Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач в травні 2015 року звернувся до суду з вищезгаданим позовом, в якому зазначив, що рішенням Коростенського міськрайнного суду Житомирської області від 05.02.2009 року задоволено вимоги відповідача та стягнуто солідарно з нього, як поручителя, та з інших фізичних осіб 545395,74 грн. боргу по кредитному договору № 94-07 від 19.11.2007 року. Натомість, договір поруки він не вчиняв та рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 09.12.2010 року останній визнано недійсним з моменту укладення. Однак, лише 15.12.2014 року апеляційний суду Житомирської області, скасував рішення Коростенського міськрайнного суду Житомирської області від 05.02.2009 року та ухвалив нове рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанку» до позивача за безпідставністю. Дії відповідача заподіяли моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнав з протиправними діями проти нього та враховуючи тривалий розгляд справи в судах, участь в довготривалих процесах, що призвели до змін у життєвих і виробничих стосунках, просив стягнути 52802,92 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також 609, 96 грн. витрат за проведення дослідження підпису. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові, винним в заподіянні шкоди вважає відповідача [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банку «ПриватБанк», просив розглянути справу без його присутності. Представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки будь-яких доказів щодо підстав та розміру заподіяної моральної шкоди позивач не надав. Зазначив, що цивільна справа за № 22ц-2/11 тривалий час знаходилася на розгляді в апеляційному суді Житомирської області, оскільки за клопотанням сторін по справі неодноразово провадження зупинялося. Відповідно до висновку служби безпеки ПАТ КБ «ПриватБанку» від 25.07.2011 року договір поруки № 94-07 від 19.11.2007 року поручителя [PERSON] відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09.12.2010 року визнано шахрайським та угода закрита по програмі банку, просив також розглянути справу в його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді справи в судовому процесі, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 23, 1167, ЦК України, чинними на день їх виникнення. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає зясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Судом встановлено, що рішенням Коростенського міськрайнного суду Житомирської області від 05.02.2009 року задоволено вимоги відповідача та стягнуто солідарно з позивача [PERSON], як поручителя, та з інших фізичних осіб 545395,74 грн. боргу по кредитному договору № 94-07 від 19.11.2007 року, а також судові витрати. /а.с.5/. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 09.12.2010 року договір поруки № 94-07 від 19.11.2007 року укладений між [PERSON] та КБ ЗАТ «Приватбанк» визнано недійсним з моменту укладення. /а.с.12/. Рішенням від 15.12.2014 року апеляційного суду Житомирської області, скасовано рішення Коростенського міськрайнного суду Житомирської області від 05.02.2009 року та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанку» до позивача [PERSON] за безпідставністю. Відповідно до висновку служби безпеки ПАТ КБ «ПриватБанку» від 25.07.2011 року договір поруки № 94-07 від 19.11.2007 року поручителя [PERSON] відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09.12.2010 року визнано шахрайським та угода закрита по програмі банку/а.с.30/. Виходячи із положень ст.ст.\~ 10,\~ 11,\~ 60 ЦПК України,\~ суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достовірність доказів це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять в предмет доказування. А достатність це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу по суті. Судом встановлено, що позивач не надав належних, достовірних, допустимих, достатніх доказів на підтвердження вимог, викладених в позовній заяві, про наявність причинного звязку між шкодою та будь-яким протиправними діяннями відповідача. Визначаючи наявність та підстави відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачем не доведена вина відповідача в заподіянні йому моральної шкоди, відсутня протиправність діяння відповідача відносно нього, не встановлено неправомірності дій чи бездіяльності та причинного звязку між шкодою та будь-якими неправомірними діями відповідача. При зясуванні обставин справи позивач не надав будь-яких доказів наявності вини конкретних осіб на підтвердження факту перенесення ним моральних страждань та наявності послідовного звязку між шкодою та перенесеними ним моральними стражданнями, винності відповідачів в заподіянні моральної шкоди. Аналізуючи зібрані докази по справі та оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позивачем не доведена вина відповідача в заподіянні шкоди, відсутня протиправність його діяння, не встановлено неправомірності дій чи бездіяльності та конкретно яких посадових осіб чи працівників та причинного звязку між шкодою та будь-якими неправомірними діями відповідача, а відтак суд відмовляє в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди за безпідставністю, оскільки вимоги щодо відшкодування шкоди необґрунтовані і задоволенню не підлягають. Суд також відмовляє в задоволенні стягнення витрат в сумі 609, 96 грн. за проведення дослідження підпису, оскільки при постановленні рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09.12.2010 року, судом вирішувалося питання про стягнення судових витрат. В звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог за безпідставністю, не підлягають також відшкодуванню витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed