Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання договору поруки припиненим, покликаючись на те, що 16.05.2011 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту № 606АІ10110516001 на купівлю автотранспортних засобів. Відповідно до умов кредитного договору, кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 107950 грн. із сплатою 17 % річних на перший річний період користування кредитом, тобто строком до 1.05.2012 р. На кожен наступний річний період процентна ставка за кредитом, встановлюється в порядку визначеному договором. 16.05.2011 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та ним було укладено договір поруки, згідно якого він зобов'язався нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, а також, можливих штрафних санкцій. В лютому 2015 р. відповідач звернувся із позовом до [PERSON], нього та іншого поручителя [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. З розрахунку долученого до позовної заяви він дізнався, що оплата кредиту не здійснювалась та заборгованість з врахуванням відсотків, штрафних санкцій становила 159549,74 грн., крім того, суттєво збільшувалась процентна ставка, без його відома. Вважає, що договір поруки має бути припиненим, оскільки, його як поручителя ніхто не повідомляв про збільшення процентної ставки, а також, йому не було відомо про те, що за вищевказаним кредитним договором з 20.08.2012 р., існує заборгованість. Також, йому не було скеровано жодної вимоги із моменту виникнення заборгованості. Відтак, вважає позов підставним та просить такий задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні, підтримав заявлені вимоги. Пояснив, що на час укладення договору поруки, між сторонами, процентна ставка за кредитним договором складала 17 %, її підняття в односторонньому порядку, що видно з розрахунку заборгованості, договором не було обумовлено так як і не було повідомлено про це поручителя [PERSON] Вважає, що є достатні підстави вважати договір поруки від 16.05.2011 р., припиненим, а відтак просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Як вбачається з письмового заперечення ПАТ «Укрсоцбанк», 12.02.2015 р. банк звернувся із позовною заявою до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, про стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Вважають, що обсяг зобов'язання не збільшувався, а відсотка ставка змінювалась залежно від середньозваженої процентної ставки за депозитами, що оприлюднюється Національним банком України та є загальнодоступною. Вважає заявлені вимоги безпідставними та просить відмовити у їх задоволенні. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 16.05.2011 року між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір кредиту № 606 АІ10110516001 на купівлю автотранспортних засобів, за яким кредитор надав позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 107950 грн. та зі сплатою процентів, в розмірі, в порядку та на умовах, визначених цим договором. Процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі 17% річних на перший річний період користування кредитом, тобто строком до 1.05.2012 р. На кожний наступний річний період процентна ставка за кредитом, встановлюватиметься в порядку визначено п.2.7 цього Договору, умовами якого передбачено, що Базова процентна ставка кредитування є змінною, її розмір переглядається кредитором, щорічно 1 травня, починаючи з дати укладення Договору. При зміні розміру Базової процентної ставки кредитування Національним банком України протягом поточного річного періоду користування кредитом, розмір процентної ставки за кредитом зміні не підлягає до завершення поточного річного періоду користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань за цим Кредитним договором, ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншого боку уклали договір поруки № 606АІ10110516001-ПОР/2 від 16.05.2011 року та згідно п.2.1.3 сплата процентів за користування кредитом становила 17%. Згідно п.3.3.1. договору поруки кредитор зобов'язаний до моменту виконання забезпеченого порукою зобов'язання не змінювати умов Договору кредиту без попереднього письмового погодження Поручителя. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина третя статті 16 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.553 та ч.1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом указаних норм матеріального права, поручитель хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах з кредитором. Поручитель, зокрема має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг. За змістом статей 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право й кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Звертаючись до суду з позовом за захистом своїх порушених прав, поручитель посилався на невизнання банком його права, передбаченого частинами першою, четвертою статті 559 ЦК України, на припинення поруки у зв'язку зі зміною зобов'язань боржника за кредитним договором без згоди поручителів, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності. Відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України припинення поруки пов'язується з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. Відповідно до ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 цього Кодексу. Згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 25.09.2013 року, за змістом частини першої статті 559 Цивільного кодексу України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком і тягне припинення поруки. На підставі ч.4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Як вбачається з розрахунку вимог банку у зв'язку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором від 22.01.2015 р., при даті з 20.05.2012 р., відсоткова ставка збільшилась до 20,40%, 20.05.2013 р., відсоткова ставка склала 23,40 % та при закінченні розрахунку 20.05.2014 р., відсоткова ставка становила 24,31 %. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вбачається, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Закон пов'язує припинення договору поруки із зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного зобов'язання забезпеченого порукою. Таким чином, умовами договору поруки не було передбачено зміни процентної ставки без згоди поручителя. Позивачем [PERSON] така згода не надавалася. Змінюючи відсоткову ставку за користування кредитом, в двохсторонньому порядку - банк та боржник, збільшили обсяг відповідальності поручителя як солідарного боржника в силу ст. 554 ЦК України. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до остаточного висновку, що оскільки відбулася зміна умов договору, що призвела до збільшення обсягу відповідальності поручителя, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved