Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] завдану шкоду в у сумі 123 869,12 грн. та судовий збір. Позовні вимоги мотивовано тим, що 08.12.2016 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № А3-000/054/160000436, предметом якого були майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням зокрема транспортним засобом «Фольксваген Пассат» д.н.з. [NUMBER] . 10 вересня 2017 року о 04 год. 30 хв. по пр. Героїв Сталінграду в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Рено» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , автомобіля «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобілю «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] було завдано механічні пошкодження. Згідно рахунків № 2001947 від 11.09.2017 року та № 2006529 від 02.11.2017 року, № 2007581 від 14.11.2017 року, № 123033379 від 21.11.2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] складає 228 119,12 грн. Позивач вказує, що виконуючи взяті на себе за договором страхування зобов`язання, страхувальнику було виплачено відшкодування у розмірі 223 869,12 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «Київ Ре» відповідно до полісу № АМ/0433196, на підставі рішення Господарського суду м. Києва ТДВ «Київ Ре» відшкодовано збитки у розмірі 100 000 грн., у зв`язку із чим різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням за полісом № АМ/0433196 склала 123 869,12 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.06.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами була отримана відповідачем 14.07.2020 року, про що свідчить зворотне поштове повідомлення наявне в матеріалах справи. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 10.09.2017 року близько 04 год. 30 хв., [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на пр. Героїв Сталінграда, 64/56 в м. Києві, керуючи автомобілем марки «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] , не уважно слідкував за дорожньою обстановкою, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем «Рено» д.н.з. [NUMBER] , що у свою чергу призвело до зіткнення з автомобілем «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] , що у свою чергу призвело до зіткнення з автомобілем «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] , що у свою чергу призвело до зіткнення з автомобілем «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження всіх вказаних транспортних засобів, чим скоїв адміністративні правопорушення передбачені ст. ст. 124, 130 КУпАП. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 14.11.2017 року у справі № 756/12222/17-п. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , був застрахований у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту № А3-000/054/160000436. Згідно рахунків № 2001947 від 11.09.2017 року, № 2006529 від 02.11.2017 року, № 2007581 від 14.11.2017 року, № 123033379 від 21.11.2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] складає 228 119,12 грн. На підставі страхових актів № КАСКО/054/000/17/00031 від 13.10.2017 року, № КАСКО/054/000/17/00036 від 16.11.2017 року та № КАСКО/054/000/17/00038 від 30.11.2017 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 223 869,12 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1492 від 01.12.2017 року, № 1386 від 17.11.2017 року та № 1121 від 19.10.2017 року. 08 листопада 2018 року Господарським судом м. Києва ухвалено рішення яким частково задоволено позовні вимоги ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» до ТДВ «СК «Київ Ре» про стягнення грошових коштів та стягнуто з ТДВ «СК «Київ Ре» на користь ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 14 320,54 грн., з яких 100 000 грн. сума виплаченого страхового відшкодування відповідно до полісу № АМ/433196 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким було забезпечено цивільно правову відповідальність власника транспортного засобу «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] . На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно положень ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до правової позиції, висловленої Судовою палатою у цивільних та господарських справах Верховного Суду України у справі № 6-2878цс15, за змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону України «Про страхування», можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що відповідно до страхового полісу серії АМ/433196, що діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди та яким було забезпечено автомобіль «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, страховий ліміт за завдану майнову шкоду становив 100 000, 00 грн. (розмір франшизи 0 грн), а відтак вказаний ліміт менший ніж розмір спричиненої шкоди, у зв`язку із чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданої шкоди та страховою сумою, що становить 123 869,12 грн. (223 869,12 грн. - 100 000,00 грн). За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду надано не було. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Outcome: approved