Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач звернувся в Канівський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням. В позовній заяві вказав, що він відповідно до договору купівлі-продажу № 1-2138 від 03.10.2005 є власником квартири № 46 у житловому будинку № 1, що знаходиться по вул. М. Рибалко у м. Канів, в якій і по сьогоднішній день проживає та продовжує бути зареєстрованим. Разом з ним, в даній квартирі зареєстрований його син [PERSON], а також Відповідачка. З Відповідачкою вони перебували в цивільних шлюбних відносинах, але вже понад три роки Відповідачка не проживає з ними однією сім'єю та фактично проживає за іншою адресою. Комунальні служби, що надають послуги йому по утриманню квартири № 46 у житловому будинку № 1, що знаходиться на вул. М. Рибалко у м. Каневі, в своїх розрахунках (квитанціях) вказують кількість мешканців - 3 особи, та нараховують по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів, які він має сплатити таким службам за надані йому послуги. Він не бажає оплачувати комунальні платежі за Відповідачку, оскільки вона не проживає в квартирі. На його утриманні знаходиться малолітня дитина, тому він намагається зберегти та заощадити грошові кошти, а наявність реєстрації Відповідачки в даній квартирі, змушує його сплачувати за неї в той час коли вона не користується та не проживає в квартирі вже понад три роки. Факт не проживання Відповідачки в квартирі понад три роки, можуть підтвердити свідки: знайомі, сусіди по квартирі. Оскільки Відповідач у спірній квартири не проживає більше шести місяців, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймає участь у спільному побуті, він вважається таким, що втратив право користування нею. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням: квартирою № 46 в будинку № 1 по вулиці Маршала Рибалко в м. Каневі, Черкаської області. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав до суду заяву згідно якої позов підтримує повністю, просить його задовольнити, справу розглядати у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Повідомлення про причину неявки в засідання відповідача до суду не надійшло, а тому суд вважає за можливе відповідно до п.4 ст. 169 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу № 1-2138 від 03.10.2005, зареєстрованого в реєстрі за №1-2138 (а.с.7) та витягом з державного реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8522492 від 03.10.2005 року (а.с.9). Відповідно до положень ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника житла, який не є його співвласником, на користування цим житлом обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у ньому. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником, або законом. В ст. 47 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Стаття 9 Житлового кодексу УРСР визначає, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом. В п. 53 Правових позицій судової колегії Верховного Суду України висловлених в зв'язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році від 01.12.1997р. розяснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних з користуванням жилими приміщеннями в будинках і квартирах, належних громадянам на праві приватної власності (про виселення, право користування тощо), слід виходити з норм глави 6 розділу III Житлового кодексу України про користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду. Згідно зі ст. 71 Житлового кодексу України за тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. В разі, якщо наймач або члени його сім'ї з поважних причин були відсутні понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а у випадку виникнення спору - судом. Крім того, з матеріалів справи вбачається, зокрема, з акту фактичного проживання КП «ЖЕК» №151 від 10.07.2017 (а.с.11), що в квартирі [ADDRESS] в м Каневі Черкаської області зареєстрована, але фактично не проживає з 01 квітня 2014 року [PERSON]. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11 грудня 2003року № 1382-IV - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення прав власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Суд вважає за необхідне застосувати вимоги ст. 217 ЦПК України встановити порядок виконання цього рішення суду, зокрема, вказавши що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації за місцем мешкання. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення.

Outcome: approved