Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] та Головного управління ДФС у Кіровоградській області про зняття арешту з майна зазначивши, що 26.05.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитно заставний договір № KGCNAN08630356, згідно з яким [PERSON] отримав від позивача кредит у розмірі 12 625,45 доларів США. З метою забезпечення виконання договірних зобовязань за вказаним вище кредитним договором, відповідач 1 передав в заставу автомобіль Deawoo, модель: Nexia, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: XWB3D31UD8A160121, реєстраційний номер: ВА 0578АН, що належить на праві власності відповідачу 1, на який позивачем звернено стягнення, у звязку з неналежним виконанням відповідачем 1 цього кредитного договору. 08.04.2015 року відповідач 1 надав позивачу довіреність,згідно з якою надав позивачу право реалізації зазначеного автомобіля зі зняттям його з обліку в органах ДАІ. Разом з тим, як вказав позивач, в подальшому банку стало відомо про накладення третьою особою на належний відповідачу 1 транспортний засіб арешту, на підставі виконавчого документа про стягнення з відповідача -1 на користь держави штрафу, проте звернувшись до третьої особи з питання зняття арешту з транспортного засобу, позивач отримав відмову, відповідно до якої Банку рекомендувалося з даного питання звернутися до суду. З урахуванням вищевикладених обставин позивач з даним позовом звернувся до суду. Представник позивача у судове засідання з`явилася, надала пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач - 1 у судове засідання зявився, надав пояснення, згідно з якими позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Представник відповідача - 2 у судове засідання зявився, надав пояснення, згідно з якими проти позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, проте був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. З урахуванням положення ст. ст. 158, 174 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за даної явки. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.05.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем 1 було укладено кредитно заставний договір № KGCNAN08630356, згідно з яким [PERSON] отримав від позивача кредит у розмірі 12 625,45 доларів США. З метою забезпечення виконання договірних зобовязань за вказаним вище кредитним договором, відповідач 1 передав в заставу автомобіль Deawoo, модель: Nexia, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: XWB3D31UD8A160121, реєстраційний номер: ВА 0578АН, що належить на праві власності відповідачу 1, на який позивачем звернено стягнення, у звязку з неналежним виконанням відповідачем 1 цього кредитного договору. Згідно з постановою заступника начальника Ленінського відділу ДВС Кіровоградського МУЮ від 28.10.2011 року, на виконанні у зазначеному вище відділі ДВС знаходився виконавчий документ про стягнення з відповідача 1 на користь держави штрафу у розмірі 510,00 грн. Відповідно до наданої органами ДАІ картки арешту транспортного засобу, Ленінським відділом ДВС Кіровоградського МУЮ вживалися заходи по виконанню виконавчого документа про стягнення з відповідача 1 штрафу на користь держави. За виконавчим документом про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення. За іншими виконавчими документами про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступають органи доходів і зборів( ч. 3 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження»). Згідно з Інструкцією «про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 року та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст.16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Згідно з матеріалами справи, право застави на вказаний транспортний засіб у позивача виникло 26.05.2008 року, натомість постанова ВДАІ УМВС про стягнення з відповідача -1 на користь держави штрафу винесена 10.02.2011 року. Тобто, всі інші дії щодо накладення арешту на належний відповідачу -1 транспортний засіб вчинялися після виникнення у позивача права на заставлене майно, а саме після 26.05.2008 року. У відповідності до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. З урахуванням викладеного, вищий пріоритет на заставлене майно має позивач. У відповідності до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Відповідно до ч.2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Згідно зі ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачене законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає судовий збір в сумі по 609, 00 грн. з кожного. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved