Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, який виклав у новій редакції 02.07.2018 року. В обґрунтування позову покликався на те, що згідно кредитного договору без номера, укладеного 16.09.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - змінена назва АТ КБ «ПриватБанк», а.с. 67) та відповідачем [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 1000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - серпень 2016 року, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконував, у зв'язку з чим станом на 31.01.2018 року допустив виникнення заборгованості по кредиту в сумі 115771,23 грн., з яких: 3744,08 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 102276,14 грн. - заборгованості по відсотках за користування кредитом; 4000,0 грн. - пеня; 250,0 грн. - штраф (фіксована частина); 5501,01 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 115771,23 грн. та судові витрати в сумі 1762,00 грн. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 04.07.2018 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання нею відзиву на позовну заяву, а також призначено розгляд справи в приміщення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області на 10 год. 00 хв. 09.08.2018 року без виклику сторін. Однак, 09.08.2018 року розгляд справи було відкладено на 10 год. 00 хв. 12.09.2018 року з викликом сторін, оскільки головуюча суддя по справі перебувала у відпустці. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 68) відповідач [PERSON] отримав вищевказану ухвалу суду 12.07.2018 року, однак, станом на 12.09.2018 року, відзиву на позовну заяву суду не надав. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду подав письмову заяву, в якій просив в задоволенні позову відмовити у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, та розгляд справи провести без його участі. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» (позивач) (змінена назва - АТ КБ «ПриватБанк», а.с. 67) та [PERSON] (відповідач) 16.09.2008 року був укладений договір без номера (а.с. 12-19) (далі - Кредитний договір), згідно якого останній отримав кредит в розмірі 1000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», зі строком дії кредитної картки до 08/16 року (довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, а.с. 55), за користування яким зобов'язався сплатити 3,0 % в місяць (36,0 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом, зі строком внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним (довідка про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», а.с. 13). Згідно п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг позичальник надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банка, та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт, а підписання даного договору являє собою пряму згоду держателя картки відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Так, згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] (відповідач) 16.09.2008 року на його картці встановлено кредитний ліміт 1000,00 грн., 22.07.2009 року - зменшено кредитний ліміт до 920,0 грн., 21.08.2009 року - зменшено кредитний ліміт до 800,0 грн., 15.09.2009 року - зменшено кредитний ліміт до 700,0 грн., 22.10.2010 року - збільшено кредитний ліміт до 800,0 грн., 24.11.2010 року - збільшено кредитний ліміт до 900,0 грн., 23.12.2010 року - збільшено кредитний ліміт до 1000,0 грн., 21.01.2011 року - збільшено кредитний ліміт до 1200,0 грн., 07.11.2012 року - збільшено кредитний ліміт до 4000,0 грн., 14.11.2012 року - збільшено кредитний ліміт до 4500,0 грн., 16.08.2013 року - зменшено кредитний ліміт до 4200,0 грн., 19.11.2013 року та 07.08.2015 року - зменшено кредитний ліміт до 3750,0 грн., (а.с. 11, 55). Відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг банк має право здійснювати зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не пізніше чим за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, в виписці по Картрахунку згідно п. 4.9 цього договору. Якщо на протязі 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду з змінами, то вважається, что Клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою право в односторонньому порядку, по власному рішенню Банку і без попереднього повідомлення клієнта. Так, відповідно до Витягу з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна», які є невід'ємною частиною кредитного договору, з 01.01.2013 року всі картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» переведені на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», та відповідно з 01.01.2013 року відсоткова ставка по кредиту була зменшено до 2,5 % на місяць (30,0 % річних), з 01.09.2014 року відсоткову ставку було збільшено до 2,9 % на місяць (34,8 річних) та з 01.04.2015 року відсоткову ставку було збільшено до 3,6 % на місяць (43,2 % річних) (а.с. 56). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом у анкеті-заяві (а.с. 12 зворот). Відповідно п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісію, на умовах передбачених даним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», які діяли на момент укладення договору, при порушенні клієнтом строків платежів по любому з грошових зобов'язань передбачених даним договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний заплатити банку штраф в розмірі 250,0 грн. + 5 % від суми позову (а.с. 13). Відповідно до Тарифів за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту клієнт сплачує банку пеню, а саме: пеня = 0,24% (нараховується за кожний день прострочки кредиту на суму загальної заборгованості) + 50 грн. при кожному виникненні прострочки по кредиту або процентах на суму від 100 грн.; пеня = 0,24% (нараховується за кожний день прострочки кредиту на суму загальної заборгованості) + 100 грн. при кожному виникненні прострочки по кредиту або процентах на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше (а.с. 56). Відповідач одержав та використав за цільовим призначенням кредитні кошти, шляхом зняття готівки з банкоматів, про що свідчить виписка по особовому рахунку [PERSON] за період з 16.09.2008 року по 31.01.2018 року (а.с. 49-54). Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 31.01.2018 року допустив виникнення заборгованості по кредиту в сумі 115771,23 грн., з яких: 3744,08 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 102276,14 грн. - заборгованості по відсотках за користування кредитом; 4000,0 грн. - пеня; 250,0 грн. - штраф (фіксована частина); 5501,01 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 44-48). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Однак, [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просив застосувати строк позовної давності та в задоволенні позову відмовити. В частині 3 статті 267 ЦК України вказано, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами до 25 числа кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 31.01.2018 року та виписки по особовому рахунку [PERSON] за період з 16.09.2008 року по 31.01.2018 року, остання сума погашення за кредитом була здійснена відповідачем 03.08.2015 року на суму 1000,0 грн. Тобто, з 26.09.2015 року після невнесення чергового платежу банк дізнався про порушення свого права і саме з цього моменту розпочався перебіг строку позовної давності. Даний позов направлено до суду 28.05.2018 року, що свідчить про те, що позивач звернувся до суду з даним позовом в межах трьохрічного строку позовної давності. Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки(ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2ст. 258 ЦК України). Отже, позивачем пропущено встановлений п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України річний строк звернення із позовними вимогами про стягнення неустойки (штрафу, пені). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Таким чином, в частині вимог про стягнення з відповідачів 4000,0 грн. - пені, 250,0 грн. - штрафу (фіксованої частини); 5501,01 грн. - штрафу (процентної складової) слід відмовити у звязку із пропуском строку позовної давності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором без номера від 16.09.2008 року, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та відсотках за користування кредитом є обгрунтованою та підлягає задоволенню, а в решті позовних вимог слід відмовити, у звязку із пропускоми строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1613,46 грн. (платіжне доручення № BOJ62B1JHB від 02.05.2018 року, а.с. 1). На підставі викладеного, відповідно 261, 526, 549, 611, 612, 631, 634, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial