Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про скасування арешту. На підтвердження свої позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11.03.2002 року №35009 він є власником 1/3 частини квартири № 27, що знаходиться у м. Кіровограді, с. Гірниче, вул. Лінія, 10, буд. 59. Маючи намір взяти кредит під заставу частини квартири позивач дізнався про те, що на належній йому частині квартири наявне обтяження нерухомого майна, яке було накладено постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції АЕ 204485 від 14.02.2007 року. Про наявність виконавчого провадження позивачу до цього часу не було відомо. 30.10.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про зняття арешту з майна, яка залишилася без задоволення, оскільки відповідач листом від 06.11.2015 року №42235/04-32/8 його повідомив, що відкритих виконавчих проваджень про стягнення з [PERSON] на виконанні у відділі станом на 03.11.2015 року не має, підстави винесення постанови серії АЕ 204485 від 14.02.2007 року невідомі, так як відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю становить 3 роки по виконавчим документам про стягнення боргів та 1 рік по виконавчим документам про стягнення адміністративних штрафів, інформації про провадження, в межах якого винесено арешт в Ленінському ВДВС Кіровоградського МУЮ не має, оскільки провадження знищене, а у ЄДРВП інформації щодо даного провадження та арешту не має. З урахуванням вказаних вище обставин позивач з даним позовом звернувся до суду та просить зняти арешт накладений постановою від 14.02.2007 року Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ. Позивач надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та розглянути справу без його участі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно з якою проти позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі. З урахуванням викладених обставин, відповідно до ст. ст. 158 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про власності на житло від 11.03.2002 року №35009 на праві спільної сумісної власності належить квартира - [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках, яка розташована [ADDRESS], тобто позивачу належить 1/3 вищезгаданої квартири. 14.02.2007 року постановою серії АЕ 204485 Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ, накладено арешт на 1/3 частини вищезазначеної квартири позивача. З листа Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 06.11.2015 року №42235/04-32/8, адресованого позивачу щодо зняття арешту з майна, вбачається, що відкритих виконавчих проваджень про стягнення з [PERSON] на виконанні у відділі станом на 03.11.2015 року не перебуває, підстави винесення постанови серії АЕ 204485 від 14.02.2007 року невідомі, так як відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю становить 3 роки по виконавчим документам про стягнення боргів та 1 рік по виконавчим документам про стягнення адміністративних штрафів, інформації про провадження, в межах якого винесено арешт в Ленінському ВДВС Кіровоградського МУЮ не має, оскільки провадження знищене, а у ЄДРВП інформації щодо даного провадження та арешту не має. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребовувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 року N 2274/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, де строк зберігання становить 1 ( один ) рік та відповідно до номенклатури справ відділу строк зберігання журналів реєстрації виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю становить 3 роки. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що станом на 03.11.2015 року у Ленінському ВДВС Кіровоградського МУЮ відсутні виконавчі провадження про стягнення коштів з [PERSON], а також те, що накладеним Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ арештом на нерухоме майно, що належить [PERSON] порушуються права позивача, що позбавляє належним чином реалізувати його права, користуватися та володіти належним майном, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved