Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Свій позов мотивує тим, що 03.03.2014 року він позичив [PERSON] кошти в розмірі 1300 доларів США з умовою їх повернення до 01.04.2014 року, про що останній написав відповідну розписку і зобов'язався повернути борг. Вказує, що на даний час кошти не повернуті, на неодноразові звернення з цього приводу відповідач не реагує. А тому, просив стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в сумі 17745 грн., що еквівалентно 1300 доларів США станом на 26.08.2014 року, а також 243,60 грн. сплаченого судового збору. В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 3 ст. 76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. А тому суд зі згоди позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши наявні письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 03.03.2014 року [PERSON] отримав у борг у [PERSON] 1300 доларів США, які зобов'язався повернути до 01.04.2014 року. Даний факт підтверджується відповідною письмовою розпискою ( а.с. 4). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, як встановлено в судовому засіданні, що до дня звернення позивача в суд, відповідач не повернув позивачу борг, чим порушив вимоги ст. 1049 Цивільного кодексу України та зобов'язання по вищевказаному договору. Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення та з відповідача слід стягнути на користь позивача встановлену в судовому засіданні суму заборгованості в розмірі 17745,00 грн. Крім цього, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved