Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з позовом до Соснівського ВДВС Черкаського МУЮ, [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, вказуючи про те, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 29.08.2007 року був укладений кредитний договір CSIPG206670187 про надання кредиту в розмірі 6420 дол. США на термін до 29.08.2007 р., а [PERSON] зобов»язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строк та в порядку встановленому кредитом. В забезпечення виконання зобов»язань між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 29.08.2007 р. був укладений договір іпотеки, відповідно до якого вона надала в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.02.2011 року було звернено стягнення на предмет іпотеки. В ході виконання рішення суду було виявлено, що постановою від 28.07.2015 р. Соснівським ВДВС Черкаського МУЮ було накладено арешт на все майно боржника та заборону на його відчуження. 28.03.2014 р. Соснівським ВДВС Черкаського МУЮ складено акт опису і арешту майна боржника, а саме квартири, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS]. Позивач вважає, що дані арешти є безпідставними, так як договір іпотеки було укладено 29.08.2007 р. і позивач має вищий пріоритет. Просили виключити з акту опису та арешту квартиру [ADDRESS]. Скасувати постанову Соснівського ВДВС Черкаського МУЮ від 28.07.2015 р. про накладення арешту та заборони відчуження на все майно та постанову від 28.07.2015 р. про накладення арешту та заборони на квартиру [ADDRESS]. Звільнити з-під арешту та заборони відчуження на дану квартиру. 15.04.2016 року рішенням Соснівським районним судом м.Черкаси позовні вимоги позивача були задоволені в повному обсязі. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.06.2016 року заяву [PERSON] про скасування заочного рішення було задоволено та призначено справу в судове засідання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги уточнив та просив скасувати арешт та заборону відчуження з однокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], накладених постановами Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 28.07.2015 р. Відповідач [PERSON] та її адвокат в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та просили в позові відмовити. Державний виконавець Соснівського ВДВС Черкаського МУЮ [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що арешт накладено на виконання рішень на користь позивача. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Судом встановлено, що 29.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір CSIPG206670187 про надання [PERSON] кредиту в розмірі 6420 дол. США на термін до 29.08.2037 р. В забезпечення виконання зобов»язань між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 29.08.2007 р. був укладений договір іпотеки, відповідно до якого вона надала в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Даний договір внесений в реєстр заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Постільки відповідач зобов»язання по договору кредиту не виконувала, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.02.2011 року за позовом ПАТ «Приватюанк» до [PERSON] звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS]. 28.03.2014 р. Соснівським ВДВС Черкаського МУЮ складено акт опису і арешту майна боржника, а саме квартири, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS]. Постановами державного виконавця Соснівського ВДВС Черкаського МУЮ від 28.07.2015 р накладено арешт на все майно боржника та заборону на його відчуження. та на арешт та заборону відчуження квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в Соснівському ВДВС Черкаського МУЮ перебуває виконавче провадження лише по зверненню стягнення на користь задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». Акт опису і арешту майна від 28.03.2014 року складений саме в інтересах позивача. В самій позовній заяві позивачем не зазначено, які саме права були порушені даними постановами, так як в силу ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» позивач не може розпорядитись майном, на яке звертається стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Відповідно до ч. 6 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 43 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя. За положенням ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека вид забезпечення виконання зобов»язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов»язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі У Закону України «Про іпотеку». Статаею 33 даного закону пердбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. В данному випадку позивач і звертався до суду з позовом щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», у разі звернення стягнення на будинок, квартиру, іншетприміщення чи земельну ділянку державний виконавець подає запити до відповідних місцевих органів, що здійснюють реєстрацію та облік майна про належність такого майна боржнику на праві власності та перевіряє чи не перебуває це майно під арештом. В данному випадку, державним виконавцем був здійснений запит щодо належності майна відповідачу та отримана інформація щодо внесення в реєстр заборон відчуження об»єктів нерухомого майна договір іпотеки від 28.07.2007 року, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Таким чином, державним виконавцем постанова щодо накладення арешту на квартиру винесена безпідставно. Щодо посилань відповідача на те, що на даний час існує мораторій на звернення стягнення на майно наданого як забезпечення кредитів, а тому не може бути задоволений даний позов, суд вважає, що дані посилання є безпідставними. Відповідно п.1 Закону України від 03.06.2014 року № 1304-У11 «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуто нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно ст.4 Закону України «Про заставу» ат/або предметом іпотеки згідно ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо майно виступає як забезпечення зобов»язань громадян України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об»єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, загальна площа такого нерухомого майна не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.метрів для житлового будинку. Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов»язання. Відтак, даним Законом мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобов»язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно п.4 Закону № 1304-У11, протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону не підлягає виконанню, проте не є підставою для відмови в захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредитора. Постільки позивачем ПАТ «Приватбанк» подано позов стосовно скасування арешту та заборону відчуження з однокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], накладених постановами Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 28.07.2015 р., тому підстав для відмови в захисті порушеного права позивача суд не вбачає. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання.

Outcome: approved