Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач заявляє позовні вимоги до відповідача, а саме: - визнати [PERSON] , [INFO] , особою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . В мотивуванні позовних вимог вимог позивачка вказала: Позивачка, є наймачем квартири [ADDRESS] на підставі ордеру №316886, виданого 27 травня 1980 року виконавчим комітетом Ленінської ради народних депутатів міста Харкова на підставі рішення виконкому Ленінської ради народних депутатів міста Харкова від 16 квітня 1980 року №89/2, що підтверджується копією зазначеного ордеру від 27 травня 1980 року. Вказаний ордер було видано на двох осіб, а саме на [PERSON] , та матір позивачки [PERSON] , яка померла [INFO] та була знята з реєстраційного обліку, що підтверджується довідкою з Реєстру територіальної громади м.Харкова від 26.02.2019 року за №10-02438-2019. На теперішній час в квартирі зареєстровані: [PERSON] , її колишній чоловік [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] та неповнолітня онука [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою з Реєстру територіальної громади м.Харкова про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 29.08.2019 року. Як вбачається з ордеру на житлове приміщення, вказана квартира [ADDRESS] є ізольованою, двохкімнатною, житловою площею 32,6 кв.м. Зазначена вище квартира є моїм та дітей постійним місцем проживання. Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком, з яким позивачка знаходилася у шлюбі з 23.11.1991 року та шлюб з яким було розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 19 липня 2019 року по справі №642/2779/19, що підтверджується копією зазначеного судового рішення. [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2004 року у зв`язку з припиненням шлюбних та сімейних відносин, про що також зазначено в рішенні суду по справі № 642/2779/19. Відповідач в 2004 році зібрав свої речі, залишив ключі та добровільно пішов з дому. Жодних перешкод [PERSON] у користуванні квартирою я та члени родини не чинили. Місце проживання відповідача на теперішній час мені не відомо, бо відносин ми не підтримуємо. Особисті речі відповідача та належне йому майно в квартирі відсутні. Тому позивач заявляє позовні вимоги. Харківська міська радав в наданих поясненнях суду вказала: В провадженні Ленінського районного суду міста Харкова знаходиться цивільна справа № 642/6737/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] треті особи:Харківська міська рада, [PERSON] , [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зв`язку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин. Позивач просить суд визнати [PERSON] таким що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Позивач належним чином не обґрунтовує позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування- житловим приміщенням. Харківська міська рада вважає позов [PERSON] безпідставним, необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивач, звертаючись до суду з вищезазначеною позовною заявою, не надала належних, допустимих та достатніх письмових доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог, які можуть бути прийняті судом на підтвердження факту не проживання особи за місцем мешкання протягом певного часу. Відповідно до ст. ст. 47, 48 Конституції України кожній особі гарантовано право на житло. Згідно з ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та за рішенням суду. Стаття 72 ЖК УРСР передбачає можливість визнання особи в судовому порядку такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено Верховний Суд України в п. 10 постанови Пленуму «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 зазначив, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до п. 5 та 7 ч. 3 ст. 71 ЖК УРСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них, а також взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї. Відповідно до п. 2 ч. З ст. 71 ЖК, п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 р. № 2 за громадянами, відсутніми в місці постійного проживання за умовами й характером роботи (екіпажі суден, працівники геологічних, розвідувальних партій, експедицій, інші працівники, діяльність яких пов`язана з постійним пересуванням), зберігається право користування жилим приміщенням на період цієї роботи. Так, в позовній заяві немає доказів, які б встановлювали причини відсутності відповідача у спірній квартирі. Визнання [PERSON] таким, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] , порушить їх конституційне право на житло, що закріплено у статті 47 Конституції України. Тому вимагают: Відмовити [PERSON] до [PERSON] треті особи: Харківська міська рада, [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - повністю. Треті особи: [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги визнали. Позивач на позові наполягав, що вказав в заяві в наданої суду. На підставі досліджених доказів, судом встановлено наступні факти та обставини: Позивачка, є наймачем квартири [ADDRESS] на підставі ордеру №316886, виданого 27 травня 1980 року виконавчим комітетом Ленінської ради народних депутатів міста Харкова на підставі рішення виконкому Ленінської ради народних депутатів міста Харкова від 16 квітня 1980 року №89/2, що підтверджується копією зазначеного ордеру від 27 травня 1980 року. Вказаний ордер було видано на двох осіб, а саме на [PERSON] , та матір позивачки [PERSON] , яка померла [INFO] та була знята з реєстраційного обліку, що підтверджується довідкою з Реєстру територіальної громади м.Харкова від 26.02.2019 року за №10-02438-2019. На теперішній час в квартирі зареєстровані: [PERSON] , її колишній чоловік [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] та неповнолітня онука [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою з Реєстру територіальної громади м.Харкова про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 29.08.2019 року. Як вбачається з ордеру на житлове приміщення, вказана квартира [ADDRESS] є ізольованою, двохкімнатною, житловою площею 32,6 кв.м. Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком, з яким позивачка знаходилася у шлюбі з 23.11.1991 року та шлюб з яким було розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 19 липня 2019 року по справі №642/2779/19, що підтверджується копією зазначеного судового рішення. Таким чином відповідач не є членом родини позивачки. [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2004 року у зв`язку з припиненням шлюбних та сімейних відносин, про що також зазначено в рішенні суду по справі № 642/2779/19, що свідчить визнання третіми особами вказаних позовних вимог. Особисті речі відповідача та належне йому майно в квартирі відсутні. Як вбачається з відповіді КНП «Міська поліклініка №24» Харківської міської ради від 05.09.2019 року на адвокатський запит, [PERSON] , [INFO] , за медичною допомогою до КНП «Міська поліклініка №24» у ЦНПМД амбулаторію №4 за період з 1 січня 2018 року не звертався, на «Д» обліку не знаходився, декларацію з дільничним лікарем не заключав. Таким чином, з 2004 року [PERSON] у квартирі не проживає, житловими приміщеннями не користується, понад шість місяців. Дослідив та оцінив у сукупності докази матеріалів справи, суд вважає: Ст. 71, 72, Житлового Кодексу України передбачено: При тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] , не проживає та не користується вказаним житловим приміщенням понад 6(шість) місяців, що відповідно до вимог ст..ст.71, 72 ЖК України є підставою для задоволення позовнимх вимог. Суд не погоджується з поясненнями Харківської міської ради, т.я відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України: Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Третьою особою не надано суду доказів щодо поважності причини відсутності відповідача за вказаною адресою понад шість місяців, а тому правова позиція на вказаної особи думку суду є хібною.

Outcome: approved