Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивачем, [PERSON] , пред`явлено до суду позов до відповідача, [PERSON] , в якому позивач просить: розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 15 липня 2017 року Семенівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 20; після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище - [PERSON] ; стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В обґрунтування своєї вимоги у позовній заяві позивач [PERSON] зазначила про те, що 15 липня 2017 року вона уклала шлюб з відповідачем, [PERSON] . Від шлюбі дітей у них немає. На даний час вона з чоловіком, [PERSON] , не підтримує подружні стосунки, проживають вони вже давно окремо один від одного. За час спільного проживання вона переконалася, що у них немає спільних інтересів, подружнє життя не склалося. Добровільно розривати шлюб відповідач не бажає. Ухвалою судді від 27 серпня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 21 жовтня 2019 року. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, до суду подала письмову заяву, згідно даних якої просить розглянути справу протягом всіх судових засідань без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і згодна на розірвання шлюбу, строк на примирення не потрібний, не заперечує проти заочного розгляду справи і винесення заочного рішення суду. У підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судовою повісткою про виклик, до суду подав письмову заяву, згідно даних якої просить розглянути справу протягом всіх судових засідань без його участі, позовні вимоги визнає повністю, наслідки визнання позову йому роз`яснені та зрозумілі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу у відповідності до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що ухвалення в підготовчому судовому засіданні рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У справі встановлено, що позивач [PERSON] 15 липня 2017 року уклала з відповідачем шлюб, який зареєстрований Семенівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 20 (копія свідоцтва про шлюб на а. с. 7). Від шлюбу сторони дітей не мають. На даний час позивач з відповідачем, [PERSON] , не підтримує подружні стосунки, проживає подружжя вже давно окремо один від одного. За час спільного проживання позивач переконалася, що у них немає спільних інтересів, подружнє життя не склалося. Добровільно розривати шлюб відповідач не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Суд вважає за необхідне присвоїти позивачу [PERSON] дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною першою статті 142 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Решта судових витрат зі сплати судового збору підлягає стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved