Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування квартирою та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні та зобов'язанні вчинити дії. Мотивувала свої вимоги тим, що він є власником 2/3 квартири [ADDRESS]. Іншими співвласниками зазначеної квартири, як стверджує позивач є відповідачі [PERSON] та [PERSON] Позивач зазначає, що відповідачі не визнають його право власності, перешкоджають йому у користуванні його власністю. Зокрема позивач зазначає, що відповідачі змінили на вхідних дверях замки, не надають йому ключі, внаслідок чого він не може потрапити у квартиру. Також позивач стверджує, що не може домовитися з відповідачами про порядок користування квартирою та виділення часток в натурі є неможливим. Просить суд ухвалити рішення, яким визначити порядок користування квартирою та зобов'язати відповідачів не перешкоджати йому у користуванні квартирою та зобов'язати останніх надати йому ключі від вхідних дверей. Позивач в судове засідання не зявився. Надіслав до суду клопотання слухати справу у його відсутність на підставі наявних у справі доказах. На задоволенні позовних вимог наполягав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі в жодне судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки про виклик у суд за адресою місця проживання відповідачів, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Позивач наполягав на розгляді справи за наявними матеріалами справи у справі доказів в зв'язку з чим суд вважає за можливе вирішити справу у відсутність сторін за наявними у справі доказами, ухваливши рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи та тексту позовної заяви встановлено, що позивач є власником 2/3 квартири [ADDRESS]. Квартира [ADDRESS] розташована на 4-му поверсі 9-ти поверхового будинку і складається із двох кімнат 12.0 кв. м. та 18.0 кв. м. В той же час, в ході судового розгляду справи позивачем не було надано суду жодного доказу про те, що відповідачі проживають у квартирі [ADDRESS] і те, що останні змінили у вхідних дверях замки до таких та є співвласниками зазначеного майна. Суд вважає, що позивачем не доведено будь-якими належними та допустимими доказами факту перешкоджання відповідачами у користуванні йому - позивачу квартирою [ADDRESS], оскільки таких доказів в ході судового засідання позивачем надано не було і викладені останнім у формі припущень. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Суд вважає недоведеними твердження позивача, оскільки такі ґрунтуються на формулюваннях, зазначених у позові, що носять характер загальних формулювань і такі не стверджуються будь-якими доказами. Твердження позивача в обґрунтування позову, крім його пояснень, не підтверджені жодними доказами, а також не знайшли свого підтвердження в ході слухання справи, а тому не беруться судом до уваги і такі обставини встановлені в судовому засіданні не дають суду жодних правових підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Позивачем подано заяву про можливість слухання справи за його відсутності, а тому даний спір можливо розглянути лише на підставі раніше поданих доказах на підтвердження вимог позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного-процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову повністю. Судові витрат між сторонами розподілити за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed