Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області про відшкодування збитків та моральної шкоди, в обґрунтування якого вказав, що 06.07.2014 року приблизно о 13.00 год. він, керуючи належним йому на праві власності автомобілем [NUMBER], рухаючись по автодорозі т - 1212 Новомиргород [PERSON], де на ділянці проведення ремонту потрапив у яму на автомобільній дорозі, внаслідок чого автомобіль перекинувся. При цьому на вказаній ділянці дороги не було жодного попереджувального знака. З приводу дорожньо-транспортної пригоди, належний позивачеві автомобіль отримав механічні пошкодження, а позивач зазнав фізичного болю та душевних страждань. Загальний розмір заподіяних матеріальних збитків, як зазначив позивач, склав 155 509, 85 грн., а вартість експертної оцінки автомобіля склала 960,00 грн. Крім того, позивач вважає, що йому заподіяно ще й моральну шкоду, яка повязана з отриманням ним фізичного болю та пошкодженням належного йому автомобіля, з приводу чого він зазнав душевних страждань, так як використовував даний автомобіль у роботі для отримання прибутку та утримання свої сімї. Розмір моральної шкоди позивач оцінив у 20 000, 00 грн. У звязку з тим, що власником автодороги Т-1212 Новомиргород [PERSON] є Служба автомобільних доріг у Кіровоградській області, позов позивачем пред'явлено саме до Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області. Позивач та представник позивача у судове засідання з`явилися, надали пояснення, згідно з якими позовні вимоги підтримали та посилаючись на викладені в заяві обставини просили позов задовольнити. Представники відповідача у судове засідання з`явилися, надали пояснення, відповідно до яких позовні вимоги не визнали, надали письмові заперечення проти позову, в задоволенні якого просили відмовити. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, проте про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З урахуванням вказаних вище обставин суд ухвалив продовжити розгляд справи за даної явки. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності у тому числі й показанням свідків, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 серпня 2014 року, 06.07.2014 року о 13 год. 00 хв. [PERSON], [INFO], керуючи автомобілем [NUMBER], на автошляху Новомиргород [PERSON], у порушення п. 12.1 ПДР України, не врахував аварійний стан дороги, допустив занос автомобіля на праве узбіччя з подальшим перекиданням автомобіля, в результаті чого його власний автомобіль перекинувся на праве узбіччя, при цьому жодних дорожніх знаків про проведення ремонту дорожнього покриття чи інші перешкоди на дорозі встановлено не було. Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст.. 124 КУпАП відносно позивача за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення закрито. Тобто, враховуючи зазначені у вказаній вище постанові суду обставини суд дійшов висновку, що позивач рухався на автомобілі по дорозі, яка знаходилася в аварійному стані. Згідно з Положенням про Службу автомобільних доріг у Кіровоградській області, Служба у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України, постановами та розпорядженнями Кабінету Міністрів України, наказами профільного міністерства, нормативно правовими актами Укравтодору, рішеннями органу місцевого самоврядування, прийнятими в межах їх компетенції, а також цим Положенням (п.1.2. Положення). Відповідно до п. 1.3. Положенням про Службу автомобільних доріг у Кіровоградській області, Служба є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням. Метою діяльності Служби є організація утримання в належному технічному стані та розвиток мережі автомобільних доріг загального користування, мостів та штучних споруд, створення умов для безперервного та безпечного руху транспорту на них, задоволення потреб народного господарства та населення України в удосконаленні і раціональному розвитку дорожньої інфраструктури, що обслуговується ( п.2.1. Положення). Питання організації будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, а також відповідних інженерних комунікацій і споруд, технічний нагляд за станом автомобільних доріг загального користування, мостів та інших штучних споруд, забезпечення приймання та контролю якості виконаних робіт з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, мостів та інших штучних споруд згідно з встановленими нормативами відноситься до предмету діяльності Служби ( п. 2.2. Положення). Служба зобовязана організувати належне утримання та розвиток автомобільних доріг загального користування, що обліковуються на її балансі, та підтримувати безпечні та безперебійні умови руху на них, здійснювати контроль за дотриманням правил користування автомобільними дорогами, вести облік автомобільних доріг, інтенсивності руху транспортних засобів на них згідно з нормативними документами ( п. 3.2 Положення). Згідно з поясненнями представника відповідача, Служба автомобільних доріг у Кіровоградській області є балансоутримувачем автомобільної дороги Новомиргород [PERSON]. У відповідності до постанови апеляційного суду Київської області від 30 грудня 2014 року (оригінал постанови оглянуто у судовому засіданні) у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого [PERSON] на постанову Сквирського районного суду Київської області від 05 вересня 2014 року встановлено, що власником автодороги Т-1212 Новомиргород [PERSON] на ділянці км 12 + 700 16 + 700 є Служба автомобільних доріг у Кіровоградській області. «ШРБУ №100» є підприємством, яке здійснює будівництво та ремонт автомобільних доріг. Згідно наданих апелянтом фотознімків місця ДТП, вбачається, що вибоїна на ділянці шляху, у яку потрапив автомобіль [PERSON], утворилася не в результаті проведення ремонтних робіт ДП «ШРБУ №100», а у результаті фізичного зносу дорожнього покриття. Таким чином, Дочірнє підприємств «ШРБУ -100» не є власником вказаної автодороги, на якій відбулося ДТП, а тому не може нести відповідальності за її утримання в безпечному стані. Допитний у судовому засіданні свідок [PERSON]Г суду показав, що 06.07.2014 року він, як пасажир перебував під час руху в автомобілі, яким керував позивач та під час руху автомобіль потрапив у вибоїну, яка була на дорозі, в результаті чого відбувся розрив шини. Автомобіль перекинувся на дах на узбіччя дороги та автомобіль було суттєво пошкоджено, він особисто допомогав усіх пасажирів, у тому числі й водія діставати в автомобіля. Крім того, свідок пояснив, що подія відбулася миттєво, він сфотографував дорогу та яму в яку потрапив автомобіль, а також шину автомобіля, яка лопнула від попадання в яму. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що 06.07.2014 року вона, як пасажир перебувала під час руху в автомобілі, яким керував позивач, сиділа на передньому сидінні біля водія, дорогу бачила, жодних знаків на дорозі не було, на дорозі була велика яма, в яку автомобіль потрапив лівим колесом. Спочатку автомобіль раптово занесло в бік, а потім він перекинувся, внаслідок чого автомобіль було пошкоджено. Згідно зі Звітом № 14 050 про експертну оцінку колісного транспортного засобу марки «NISSAN X-TRAIL» д. н. ВА 0313 ВС, станом на 25 липня 2014 року, виконаного субєктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON] Юрієвичем, який має сертифікат субєкта оціночної діяльності № 13396/12 від 08.05.2012 року, строк дії якого до 08 травня 2015 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складала 95 137, 05 грн., з яких 16 875, 00 грн. вартість відновлювально ремонтних робіт; 7 280, 74 грн. вартість необхідних для ремонту матеріалів, а також вартість складових, що підлягали заміні під час ремонту (з урахуванням фізичного зносу) 116 362, 8 х ( 1-0,39) = 70 981, 31 грн. Крім того, згідно з додатком № 1 до вказаного вище звіту, вказано вартість необхідних для ремонту матеріалів та запасних частин, а саме: клей/ущільнюючий матеріал (плівка) 5 700,00 грн.; матеріали для фарбування 1 580, 74 грн. та запасні частини (з урахуванням фізичного зносу) 70 981, 31 грн. (116 362, 8 х ( 1-0,39) = 70 981, 31 грн.) Вартість і нормо/години по видам робіт прийнята по рекомендованому значенню для Кіровоградської області на ремонт автомобілів імпортного виробництва (а. 10 звіту № 14 050 про експертну оцінку колісного транспортного засобу). При проведенні експертної оцінки, згідно зведених даних по розрахунку, експертом розраховано вартість матеріалів та запасних частин до автомобіля виходячи з курсу EUR по відношенню до національної валюти, що дорівнювало 15,73098 грн. Таким чином, загальний розмір збитків, заподіяних позивачу становить 155 509,85 грн. Згідно з актом прийому передачі виконаних робіт № 09 від 24 липня 2014 року та розрахунковою квитанцією серії БТПК № 106844, загальна вартість експертної оцінки транспортного засобу, належного позивачу на праві приватної власності склала 960, 00 грн. Встановленими у судовому засіданні фактичними даними встановлено, що під час дорожньо транспортної пригоди, з вини відповідача позивачем отримано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, перенесених у звязку з пошкодженням його автомобіля за допомогою якого позивач мав можливість утримувати свою сім`ю, використовуючи автомобіль у своїй роботі. Згідно зі ст.9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; визначення структур управління, проектування, будівництва та утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів; участь у розробці положень про спеціальні структури управління дорожнім рухом; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; організація і здійснення заходів, спрямованих на захист навколишнього природного середовища; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; передача права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншим юридичним особам; визначення нормативів та виділення необхідних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів; передача права на будівництво комунальних та інших споруд, прокладання комунікацій, на захисні роботи і споруди, сервісні споруди та обладнання відповідно до чинного законодавства; проведення робіт по створенню і утриманню придорожніх зелених насаджень та інше;термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах. Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на: безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Встановленими у судовому засіданні фактичними даними встановлено, що під час дорожньо транспортної пригоди, з вини відповідача позивачем отримано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, перенесених у звязку з пошкодженням його автомобіля за допомогою якого позивач мав можливість утримувати свою сім`ю, використовуючи автомобіль у своїй роботі. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги за даним позовом підлягають задоволенню, проте з урахуванням принципу розумності та справедливості суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково.

Outcome: partial