Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу 3/10 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Харківська область, місто Лозова, вул.. Орджонікідзе/Перевозного, буд. 62-64/34, укладений між [PERSON] (продавець), з одного боку, та [PERSON] (покупець), з іншого боку, реєстраційний номер 154. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, однак надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила розглянути справу без їх присутності, у разі неявки відповідача винести заочне рішення на підставі наявних доказів (а.с. 31-32). Представник відповідача [PERSON] громади Лозівської міської ради Харківської області у судове засідання не зявився, однак надав заяву, в якій просить розглядати справу за їх відсутності, та вирішити справу на власний розсуд (а.с. 33-34). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 16 листопада 2001 року віце-президентом Лозівської товарної біржі [PERSON], було зареєстровано договір купівлі-продажу частки житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, місто Лозова, вул.. Орджонікідзе/Перевозного, буд. 62-64/34, укладений між [PERSON] (продавець), з одного боку, та [PERSON] (покупець), з іншого боку, що підтверджується договором за № 154 від 16.11.2001 року (а.с. 12). Із копії технічного паспорту на житловий будинок, виданого Лозівським бюро технічної інвентаризації 13.11.2001 року, вбачається, що право власності на житловий будинок, який розташований за вищевказаною адресою, зареєстровано за [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 13-19). Після укладення договору, як того вимагав п. 5.5, останній був предявлений до Лозівського бюро технічної інвентаризації, яке в свою чергу, зареєструвало з позивачем право власності на 3/10 частини житлового будинку №62-64/34 по вулиці Орджонікідзе/Перевозного, міста Лозова, Харківської області за реєстровим №501, про що свідчить відповідний штамп на самому договорі (а.с. 12). На даний час позивач збирає пакет документів для подальшого відчуження належної йому частки житлового будинку з надвірними спорудами, в ході чого він звернувся до приватного нотаріуса для посвідчення угоди, але останній йому повідомив, що він не зможе посвідчити договір відчуження частки домоволодіння, оскільки право власності на останнє зареєстровано за ним на підставі угоди, укладеної на товарній біржі, що не відповідає нині діючому законодавству і порадив йому звернутися до суду з позовом про визнання договору дійсним. Окрім цього, нотаріусом було відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу вищезазначеної спірної частки домоволодіння у звязку з тим, що продавець житлового будинку [PERSON], померла, що підтверджується відповіддю Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області за №2214/02-04-05 від 26.12.2014 року (а.с. 24). Згідно п.4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони дійшли згоди по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу й виконали умови договору. Одночасно, судом приймаються до уваги й положення ЦК України у редакції 2003 року, що діє на момент ухвалення рішення по справі, а саме ст. 204 ЦК України, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним та ст. 321 ЦК України, згідно до якої право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 328 Цивільного кодексу України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 3 статті 334 Цивільного кодексу України, передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved