Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останнього завдані збитки у розмірі 9228,08 грн., в тому числі з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення у розмірі 1978,08 грн., 3% річних у розмірі 599,00 грн., моральну (немайнову) шкоду у розмірі 15000,00 грн. та 768,40 грн. судового збору. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,25 га наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий №6123085600:02:001:1090. На даній земельній ділянці росли дерева породи ясен, які без відома власника, відповідач самовільно зрубав, чим завдав відповідної майнової шкоди. Свою вину [PERSON] визнав, що випливає зі змісту заяви останнього, справжність підпису якого засвідчено державним нотаріусом. Зазначає, що оскільки [PERSON] не зміг повернути в натурі майно, а тому він зобов`язався відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, а саме виплатити позивачу грошові кошти в розмірі 7250,00 грн. у строк до 05.03.2017 року. Вказані зобов`язання відповідачем не виконанні, а тому позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх майнових прав та відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями відповідача. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 23.01.2020 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання. 13.08.2020 року ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області постановлено закрити підготовче провадження у справі та призначити її до розгляду по суті. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак останній через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності, згідно з якого просять задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання. У зв`язку із неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, то зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст.280 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступних висновків. Частинами 1-3 ст.12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,25 га кадастровий №6123085600:02:001:1090, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності серії [NUMBER] (а.с.15). Як вбачається із копії заяви, яка посвідчена державним нотаріусом Другої тернопільської державної нотаріальної контори С.А.Темніковою 02.02.2017 року, [PERSON] (відповідач) зобов`язався виплатити [PERSON] (позивачу) гроші в сумі 7250,00 грн. строком до 05.03.2017 року (а.с.11). Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Згідно з ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо зобов`язання не виконано або виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі передбачені ст.625 ЦК України, оскільки остання передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами статті 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховний суд України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за №4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Суд звертає увагу, що відповідач на пропозицію суду відзив не надав, та окрім цього, не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки відповідач свого зобов`язання, згідно з нотаріально посвідченої заяви у встановлений строк не виконав, а підстав для відмови у задоволенні таких вимог [PERSON] судом не встановлено. Крім цього, на підставі ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, задовольняючи позов, суд вважає за необхідне покласти на відповідача судові витрати у справі, а саме 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved