Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

позивач в січні 2019 року звернувся позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 21 липня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий договір позики № 21/07-01, предметом якого було передання у власність відповідача грошових коштів в розмірі 81977 грн. 51 коп., що за курсом НБУ (1 долар США = 24,811596 грн. на день укладення цього договору еквівалентно 3304 долари США. 21 березня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору позики, відповідно до якої було визначено що позивач передає відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 92521,14 грн., що за курсом НБУ (1 долар = 26, 887865 грн.) на день укладення додаткової угоди еквівалентно 3441 доларів США, чим сума позичених коштів була збільшена. Укладений договір позики між позивачем та відповідачем , є письмовими правочинами, які відповідають формі передбаченій ст.ст.207, 1047 ЦК України, оскільки відповідачем 21 липня 2016 року та 21 березня 2017 року були надані розписки, підписані їм власноручно. Строк повернення відповідно до договору позики, що підтверджується також і розпискою, становив 21 квітня 2017 року включно. Відповідно до п.4.2 Додаткової угоди, за несвоєчасне повернення позики (її чергової частини за графіком) позичальник сплачує позикодавцю неустойку в розмірі 1 % за кожний календарний день існування простроченої заборгованості (або її чергової частини). Однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та позику не повернув, у зв`язку з чим у нього існує заборгованість яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а сам: суму позики в розмірі 92521 грн. 14 коп., пеню в розмірі 33770 грн. 21 коп. (92521,14*0,10*365:100 = 33770 грн.21 коп.) неустойка стягується за період, що не перевищує один рік та стягується у зменшеному розмірі ніж зазначено в договорі позики, а саме: 0,1 %, оскільки вона значно перевищує основну суму заборгованості, та з метою настання реального виконання зобов`язання. Також просить стягнути судовий збір в розмірі 1262 грн. 91 коп. Ухвалою суду від 12.02.2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження . Розгляд справи судом призначався на 13.05.2019 року на 14 год., однак розгляд справи було відкладено через неявку відповідача. 09.08.2019 р. справу було знято з розгляду відповідно до розпорядження голови Оболонського районного суду м.Києва від 09.08.2019 № 15, перепризначено до розгляду на 05.12.2019 р. на 10 год. 30 хв. В судове засідання призначене 05.12.2019 на 10 год. 30 хв. сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник позивача подала заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Суд вважає за можливе при наявності поданого клопотання провести розгляд справи без участі позивача. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції та розміщення відповідного оголошення на веб - сайті судової влади. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд без участі відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21 липня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий договір позики № 21/07-01, предметом якого було передання у власність відповідача грошових коштів в розмірі 81977 грн. 51 коп., що за курсом НБУ (1 долар США = 24,811596 грн. на день укладення цього договору еквівалентно 3304 долари США). 21 березня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору позики, відповідно до якої було визначено що позивач передає відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 92521,14 грн., що за курсом НБУ (1 долар = 26, 887865 грн.) на день укладення додаткової угоди еквівалентно 3441 доларів США, чим сума позичених коштів була збільшена. Укладений договір позики між позивачем та відповідачем, є письмовими правочинами, які відповідають формі передбаченій ст.ст.207, 1047 ЦК України, оскільки відповідачем 21 липня 2016 року та 21 березня 2017 року були надані розписки, підписані їм власноручно, протилежне судом не встановлено. Строк повернення відповідно до договору позики, що підтверджується також і розпискою, становив 21 квітня 2017 року включно. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України передбачений обов`язок позичальника повернути позику, а саме: позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.4.2 Додаткової угоди, за несвоєчасне повернення позики (її чергової частини за графіком) позичальник сплачує позикодавцю неустойку в розмірі 1 % за кожний календарний день існування простроченої заборгованості (або її чергової частини). Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання». Відповідно до частини першої статті 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або Законом. Однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та позику не повернув, у зв`язку з чим у нього існує заборгованість яку слід стягнути з нього на користь позивача, а саме суму позики в розмірі 92521 грн. 14 коп., пеню в розмірі 33770 грн. 21 коп. (92521,14*0,10*365:100 = 33770 грн.21 коп.) неустойка стягується за період, що не перевищує один рік та стягується у зменшеному розмірі ніж зазначено в договорі позики, а саме: 0,1 %, оскільки вона значно перевищує основну суму заборгованості. Відповідно до ст. 133,141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1262 грн. 91 коп., які підтверджуються долученою до справи квитанцією про їх оплату. На підставі викладеного, ст. 525, 526, 527, 549, 1046-1049 ЦК України

Outcome: approved