Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд до відповідача з даним позовом посилаючись на те, що він проживає в м. Києві. [INFO] помер його батько - [PERSON]. Єдиними спадкоємцями після його смерті є він (позивач) та його сестра (третя особа). У шестимісячний термі вони з сестрою звернулися із відповідними заявами про відкриття спадщини до Чотирнадцятої нотаріальної контори для подальшого отримання свідоцтва про право на спадщину у рівних частках на земельну ділянку площею 0,0501 га, кадастровий номер 3222081900:01:008:0240, яка розташована : Київська область, Іванківський район, с. Яхнівка, СТ «Сонячний» (на території Кухарівської сільської ради). 14.03.2014 року позивач отримав від зазначеної нотаріальної контори лист-повідомлення № 717/-2-14 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що є об*єктом спадкування. Зазначена земельна ділянка була успадкована батьком позивача за заповітом після смерті їх матері - [PERSON] (померла [INFO]). 26.02.2009 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на цю земельну ділянку. Проте, не вжив належних заходів щодо подальшої реєстрації земельної ділянки в управлінні Держкомземагенства в Іванківському районі Київської області. Відповідно і не отримав документу, який би посвідчував його право власності. Оскільки сестра позивача ([PERSON].) відмовляється від прийняття спадщини, позивач просив визнати його право власності на зазначену вище земельну ділянку. У судове засідання сторони не з*явилися, позивач та третя особа написали заяву про те, що позов підтримують, просять справу розглядати без їх участі. Представник відповідача у судове засідання не з*явився, надіславши суду лист, у якому позовні вимоги визнають, і просять справу розглядати без участі сільської ради. Суд, вивчивши докази, якими обгрунтовуються позовні вимоги, приходить до висновку про задоволення позову як обгрунтованого доказами. Позивач є сином [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвами про його смерть. Третя особа - [PERSON]- є дочкою [PERSON] Отже і позивач, і третя особа є спадкоємцями першої черги за законом відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України. Після смерті батька - [INFO] - відкрилася спадщина. Як вбачається з листа, підписаного завідувачем Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І. № 717/02-14 від 14.03.2014 року нотаріальна контора не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,0501 га, кадастровий номер 3222081900:01:008:0240, яка розташована : Київська область, Іванківський район, с. Яхнівка, СТ «Сонячний» (на території Кухарівської сільської ради), оскільки не надано правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності померлого на цю земельну ділянку. Третя особа від своєї частки спадщини на земельну ділянку відмовилась на користь позивача. 07.10.2014 року Подільським районним судом м. Києва у справі № 758/7567/14-ц прийнято рішення про визнання права власності [PERSON] та [PERSON] у порядку спадкування за законом у рівних частках на квартиру [ADDRESS]. У цьому рішенні встановлено, що єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] є його діти - [PERSON] та [PERSON] Дружина спадкодавця померла 13.12.2004 року. А отже, позивач залишився єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину та претендує на спадкове майно у вигляді земельної ділянки. Батько позивача за життя 26.02.2009 року отримав в Чотирнадцятій Київській державній нотаріальній конторі Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно своєї дружини [PERSON], і складалось із земельної ділянки площею 0,050 га, що знаходиться на території Кухарської сільської ради Іванківського району Київської області, с. Яхнівка, СТ «Сонячний», цільове призначення - садівництво, земельна ділянка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-КВ № 062713, виданого Кухарською сільською радою Іванківського району Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на земля за № 524 від 04.05.2000 року. У вказаному Свідоцтві було чітко зазначено, що на підставі ст. 1299 ЦК України право власності на зазначене у свідоцтві майно підлягає державній реєстрації. [PERSON] такої реєстрації свого права власності у відділі земельних ресурсів не здійснив, відповідно не оформив і державного акту про право на спадщину на своє ім'я на вказане спадкове майно. Оскільки вимога реєстрації ст. 1299 ЦК України батьком позивача не була виконана, фактично нотаріусом відмовлено останньому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи саме відсутністю правовстановлюючого документу. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті. А за ч.2 ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину. Як встановлено судом, на ім'я [PERSON] було оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,050 га, призначеної для садівництва, що розташована на території с. Яхнівка Кухарської сільської ради СТ «Сонячний» Іванківського району Київської області і був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 524, яку успадкував [PERSON], отримавши Свідоцтво про право на спадщину за заповітом 26.02.2009 року. Оскільки це свідоцтво не пройшло державну реєстрацію, відповідно [PERSON] не отримав правовстановлюючого документа на своє ім'я, і позивач, як спадкоємець, не має можливості оформити спадщину на земельну ділянку. Відповідно до п. 23 наведеної вище в рішенні Постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При вирішенні даного спору судом враховуються ті обставини, що спадкодавцю - [PERSON] - належала земельна ділянка, право власності на яку було підтверджено Державним актом про право власності на землю. Після її смерті вказана земельна ділянка була успадкована за заповітом її чоловіком [PERSON], який отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом 26.02.2009 року. Проте, не здійснив його державну реєстрацію. Переоформлення державного акта і його реєстрація при спадкуванні права власності на земельну ділянку, відповідно до вимог ст. 1299 ЦК України та ст. 125 ЗК України, є обов'язковою процедурою для набуття права власності на цю земельну ділянку. Після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] фактично отримав право володіння і користування успадкованою земельною ділянкою, проте через не проведення його державної реєстрації відповідно до закону не набув права розпорядження нею. До переоформлення державного акта на земельну ділянку і його реєстрації, виходячи з умов частини 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець має певні майнові права на цю ділянку, які засвідчуються свідоцтвом про право на спадщину. З викладеного вище вбачається, що оскільки усічене право власності у [PERSON] на земельну ділянку все таки існувало, то воно входить до складу об'єму спадщини і, відповідно, може бути успадковане спадкоємцями, зокрема, позивачем, оскільки інший порядок для набуття позивачем права на вказану земельну ділянку законодавством не визначений. На підставі наведеного, ст. 1220-1223, 1225, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296, 1299 ЦК України,

Outcome: approved