Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даним позовом, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 16 лютого 1988 року позивач є власником будинку [ADDRESS] Уманського району, Черкаської області. В даному будинку крім нього також зареєстровані його дружина [PERSON] та [PERSON], який фактично не проживає в будинку із жовтня 2012 року, оскільки позивач постійно здійснює догляд та поточний ремонт будинку, сплачує комунальні платежі, а відповідач за місцем реєстрації не проживає, житлом не користується, не оплачує комунальні послуги, його речі в даному будинку відсутні, тому за вирішенням даного питання позивач звернувся до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задоволити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений через газету «Урядовий кур'єр» від 7 травня 2015 року № 81, в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 16.02.1988 року [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] села Іванівка Уманського району власником домоволодіння є [PERSON]. Відповідно до акту від 09.03.2015 року [PERSON], [INFO], дійсно спільно з сім'єю [PERSON] не проживає з 01.10.2012 року в будинку в якому зареєстрований з 19.03.2010 року. Так, судом встановлено, що [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Уманського району, Черкаської області - за вказаною адресою не проживає з жовтня 2012 року по теперішній час. Таким чином відповідач добровільно змінив місце свого проживання, будинком [ADDRESS] Уманського району, Черкаської області, не користується, комунальні послуги не сплачує. Відповідно ч. 2 ст. 167 ЖК України: у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року (зі змінами) «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України»: наймач або члени його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Згідно ч. 1 ст. 68 ЖК України: наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 168 ЖК України: договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї, а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги. Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV: місце проживання особи є те, де вона проживає строком понад шість місяців. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України: право на житлове приміщення за тимчасово відсутнім наймачем зберігається протягом шести місяців. Відповідно ст. 72 ЖК України: визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Позивач ставить у своєму позові питання про зняття з реєстраційного обліку відповідача [PERSON] з будинку [ADDRESS] Натомість, відповідно до ст. 11 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV: реєстрація місця проживання та перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. А відповідно до ст. 7 цього закону: зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема, заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням; у разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до органу реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено за зверненням іншої особи та на підставі доручення, посвідченого в установленому порядку. Таким чином, до повноважень суду не входить вирішення питання про скасування реєстрації осіб у житловому приміщенні, тому у цій частині позов не підлягає задоволенню. Вислухавши в судовому засіданні думку представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, в результаті всебічного, повного та об'єктивного їх розгляду в судовому засіданні, суд вважає, що є підстави для часткового задоволення даного позову.

Outcome: dismissed