Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] 05.04.2019 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають спільну дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюб розірвано, і на теперішній час вони проживають окремо, дитина перебуває на її утриманні, матеріальної підтримки від батька не отримує. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини та добровільно аліменти сплачувати відмовився. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд задовольнити позов та стягнути з [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи від дати подання позову та до досягнення дитиною повноліття у розмірі 1/4 від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] , 27.05.2019 року звернувся до суду із позовом [PERSON] про виключення запису як батька дитини з актового запису про народження, в обґрунтування якого зазначив, що підставою для звернення з вказаним позовом є наявність проведеної імунної експертизи іншим громадянином відносно дитини [PERSON] , [INFO] , де зазначено, що батьківство [PERSON] відносно дитини підтверджується на 99,99 відсотків. В зв`язку з чим, у нього є сумніви, що він є біологічним батьком дитини. Просить суд виключити із актового запису про народження [PERSON] , [INFO] за № 04 від 14.01.2015 року, складеного у відділі РАЦС адміністрації Бєловського району Курської області відносно [PERSON] , як батька дитини Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 08.04.2019 року відкрито провадження у справі за первісним позовом та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 27.05.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] про призначення судово-генетичної експертизи в цивільній справі за первісним позовом. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 28.05.2019 року відкрито провадження у справі за зустрічним позовом та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 12.06.2019 року первісний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та зустрічний позовом [PERSON] до [PERSON] про виключення запису як батька дитини з актового запису про народження об`єднано в одне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 12.06.2019 року задоволено клопотання позивача за зустрічним позовом [PERSON] та призначене у справі судову генетичну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 01.10.2019 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 05.11.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилася. Представника позивача за первісним позовом [PERSON] будучі присутньою під час підготовчого судового засідання позовні вимоги за первісним позовом підтримала та просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Про дату про дату, час та місце судове засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій підтримала позов, просить суд слухати справу за її відсутності. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] будучі присутніми під час підготовчого судового засідання позовні вимоги за первісним позовом не визнали та просили суд задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом. Про дату про дату, час та місце судове засідання повідомлений належним чином, [PERSON] надав суду заяву, в якій первісний позов визнав частково, а саме в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки на його утриманні перебуває друга дитини від іншого шлюбу, [PERSON] , [INFO] , та просить суд слухати справу за його відсутності. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши і проаналізувавши докази, законодавство, що регулює дані правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який зареєстровано у Виконкомі Курахівської селищної ради м. Селидове Донецької області, актовий запис № 16, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25.04.2014 року. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 14.01.2015 року, виданого відділом РАЦС адміністрації Бєловського району, Курської області, РФ, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до висновку експерта № 611 від 12.06.2019 року, відповідно законів успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляється у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів, які б не виявлялись у припустимого батька. Таким чином, встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99 %. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, «Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і після пологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування». Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., «…батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини…». Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них. За змістом ст. 122 Кодексу дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документів закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. В силу ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст.122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Пунктом 11 Постанови ПВСУ від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України, - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено. Суд критично відноситься до наданого відповідачем за первісним позовом [PERSON] висновку імунної експертизи згідно якої встановлено вірогідність батьківство [PERSON] відносно дитини підтверджується на 99,99 відсотків відносно дитини, оскільки суду не надано оригінал вказаного висновку для його огляду в судовому засіданні, що в свою чергу позбавляє суд встановити достовірність та допустимість вказаного доказу. Крім того, батьківство [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] підтверджено висновком судової генетичної експертизи № 611 від 12.06.2019 року, проведеної КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», який на думку суду є належним та допустимим доказом. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про виключення запису як батька дитини з актового запису про народження є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. Тоді як, з урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку що позовні вимоги за первісним позовом щодо стягнення аліментів з відповідача за первісним позовом є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Натомість вирішуючи позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 15.09.2018 року, виданого Селидівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15.09.2018 року. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 20.11.2018 року, виданого повторно Селидівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки № 340 від 23.04.2019 року, виданого виконавчим комітетом Курахівської селищної ради, [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним за вищевказаною адресою проживають дружина [PERSON] , 1989 року народження, донька [PERSON] 2017 року народження, та [PERSON] , 2014 року народження. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене та наявність у відповідача за зустрічним позов на утриманні щн однієї малолітньої дитини, виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності, закріплених у статті 7 Сімейного кодексу України, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню і з [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В силу ч. 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, враховуючи, що первісний позов задоволено частково (66,68 %), а в задоволенні зустрічного позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 512 грн. 37 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial