Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до відповідача про визначення порядку користування квартирою, яка є спільною частковою власністю. Подану позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач є власником 3/4 частин квартири [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про приватизацію житла, виданого 16.08.1993 року сектором приватизації Московської державної адміністрації м. Києва за №3575, зареєстрованого в Київському міському бюро техінвентаризації 03.09.1993р. в реєстрову книгу №3679, та Свідоцтва про право власності в порядку спадкування після померлого батька [PERSON] , виданого 06.12.2001р. Відповідачка [PERSON] є власником 1/4 частини вище зазначеної квартири на підставі Свідоцтва про право власності в порядку спадкування після смерті її матері. Квартира [ADDRESS] , складається із трьох ізольованих кімнат житловою площею 39,2 кв.м: кімната 10,6 кв.м, друга кімната 12,3 кв.м, третя кімната 16,3 кв.м. Загальна площа квартири складає 56,0 кв.м і до житлової площі додається ще площа місць загального користування. Це - кухня 5,8 кв.м, ванна кімната 2 кв.м, вбиральня 0,9 кв.м, коридори 4,9 кв.м та 1,6 кв.м. Між позивачем та відповідачем склався порядок користування квартирою по площі, що відповідає належним сторонам часткам. Позивач займає дві кімнати площею 12,3 кв.м і 16,3 кв.м. Відповідачка займає окрему кімнату площею 10,6 кв.м., спільно користуючись місцями загального користування. Між сторонами виникають непорозуміння щодо користування та оплати квартирою, склались неприязні відносини, тому позивач звертається до суду за захистом свого права власності. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.09.2021 року відкрито провадження та правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У листопаді 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач суттєво не заперечує проти задоволення позовної заяви, зазначаючи, що позивач та відповідач є співвласниками вказаної квартири, а тому надає свою згоду і погоджується із тим, щоб відповідачу була відведена в користування кімната жилою площею 10,6 (десять цілих шість десятих) кв.м., а позивачу - кімната жилою площею 12,3 (дванадцять цілих три десятих) кв.м. та кімната жилою площею 16,3 (шістнадцять цілих три десятих) кв.м., а все інше, зокрема, місця загального користування, було залишено в загальному спільному користуванні сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києві від 13.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач до судового розгляду подав заяву, якою позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач подала заяву, з якої вбачається, що вона не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтуються позовні вимоги, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 3/4 частин квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про приватизацію житла, виданого 16.08.1993 року сектором приватизації Московської державної адміністрації м. Києва за №3575, зареєстрованого в Київському міському бюро техінвентаризації 03.09.1993 р. в реєстрову книгу №3679, та Свідоцтва про право власності в порядку спадкування після померлого батька [PERSON] , виданого 06.12.2001р. Відповідач є власником 1/4 частини квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом № 11-1286 від 20 липня 2011 року, виданого державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Костенко Л.Ю., що вбачається також з Витягу про державну реєстрацію прав на нерухоме майно від 26 липня 2011 року № 30745272. Сторони не заперечують, що між позивачем та відповідачем дійсно виникають непорозуміння щодо користування та оплати послуг на утримання квартири. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійсненні права власності власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох і більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно зі ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди Відповідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року судам роз`яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Оскільки відповідач не заперечує проти запропонованого порядку користування квартирою, яка є спільною частковою власністю, що свідчить про те, що сторони досягли згоди між собою щодо порядку володіння та користування квартирою, позовні вимоги про встановлення порядку користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов про встановлення порядку користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Оскільки судом задоволено позовні вимоги, то відповідно до статей 141-142 ЦПК України судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved