Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач в серпні 2016 звернувся до суду із позовом до Київської міської клінічної лікарні № 7 про визнання незаконним та скасування наказу про вжиття заходів дисциплінарного впливу. В обґрунтування позову зазначав, що він більше 12 років працює в Київській міській клінічній лікарні № 7 та на час винесення оскаржуваного наказу виконував обов`язки лікаря ортопеда-травматолога. Під час проведення ургентного прийому 04.08.2016 року йому стало відомо, що головним лікарем [PERSON] видано наказ «Про вжиття заходів дисциплінарного впливу» № 298-К від 03.08.2016 року відносно позивача. Наказ № 298-К від 03.08.2016 року «Про вжиття заходів дисциплінарного впливу» видано на підставі рапорта заступника головного лікаря з медичної частини [PERSON] від 01.08.2016 року, щодо звернення [PERSON] до адміністрації з приводу видачі йому листка непрацездатності, в якому було виявлено ряд недоліків у роботі лікаря - ортопеда травматолога [PERSON] , а саме: проведення амбулаторного прийому пацієнта під час цілодобового чергування по травматологічному пункту з відсутністю реєстрації у журналі (за 29.06.2016; 31.07.2016); порушення інструкції про порядок ведення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджену наказом МОЗ від 13.11.2001 №455; виявлено розбіжності в клінічному діагнозі зазначеному в журналі реєстрації пацієнтів а довідці виданій пацієнту; порушення первинної медичної документації (довідка не засвідчена особистою печаткою лікаря). Вважає, що зазначений наказ є незаконним, оскільки відповідач при притягненні його до дисциплінарної відповідальності не встановив чи був насправді факт порушення, обставини, за яких його вчинено, не відбирав письмові пояснення з даного приводу, в наказі не вказано у чому саме полягають порушення та який пункт інструкції про порядок ведення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджену наказом МОЗ від 13.11.2001 №455 порушив позивач, крім того вказує, що з даною інструкцією позивача ніхто не ознайомлював, про що свідчить відсутність його підпису. Всі довідки він засвідчує власним підписом та печаткою. При прийнятті оскаржуваного наказу відповідач не дотримався критеріїв, передбачених ст.ст. 147, 147-1 ч. 1, 149 КЗпП України, а відтак наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не відповідає критеріям правомірності, установленим законом, порушує права та інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом визнання незаконним оскаржуваного наказу. На підставі наведеного позивач просить визнати незаконним наказ № 298-К від 03.08.2016 року «Про вжиття заходів дисциплінарного впливу» та скасувати його. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.08.2016 року позовна заява прийнята до розгляду та призначена до розгляду. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2016 року призначено судову почеркознавчу експертизу у цивільній справі пр.№2/759/4877/16 (ун.№759/11210/16-ц) на вирішення судової почеркознавчої експертизи поставлено наступне питання: чи виконаний підпис на посадовій інструкції лікаря-ортопеда-травматолога Травматологічного пункту Київського міського центру малоінвазивної травматології та ортопедії від 02.01.2013 року [PERSON] чи іншою особою?. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. У зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Ключника А.С. матеріали вищезазначеної цивільної справи були повторно перерозподілені на підставі розпорядження № 272 від 17.02.2017 року на суддю Кириленко Т.В. У зв`язку зі звільненням судді [PERSON] на підставі розпорядження керівника апарату № 785 від 10.05.2017 р. здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.06.2017 року справу прийнято в провадження судді Шум Л.М. та призначено до судового розгляду. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.04.2018 року у зв`язку з набранням чинності змін, що внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції, ухвалено справу розглядати у загальному позовному провадженні та почато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і додаткові письмові пояснення, вважає, що підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності не було. Представник Київської міської клінічної лікарні № 7 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, матеріали справи містять пояснення по суті позову, в яких проти задоволення позову заперечують у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини та надані сторонами докази, доходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що [PERSON] працює у Київській міській клінічній лікарні № 7 на посаді лікаря ортопеда-травматолога травматологічного пункту травматологічного відділення. 03.08.2016 року головним лікарем Київської міської клінічної лікарні №7 [PERSON] було видано Наказ «Про вжиття заходів дисциплінарного впливу» №298-К відносно [PERSON] лікаря ортопеда-травматолога травматологічного пункту травматологічного відділення (а. с. 66). Як вбачається з матеріалів справи, в спірному наказі від 03.08.2016 року за №298-К зазначено, що на підставі рапорту заступника головного лікаря з медичної частини [PERSON] від 01.08.2016 року, щодо звернення [PERSON] до адміністрації з приводу видачі йому листка непрацездатності, в якому було виявлено ряд недоліків у роботі лікаря - ортопеда травматолога [PERSON] , а саме: проведення амбулаторного прийому пацієнта під час цілодобового чергування по травматологічному пункту з відсутністю реєстрації у журналі (за 29.06.2016; 31.07.2016); порушення інструкції про порядок ведення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджену наказом МОЗ від 13.11.2001 №455; виявлено розбіжності в клінічному діагнозі зазначеному в журналі реєстрації пацієнтів а довідці виданій пацієнту; порушення первинної медичної документації (довідка не засвідчена особистою печаткою лікаря), наказано оголосити догану [PERSON] лікарю ортопеду-травматологу травматологічного пункту травматологічного відділення. З наказом про накладення дисциплінарного стягнення [PERSON] не ознайомився. Згідно ст. 29 КзпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний: 1) роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони. Згідно зі ст. 139 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП України) працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до вимог ст. 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. За порушення трудової дисципліни, як встановлено у ст.147 КЗпП України, - до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і- положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. З викладеного, а також з аналізу діючого трудового законодавства вбачається, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов`язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів. Необхідною умовою для накладення стягнення є вина працівника, наявність якої має бути обов`язково доведена роботодавцем. Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів», у спорах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст.147-1,148,149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи враховувалось при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Згідно ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру. Це стягнення полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника в трудовому колективі. Такий моральний осуд покликаний спонукати працівника надалі належно виконувати свої трудові обов`язки. Адже працівник має усвідомлювати, що в разі порушення ним трудової дисципліни після оголошення йому догани до нього роботодавцем може застосовуватися більш суворе стягнення, передбачене законодавством, зокрема звільнення. Тобто догана - захід дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього. Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а саме у КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків. В наказі про накладення дисциплінарного стягнення (чи це наказ про звільнення, чи про оголошення працівникові догани) обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що доводи позивача щодо порушення його трудових прав у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення в судовому засіданні є доведеними. Зокрема, в спірному наказі про оголошення догани не зазначено, який конкретно дисциплінарний проступок вчинив позивач, які саме порушення посадових обов`язків (конкретні пункти посадової інструкції) допущено позивачем. Так, в спірному наказі дослівно зазначено, що дисциплінарне стягнення накладено на «підставі рапорту заступника головного лікаря з медичної частини [PERSON] від 01.08.2016 року, щодо звернення [PERSON] до адміністрації з приводу видачі йому листка непрацездатності, в якому було виявлено ряд недоліків у роботі лікаря - ортопеда травматолога [PERSON] , а саме: проведення амбулаторного прийому пацієнта під час цілодобового чергування по травматологічному пункту з відсутністю реєстрації у журналі (за 29.06.2016; 31.07.2016); порушення інструкції про порядок ведення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджену наказом МОЗ від 13.11.2001 №455; виявлено розбіжності в клінічному діагнозі зазначеному в журналі реєстрації пацієнтів а довідці виданій пацієнту; порушення первинної медичної документації (довідка не засвідчена особистою печаткою лікаря)». Однак, таке формулювання наказу є нечітким та неясним, зокрема з нього не вбачається, які саме порушення посадової інструкції та трудового законодавства здійснено позивачем, не вказано які розбіжності виявлено в клінічному діагнозі зазначеному в журналі реєстрації пацієнтів а довідці виданій пацієнту, не вказано у якій довідці виявлено порушення первинної медичної документації (довідка не засвідчена особистою печаткою лікаря) Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем у рапорті головному лікарю Київської міської клінічної лікарні №7 Гуленко О. І . від 31.07. 2016 року було надано письмові пояснення з приводу заяви пацієнта про не надання лікарняного [PERSON] , в яких він вказав, що [PERSON] звернувся до нього 21.06.2016 року з приводу травми. Пацієнт був обстежений, встановлено діагноз: перелом медіальної кісточки лівої гомілки без зміщення, після наданої допомоги, [PERSON] видано довідку №8917, яку підписав власноручно та завірив печаткою, з подальшою рекомендацією щодо лікування травми під наглядом травматолога в поліклініці за місцем проживання. Від лікарняного листа пацієнт відмовився і лише 31.07.2016 року пацієнт повідомив його, про необхідність отримання лікарняного листа. Позивачем було рекомендовано звернутись пацієнту з відповідною заявою до керівника Київської міської клінічної лікарні №7. З позовної заяви вбачається, та не оспорюється сторонами, що записи в журналі у якому реєструються звернення пацієнтів до травмпункту лікарні під час прийому робить медична сестра, що супроводжує прийом, що виключає його відповідальність. Крім того, у п. 2 оскаржуваного наказу не зазначено які саме вимоги інструкції про порядок ведення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджену наказом МОЗ від 13.11.2001 №455 порушені [PERSON] і в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто відсутня вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Також знаходить своє підтвердження, твердження позивача, що з вимогами посадової інструкції лікаря-ортопеда-травматолога Травматологічного пункту Київського міського центру малоінвазивної травматології та ортопедії від 01.01.2013 року, в порушення ст. 29 КзпП України, відповідач позивача не ознайомив, згідно висновку експерта Дердавного науково -дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 19/8-4/317-СЕ/16 від 03.03.2017 року, встановлено, що від імені [PERSON] в посадовій інструкції виконаний не [PERSON] , а іншою особою. (а.с. 161-164) В порушення вимог ст. 149 КЗпП України відповідач після проведення перевірки під час якої було виявлено недоліки у роботі позивача і які стали підставою рапорту заступника головного лікаря з медичної частини [PERSON] , який в свою чергу став підставою для винесення оспорюваного наказу, не вимагав від [PERSON] надання письмових пояснень. Доводи відповідача про те, що такі пояснення були надані є недоречними, так як у позивача відбирались пояснення 31.07.2016 року з приводу не видачі лікарняного пацієнту, до проведення перевірки 01.08.2016 року, результати якої стали підставою рапорту заступника головного лікаря з медичної частини [PERSON] від 01.08.2016 року, який в свою чергу став підставою для видачі наказу від 03.08.2016 року за №298-К, оскільки не спростовують викладеного, оскільки ст. 149 КЗпП прямо передбачає надання пояснень саме власнику або уповноваженому ним органу до застосування стягнення. Тобто, за результатами перевірки (яка носить рекомендаційний характер), власник або уповноважений ним орган перед накладенням стягнення повинен був зажадати від позивача пояснення, і лише після цього вирішувати питання щодо винесення догани. Застосування дисциплінарного стягнення, без відібрання у порушника трудової дисципліни письмового пояснення тягне за собою скасування відповідного наказу і є самостійною підставою для скасування наказу в цій частині. Так, враховуючи викладене, встановлено, що у спірному наказі про оголошення догани не зазначено, який конкретно дисциплінарний проступок вчинив позивач, які саме порушення посадових обов`язків (конкретні пункти посадової інструкції) ним допущено, оскільки в наказі зазначено за: «проведення амбулаторного прийому пацієнта під час цілодобового чергування по травматологічному пункту з відсутністю реєстрації у журналі (за 29.06.2016; 31.07.2016); порушення інструкції про порядок ведення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджену наказом МОЗ від 13.11.2001 №455; виявлено розбіжності в клінічному діагнозі зазначеному в журналі реєстрації пацієнтів а довідці виданій пацієнту; порушення первинної медичної документації (довідка не засвідчена особистою печаткою лікаря).». Таке формулювання наказу про накладення дисциплінарного стягнення не дозволяє чітко визначити, який саме проступок вчинив працівник, що в свою чергу позбавило можливості надати працівником відповідні обґрунтовані пояснення щодо дисциплінарного проступку згідно із статтею 149 КЗпП України. Отже, наказ головного лікаря Київської міської клінічної лікарні №7 Гуленко О.І. «Про вжиття заходів дисциплінарного впливу» №298-К від 03.08.2016 року відносно [PERSON] лікаря ортопеда-травматолога травматологічного пункту травматологічного відділення, видано без законних підстав та з порушенням встановленого КЗпП України порядку, а тому в межах заявлених позивачем вимог такий наказ підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Питання перерозподілу судових витрат не порушувалось, що не суперечить вимогам ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved