Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 9684 грн. 66 коп. та судових витрат. Позов обґрунтовує тим, що 22.04.2014 року близько 15 год. 50 хв. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «ВАЗ-2101», р.н Л 60-16 ЛВ, під керуванням [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПАТ «СК «Універсальна» на підставі поліса від 17.07.2013 року № АС/6058907, та транспортного засобу марки «Volkswagen», р.н. WE0607R, що належить на праві власності «TRAVEL Sp.z.o.o.». Оскільки винним у вказаній ДТП постаново суду від 16.05.2014 року було визнано [PERSON], а відтак ними як страховиком винної особи було виплачено потерпілій стороні страхове відшкодування у розмірі 9684,66 грн. Однак вважає, що оскільки про вказану дорожньо-транспортну пригоду страхувальник [PERSON] їх не повідомив у трьохденний термін, як це визначено положеннями п.33.1.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому у відповідності до ст.38.1.1 Закону до них перейшло право регресної вимоги про відшкодування за рахунок страхувальника понесених витрат на виплату страхового відшкодування потерпілій особі внаслідок ДТП. Тому просить позов задоволити. В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному розмірі. Відповідач у судове засідання не зявився повторно, причин неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку через поштове відділення за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом надіслання «смс-повідомлення». А тому суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд позов задовольняє з таких підстав. Судом встановлено, що 22.04.2014 року близько 15 год. 50 хв. на вул.Личаківській,33 в м.Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Volkswagen», р.н. WE0607R, що належить на праві власності «TRAVEL Sp.z.o.o.» (а.с.7). Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 16.05.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КпАП України, зокрема у тому що внаслідок його винних дій відбулася зазначена дорожньо-транспортна пригода. Як вбачається з полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 17.07.2013 року № АС/6058907 (а.с.3), на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Універсальна». Судом встановлено, що після звернення потерпілої особи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.4), страховиком було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування та на підставі страхового акту № 6301/1 (а.с.8) було узгоджено розмір страхової виплати у розмірі 9684 грн. 66 коп. Згідно з платіжним дорученням № 63111 (а.с.33), вказана сума страхового відшкодування була виплачена «TRAVEL Sp.z.o.o.» 14.08.2014 року. В той же час пп.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Однак, як встановлено в судовому засіданні, відповідач вказаної вимоги Закону не виконав, страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди у встановлений термін не повідомив. Положеннями п.п.«г» п.38.1.1 ст.38 Закону передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. При цьому, суд враховує, що у звязку із внесенням змін до зазначеного Закону, зокрема статті 33 змістилася нумерація підпунктів цієї частини, внаслідок чого правова норма, що передбачає обовязок страхувальника повідомляти страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди протягом трьох днів змістилася із п.п.33.1.2 до 33.1.4. Проте, як вбачається із правового висновку Верховного Суду України у постанові від 12.02.2014 року у справі № 6-1ЦС14, що підлягає врахуванню іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права у відповідності до положень ст.360-7 ЦПК України, що виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції з 18 вересня 2011 по 08 січня 2012 року), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обовязок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду. За таких обставин, суд приходить до висновку, що при доведеності обставин ухилення страхувальника від виконання обовязку перед страховиком щодо належного повідомлення у протягом трьох робочих днів про настання дорожньо-транспортної пригоди, та після виплати страховиком потерпілій особі страхового відшкодування у нього наступає право зворотної вимоги (регресу) до страховика. Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що відповідач в порушення вимог Закону протягом трьох робочих днів після настання дорожньо-транспортної пригоди не повідомив позивача, як страховика про настання такої, при цьому жодного документального підтвердження поважності причин не виконання вимоги закону ні страховику, ні суду не подав, а страховик набув право регресної вимоги до страхувальника на суму належно виплаченого страхового відшкодування потерпілій особі у розмірі 9684 грн. 66 коп., а тому суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити в повному обємі. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved