overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки, посилаючись на те, що вони проживають в зареєстрованому шлюбі з 26.07.2003 року, про що зроблено актовий запис №120 у відділі РАГСу Хустського РУЮ, Закарпатської області. Від шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON] 03.04.2004 р. н. та [PERSON], 05.09.2006 р. н. Причиною розірвання шлюбу позивач вважає погіршення їхніх взаємовідносин, різні погляди на подружнє життя і поведінку відповідачки, що призвело до руйнування їхніх сімейних відносин. На даний час вони як подружжя не мають нічого спільного і в подальшому він не бажає зберегти шлюб з відповідачкою. Вони продовжують жити в одному будинку разом лише заради інтересів своїх малолітніх дітей, однак шлюб просить між ними розірвати. Просив взяти до уваги ті обставини, що судом у же надався їм строк на примирення, однак він свого рішення не змінить і наполягає на розірванні шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримав і просив суд позов задовольнити на підставі наведених ним доказів. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, суду пояснила, що дійсно їхній шлюб доцільно розірвати, так як позивач не бажає змінити свого рішення щодо подальшого шлюбного життя між ними, наданий їм строк на примирення позитивних наслідків не дав, тому просила задовольнити позовну заяву, ухваливши рішення про розірвання їхнього шлюб. Крім цього, просила суд залишити їй шлюбне прізвище «Кадар». Діти продовжують жити разом з ними обома, тому не ставить питання визначенні їх місця проживання. Заслухавши пояснення сторін, та виходячи з обставин справ, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з наступних міркувань. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Враховуючи вимоги ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Частиною 2 вказаної норми передбачено постановлення судом рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вище наведене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання її, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], мотивуючи тим, що в даній квартирі відповідач не проживає більше трьох років. А також вказала, що вона є власником даної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 15.08.2017 року . Просить визнати відповідачку такою, що втратила право на проживання в даній квартирі. В судовому засідання позивач не зявився , направив письмову заяву в якій позов підтримав повністю, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Просив справу розглянути у його відсутності. Відповідач в судовому засіданні не зявилася незважаючи на належне повідомлення про час і місце розгляду справи повісткою по останньому місцю проживання та оголошенням в засобах масової інформації. В судове засідання відповідач не зявився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки не повідомив. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних на то причин не проживає на спірній житловій площі більше одного року. Відповідно до положень ст..ст.317,319 ЦК України , право на встановлення та зміну порядку користування приміщенням належить його власнику. Згідно ст..405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Такої домовленості між позивачкою та відповідачем не існувало. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання її, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі № 26 буд. № 30»б» по вул. білоруській в м. Чернівці, мотивуючи тим, що в даній квартирі відповідачка не проживає з листопада 2001 року. А також вказав, що він є основним квартиронаймачем ( власником ) даної квартири на підставі ордера на житлове приміщення №230 серії БО від 09.06.1994 року. Просить визнати відповідачку такою, що втратила право на проживання в даній квартирі. В судовому засідання позивач не зявився , направив письмову заяву в якій позов підтримав повністю, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Просив справу розглянути у його відсутності. Відповідач в судовому засіданні не зявилася незважаючи на належне повідомлення про час і місце розгляду справи повісткою по останньому місцю проживання. У відповідності до ст.224 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] без поважних на то причин не проживає на спірній житловій площі більше одного року. Відповідно до положень ст..ст.317,319 ЦК України , право на встановлення та зміну порядку користування приміщенням належить його власнику. Згідно ст..405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Такої домовленості між позивачкою та відповідачем не існувало. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що йому на праві особистої власності належить житловий будинок в [ADDRESS], у якому зареєстрована його колишня невістка- відповідач по справі [PERSON] У 2011р. відповідачка залишила сім»ю та будинковолодіння та не проживає у ньому без поважних причин. Формальна реєстрація відповідачки перешкоджає йому отримати субсидію на комунальні послуги, яка вкрай йому необхідна. Тому просив визнати відповідачку такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив його задовольнити. Відповідачка, яка була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи за адресою свого місця реєстрації, не з'явилася в судове засідання, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що відповідачка, як член сім'ї позивача - власника житлового будинку в [ADDRESS] - не проживає у цьому будинку без поважних причин більше двох років. Вказані обставини підтверджуються поясненням представника позивача, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], свідоцтвом про право власності, копією рішення Тисменицького районного суду, довідкою виконкому Радчанської сільської ради від 16.07.2013р. №795. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Тому відповідачку слід визнати такою, що втратила право на користування вказаним житлом. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником будинковолодіння на [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований у його будинку, однак з 2015 року в ньому не проживає, а тому втратила право на користування його житлом. Оскільки через реєстрацію відповідачки у його будинку він не може реалізувати свої права, зокрема на отримання субсидії чи інших соціальних допомог, тобто це створює йому незручності, просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позов підтримав з викладених підстав та просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на будинковолодіння (а.с.4), позивачу належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрована відповідачка [PERSON] , яка у даному будинку не проживає, що підтверджується актом органу місцевого самоврядування (а.с.8). Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивача та знає, що у його житловому будинку зареєстрована невістка, яка з 2015 року в цьому будинку не проживає. Аналогічні пояснення надала суду свідок [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Беручи до уваги вказані вище обставини, суд вважає, що відповідачка втратила право на користування власним житлом позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В підтвердження позовних вимог пояснює, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Під час спільного шлюбу сторони придбали вказану квартиру. На даний час шлюбні стосунки між сторонами погіршились, і відповідачка не визнає позивача права власності на вказане майно, а тому позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частини вказаної квартири. В судове засідання позивач подав заяву про слухання справи за його відсутності, та просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання подала заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі, та проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, та подані докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Відповідно до вимог ст. 70 ч. 1 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судовому засіданні встановлено, що вказане вище майно сторони придбали під час спільного шлюбу. Це підтверджується в судовому засіданні копією Свідоцтва про шлюб, копією витягу про реєстрацію права власності, які наявні в матеріалах справи. Оскільки майно придбано сторонами під час спільного шлюбу, то воно є спільною сумісною власністю подружжя і їх частки є рівними. За таких обставин по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки він є підставним, та ґрунтується на вимогах закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання права власності на житловий будинок, посилаючись на те, що 24.07.1998 року він за договором купівлі-продажу придбав у відповідача жилий будинок № 9 по провулку Горняцькому у м. Краматорську, через Універсальну біржу нерухомості «Владислав». Після оформлення договору він був зареєстрований у БТІ м. Краматорська. Оригінал договору купівлі-продажу ним був втрачений. У зв'язку з відсутністю документа на нерухомість, він не може підтвердити право власності. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок за адресою Донецька область, м. Краматорськ, провулок Горняцький, 9. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить задовольнити їх. Відповідач в судове засідання не зявилася по невідомій причині, про час слухання справи повідомлена належним чином. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа який засвідчує його право власності. Як вбачається з дублікату договору купівлі-продажу від 24.07. 1998 року, який був зареєстрований в Універсальній біржі нерухомості «Владислав», відповідач [PERSON] продала, а позивач купив житловий будинок з господарськими приміщеннями за адресою Донецька область, м. Краматорськ, провулок Горняцький,9. Вказане підтверджується довідкою БТІ м. Краматорська з якого видно, що договір купівлі-продажу спірного житлового будинку 06.08.1998 р. зареєстрований за №6208. При таких обставинах, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на придбане ним майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом. Заявлений позов обґрунтовував тим, що його матір [PERSON] була власником житлового будинку № 144 по вул. Центральна в с. Чорнолізці Тисменицького району Івано-Франківської області, який побудований у 1947 р. Право власності на будинок підтверджується відповідним записом у погосподарській книзі сільської ради, однак, право власності не було зареєстровано, належний правовстановлюючий документ відсутній. Вартість будинку на даний час складає 7778 грн. Після смерті 22.02.1994 р. матері позивач як спадкоємець за законом першої черги прийняв спадщину відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР 1963 р. шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Інший спадкоємець за законом першої черги рідна сестра позивача, яка є відповідачкою у справі, спадщину після смерті матері не прийняла і на неї не претендує. У звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий будинок нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Просив визнати за ним право власності на будинок у порядку спадкування за законом після померлої матері. Позивач у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилася, у поданій суду заяві позов визнала, не заперечувала щодо його задоволення, просила справу розглянути в її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що матір позивач [PERSON] була власником житлового будинку № 144 по вул. Центральна в с. Чорнолізці Тисменицького району Івано-Франківської області, 1947 року побудови, інвентаризаційна вартість якого на даний час складає 7778 грн. Право власності на будинок підтверджується відповідним записом у погосподарській книзі сільської ради, однак, право власності не було зареєстровано, належний правовстановлюючий документ відсутній. Після смерті 22.02.1994 р. матері позивач як спадкоємець за законом першої черги прийняв спадщину відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР 1963 р. шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Інший спадкоємець за законом першої черги рідна сестра позивача, яка є відповідачкою у справі, спадщину після смерті матері не прийняла і на неї не претендує. Вказані обставини, які відповідачкою не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. З огляду на те, що відсутність правоустановлюючого документу на спадковий будинок позбавляє позивача можливості оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку, за ним слід визнати право власності на будинок у порядку спадкування за законом після померлої матері. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Свій позов обґрунтовував тим, що [INFO] померла його тітка [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, у тому числі на земельну ділянку площею 0,0498 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером [NUMBER], яка належала тітці згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 26 жовтня 2010 р. [PERSON] на випадок своєї смерті не склала заповідальне розпорядження. Спадкоємцем за законом першої черги є дочка покійної [PERSON], яка є відповідачкою у справі, проте остання на спадкове майно не претендує, спадщину не прийняла. У зв'язку з цим позивач, як спадкоємець за законом п'ятої черги, 24.06.2014 р. подав до Тисменицької районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Однак, він не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, так як оригінал державного акту на спадкодавця відсутній, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Тому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом після померлої тітки [PERSON] Позивач у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві позов підтримав, просив справу розглянути в його відсутності. Відповідачка повторно не з'явився у судове засідання, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, не повідомила суду про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що тітка позивача [PERSON], яка померла [INFO] (а.с.5), була власником земельної ділянки площею 0,0498 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована у [ADDRESS], що посвідчувалось державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 26 жовтня 2010 р., засвідчена копія якого надана відділом Держземагенства у Тисменицькому районі (а.с.11). Оригінал державного акту втрачений. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй земельну ділянку. Спадкоємець за законом першої черги - дочка покійної [PERSON], яка є відповідачкою у справі, спадщину після смерті матері не прийняла, на спадкове майно не претендує. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв позивач, який є спадкоємцем за законом п'ятої черги, у порядку ст.1269 ЦК України шляхом подання відповідної заяви до Тисменицької держдавної нотаріальної контори. З огляду на те, що відсутність оригіналу державного акту на спірну земельну ділянку перешкоджає позивачу в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку, за ним слід визнати право власності на вказане спадкове майно у порядку спадкування за законом після померлої тітки. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 1265, 1268, 1269 ЦК України, ст.81 ч.1 п.г ЗК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання такою, що втратила право користування житлом, та обґрунтував позов тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . В квартирі зареєстрована відповідачка по справі - його сестра, [PERSON] . Однак, з 2014 року по теперішній час відповідачка в квартирі не проживає та не приймає участі в утриманні квартири та сплаті комунальних послуг за користування квартирою. В добровільному порядку з реєстрації відповідачка не знімається, чим перешкоджає позивачу, як власнику, вільно розпоряджатися належним майном та змушує нести додаткові матеріальні витрати по комунальному обслуговуванню квартири. Просить визнати відповідача, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася за невідомою суду причиною, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, клопотання про відкладення слухання справи не надала. Відзив на позов, також, від неї не надходив. Суд вважає можливим розглянути справи за її відсутності на підставі наявних доказів з винесенням заочного рішення. Вислухав пояснення позивача, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно правовстановлюючих документів, позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] - а.с.7. В квартирі зареєстрована відповідач по справі. Однак, з 2014 р. вона в квартирі не мешкає, комунальні послуги вона не оплачує. - а.с.9,10. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, у зв`язку із чим відповідачку слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved