Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

позивач в травні 2016р. звернувся в суд з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Зазначав, що 22.01.1999р. ним та відповідачкою - було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації цивільного стану м.Сімферополь, актовий запис № 36. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] Спочатку сімейне життя із відповідачкою складувалось добре, подружжя проживало в Криму, вело спільне господарство та жило спільною родиною. В 2013 році на початку політичної кризи в країні сімейні стосунки із відповідачкою погіршились через значну відмінність політичних уподобань один одного, у зв»язку з чим він та відповідачка не могли дійти порозуміння в сімейному житті, він пропонував переїхати родиною з окупованого Криму на територію України, а відповідачка наполягала на проживанні в м.Севастополі. З цього моменту вони перестали розуміти один одного, почали рідко спілкуватись, припинили будь-які відносини, навіть стали ворожими один до одного, шлюб розпався. Він переїхав жити до м.Одеса внаслідок переведення на нове місце несення військової служби, а відповідачка залишилась проживати в м.Севастополь, прийняла російське громадянство, отримана новий паспорт. За наведених обставин шлюб з відповідачкою носить формальний характер, подальше його збереження та примирення неможливі. Крім того, він проживає з іншою жінкою та має намір офіційно створити нову сім'ю. На час подання позовної заяви до суду, майнових та житлових спорів з відповідачкою немає. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 22.04.2016р. підсудність даної справи визначено Голосіївському районному суду м.Києва. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена судом шляхом розміщення судової повістки на офіційному сайті Голосіївського районного суду м.Києва, у зв»язку із проживанням її на тимчасово окупованій території - у м.Севастополі Автономномної Республіки Крим. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких мотивів. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 22.01.1999р. перебувають в шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації цивільного стану м.Сімферополь, актовий запис №36. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що в 2013 році на початку політичної кризи в країні сімейні стосунки із відповідачкою погіршились через значну відмінність політичних уподобань один одного, у зв»язку з чим він та відповідачка не могли дійти порозуміння в сімейному житті, він пропонував переїхати родиною з окупованого Криму на територію України, а відповідачка наполягала на проживанні в м.Севастополі. З цього часу сторони перестали один одного розуміти, стали спілкуватись дуже рідко, припинили будь-які відносини, стали ворожими один до одного. Позивач переїхав жити до м.Одеса внаслідок переведення на нове місце несення військової служби, відповідачка залишилась проживати в м.Севастополь. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на неможливість збереження сім»ї, а також на свій намір офіційно створити нову сім'ю з іншою жінкою, з якою фактично проживає. На час подання позовної заяви до суду, майнових та житлових спорів позивач з відповідачкою немає. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому суд вважає не надавати сторонам строк для примирення, шлюб розірвати. На підставі наведеного, ст.ст. 21, 24, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved