Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач зазначив, що 22 грудня 2005 року між акціонерним поштово - пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/09-02/1568/05 (кредитний договір), згідно з яким Банк надав відповідачу кредит для використання на купівлю житла в розмірі 9200,00 доларів США до 21 грудня 2015 року, зі сплатою за користування кредитними коштами 12,5 % річних, а відповідач зобов'язувався належним чином використовувати і повернути Банку кредит у порядку і на умовах, зазначених в кредитному договорі. 26.02.2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору (далі - додаткова угода), відповідно до якої було збільшено строк надання кредиту на 99 календарних місяців, а саме до 21.02.2024 року та було викладено у новій редакції графік погашення заборгованості. Відповідно до п. 6.5 кредитного договору передбачено право позивача достроково стягнути заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадках не виконання позичальником умов договору. П. 9.1 кредитного договору встановлено, що за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору [PERSON] поручилася перед позивачем за належне виконання [PERSON] умов кредитного договору по поверненню суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Всупереч нормам цивільного законодавства та умовам кредитного договору та додаткової угоди [PERSON] з жовтня 2013 року не виконує перед позивачем, як кредитором зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків. На вимогу погасити заборгованість відповідачі не реагують. У зв'язку з викладеним вище позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором 2938 (дві тисячі дев'ятсот тридцять вісім) доларів 64 (шістдесят чотири) центи США, в тому числі: 1785,11 доларів США заборгованості за кредитом, 143,81 долари США заборгованості по відсотках, 1009,72 доларів США пені за прострочення сплати кредиту та відсотків. Представник позивача - Міщишин А.В. в судовому засіданні позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про час і місце слухання справи повідомлені належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних мотивів. Судом встановлено, що між акціонерним поштово - пенсійним банком «Аваль» правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/09-02/1568/05 від 22.12.2005 року, згідно договору позивач надав відповідачу кредит в розмірі 9200 (дев'ять тисяч двісті) доларів США з датою повернення кредиту 21 грудня 2015 р. та процентною ставкою 12,5 % річних за користування кредитними коштами. 26 лютого 2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 014/09-02/1568/05 від 22.12.2005 року, якою було збільшено строк надання кредиту на 99 календарних місяців, а саме до 21.02.2024 року та було викладено у новій редакції графік погашення заборгованості. Відповідач не виконував належним чином зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом, з жовтня 2013 року не повертає кредит та не сплачує відсотки. Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, перерахованих в ст. 11 ЦК України, зокрема, на підставі договорів. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з п. 6.5 кредитного договору, кредитом має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитомта штрафні санкції у випадках невиконання позичальником умов договору. Відповідно до п.9.1 кредитного договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Згідно розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] станом на 24.06.2014 року має заборгованість перед позивачем в сумі 2938 (дві тисячі дев'ятсот тридцять вісім) доларів 64 центи США, в тому числі: 1785,11 долари США заборгованість за кредитом; 143,72 долари США заборгованість по відсотках; 1009,72 доларів США пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків. Отже, на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України та згідно з умовами вищевказаного кредитного договору, умови якого не були дотримані відповідачем, позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту, відсотків за користування ним у зв'язку з порушенням умов договору кредиту відповідачем в розмірі вказаному в розрахунку заборгованості. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів 1785,11 доларів США заборгованості за кредитом та 143,81 доларів США заборгованості по відсотках, - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, якщо інше прямо не вказане в актах цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, платників грошових коштів на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Зважаючи на те, що облікова ставка НБУ встановлюється щодо гривні, суд приходить до висновку, що пеня не може бути розрахована та стягнута судом в доларах США, а тому пеню слід обчислювати виходячи з гривневого еквіваленту простроченої заборгованості за кредитним договором, який обчислюється згідно офіційного курсу долара США до гривні встановленого НБУ. При цьому пеня обчислюється виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми гривневого еквіваленту простроченої заборгованості. Враховуючи вищенаведені вимоги закону, той факт, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, суд вважає, що розмір пені слід зменшити до 1000 (одної тисячі) гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою ним при пред'явленні позову судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial