Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів, в якому просить постановити рішення про визнання приміщень, позначених на поверховому плані будинку [ADDRESS] під літерами « 1-7» та « 1-8» такими, що збудовані самовільно і внесенні до Висновку БТІ про розподіл ідеальних часток між співвласниками будинку [ADDRESS] незаконно, з порушенням вимог чинного на той час законодавства та «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР», затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР від 31.01.1966 року. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 20.04.1983 року, посвідченого державним нотаріусом 7-ої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий номер № 1963, [PERSON] стала співвласницею ? частини жилого будинку [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці площею 600 кв.м. Відповідно до цього Договору і за згодою [PERSON], викладеною в його заяві від 20.04.1983 року та за згодою набувача половини будинку [PERSON] в її постійне користування переходять усі жилі і нежилі приміщення, які знаходяться на першому поверсі будинку, підвальне приміщення 17,8 кв.м., зазначене в поверховому плані будинку від 26.11.1979 року під літерою «V». Горищем та сходовою кліткою співвласники будинку [PERSON] та [PERSON] будуть користуватися спільно. В постійному користуванні [PERSON] залишаються усі жилі та нежилі приміщення на другому поверсі, підвальні приміщення загально площею 45,98 кв.м., позначенні в поверховому плані будинку під літерами «ІІ», «ІІІ», «ІV» та прибудований гараж площею 21,7 кв.м., позначений в поверховому плані будинку під літерою «VІ». Порядок користування земельною ділянкою між співвласниками будинку, залишився таким яким він був. 28.08.1984 року порядок користування земельною ділянкою був підтверджений укладанням письмової угоди між співвласниками будинку, згідно з якою частина земельної ділянки із західної сторони перейшла до [PERSON], а [PERSON] зі східної сторони по всій довжині земельної ділянки. 14.09.1983 року [PERSON] отримала рішення міжвідомчої комісії при виконкомі Червоноармійської Ради народних депутатів м.Львова про технічну можливість облаштування веранди над виступаючою частиною підвалу. Співвласник [PERSON] з таким рішенням не погодився, оскільки виступаючою частиною підвалу назвали гараж, позначений на поверховому плані будинку під літерою «VІ», який знаходиться в його приватній власності, тому згоди на будівництво веранди [PERSON] не надавав. У листопаді-грудні 1984 року, скориставшись відсутністю співвласника [PERSON], [PERSON] здійснила будівництво двох приміщень, позначених в поверховому плані будинку під літерами « 1-7» та « 1-8». Будівництво вказаних приміщень, проведено без проектно-технічної та дозвільної документації. 09.04.1985 року на підставі висновку Львівського ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про розподіл ідеальних часток між співвласниками будинку [ADDRESS], виконавчим комітетом Червоноармійської районної Ради народних депутатів м.Львова було прийнято рішення № 183, згідно з яким [PERSON] належить 11/20 ідеальних часток будинку [ADDRESS], а [PERSON] 9/20 ідеальних часток цього будинку. 22.10.1996 року позивач на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2-3194 від 1996 року отримав Свідоцтво про реєстрацію права власності на 11/20 ідеальних частин будинку [ADDRESS]. 26 березня 2002 року співвласник будинку [PERSON] подарувала належну їй частину будинку своїй доньці [PERSON] Оскільки на даний час позивач не може узаконити право власності на самочинно збудоване нерухоме майно (гараж), через заперечення відповідача [PERSON], яка мотивувала тим, що дах самочинно збудованого гаража шкодить її приміщенням, позначених в поверховому плані будинку під літерами « 1-7» та « 1-8», тому просить визнати дані приміщення такими, що збудовані самовільно і внесенні до Висновку БТІ про розподіл ідеальних часток між співвласниками будинку [ADDRESS] незаконно, з порушенням вимог чинного на той час законодавства. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд позов задоволити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилися без поважних причин, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про отримання повістки, а тому проведено розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» [PERSON] в судовому засіданні позов заперечила та пояснила, що відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 11/20 частин житлового будинку [ADDRESS], а [PERSON] - 9/20 частин будинку. Спірні приміщення, позначені на поверховому плані під літерами « 1-7» та « 1-8» увійшли в Договір дарування частини будинку від 26.03.2002 року та на сьогоднішній день є узаконені. Підставою для узаконення даних приміщень було рішення виконавчого комітету Червоноармійської районної Ради народних депутатів м.Львова № 183 від 09.04.1985 року «Про видачу свідоцтв про право власності співвласникам будинку [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON]». Позивачем жодне рішення не було оскаржене, а тому, враховуючи вищенаведене просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради Бойко Я.А. в судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки спірні приміщення на сьогоднішній день є узаконені, батьком позивача було зареєстровано право власності на 11/20 частин житлового будинку [ADDRESS], відповідно відповідачем [PERSON] на 9/20 частин будинку, про що свідчать Свідоцтва про право власності на житловий будинок, а тому, не має жодних правових підстав для задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та матеріали інвентаризаційної справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з Висновку БТІ про визначення ідеальних часток між співвласниками № 1454 від 23 січня 1985 року, [PERSON] належать 11/20 частин житлового будинку [ADDRESS], а [PERSON] - 9/20 частин житлового будинку. При цьому зазначено, що приміщення під літерою « 1-7» - це коридор, приміщення під літерою « 1-8» - це веранда. Згідно з рішенням виконавчого комітету Червоноармійської районної Ради народних депутатів м.Львова № 183 від 09.04.1985 року «Про видачу свідоцтв про право власності співвласникам будинку [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON]» вирішено видати свідоцтво про право власності на 11/20 ідеальних частин будинку [ADDRESS] [PERSON] і на 9/20 ідеальних частин будинку [ADDRESS] [PERSON] В подальшому [PERSON] 29 квітня 1985 року та [PERSON] 06 травня 1985 року було отримано Свідоцтво про право власності на житловий будинок на підставі вищезазначеного рішення. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 жовтня 1996 року, спадкоємцем майна [PERSON] є його син [PERSON] Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається з 11/20 частин жилого будинку з відповідною частиною господарських будівель на [ADDRESS]. Згідно з Договором дарування частини будинку від 06 березня 2002 року, [PERSON] подарувала [PERSON] 9/20 частини будинку [ADDRESS]. Як вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 9/20 частин будинку [ADDRESS]. Вищезазначене також підтверджується технічними паспортами на житловий будинок від 22 жовтня 1996 року, від 20 жовтня 2009 року та від 02 липня 2010 року (а.с.20-36). Згідно зі ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Таким чином, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що позивачем не обрано належного способу захисту своїх прав, та те, що приміщення, позначені на поверховому плані будинку [ADDRESS] під літерами « 1-7» та « 1-8» станом на сьогоднішній день є узаконеними, а тому, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed