Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом в якому просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 7457 грн. 59 коп. та 352 грн. 50 коп. суми індексації аліментів за період з 01 вересня 2012 р. по 31 травня 2016 р., мотивуючи тим, що згідно з рішенням Івано-Франківського міського суду шлюб між ними було розірвано, малолітнього сина [PERSON], [INFO] залишено на проживання з позивачем, присуджено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Що вказане рішення відповідач не виконує і в період з 19 травня 2012 р. по 31 травня 2016 р. допустив заборгованість по сплаті аліментів в загальному розмірі 24708 грн. 68 коп. Тому, просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів та суму індексації аліментів, а всього стягнути 7809 грн. 59 коп. Позивач та її представник в судове засідання не зявлялись, подали клопотання про розгляд справи без її участі (а.с. 25, 40). Відповідач в судове засідання зявився 06 жовтня 2016 р., клопотав про відкладення справи для залучення представника, однак в наступні засідання не зявився. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що сторони з 2013 р. до жовтня 2015 р. проживали разом, відповідач утримував сімю весь цей час, а коли позивач одружилась з іншим чоловіком то предявила виконавчий лист про стягнення аліментів до виконання в органи ДВС. Просить в задоволенні позову відмовити повністю, оскільки весь вказаний час відповідач утримував і дитину, і позивача то це слід вважати належним виконанням по оплаті аліментів. Зазначив, що погасив заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 7000 грн. в звязку з чим клопотав про оголошення перерви в судовому засіданні з метою подачі відповідних доказів, однак в наступні судові засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, докази в підтвердження вказаного не подав. Вказані дії відповідача та представника розцінюються судом, як спроби спрямовані на затягування розумного строку розгляду справи, а тому з урахуванням наведеного вище суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті спору, що узгоджується із положеннями ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини та відповідні їм правовідносини, суд враховує наступне. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 06 березня 2013 р. визначено стягувати з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно, але не менш як 30% від встановленого мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів призначено розпочати з 19 травня 2012 р., рішення суду набрало законної сили 10 квітня 2013 р. (а.с. 10-11). Однак, відповідач не виконує зобовязання по сплаті аліментів, внаслідок чого, станом на 01 липня 2016 р., за період з 19 травня 2012 р. по 30 червня 2016 р. утворилась заборгованість в розмірі 24708 грн. 68 коп., що підтверджується копією довідки-розрахунку Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 04 липня 2016 р. (а.с. 16). Відповідно до вимог ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 22 Постанови № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - у відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Однак, відповідач та його представник в суді не надали таких доказів та не довели підстав для зменшення нарахування пені. Зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, а тому, при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 11 вересня 2013 року по справі № 6-81 цс 13 та 1 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14. З наявних у справі доказів судом достеменно зясовано, що відповідач, будучи зобовязаним здійснювати сплату аліментів на виконання вказаного вище рішення Івано-Франківського міського суду, за період з 19 травня 2012 р. по 30 червня 2016 р. включно, жодного разу не провів сплати аліментів на утримання свого неповнолітнього сина, в наслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 24708 грн. 68 коп. Розрахунок розміру пені у звязку з порушенням термінів сплати аліментів наведений по змісту позовної заяви (а.с. 4-6) відповідає фактичним обставинам справи. За таких обставин, дослідивши подані сторонами докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та знаходять своє підтверджене дослідженими по справі доказами, а тому позов необхідно задовольнити та стягнути з [PERSON] пеню в розмірі 7454 грн. 09 коп. за несплату аліментів та 352 грн. 50 коп. у відшкодування суми індексації аліментів за період з 19 травня 2012 р. по 30 червня 2016 р. включно, а всього стягнути 7809 грн. 59 грн. Судові витрати по справі вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. 196 СК України, вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України,

Outcome: approved