Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача та просить стягнути суму невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 55\~006,95 грн, з яких: сума страхового відшкодування 47\~969, 11 грн, пеня 3\~218, 06 грн, 3% річних 771, 99 грн, інфляційні втрати 3\~047, 79 грн та судові витрати. \~ \~ \~ \~Позов мотивує тим, що постановою Личаківського районного суду м. Львова від 31.03.2020р [PERSON] визнаний винним у ДТП, яке мало місце 13.11.2019 на перехресті вулиць Тракт Глинянський та вулиці Ромоданівської у м. Львові, така постанова набрала законної сили. В подальшому позивач звернувся до відповідача про виплату страхового відшкодування та просив здійснити відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП, що сталась 13.11.2019р., внаслідок якої належному йому транспортному засобу Рено «Лоджі» д.н.з. [NUMBER] заподіяно шкоду в сумі 72\~510,43 грн, що підтверджується висновком експерта №61 від 25.03.2021р. Страхова компанія виплатила лише 24\~541,32 грн, покликаючись на те, що ними було проведено власну оцінку та відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] вартість ремонту автомобіля становить 57\~274,36 грн з ПДВ. При цьому відповідач зменшив страхове відшкодування до 24\~541,32 грн, враховуючи суму ПДВ та нібито вину обох учасників ДТП, а тому виплачена лише 50% відсотків від суми страхового відшкодування. Вважає такі дії страхової протиправними, оскільки його вина у ДТП відсутня, а вину водія [PERSON] встановлено постановою суду. Щодо звіту суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] , то звертає увагу суду, що такий висновок був наданий без огляду транспортного засобу позивача. Отже, на думку позивача відповідач не сплатив повністю страхове відшкодування, а саме зменшивши таке на 47\~969,11 грн. Крім того, на його користь підлягає до стягнення пеня, інфляційні втрати та 3% річних. Через відмову відповідача врегулювати спір у добровільному (позасудовому) порядку, позивач був змушений звернутися за професійною правничою допомогою. Враховуючи наведено просить позов задоволити в повному обсязі. Ухвалою судді від 11 травня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу термін на надання відзиву на позов. 09 червня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Проти позову представник відповідача заперечує, оскільки відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] вартість ремонту автомобіля становить 57\~274,36 грн з ПДВ. Оскільки сума страхового відшкодування перераховувалась безпосередньо потерпілому, така зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Таким чином сума для виплати становила 49082,63 грн. Проте, ПрАТ «Скарбниця» було виплачено Ѕ від вище зазначеної суми, а саме 24\~541,32 грн., оскільки вважає, що вина у ДТП лежить на обох водіях. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з мотивів та підстав наведених у позовній заяві. Зазначили, що жодної вини позивача у ДТП немає, зокрема у постанові Личаківського районного суду від 31.03.2020р. зазначено, що [PERSON] 13.11.2019 року о 07 год. 40 хв. у м. Львові на вул. Тр.Глинянський, 23, керуючи автомобілем марки «Опель» н.з. [NUMBER] , був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміни, не вибрав безпечної швидкості руху, дорожньої обстановки та здійснив зіткнення з автомобілем Рено н.з. [NUMBER] , що спричинило технічні пошкодження автомобілів, чим порушив п.2.3б, 12.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП України). Отже, твердження відповідача про наявність також вини [PERSON] є голослівним та нічим не обгрунтованим. Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення аналогічні до наведених у відзиві на позову заяву, просив в задоволенні позову відмовити. Додатково зазначив, що відповідач при прийнятті рішення про виплату половини суми страхового відшкодування враховував крім постанови суду від 31.03.2020р. також і висновок судової інженерно-транспортної експертизи №230 від 18 лютого 2020 року. Крім того, наголошує що висновок експерта №61 від 25.03.2021р. на який посилається позивач мотивуючи суму збитків, не може братися судом до уваги, оскільки такий проведений через тривалий час, зокрема минуло близько двох років з моменту ДТП. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд встановив наступне. Постановою Личаківського районного суду від 31.03.2020р. підтверджується, що [PERSON] 13.11.2019 року о 07 год. 40 хв. у м. Львові на вул. Тр.Глинянський, 23, керуючи автомобілем марки «Опель» н.з. [NUMBER] , був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміни, не вибрав безпечної швидкості руху, дорожньої обстановки та здійснив зіткнення з автомобілем Рено н.з. [NUMBER] , що спричинило технічні пошкодження автомобілів, чим порушив п.2.3б, 12.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП України). На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] перед іншими учасниками дорожнього руху була застрахована відповідно до полісу страхування цивільної відповідальності. Відповідно до п.3.ч.1.ст.988 Цивільного Кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст.8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Стаття 20 Закону України «Про страхування» визначає обов`язок Страховика при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. У зв`язку із настанням страхового випадку, з дотриманням норм, що визначені у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з метою отримання страхового відшкодування, позивач [PERSON] звернувся до відповідача ПрАТ АСК «Скарбниця» із заявою про виплату страхового відшкодування. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи. Так, відповідно до листа ПрАТ АСК «Скарбниця» від 09.11.2020 на адвокатський запит повідомлено, що ПрАТ АСК «Скарбниця» виплачено 24\~541,32 грн, оскільки під час розгляду справи в суді, було задоволено клопотання сторони [PERSON] про призначення експертизи для встановлення обставин ДТП. За результатами експертного висновку встановлено вину водія [PERSON] . Зважаючи на висновок експерта можна відповідач прийняв рішення, що вина у даному ДТП лежить на обох водіях, а тому [PERSON] виплачено 50% суми страхового відшкодування. В той же час, суд відхиляє дані аргументи відповідача враховуючи наступне. Як вбачається із постанови Личаківського районного суду м. Львова від 31.03.2021 р. встановлено, що в діях [PERSON] є ознаки правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.18-20). Постановою Львівського апеляційного суду від 12.05.2020 р. постанову судді Личаківського районного суду м.Львова від 31.03.2020р. залишено без змін. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Зокрема, у постанові Личаківського районного осуду м. Львова від 31.03.2020 зазначено, що «висновок експерта побудований на вихідних даних, які не надавалися йому і не відповідають фактичним обставинам справи, а тому судом до уваги не береться. Важливим для визначення винуватості [PERSON] у скоєнні ДТП є те, що судом отримано докази про те, що потерпілий рухався на транспортному засобі у своєму лівому ряді і включив показчик повороту та намагався повернути ліворуч. Автомобіль правопорушника рухався позаду нього і намагався протиснутися та здійснити обгін автомобіля під керуванням потерпілого, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів через недотримання дистанції водієм [PERSON] » Крім того, апеляційний суд погодився із судом першої інстанції зокрема в частині, що « висновок судової інженерно-транспортної експертизи №230 від 18 лютого 2020 року не спростовує докази, які підтверджують винуватість [PERSON] у скоєнні правопорушення». (а.с.21-23). Відповідно до ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Отже,\~враховуючи вище\~наведене,\~суд вважає,\~що висновоксудової інженерно-транспортної експертизи №230 від 18 лютого 2020 року, на який посилається представник відповідача, не являється самостійним та достатнім правовим актом, що встановлює вину особи у адміністративному правопорушенні та не може бути підставою для виплати позивачу лише 50% суми страхового відшкодування. Відповідно до\~п.22.1\~Закону України\~«Прообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством та з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, враховуючи викладене, суд не погоджується із припущеннями відповідача про винуватість у дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 13.11.2019р. обох водіїв, оскільки в Постанові Личаківського районного суду від 31.03.2021 чітко вказано, що саме в діях [PERSON] наявний мсклад правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до Звіту №ФД-0000362 від 25.11.2019 Про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] вартість добровільного ремонту становить 57\~274,36 грн з ПДВ. В той же час, позивач звернувся до судового експерта Вербова В.В. для проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи згідно договору №61-21 від 10.03.2021. Відповідно до Висновку №61 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля транспортному засобу Рено «Лоджі» д.н.з. [NUMBER] на момент дослідження (25.03.2021р.) становить 72\~510,43 грн. (а.с.24-37). Згідно ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Судом враховується та обставина, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 13 листопада 2019 року, а даний висновок було складено лише 25 березня 2021 року, тобто більше ніж через два роки після такої, що має суттєве значення для оцінки вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача, а тому суд вважає, що такий, з точки зору достовірності доказів, немає переваги над звітом від 25.11.2019 р. суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] . Таким чином, враховуючи вище наведений звіт, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Зокрема, на користь позивача слід стягнути не доплачену половину суми страхового відшкодування у розмірі 24541,32 грн. В той же час, враховуючи порушення строків виконання відповідачем грошових зобов`язань, підлягають до задоволення також вимоги позивача про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, пропорційно до недоплаченої суми страхового відшкодування. Отже з відповідача в користь позивача слід стягнути невиплачену суму страхового відшкодування в розмірі 24541,32 грн., пеню- 1650,29 грн, 3% річних - 395,89 грн, інфляційні втрати 1562,97 грн. Що стосується вимог про стягнення коштів на правничу допомогу, суд вважає, що такі вимоги також підлягають до задоволення пропорційно до задоволених вимог, враховуючи наступне. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 02.12.2019 р. між позивачем з одного боку та Адвокатським бюро «Артема Пащука» в особі адвоката Пащука А.І. був укладений договір №120201/14 про надання правової допомоги. Згідно Акту виконаних робіт про надання юридичних послуг від 31.08.2021рвартість наданих послуг становить 5885,60 грн., та такі були сплачені позивачем, що підтверджується копією квитанції від 31.08.2021 року. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені витрати на правничу допомогу в сумі в 3018,26 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави 465,64 грн судового збору пропорційно до задоволених вимог, оскільки позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved