Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даним позовом до [PERSON] про відшкодування коштів по допомозі по догляду за інвалідом ІІ групи. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що Управлінням соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації (далі - Управління) [PERSON] призначено допомогу по догляду за дружиною [PERSON], котра є інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу. За результатами проведеної Управлінням 25.10.2017 року перевірки надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду за ним, встановлено, що інвалід II групи [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 14.04.2015 року по 03.08.2015 року (111 днів) та з 02.09.2015 року по 29.12.2015 року (118 днів) відповідно до інформації виданої Волинською обласною психіатричною лікарнею №1 м. Луцьк, про що [PERSON] не повідомив управління соціального захисту та отримував за цей період допомогу по догляду за нею. У зв'язку з цим складено розрахунок, яким встановлено суму безпідставно перерахованих коштів по допомозі по догляду за інвалідом, що становить 11922,00 грн. Запропоновано [PERSON] добровільно відшкодувати цю суму коштів, однак останній добровільно кошти не відшкодував. Позивач в позовній заяві просить стягнути з [PERSON] на користь Управління відшкодування коштів по переплаченій допомозі по догляду за інвалідом ІІ групи в розмірі 11922 грн. В судове засідання представник позивача не з'явилась, однак подала заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечив представник позивача. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з'явились, тому згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу визначає Порядок надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає і інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду за ними, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 02 серпня 2000 р. № 1192 із змінами (далі - Порядок). Підпунктом 8 Порядку передбачено, що виплата допомоги припиняється у разі коли: інвалід І чи II групи внаслідок психічного розладу перебуває на повному державному утриманні або стаціонарному лікуванні впродовж повного календарного місяця. У разі виникнення обставин, внаслідок яких припиняється виплата допомоги на догляд, особи, яким надається допомога, зобов'язані в десятиденний строк повідомити органи, що провадять її виплату. Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за тим, у якому сталися зміни. Згідно п.13-1 Порядку, якщо внаслідок зловживань з боку громадян (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на призначення і виплату допомоги на догляд тощо) були надміру виплачені суми допомоги, органи соціального захисту населення здійснюють такі заходи: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану особи; повідомляють одержувача допомоги про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] 10.02.2015 р. та 10.09.2015 р. звертався до управління із заявами про призначення щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду за ним. Із змісту даних заяв вбачається, що при зверненні із відповідними заявами [PERSON] зобов'язався повідомити Управління про госпіталізацію особи, за якою здійснює догляд чи перебування її більше місяця на лікуванні. Рішенням Управління від 13.02.2015 р. та 15.10.2015 р. відповідачу з 01.02.2015р. по 31.07.2015 р. була призначена допомога у розмірі 1218 грн. щомісячно, а у період з 01.09.2015 р. по 29.02.2016 р. розмір допомоги становив 1378 грн. Із висновків лікарської комісії медичного закладу від 09.02.2015 року №273 та від 09.09.2015 року № 1726 встановлено, що [PERSON], [INFO] є інвалідом ІІ-ї групи внаслідок психічного розладу та потребує постійного стороннього догляду. Довідкою Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька від 21.10.2016 р. підтверджується, що [PERSON] мешканка с. Федорівка, Володимир-Волинського району, Волинської області, вул. Володимирівська, 79, перебувала на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі впродовж повного календарного місяця. Зокрема, з 14.04.2015 року по 03.08.2015 року (111 днів), з 02.09.2015 року по 29.12.2015 року (118 днів), з 14.03.2016 року по 11.07.2016 року (119 днів). Таким чином, обставина перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні впродовж повного календарного місяця згідно п. 8 Порядку є підставою для припинення даної допомоги відповідачу. Оскільки виникли обставини, котрі є підставою для припинення виплата такої допомоги відповідачу і дані обставини йому були достовірно відомі, тому згідно п. 8 Порядку він у десятиденний строк зобов»язаний був повідомити про це Управління, однак цього не зробив. Згідно з розрахунку, [PERSON] у період з 01.05.2015 року по 29.02.2016 року отримав грошову допомогу особі, яка проживає разом з інвалідом IІ групи внаслідок психічного розладу в розмірі 11922 грн., хоча підстав для її отримання у нього не було. Повідомленням від 13.12.2016 р. підтверджується, що відповідача проінформовано про безпідставно виплачену грошову допомогу та запропоновано добровільно повернути суму допомоги в розмірі 11922 грн. Однак дану суму допомоги відповідач не повернув. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У відповідності до ч.1, 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Проте, на судовий розгляд справи відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, котрі б спростували доводи позивача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] не повідомив Управління про перебування його дружини [PERSON], інваліда ІІ групи внаслідок психічного розладу, з якою проживає та за якою здійснює догляд, на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров»я впродовж повного календпрного місяця, внаслідок чого безпідставно отримав грошову допомогу в розмірі 11922 грн., тому даний розмір допомоги підлягає поверненню, шляхом її стягнення із відповідача на користь позивача. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору за подання позову на підставі положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, судовий збір в дохід держави в розмірі 1600 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved