Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №Ск-177-000183/7-2008 від 28.07.2008 року, посилаючись на те, що згідно кредитного договору відповідачка отримала кредит в сумі 2 018,17 грн. з терміном погашення до 28.07.2010 року та зобов'язалась повернути отримані кошти в обумовлені строки та сплатити відсотки за користування кредитом. Внаслідок недотримання вимог обумовленого порядку внесення платежів на погашення кредиту та відсотків, станом на день звернення з позовом до суду заборгованість відповідачки становить 63 726,22 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, її представник про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Причину неявки відповідачка суд не повідомила. В заяві про перегляд заочного рішення позов в частині нарахування неустойки відповідачка не визнала та клопотала про зменшення її розміру, так як пеня значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, відсотками та комісією. Відповідно до ч. 2 ст. 197 фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за цим договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 28.07.2008 року між відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» та відповідачкою укладено кредитний договір №Ск-177-000183/7-2008 (а.с. 7-13), за яким банк надав, а позичальник (відповідачка) отримала кредит в розмірі 2 018,17 грн. та зобов'язалась повернути кредит до 28.07.2010 року. Пунктом 1.1.5 кредитного договору встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами, який становить 7% річних. Відповідно до п. 4.1.9 кредитного договору відповідачка зобов'язалась щомісячно погашати суму заборгованості за кредитом у відповідності до обумовленого графіку та нараховані проценти за користування кредитом, а також вносити інші платежі за користування кредитом. Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідачка систематично їх порушувала, що підтверджується розрахунком заборгованості від 25.06.2013 року (а. с. 4). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Пунктом 5.2.16 кредитного договору передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості за споживчий кредит, сплати процентів, внесення плати за обслуговування споживчого кредиту банк вправі стягнути з відповідача пеню за кожний день прострочки в розмірі 1,6 % від суми простроченого платежу. Позивачем станом на 25.06.2013 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №Ск-177-000183/7-2008 від 28.07.2008 року (а.с. 4,5), відповідно до якого заборгованість відповідачки становить 63 726,22 грн., у тому числі: прострочене тіло кредиту 2852,22 грн., пеня за несвоєчасне погашення суми кредиту - 60 563,13 коп., три відсотки річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 310,88 грн. Вирішуючи клопотання про зменшення розміру неустойки суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно роз'яснень викладених в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). З проведеного позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка частково погашала заборгованість по кредитному договору, суд вважає таку обставину істотною. Окрім того, неустойку, нараховану відповідачці за неналежне виконання умов кредитного договору, суд розцінює як неспівмірною із сумою основного боргу, оскільки вона значно перевищує розмір тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами. З урахуванням викладеного, виходячи з умов справедливості та розумності, суд вважає за можливе задовольнити позов частково, зменшивши розмір неустойки та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 133 грн. 10 коп., з яких: прострочене тіло кредиту 2 852 грн. 22 коп., пеня за несвоєчасне погашення суми кредиту - 2 000 грн., три відсотки річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 310,88 грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч.1, 551, 611, 1054 ч.2, 1050 ч.2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1 ЦПК України,

Outcome: partial