Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому вказав, що він є власником 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Власником іншої 1/2 частки вищевказаного житлового будинку є [PERSON]. Так, перед оформленням договору дарування ? частини вищевказаного житлового будинку позивач разом з відповідачем домовились про те, що відповідач продає, а позивач в свою чергу купує у нього іншу 1/2 частину житлового будинку. При попередній домовленості, було досягнуто згоди щодо вартості 1/2 частини житлового будинку, та визначена ціна у розмірі - 3500 грн. Оскільки позивача та відповідача влаштовувала така сума, 23 липня 2007 року позивачем було передано грошові кошти у розмірі - 3500 грн., а відповідачем в свою чергу було написано розписку, відповідно до якої [PERSON] отримав від позивача, [PERSON], грошові кошти у розмірі 3500 грн. за продаж ? частки вищевказаного житлового будинку. У даній розписці [PERSON] також вказав, що оформлення договору купівлі-продажу частини житлового будинку у нотаріуса буде проведено в найближчий час. Однак, після отримання від позивача грошей, відповідач постійно перебував у роз'їздах, та говорив що у нього постійно не вистачає часу на оформлення згідно чинного законодавства цього правочину. Оскільки між сторонами фактично було укладено договір купівлі-продажу частини житлового будинку, при якому було досягнуто всіх істотних умов, то з 23 липня 2007 року позивач фактично став користуватись вищевказаним майном. Іншу ? частину житлового будинку позивач отримав у дар через тиждень після укладення вищевказаного правочину з відповідачем. Тобто, з липня місяця 2007 року позивач повністю вступив в управління житловим будинком, та почав користуватись ним як своєю власністю. Однак відповідач постійно знаходив якісь відмовки від офіційного оформлення договору купівлі-продажу, а в 2011 році зовсім переїхав до іншого місця проживання, змінив телефонний номер та по теперішній час усі спроби якось знайти [PERSON] не давали жодного результату. Відповідно до довідки № 684 від 22 вересня 2014 року, [PERSON] на території Шелюгівської сільської ради не мешкає. В зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд визнати правочин купівлі-продажу ? частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] укладений 23 липня 2007 року між ним та [PERSON] - дійсним. Визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, викликався належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16089204, виданого КП «Якимівське бюро технічної інвентаризації» від 27 вересня 2007 року є власником 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Власником іншої 1/2 частки вищевказаного житлового будинку є [PERSON]. 23 липня 2007 року [PERSON] було передано грошові кошти у розмірі - 3500 грн., а [PERSON] в свою чергу було написано розписку, відповідно до якої [PERSON] отримав від позивача, [PERSON], грошові кошти у розмірі 3500 грн. за продаж ? частки вищевказаного житлового будинку. У даній розписці [PERSON] також вказав, що оформлення договору купівлі-продажу частини житлового будинку у нотаріуса буде проведено в найближчий час. Однак, після отримання грошей, [PERSON] постійно перебував у роз'їздах, та говорив що у нього постійно не вистачає часу на оформлення згідно чинного законодавства цього правочину. Відповідно до довідки № 684 від 22 вересня 2014 року, [PERSON] на території Шелюгівської сільської ради не мешкає. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документу, що посвідчує його право власності. Так, згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, а також ті обставини, що відповідач ухиляється від взятих на себе зобов'язань по нотаріальному посвідченню договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved