Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом вказуючи, що він проживає та зареєстрований в квартирі [ADDRESS] 22 липня 2013 року він купив дану квартиру у гр. [PERSON] та [PERSON]. З 28.05.1998 року за вказаною адресою зареєстрований [PERSON], який без поважних причин у зазначеній квартирі не проживає з 22.07.2013 року. Позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Позивач в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що 22.07.2013 року він з відповідачем уклав договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та зареєстрував право власності на квартиру на себе. Після укладання договору купівлі-продажу відповідач залишив квартиру , забрав свої речі , в квартиру не з»являється, участі в оплаті комунальних послуг не приймає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням та оголошенням про виклик на офіційному веб-сайті Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 ч.1, ч.2, ч.3 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. -2- Пунктом 34 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникли між власником та попереднім власником житла , і правовідносини, які виникли між власником житла та членами його сім»ї, попередніми членами його сім»ї , а також членами сім»ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом , що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( п.3 ч. 1 ст. 346 ЦК України) і зняття останнього з реєстрації. Відповідно до ст. 346 ч.1 п.3 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно , яке за законом не може належати цій особі. В судовому засіданні встановлено, що 22 липня 2013 року між [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони було укладено договір купівлі- продажку квартири [ADDRESS] Після укладання договору купівлі-продажу позивач став власником даної квартири, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №6629804 від 22.07.2013 року. Попередній співвласник квартири [PERSON] після продажу своєї частки з реєстраційного обліку в даній квартирі не знявся та залишається до даного часу бути зареєстрованим за вказаною адресою , в даній квартирі не проживає , особистих речей останнього не має , що перешкоджає власнику квартири розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Викладені обставини підтверджуються договором купівлі- продажу квартири від 22.07.2013 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №6629804 від 22.07.2013 року, актом обстеження матеріально-побутових умов від 16.01.2018 року, довідками Новоборівської селищної ради. Таким чином суд приходить до висновку, що після укладання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] власником даної квартинри став [PERSON] , а тому попередній власник даної квартири [PERSON] втратив право на користування даної квартири, що дає підстави суду задоволенню позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved