Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.08.1983, мають двох повнолітніх дітей. Оскільки спільне життя між ними не склалося, вони мають різні погляди на шлюб та сім'ю, з жовтня 2013 року проживають окремо, фактично їхня родина розпалась, а шлюб носить лише формальний характер, позивач був змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 27.08.2018 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 01.11.2018 було закрито підготовче провадження у справі та призначено її для розгляду по суті в судовому засіданні. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та просив суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Також зазначив, що вони з відповідачем припинили підтримувати шлюбно-сімейні відносини, близько п'яти років проживають окремо та не ведуть спільне господарства, можливості примирення із відповідачем не бачив. Відповідач у судовому засіданні позов визнала та пояснила, що вони з позивачем дійсно близько п'яти років проживають окремо та не підтримують шлюбно-сімейні відносини, оскільки зберегти їхній із позивачем шлюб не можливо, вважала за доцільне його розірвати. Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами 27.08.1983 року було укладено шлюб, що зареєстрований Ланнівською сільською радою Карлівського району Полтавської області (а/з №36), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчать пояснення сторін, вони не підтримують подружніх відносин та близько п'яти років проживають окремо один від одного, припинили ведення спільного господарства. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved