Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що його колишній зять [PERSON], громадянин [PERSON] перебував в шлюбі з його дочкою [PERSON] та проживав за адресою: [INFO] з 29.07.1992 року. Дана квартира належить на праві спільної сумісної власності позивачу та членам його сімї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] У січні 1995 року [PERSON] виїхав на заробітки до Нідерландів і за місцем реєстрації більше не зявлявся. Позивач просить суд, визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою № 1 в будинку № 8 по вул. Дачна в м. Луцьку Волинської області. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з» явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується розміщеним оголошенням в пресі. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 224 ЦПК України. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, проте подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно\~ст. 150 Житлового кодексу, громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~ст. 405 ЦК України, члени сім ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 13.10.1994 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сімї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.3). З копії будинкової книги вбачається, що у вищезазначеній квартирі з 29.07.1992 року зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с. 6 10 ). В судовому засіданні встановлено, що відповідач хоч і зареєстрований в спірній квартирі, проте з січня 1995 року в ній не проживає, що підтверджується відповідними відмітками в будинковій книзі від 27.04.2005 р. та 09.09.2008 р. (а.с. 6-10 ) та листом Луцького МВ УМВС України у Волинській області № Л-6 від 15.03.2015 р. (а.с. 11). Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою № 1 в будинку № 8 по вул. Дачна в м. Луцьку Волинської області, у звязку з відсутністю без поважних причин понад один рік. На підставі наведеного,

Outcome: approved