Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, який уточнив 22.06.2017 року, в обґрунтування якого покликався на те, що згідно кредитного договору № б/н, укладеного 11.10.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 5500,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконував, у зв'язку з чим станом на 16.03.2017 року допустив виникнення заборгованості по кредиту в сумі 12616,00 грн., з яких: 3598,64 грн. тіло кредиту; 3617,23 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 4323,18 грн. нараховано пені; а також 500 грн. - штраф (фіксована частина); 576,95 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 12616,00 грн. та судові витрати в сумі 1600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте у позовній заяві просив розгляд справи провести у відсутності представника банку. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, відповідно до ст. 74 ЦПК України вважається таким, що повідомлений про час і місце судового розгляду у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а представник позивача подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можна провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити, з таких підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] 11.10.2010 року був укладений договір № б/н (а.с. 9-25) (далі Кредитний договір), згідно якого останній отримав кредит в розмірі 5500,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» 55 днів пільгового періоду», за користування яким зобов'язався сплатити 2,5 % в місяць (30,00 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 9). Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] 12.10.2010 року встановлено кредитний ліміт 300,00 грн., 07.04.2011 року збільшено кредитний ліміт до 400,00 грн., 24.05.2011 року збільшено кредитний ліміт до 500,00 грн., 21.06.2011 року збільшено кредитний ліміт до 600,00 грн., 06.08.2011 року збільшено кредитний ліміт до 700,00 грн., 03.03.2012 року збільшено кредитний ліміт до 2000,00 грн., 06.03.2012 року збільшено кредитний ліміт до 5500,00 грн., строк дії кредитної картки 02/17 (а.с. 40). Також відповідно до п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків, при цьому банку, за вийнятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту(кредитного ліміту) [PERSON] залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням Банку та без попередньго повідомлення клієнта. Так, відповідно до витягу з Тарифів з обслуговування кредитних карт, які є невідємною частиною кредитного договору, відсоткова ставка по кредиту станом на день встановлення кредитного ліміту становила 2,5 % на місяць (30,00 % річних), з 01.09.2014 року відсоткову ставку було збільшено до 2,9 % на місяць (34,8 річних) та з 01.04.2015 року відсоткову ставку було збільшено до 3,6 % на місяць (43,2 % річних). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом у заяві (а.с. 9 зворот). Відповідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії, на умовах передбачених даним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту клієнт сплачує банку пеню, а саме: пеня (1) = (базова процентна ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення крдиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму 50 грн. та більше (а.с. 10). Згідно п. 2.1.1.7.6 даних умов, при порушенні клієнтом строків платежів передбачених договором більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Відповідно п. 2.1.1.12.6. Умов та правил надання банківських послуг банк нараховує відсотки за користування кредитом та овердрафтом у розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. Відповідач одержав та використав за цільовим призначенням кредитні кошти, шляхом зняття готівки з банківських банкоматів, про що свідчить виписка по особовому рахунку за період з 21.10.2010 року по 01.06.2017 року (а.с. 41-47). Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 16.03.2017 року допустив виникнення заборгованості по кредиту в сумі 12616,00 грн., з яких: 3598,64 грн. тіло кредиту; 3617,23 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 4323,18 грн. нараховано пені; а також 500 грн. - штраф (фіксована частина); 576,95 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 5-6, 7-8). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.10.2010 року, та те, що відповідач не подав суду жодних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати за подання до суду позовної заяви. На підставі викладеного, відповідно 261, 526, 549, 611, 612, 631, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved