Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом в якому зазначив, що 28.08.2013 року він надав [PERSON] грошові кошти 40320 грн. строком на шість місяців до 27.02.2014 року з правом дострокового повернення. [PERSON] написав розписку. Але гроші не повернув і 29.06.2015 року написав нову розписку, де він підтвердив, що має борг та зобовязується повернути. До теперішнього часу борг не повернутий. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь в рахунок сплати основного боргу в розмірі 79492 грн.20 коп.; в рахунок сплати відсотків від основної суми боргу в розмірі 2217,60 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 350 грн, та судовий збір. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності; позовні вимоги підтримує у повному обсязі; у разі неявки відповідача у судове засідання просить відповідно до ст..224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час день та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Заперечень стосовно позовних вимог позивача, суду не надав . Поштове повідомлення повернулось до суду з позначкою «За закінченням строку зберігання» Відповідно до ст.. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Прийнявши до уваги заяву представника позивача, суд відповідно ст.. 224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено , відповідно розписки [PERSON] 28.08.2013 року взяв в борг у позивача грошові кошти в розмірі 40320 грн. строком на шість місяців до 27.02.2014 року з правом дострокового повернення. Гроші не були повернути і 29.06.2015 року відповідач написав нову розписку де підтвердив , що має заборгованість. Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ст.. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання Ю на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.. Таким чином з урахуванням індексу інфляції сума боргу станом на липень 2015 року складає 79492, 20 грн. За весь час з 28.08.2013 року сума відсотків за 22 місяці складає 2217,60 грн. Суд , вважає, що позовні вимоги в частині стягнення суми боргу в розмірі 79492,20 грн та відсотки в розмірі 2217 грн,60 коп підлягають стягненню з відповідача, також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати повязанні з наданням правової допомоги в розмірі 350 грн, які підтверджуються наданою квитанцією, а також судовий збір в розмірі 817 грн.10 коп. відповідно до ст.. 88 ЦПК України. Відповідно довідки Міністерства доходів та зборів фізичну особу [PERSON] неможливо ідентифікувати.

Outcome: approved