Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення штрафу, в якій просить суд: стягнути з відповідача на його користь штраф в розмірі 11817,50 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 02.07.2013 року між сторонами було укладено договорі про надання посередницьких послуг з продажу об'єкту нерухомості, а саме: квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], за винагороду в розмірі 4075,00 грн. у той же день між відповідачем та покупцем у присутності позивача було укладено договір завдатку, в рахунок забезпечення підписання основного договору купівлі-продажу, який повинен був бути укладеним до 20.09.2013р., відповідач умови договору не виконані у зв'язку з чи позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про визнання договору надання послуг недійсним. В якому просить суд визнати договір надання послуг від 02.07.2013 року недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02.07.2013 року між сторонами було укладено договорі про надання посередницьких послуг з продажу об'єкту нерухомості. Згідно до даного договору, виконавцем є ФОП [PERSON], а замовником [PERSON] У той же день між ним та покупцем у присутності [PERSON] було укладено договір завдатку. Зазначений договір купівлі-продажу між ним та [PERSON] до 20.09.2013р. укладено не було, що є порушенням вимог договору про надання послуг від 02.07.2013р. за сторони [PERSON], у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним зустрічним позовом. Представник позивача, за первісним позовом, в судовому засіданні, пояснив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наполягає на їх задоволенні в повному обсязі. Зустрічний позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Позивач стверджував , що виконавець не виконував умов договору, а саме уклав угоду про купівлю - продажу без посередництва позивача, а тому зобов»язяаний сплатити позивачу згідно п. 10% від вартості об»єкта продажу, а саме 11817 гр-н 50 коп. Представник зазначив, що позивач підшукав відповідачеві покупця, бкло укладено дговір задатку та визначено час укладення договору, про те відповідач продав квартиру раніше вказаного строку іншій особі. Відповідач та представник відповідача, за первісним позовом, в судовому засіданні, кожен окремо, пояснили, що первісний позов не визнають, не вбачають з їх боку порушень умов договору, та вважають посилання представника позивача на п. 3.2. договору незаконним та не обґрунтованим. Вимоги зустрічного позову підтримали в повному обсязі, та наполягали на його задоволенні. Позивач вказав, що покупець, якого знайшов [PERSON] за довго до визначеного строку укладення угоди відмовився купувати у нього квартиру. В зв»язку з цим він повернув завдаток. [PERSON], не сприяв укладенню договору, всі перемовини з покупцем вів він сам. Покупець ще при укладенні договору завдатку повідомив, що немає коштів для придбання, а пізніше відмовився від укладення угоди. Квартиру у нього купила жінка, яка раніше цю квартиру винаймала. Договір укладався без посередників. Позивач вказав, що договір з позивачем був викладений таким чином, що він, як людина не тямуща в питаннях права не розібрався спочатку, а лише згодом зрозумів, що вказаний договір укладений в супереч вимогам Конституції України, законів. Представник відповідача також зазначив, що укладений між ФОП [PERSON], та [PERSON] договір суперечить вимогам законодавства, зокрема суттєво обмежено право розпорядження власністю. Суд дослідив матеріали справи: - свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серії [NUMBER] [PERSON] (а.с.3); - Договір про надання послуг від 02.07.2013р. укладений між ФОМ [PERSON] та [PERSON], відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язався надати послуги з продажу об'єкта нерухомості, у відповідності з вимогами Замовника, а також всіляко сприяти укладенню договору купівлі-продажу об'єкту нерухомості, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. А [PERSON] зобов'язався сплатити винагороду в розорі 4075 грн., під час укладення основного договору між ним та Покупцем об'єкту (а.с.4); Згідноп.3.2. договору на замовника покладено обов»язок не укладати правочинів самостійно або через 3-х осіб, без участі виконавця по відношенню до об»єкту, який замовник надав на продаж; п.4.3 передбачено розмір винагороди виконавця 4075 гр-н, еквівалентних 500 доларам США, яка сплачується під час укладання основного договору. - Договір завдаток від 02.07.2013р. укладений між [PERSON] та покупцем [PERSON], відповідно до умов якого [PERSON] передав завдаток у розмірі 3000 грн. в рахунок належної з нього суми в розмірі 118175 грн.. за договором купівлі-продажу майна, об'єкту, що належить продавцю, квартири за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу повинен бути укладений до 20.09.2013р. (а.с.5); - Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «КБТІ» №11225837 від 14.07.2006р., відповідно до якого [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину /ВЕА №422774/ від 12.07.2006 року, виданого Сьомої Криворізької державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за №4198 є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.6); - Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12.07.2006 року виданого Сьомої Криворізької державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за №4198, відповідно до якого [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, а саме: квартира [ADDRESS] (а.с.7); - Досудова вимога ФОП [PERSON] направлена [PERSON] (а.с.8-9); - розписку [PERSON] ( на а.с. 26) про відсутність претензій до [PERSON]; - Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна №17953295 від 18.02.2014р. надана Реєстраційної службою КМУЮ Дніпропетровської області, відповідно до якої на підставі договору купівлі-продажу, виданого 14.08.2013 року приватним нотаріусом КМНО [PERSON] [PERSON] є власником квартири[ADDRESS] (а.с.37); - договір купівлі-продажу від 14.08.2013р., посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1299, відповідно до умов якого [PERSON] придбала, а [PERSON] купив квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.45-46); Дослідивши надані докази, суд вважає їх належними та приймає. Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, вислухавши пояснення сторін, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову, та наявність підстав для задоволення зустрічного позову, за наступних підстав. Судом встановлено, що між 02.07.2013 року між сторонами було укладено договір про надання посередницьких послуг з продажу об'єкту нерухомості, а саме: квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповідно до вимог якого ФОП [PERSON] взяв на себе зобов'язання надавати [PERSON] посередницькі послуги з продажу об'єкту нерухомості, а також всіляко сприяти укладенню договору купівлі-продажу даного об'єкту нерухомості. А [PERSON] в свою чергу зобов'язався виплатити за виконання ФОП [PERSON] умов договору, винагороду в розмірі 4075 грн., яка сплачується під час укладання основного договору між Покупцем та [PERSON] (а.с.4). Згідно до договору завдатку від 02.07.2013р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] передав завдаток у розмірі 3000 грн. в рахунок належної з нього суми в розмірі 118175 грн.. за договором купівлі-продажу майна, об'єкту, що належить продавцю, а саме квартири за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу повинен бути укладений до 20.09.2013р. (а.с.5). Проте в порушення умов договору, договір купівлі-продажу вказаної квартири між [PERSON] та [PERSON]. не був укладений. Згідно до розписки, наданої [PERSON] (а.с.26), претензій до [PERSON] він не має. Таким чином суд встановив,те, що відповідач не скористався послугами позивача при здійсненні продажу належної йому квартири. Позивач не надав доказів понесених ним в виконання договору надання послуг витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Отже змістом договору надання послуг не передбачено покладення на споживача послуг яких небуть зобов»язань і обмежень. Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності, а саме, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Отже обмеження прав [PERSON] що до права розпорядження належним йому майном, викладене п п.3.2. договору між сторонами є протиправним. Згідно ст. 17 Закону України « Про захист право поживачів», за всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування. Встановлення будь-яких переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів не допускається, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами.. Споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час та на вільне використання електронних платіжних засобів з урахуванням режиму роботи та обов'язкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, установлених законодавством України. Продавець (виконавець) зобов'язаний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції та форм її оплати. В супереч зазначеному п. 3.2, договору укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON], обмежено права споживача послуг [PERSON] на отримання вільного вибору послуг . Статтею 18 Закону « Про захист прав споживачів», передбачено, що : 1. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. 2. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.3. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: 1) звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця (виконавця, виробника) у разі смерті або ушкодження здоров'я споживача, спричинених діями чи бездіяльністю продавця (виконавця, виробника); 2) виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника);3) встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця;4) надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору;5) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором; 6) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається;7) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника);8) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір, укладений на невизначений строк із споживачем без повідомлення його про це, крім випадків, установлених законом;9) установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру; 10) установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору;11) надання 16) встановлення обов'язку споживача виконати всі зобов'язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх;17) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права передавати свої права та обов'язки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди. 4. Перелік несправидливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Стаття 19 Закону « Про захист прав споживача» є заборона нечесної підприємницької практики, до яких відноситься будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Згідно ч.4 вказаної статті, агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. Так згідно укладеного між сторонами договору [PERSON] позбавлений права на вільний вибір і придбання послуг що до продажу його майна. Пунктом 6 тієї ж статті передбачено,що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Статтею 21 Закону України « Про захист прав споживача передбачено,що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції ;2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору. Отже укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] договору про надання послуг за змістом суперечить Конституції України, Цивільному кодексові та Законові « Про захист право споживачів», а тому повинен бути визнаний недійсним. Положенням ст. 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме зміст правочину не може суперечити ЦК , іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави, суспільства, його моральним засадам і волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За таких підстав, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову ФОП [PERSON] та задоволення зустрічного позову.

Outcome: partial