Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даною позовною заявою та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 1,51га. Свої вимоги мотивує наступним. [INFO] помер його дід [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на зазначену вище земельну ділянку. Однак, спадкодавець не оформив належним чином право власності на земельну ділянку, у зв'язку з чим, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач в судове засідання не прибув, подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити без його участі. Представник відповідача в судове засідання також не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнала. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі і не суперечить правам та інтересам інших осіб. Згідно сертифіката, [PERSON] належало право на на земельну частку (пай), розміром 1,51га, в умовних кадастрових гектарах без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. [PERSON] помер [INFO]. Згідно довідки №500 від 02.04.2018р., на день смерті [PERSON]., з ним був зареєстрований та проживав його онук - позивач [PERSON] Постановою від 23.03.2018р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що покійний [PERSON] не оформив належним чином право власності на спадкову земельну ділянку. Згідно листа від 27.04.2016р., відповідно до ст.5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08.08.1995р., Постанови Кабінету Міністрів України №801 від 12.10.1995р. та ст.2 Закону України «про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянко власникам земельних часток (паїв)», основним документом що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат, виданий районною (міською) державною адміністрацією. В силу ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Саме тому, суд не погоджується з вимогою позивача про визнання права власності на земельну ділянку, оскільки спадкуванню підлягає лише право на таку. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець який проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], проживав з ним на час смерті, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. Однак він позбавлена змоги отримати свідоцтво про право на спадщину, а тому, з огляду на визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, про підставність позовних вимог в частині визнання права на земельну частку (пай).

Outcome: partial