний будинок донька подарувала йому. Обидва правочини договір купівлі-продажу та договір дарування укладались без оформлення присадибної земельної ділянки. Відповідно до рішення виконкому Середино-Будської міської ради від 30.11.1993 року [PERSON] отримала у власність присадибну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0.10 га. Державний акт на земельну ділянку [PERSON] не отримала. Далі позивач вказує, що він звернувся до Середино-Будської міської ради з заявою про оформлення земельної ділянки, але йому було відмовлено з тих підстав, що земельна ділянка належить [PERSON] згідно рішення виконкому Середино-Будської міської ради від 30.11.1993 р. № 184 і скасовувати своє рішення вони не мають права. Позивач [PERSON] просить суд скасувати рішення виконкому Середино-Будської міської ради від 30.11.1993 р. № 184 «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок» в частині надання [PERSON] земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд площею 0.10 га. В судовому засіданні позивач на своєму позові наполягає. Представник Середино-Будської міської ради в судовому засіданні позов не визнав. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. З матеріалів справи вбачається, що позивачу [PERSON] на праві особистої власності належить житловий будинок [ADDRESS], який був подарований йому 02 липня 1996 р. згідно договору дарування, посвідченого нотаріусом 02 липня 1996 року за реєстровим № 956. Вказаний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, яка рішенням виконкому Середино-Будської міської ради № 184 від 30.11.1993 р. «про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок» була передана у власність [PERSON]. Позивач [PERSON] просить скасувати вказане рішення міської ради, мотивуючи тим, що [PERSON] в подальшому не отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку, до нього перейшло право власності, на житловий будинок, а значить і на земельну ділянку на підставі ст. 120 Земельного кодексу України в розмірі 0,10 га, як вказано в рішенні Середино-Будської міської ради. Але це ствердження позивача помилкове. Згідно ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на житловий будинок, до нового власника переходить право власності на земельну ділянку, на якій розміщений жилий будинок, а не повністю вся присадибна ділянка. Ст. 120 Земельного кодексу України не дає суду підстав для визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не надав суду жодної підстави для визнання рішення виконкому Середино-Будської міської ради № 184 від 30.11.1993 р. незаконним і скасування його.

Outcome: dismissed