Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач звернувсь з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, з якого вбачається, що між Державним вищим навчальним закладом «Криворізький національний університет», в особі в.о. проректора Вербицького В.І. та [PERSON] був укладений договорі № 2003 від 15.08.2012 року про надання освітніх послуг. За цим договором позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок відповідача здійснити навчання та підготовку спеціаліста заочної форми навчання студентки [PERSON] за напрямком облік і аудит. За умовами укладеного договору відповідач повинен був вносити плату в розмірі 2910,00 гривень за семестр, загальна вартість освітньої послуги становить 5820,00 грн. Відповідно до п. 1.2 договору строк надання освітньої послуги встановлюється з 01.09.2012 року по 30.06.2013 року. Згідно із наказом №31499с від 06.10.2012 року, [PERSON], було відраховано з Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» у зв'язку з невиконанням умов договору про платне навчання. Заборгованість по оплаті за навчання складає 582,00 грн. 07.06.2013 року відповідачеві була направлена претензія № 59 на суму 582,00 грн. Проте відповідач повністю проігнорував претензію. У зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача, в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовних вимогах та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, в судовому засіданні, позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, вказала, що ні дня не навчалась в університеті, вважала що договір нічого не значить, вона своєчасно забрала документи бо не хотіла вчитися за цією спеціальністю, про те їй ніхто не казав, що треба писати якусь заяву. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши надані позивачем докази, досліджені в судовому засіданні, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, мотивуючи своє рішення наступним чином. 15.08.2012 року між Державним вищим навчальним закладом «Криворізький національний університет», в особі в.о. проректора Вербицького В.І. та [PERSON] був укладений договорі № 2003 про надання освітніх послуг. За цим договором позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок відповідача здійснити навчання та підготовку спеціаліста заочної форми навчання студентки [PERSON] за напрямком облік і аудит. За умовами укладеного договору відповідач повинен був вносити плату в розмірі 2910,00 гривень за семестр, загальна вартість освітньої послуги становить 5820,00 грн. Відповідно до п. 1.2 договору строк надання освітньої послуги встановлюється з 01.09.2012 року по 30.0.6.2013 року (а.с. 5). Згідно п. 5. укладеного сторонами договору, у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Згідно витягу із наказу №31499с від 06.10.2012 року, [PERSON], було відраховано з Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» у зв'язку з невиконанням умов договору про платне навчання (а.с. 6). Так, порушуючи умови договору, відповідач не виконав зобов'язання, щодо оплати за надання освітньої послуги. Заборгованість по оплаті за навчання складає 582,00 грн. (а.с. 7). 07.06.2013 року відповідачеві була направлена претензія № 59 на суму 582,00 грн. що підтверджується наданою копією даного документу, але відповідач до позивача не з'явився та добровільно не погасив заборгованості (а.с. 8). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми. Так, 3% річних від простроченої суми боргу складають 43,00 грн. Основний борг з урахуванням індексу інфляції складає 644,27 грн. Суд вважає не доречним та таким, що суперечить нормам права одночасне застосування ст.. 611 ЦК України, - наслідки порушення зобов»язання, оскільки застосована ст.. 625 ЦК України- наслідки порушення грошового зобов»язання, щ відповідає обставинам справи. Договором № 2003 від 15.08.2012 року укладеним між Державним вищим навчальним закладом «Криворізький національний університет», в особі в.о. проректора Вербицького В.І. та [PERSON] не передбачена неустойка (пеня, штраф), як вид забезпечення виконання зобов'язання. Згідно з положеннями ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з [PERSON] на користь Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» 687 грн. 27 коп., з яких заборгованість по оплаті за навчання, яка з урахуванням індексу інфляції становить 644 грн. 27 коп.; 3 % річних від простроченої суми - 43,00 грн.. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесенні позивачем витрати пов'язані із оплатою судового збору пропорційно жо задоволених позовних вимог.. На підставі викладеного,

Outcome: partial