Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про усунення перешкод в користуванні житловою площею, покликаючись на те, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання ними була придбана квартира, що знаходиться за адресою по [ADDRESS] За вказаною адресою він зареєстрований, іншого житла у нього немає. Через конфлікті ситуації, що виникали в їх сім'ї, ним було прийнято рішення про розірвання шлюбу, через що відповідачка самовільно поміняла вхідні замки до квартири, чим позбавила його права користування нею. Вважає, що своїми неправомірними діями [PERSON] порушує його права так як він немає змоги вселитись у належну йому квартиру, проживати в ній та розпоряджатись на власний розсуд. Тому, просить позов задовольнити та зобов'язати відповідачку не чинити перешкод у користуванні спірною квартирою та вселити його у вищевказану квартиру. Відповідачка подала суду зустрічний позов про встановлення порядку користування квартирою, в якому вказала, що спірна квартира по [ADDRESS] знаходиться у спірній сумісній власності та була придбана за час її перебування в шлюбі з відповідачем. Вона намагалась добровільно погодити з [PERSON] порядок користування квартирою, проте останній лише погрожував їй, у зв'язку з чим просить суд встановити порядок користування спірним житлом виділивши у її користування житлові кімнати площею 15,8 кв.м. та 11,1 кв.м., у користування [PERSON] житлову кімнату площею 12,3 кв.м., залишивши місця загального користування - кухню, коридори, ванну кімнату, туалет, кладові та балкон (лоджію) у спільному користуванні. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, зустрічний позов визнав частково. Пояснив, що відповідачка є його колишньою дружиною, яка перешкоджає йому у доступі у їх спільну квартиру, що розташована по [ADDRESS]. Він змушений проживати в селі, що порушує його права. З огляду на наведені обставини просить позов задовольнити. Що стосується зустрічного позову відповідачки вказав, що кімнати слід розділити порівну. Оскільки, в кімнаті площею 11,1 кв.м. є речі [PERSON], а тому таку слід залишити їй в користуванні, йому виділити кімнату площею 12,3 кв.м., так як запропонувала відповідачка, а решту залишити в спільному користуванні. Відповідачка та її представник в судове засідання повторно не з'явились, хоча були повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первинний позов підлягає до задоволення, а зустрічний позов слід задовольнити частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було укладено 6.08.1997 р. та розірвано рішенням Червоноградського міського суду Львівської області 20.12.2013 р.. Відповідно до реєстраційного посвідчення серії БТІ № 002148, квартира по [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30.03.1999 р. Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, придбана сторонами під час шлюбу квартира є їх спільною сумісною власністю. Як вбачається з акту КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 4.01.2014 р., [PERSON], не може попасти в свою квартиру так як його дружина [PERSON] поміняла вхідні замки. На підставі довідки комбінату комунальних підприємств ЖБК № 1 від 31.03.2014 р. № 13, встановлено, що в квартирі [ADDRESS], на даний час проживає [PERSON] одна, [PERSON] доступу до даної квартири немає. Ч.1 ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В судовому засіданні встановлено, що на даний час позивач не має доступу до квартири належної йому на праві спільної сумісної власності, даним житловим приміщенням одноосібно користується відповідачка, яка безпідставно не надає позивачу ключів від вхідних дверей. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача є підставними, оскільки внаслідок дій відповідачки він не має змоги в повній мірі реалізувати свої права щодо користування житловим приміщенням, тому позов слід задовольнити. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.14 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Враховуючи, що спірна квартира складається з трьох кімнат, суд вважає за можливе визначити порядок користування житлом, який є можливим з урахуванням розміру житлової та загальної площі квартири та з урахуванням того, що відповідачі по справі володіють даною квартирою на праві спільної сумісної власності в рівних частках. Окрім того, визначаючи порядок користування житлом, суд виходить із того, які площі сторонами використовуються на даний час індивідуально, та площі які залишаються у спільному користуванні. Таким чином, суд вважає за можливе встановити порядок користування квартирою по [ADDRESS] виділивши у користування: позивачці кімнату площею 11,1 м кв.; відповідачу кімнату площею 12,3 м кв. Залишити в спільному користуванні житлову кімнату площею 15,8 м кв. та кухню, коридори, кладові, ванну кімнату, туалет, балкон (лоджію).

Outcome: partial