Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Позов мотивує тим, що 04.05.2011 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1\~800.00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк взяті на себе зобовязання виконав, але позичальник [PERSON] свої зобовязання по договору належним чином не виконав, та станом на 13.11.2016 року має заборгованість перед Банком, яка в загальній сумі становить 25 722,44 грн., а тому просить, стягнути з відповідача в свою користь суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 04.05.2011 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1\~800.00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення зобовязань. Тобто, між Банком та відповідачем [PERSON] виникли договірні правовідносини зобовязального характеру. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України установлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], порушуючи умови договору, свої зобовязання належним чином не виконував, в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним. Так, з розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 13.11.2016 року у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість на загальну суму 25\~722.44 гривень, а саме: заборгованість за кредитом 1\~749.21 гривень., заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом 19\~372.16 гривень, заборгованість за пенею та комісією 2 900.00 гривень, 500.00 гривень штраф (фіксована частина) та 1\~201.07 гривень штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми позики, є право позикодавця вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів належних йому. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 25\~722.44 гривень. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягає до задоволення вимога позивача про відшкодування відповідачем понесених ним і документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved