Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

позивач звернувся до відповідачки з позовом, в якому просив стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором № BLаЖГА00045957 від 22.06.2011р. в розмірі 20783 грн. В обгрунтування позовних вимог покликався на те, що 22 червня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договір № ВLаЖГА00045957, згідно [PERSON] надав Позичальнику кредит в розмірі 6\~000,00 грн.; термін повернення Кредиту - 22 червня 2014 р. Згідно з п.1.2 Кредитного договору кредит надається Позичальнику (відповідачу) у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії. Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити Банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції на умовах визначених в Кредитному договорі. Процентна ставка за Договором встановлена на рівні 10% річних (п.3 Спеціальної частини Договору). Щомісячна плата у вигляді комісії за управління Кредитом в розмірі 1,75% від суми Кредиту (п.4 Спеціальної частини Договору). Проценти за користування кредитним коштами розраховуються у валюті Кредиту, виходячи із фактичної суми наданих кредитних коштів і строку кредитування із розрахунку «360/факт», рік рівний 360 дням, місяць рівний 30 дням, та сплачуються Позичальником (Відповідачем) в порядку, передбаченому п.2.5 Загальної частини Кредитного договору. Згідно з п.2.5.1 Кредитного договору щомісячний платіж, передбачений Графіком погашення заборгованості, складається із строкової частини Кредиту та строкових платежів. Платежі є ануїтетними: регулярні рівні щомісячні платежі, що направляються на погашення кредиту, а саме, основного боргу і процентів, які розраховуються таким чином, що в кінці строку договору, за умови належного виконання зобов'язання Позичальником заборгованість повністю погашається. Згідно із п.2.5.2. Договору позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок Банку, вказаний у п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Відповідно до п.4.2 Кредитного договору за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених п. 3.3 Загальної частини Кредитного договору [PERSON] має право вимагати від позичальника (відповідача) додатково сплатити штраф у розмірі 25% від суми кредиту. Згідно з п.4.3 Кредитного договору у випадку прострочення позичальником (відповідачем) виконання грошових зобов'язань [PERSON] має право вимагати від останнього додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка 0,50 % а також те, що пеня розраховується за методом «факт/360», зазначено у п.9. Спеціальної частини Договору. Позивач виконав договірні зобов'язання за Договором в повному обсязі. Відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плати за управління Кредитом, які передбачені п.2.5 Кредитного договору, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за Кредитом, яка згідно з довідкою про стан заборгованості на «18» серпня 2015р. становить 20\~783,87 грн. з яких: -по поверненню кредиту: 2 860,75 гри.; -по сплаті відсотків: 199,08 гри,; -по сплаті комісії: 1 643,96 гри.; -плата за пропуск платежів: 16 080,08 грн. На підставі ст.ст.527,530,612,623,625,1048,1050,1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідачки дану суму в судовому порядку. Представник позивача [PERSON], приймаючи участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просив позов задовольнити та стягнути з відповідачки заборгованість, яка існувала станом на час звернення до суду з даним позовом, врахувавши здійснені відповідачкою 31.07.2015р. та 31.08.2015р. платежі в рахунок погашення заборгованості. Відповідач [PERSON] подала суду письмові заперечення на позов, в яких позов визнала частково в частині боргу по тілу кредиту, відсотках і комісії. В частині плати за пропуск платежів просила відмовити у задоволенні позову. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні, покликаючись на викладені у запереченні обставини, також позов визнав частково, окрім цього заявив про застосування строку позовної давності. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Стаття 525 ЦК України не передбачає односторонньої відмови від виконання зобовязання. Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст.ст.610,611,612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно із ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідно до укладеного 22.06.2011р. договору №BLаЖГА00045957 відповідачка отримала в ПАТ «ВіЕйБі Банк» на принципах поворотності, платності, строковості кредит у розмірі 6000,00 грн., з кінцевим строком погашення - 22.16.2014р. Згідно з п.2.5.2. Договору відповідачка зобов'язалася не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок Банку, вказаний у п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Відповідно до п.4.2 Кредитного договору за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених п.3.3 Загальної частини Кредитного договору [PERSON] має право вимагати від позичальника (відповідача) додатково сплатити штраф у розмірі 25% від суми кредиту. Згідно пункту 4.3 Кредитного договору у випадку прострочення позичальником (відповідачем) виконання грошових зобов'язань [PERSON] має право вимагати від позичальника відповідача) додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка 0,50 % а також те, що пеня розраховується за методом «факт/360», зазначено у п.9 Спеціальної частини Договору. Позивач, надавши кредит, виконав договірні зобов'язання. Відповідачка порушила зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плати за управління Кредитом, які передбачені п.2.5 Кредитного договору, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за Кредитом, яка на час звернення до суду з даним позовом згідно з довідкою про стан заборгованості на «18» серпня 2015р. становила 20\~783,87 грн. з яких: -по поверненню кредиту - 2 860,75 гри.; -по сплаті відсотків - 199,08 гри,; -по сплаті комісії -1 643,96 гри.; -плата за пропуск платежів - 16 080,08 грн. На вимогу суду позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №ВLаЖГА00045957 станом на 28.12.2016р., в якому враховані здійснені 31.07.2015р. та 31.08.2015р. платежі на погашення заборгованості на загальну суму 1000 грн. Стаття 60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позову своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, у справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов'язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов'язання ним виконано відповідно до умов договору, або не виконано не з його вини. Однак, як безспірно вбачається з матеріалів справи, банком на підтвердження позовних вимог подано розрахунок заборгованості, в якому відображено всі операції щодо отримання позичальником [PERSON] кредиту, вичерпну інформацію про отримання коштів позичальником та наявність заборгованості. Всупереч вищенаведеному відповідачем не подано жодного доказу та спростування розрахунку поданого позивачем та належного виконання зобовязань за договором. У відповідності до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Стаття 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Про застосування строку позовної давності в судовому засіданні заявив представник відповідачки [PERSON] З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що заборгованість по сплаті за пропуск платежів (неустойка) нарахована за період починаючи з 23.05.2013р. З даним позовом позивач звернувся до суду 01.09.2015р. Отже, суд вважає, що є всі підстави застосувати спеціальну позовну давність 1 рік щодо вимог по стягненню плати за пропуск платежів, стягнувши з відповідачки заборгованість, яка існувала станом на час звернення до суду з даним позовом, з врахуванням здійснених відповідачкою 31.07.2015р. та 31.08.2015р. платежів в рахунок погашення заборгованості. Окрім цього, відповідно до ст.88 ЦПК з відповідачки в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved