Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] і просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 014/0031/84/39797 від 29.11.2005 року, посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] отримала в позивача кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в розмірі 20 500 дол. США., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.11.2025 року та зобовязалася виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Кредитний договір забезпечений договором поруки № 014/19-1с/с8-1/39797-467а від 29.11.2005 року, укладеним із відповідачем [PERSON]. Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 26.10.2015 року за відповідачами наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 13 783,17 дол. США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 311 150 грн. 61 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується конвертами, які повернулись за закінченням терміну зберігання. Причину неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 197 фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з позичальника заборгованості за вказаним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 29 листопада 2005 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», в подальшому назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0031/84/39797 (а.с.13,14), за яким банк надав, а позичальник (відповідачка) отримала кредит у розмірі 20 500 дол. США та зобов'язалася здійснювати погашення кредиту до 28.11.2025 року. Умовами п. 1.4. кредитного договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 12,5 % річних. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, позичальник, систематично порушувала строки сплати кредиту та процентів, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 014/0031/84/39797 від 29.11.2005 року (а.с.7-12). За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 22.12.2014 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором № 014/0031/82/85137 від 19 грудня 2007 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідачки [PERSON] за кредитними зобов'язаннями в розмірі 13 783,17 дол. США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 311 150 грн. 61 коп., а саме заборгованість по кредиту 12 210,81 дол. США, заборгованість по відсотках 1 572,36 доларів США. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором не представлено суду. В забезпечення належного виконання зобов'язання по кредитному договору № 014/0031/82/85137 від 19 грудня 2007 року, банк уклав з відповідачем [PERSON] договір поруки № 014/19-1с/с8-1/39797-467а від 29.11.2005 року (а.с.22,23). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 526, 527 ч. 1, 530, 554, 612, 1054 ч. 2 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 ч. 1, 197 ч.2 ЦПК України,

Outcome: approved