Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач звернувся в Канівський міськрайонний суд з позовом до [PERSON]про стягнення суми процентів та інфляційних витрат, посилаючись на те, що між ним та відповідачем 23.04.2007 року був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від нього кошти у сумі 2000,00 доларів США та зобовязався повернути гроші до 23 квітня 2008 року. Позика надана без сплати процентів. 06 листопада 2008 року рішенням Канівського міськрайонного суду стягнуто з відповідача на його користь борг в сумі 11583,60 грн., витрати на правову допомогу в сумі 500,00 грн. та 9,00 грн. за надання банківських послуг, а всього 12092,60 грн. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.09.2015 року № 697/1652/15-ц стягнуто з відповідача на його користь за період з 04.04.2013 року по 17 серпня 2015 року проценти за договором позики в розмірі 3232,81 грн., інфляційні витрати в сумі 6658,60 грн., та 3% річних від простроченої суми в розмірі 723,58 грн. На даний час відповідач частково сплатив борг за договором позики, заборгованість становить 9098,45 грн. Так як відповідачем на даний час рішення суду повністю не виконано, тому він просить суд стягнути з відповідача за період з 18 серпня 2015 квітня 2013 року по 28 лютого 2018 року проценти за договором позики в сумі 3864,07 грн., інфляційні витрати в сумі 3244,35 грн. та три проценти річних від простроченої суми в сумі 691,70 грн., також просить суд покласти на відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Не заперечували щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що 23 квітня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики у вигляді розписки, згідно якого позивач надав відповідачу позику в розмірі 2000,00 доларів США, позика надана без сплати процентів, яку відповідач зобовязався повернути до 23 квітня 2008 року. Рішенням Канівського міськрайонного суду від 06.11.2008 року стягнуто з [PERSON] на користь позивача борг за позикою в сумі 11583,60 грн., витрати на правову допомогу в сумі 500,00 грн. та 9,00 грн. за надання банківських послуг, а всього 12092,60 грн. ( а.с. 5). Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.09.2015 року № 697/1652/15-ц стягнуто з відповідача на його користь за період з 04.04.2013 року по 17 серпня 2015 року проценти за договором позики в сумі 3232,81 грн., інфляційні витрати в сумі 6658,60 грн., та 3% річних від простроченої суми в розмірі 723,58 грн. (а.с.9). Відповідно до довідки № 2524 від 18.02.2018 виданої Каніваським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (а.с.12 ) залишок боргу по виконавчому листу № 2-1404/2008 складає 9098,45 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Отже, неналежне виконання, тобто з порушенням вимог встановлених в договорі не призводить до припинення зобовязальних правовідносин. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Беручи до уваги наданий позивачем у позовній заяві розрахунок процентів за користування позикою, 3% річних та інфляційні витрати суд вбачає, що позивачем помилково в розрахунок інфляційних витрат та трьох процентів річних взято суму боргу 9098,00 грн. а сам борг становить 9098,45 грн. Що в свою чергу призвело до неточного розрахунку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем для розрахунку процентів за користування позикою, 3% річних та інфляційних витрат необхідно було виходити із розміру заборгованості на суму 9098,45 грн. Договором позики не встановлений розмір процентів, а тому позивачем визначено розмір відсотків на рівні облікової ставки НБУ. Станом на 01.03.2018 строк користування відповідачем позикою складає 925 днів. Розмір процентів за користування позикою протягом цього строку складає: за період 18.08.2015 по 27.08.2015 облікова ставка НБУ дорівнює 30% : 9098,45*30/100%-10/365=74,48 грн.; з 28.08.2015 по 24.09.2015 облікова ставка НБУ дорівнює 27% : 9098,45*27/100%-28/365=188,45 грн.; з 25.09.2015 по 21.04.2016 облікова ставка НБУ дорівнює 22% : 9098,45*22/100%*210/365=1151,63 грн.; з 22.04.2016 по 26.05.2016 облікова ставка НБУ дорівнює 19% : 9098,45*19/100%*35/365=165,76 грн.; з 27.05.2016 по 23.06.2016 облікова ставка НБУ дорівнює 18% : 9098,45*18/100%*28/365=125,63 грн.; з 24.06.2016 по 28.07.2016 облікова ставка НБУ дорівнює 16,5% : 9098,45*16,5/100%*35/365=143,95 грн; з 29.07.2016 по 15.09.2016 облікова ставка НБУ дорівнює 15,5% : 9098,45*15,5/100%*49/365=189,32 грн; з 16.09.2016 по 27.10.2016 облікова ставка НБУ дорівнює 15% : 9098,45*15/100%*42/365=157,04 грн; з 28.10.2016 по 13.04.2017 облікова ставка НБУ дорівнює 14% : 9098,45*14/100%*168/365=586,29 грн; з 14.04.2017 по 25.05.2017 облікова ставка НБУ дорівнює 13% : 9098,45*13/100%*42/365=136,10 грн; з 26.05.2017 по 26.10.2017обліковаставка НБУ дорівнює 12,5% : 9098,45*12,5/100%*154/365= 479,85 грн; з 27.10.2017 по 14.12.2017 облікова ставка НБУ дорівнює 13,5%: 9098,45 грн.*13,5%/100%*49/365=164,90 грн.; з 15.12.2017 по 25.01.2018 облікова ставка НБУ дорівнює 14,5%: 9098,45 грн.*14,5%/100%*42/365=151,80 грн.; з 26.01.2018 по 28.02.2018обліковаставкаНБУ дорівнює 16%: 9098,45 грн.*16%/100%*34/365=135,60 грн. Загальна сума процентів за користування позикою становить 3851,10 грн. За період з дати ухвалення рішення 18.08.2015 року по 28.02.2018 рік пройшло 926 днів, тому розрахунок 3% річних складає: 9098,45 грн.*3%/100%*926/365=692,48 грн.. Сукупний індекс інфляції за період з 18.08.2015 року по 28.02.2018 року становить 135,66%, а тому інфляційні втрати за зазначений період становлять 9098,45 * 135,66%- 9098,45 = 3244,50 грн. Оцінюючи надані позивачем докази, дослідивши їх в судовому засіданні, проаналізувавши, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача процентів за користування позикою, 3% річних та інфляційних втрат, проте враховуючи ті обставини, що позивачем при розрахунку допущені арифметичні помилки, беручи до уваги розмір заборгованості, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позову та з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача за період з 18.08.2015 року по 28.02.2018 року проценти за договором позики у розмірі 3851,10 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 692,48 грн. інфляційні витрати в розмірі 3244,50 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 704,80 грн, що підтверджується квитанцією від 23.03.2018 (а.с.1), а тому дані витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial