Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення суми. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач [PERSON], відповідно до поданої ним заяви, наказу директора Харківської філії TOB «Термоелектро - Україна» від 23.09.2013р. № 414 o.с. був прийнятий 24.09.2013р. на роботу електрозварником ручного зварювання 4 розряду. Наказом від 23.09.2013р. № 418-в був відряджений для виконання робіт до Добротвірської будівельно-монтажної дільниці, яка розташована за адресою: «Добротвірська ТЄС», вул. Промислова, 12, смт. Добротвір, Кам'янка-бузький р-н, Львівської обл. Відповідач, при вибутті у відрядження отримав по розхідно-касовому ордеру від 23.09.2013 р. №590 грошові кошти у сумі 1000 (одна тисяча) грн. в якості авансу для придбання проїзних документів та на добові витрати. Відповідні грошові кошти були перераховані на його платіжну картку. Відповідно до існуючого порядку, після повернення з відрядження працівник повинен відзвітувати про витрати (у тому числі й додаткові) за формою та порядком, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 5 грудня 2012 р. № 1276, якій діяв на той час, до закінчення третього банківського дня, якщо під час відрядження працівник отримав готівку із застосуванням платіжних карток. Але незважаючи на наказ роботодавця, Відповідач до місця відрядження не прибув, до роботи не приступив. В подальшому Відповідач з відрядження не повернувся, до служби персоналу і кадрового адміністрування Харківської філії (роботодавця), де знаходилася на збереженні його трудова книжка, не звертався, до роботи в будь якому вигляді не приступав. Також, Відповідач авансового звіту про витрати у встановленому порядку не подав, грошові кошти отримані в якості авансу в добровільному порядку не повернув. В наслідок чого, своїми діями, Відповідач заподіяв роботодавцю майнову шкоду на загальну суму 1000 (одна тисяча) гривень, що змушує TOB «Термоелектро - Україна» звернутися до суду в особі Харківської філії «Термоелектро - Україна» з позовною заявою про стягнення з нього відповідних грошових коштів в судовому порядку. Крім того, своїми діями Відповідач фактично вчинив прогул без поважних причин, що стало підставою його звільнення з роботи за п. 4 ч. 1 ст 40 КЗпП України відповідно до наказу директора Харківської філії TOB «Термоелектро - Україна» від 25.12.2013р. № 627 o.e., що унеможливило стягнення грошових коштів з Відповідача в порядку передбаченому ст.136 КЗпП України в примусовому порядку. В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення і послався, щодо тривалості розгляду даної справи, яка повязана поведінки відповідача, та з урахуванням подання позовної заяви у березні 2015 року, на справу Писатюк проти України , в якій Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета розгляду для заявника. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і правовідносини сторін, відповідачів належним чином було повідомлено про місце і час судового засідання, позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідача та ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідача, відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Вислухавши позивача , суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], відповідно до поданої ним заяви, наказу директора Харківської філії TOB «Термоелектро - Україна» від 23.09.2013р. № 414 o.с. був прийнятий 24.09.2013р. на роботу електрозварником ручного зварювання 4 розряду. Наказом від 23.09.2013р. № 418-в був відряджений для виконання робіт до Добротвірської будівельно-монтажної дільниці, яка розташована за адресою: «Добротвірська ТЄС», вул. Промислова, 12, смт. Добротвір, Кам'янка-бузький р-н, Львівської обл. Відповідач, при вибутті у відрядження отримав по розхідно-касовому ордеру від 23.09.2013 р. №590 грошові кошти у сумі 1000 (одна тисяча) грн. в якості авансу для придбання проїзних документів та на добові витрати. Відповідні грошові кошти були перераховані на його платіжну картку. Відповідно до існуючого порядку, після повернення з відрядження працівник повинен відзвітувати про витрати (у тому числі й додаткові) за формою та порядком, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 5 грудня 2012 р. № 1276, якій діяв на той час, до закінчення третього банківського дня, якщо під час відрядження працівник отримав готівку із застосуванням платіжних карток. Але незважаючи на наказ роботодавця, Відповідач до місця відрядження не прибув, до роботи не приступив. В подальшому Відповідач з відрядження не повернувся, до служби персоналу і кадрового адміністрування Харківської філії (роботодавця), де знаходилася на збереженні його трудова книжка, не звертався, до роботи в будь якому вигляді не приступав. Також, Відповідач авансового звіту про витрати у встановленому порядку не подав, грошові кошти отримані в якості авансу в добровільному порядку не повернув. В наслідок чого, своїми діями, Відповідач заподіяв роботодавцю майнову шкоду на загальну суму 1000 (одна тисяча) гривень, що змушує TOB «Термоелектро - Україна» звернутися до суду в особі Харківської філії «Термоелектро - Україна» з позовною заявою про стягнення з нього відповідних грошових коштів в судовому порядку. Крім того, своїми діями Відповідач фактично вчинив прогул без поважних причин, що стало підставою його звільнення з роботи за п. 4 ч. 1 ст 40 КЗпП України відповідно до наказу директора Харківської філії TOB «Термоелектро - Україна» від 25.12.2013р. № 627 o.e., що унеможливило стягнення грошових коштів з Відповідача в порядку передбаченому ст.136 КЗпП України в примусовому порядку. Статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобовязані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Наведеними позивачем доказами підтверджується факт настання зазначених ушкоджень автомобіля, саме від дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля, який належить відповідачеві, яка мала місце 19 березня 2014 року. У п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено: «Виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК) в порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК. Судом досліджено видатковий касовий ордер від 23.09.2013 року, щодо видачі коштів відповідачеві, відповідно до наказу від 23 вересня 2013 року про відрядження. Відповідно до наказу від 25 грудня 2013 року [PERSON] був звільнений з займаної посади. Відповідач не повідомив причини неповернення коштів, та не використання їх у належний спосіб.

Outcome: approved