Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить визнати договір купівлі- продажу нерухомого майна від 28.11.2001 року посвідченого товарною біржею «Жовтоводська» дійсним. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 28 листопада 2001 року між ним та [PERSON] укладено договір купівлі- продажу будинку [ADDRESS] , посвідченого товарною біржею «Жовтоводська». Даний договір нотаріально посвідчено не було, оскільки працівники біржі запевнили, що угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Посилаючись на те, що на час укладання договору сторони досягли згоди з усіх істотних умов притаманних цьому роду угод, просить позов задовольнити. При цьому, вказує, що не має можливості реалізувати свої права з володіння та користування майном як власник. Ухвалою суду від 19 березня 2019 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, у визначеному законом порядку, з урахуванням положень ч.11ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Однак, у судове засідання не з`явилась. Причини своєї неявки в судове засідання, суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності та відзив на позовну заяву не подала. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. У відповідності до ч.1,2 ст. 4 Закону України «Про власність», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам. Згідно ч. 1 ст.13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки ,насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Судом встановлено, що 28 листопада 2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі- продажу нерухомого майна, посвідченого товарною біржею «Жовтоводська» за реєстраційним №56. За умовами зазначеного договору [PERSON] придбав у власність житловий будинок [ADDRESS] . Продаж вчинено за 4000,00 грн., які отримані продавцем від покупця при підписанні договору (а.с.8). 11 січня 2002 року договір купівлі-продажу зареєстрований КП «Жовтоводське МБТІ» реєстровий номер 4094. (а.с.9). Нотаріально договір не посвідчено, оскільки на час його укладення ст.15 Закону України «Про товарну біржу» передбачала, що договір укладений на торговій біржі не потребує свого подальшого нотаріального посвідчення. Сторони виконали передбачені договором умови угоди. Фактично [PERSON] вступив у володіння і користування вказаним нерухомим майном з 28.11.2001 року. Із копії технічного паспорту на будинок вбачається, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с.10-11). Відповідно державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована по [ADDRESS] (а.с.12). На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки договір купівлі-продажу не пройшов нотаріального посвідчення. Статтями 391, 392 ЦК України (в редакції 2003 року) встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного, суд вважає, що сторони виконали усі умови договору купівлі- продажу будинку, які не порушують інтереси держави чи третіх осіб, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про можливість визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28 листопада 2001 року укладеного між [PERSON] , з однієї строни, та [PERSON] з другої сторони дійсним. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід віднести за рахунок держави. Враховуючи наведене,

Outcome: approved