Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач заявляє позовні вимоги, а саме: Усунути перешкоди [PERSON] у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. В мотивуванні змісту позовних вимог позивач вказав, позивач є власником 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] . Вона зареєструвала відповідача - [PERSON] за вказаною адресою в 2017 році з умовою, що вона через шість місяців самостійно зніметься з реєстрації. Але у 2019році з`ясувалось, що відповідач не знялася з реєстрації місця проживання як обіцяла. За місцем своєї реєстрації: [ADDRESS] відповідач ніколи не проживала, особистих речей та речей повсякденного використання, які б належали [PERSON] в будинку не має. Її теперішнє місцеперебування позивачу невідоме. З вказаних підстав вона заявляє позовні вимоги, щодо визнання відповідача особою яка втратила право користування житловим приміщенням. Відповідач відзиву стосовно позовних вимог не надав. Представник позивача на позові наполягав, що вказав в заяві в наданої суду. На підставі досліджених доказів, судом встановлено наступні факти та обставини: Позивачка, є власником 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджено копією договору дарування частки житлового будинку від 23.11.2003 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.12.2003 року. Позивачка зареєструвала відповідача - [PERSON] за вказаною адресою в 2017 році з умовами, що відповідачка через шість місяців самостійно зніметься з реєстрації. Означений факти, відомий тільки позивачки та відповідачки, на час судового розгляду неспростов, а тому на думку суду є доведеним. За адресою: [ADDRESS] відповідач ніколи не проживала, особистих речей та речей повсякденного використання, які б належали відповідачу в будинку не має. Факт відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації підтверджується копією акту від 23.05.2019 року про не проживання відповідача за місцем своєї реєстрації з січня 2017 року, копією довідки Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №24 Харківської міської ради » від 23.05.2019 року, згідно якої [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] за медичною допомогою з 01.01.2017 року по 05.2019 року не зверталась. Дослідивши і оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, суд вважає: Частиною 1 статті 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів його сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно статті 391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Виходячи із порівняльного аналізу статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 64, 150. 156 ЖК УРСР. слід дійти висновку, що положення статей 383. 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру від будь-яких осіб, у тому числі і тих, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 64, 150. 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16). За змістом частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту мої порушених прав. Отже, заявлені позовні вимоги визнання осіб втративши право користування житловим приміщенням обґрунтовані допустимими доказами, та відповідають вимогам вказаного закону.

Outcome: approved