Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивачем, в останній редакції уточненої позовної заяви, зазначені наступні позовні вимоги: -поновити строки подання позовної заяви на рішення Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області «Про затвердження технічної документації землеустрою щодо складання документів», що посвідчують право оренди на земельну ділянку ТОВ «Бігтур» від 24.02.2009 за № 111-28/2 - V; -визнати зазначене рішення - недійсним; -визнати договір оренди земельної ділянки від 06 квітня 2009 року, укладений між Переяслав-Хмельницькою міською радою та ТОВ «Бігтур», недійсним; -скасувати державну реєстрацію цього договору; -зобов'язати ТОВ «Бігтур» повернути земельну ділянку площею 0,773 га по [ADDRESS], до земель Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області у стані, придатному для використання за цільовим призначенням; -судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що оскаржуване рішення було прийнято із порушенням вимог законодавства: ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України - оскільки земельна ділянка, яку передано в оренду третій особі, до цього мала інші розміри та цільове призначення; ст.123 ЗК України - оскільки спірна земельна ділянка не була виділена в натурі, передача її в оренду мала здійснюватись на підставі проекту землеустрою, а не на підставі технічної документації; розділу ІV-1 Закону України «Про планування та забудову територій» (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) - оскільки не було попередньо проведено громадські слухання з приводу містобудівної документації щодо забудови земельної ділянки по [ADDRESS]; змінено цільове призначення, порівняно із тим, що визначено у генеральному плані міста, який діяв на момент прийняття оскаржуваного рішення. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Надаючи пояснення судові позивач зазначив, що його перша позовна вимога сформульована правильно та він просить оскаржуване рішення визнати саме недійсним, а не незаконним. Також, позивач вказав, що позов ним подано як депутатом Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, як представником територіальної громади міста, яка його обрала на цю посаду, та у суб'єктному складі, вказаному у позовній заяві. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Зважаючи на позицію позивача, суд розглядає його позовні вимоги у формулюванні, визначеному у позовній заяві (уточнена 09.07.2015). Представники відповідача та третьої особи заперечили щодо задоволення позову, вказавши, що цільове призначення земельної ділянки не змінювалось, оскільки воно, відповідно до приписів законодавства, має визначення «землі громадської та житлової забудови», яке охоплює як будівництво багатоповерхового житлового будинку, так і торгівельного центру. Громадські слухання були проведені, але не зберігся оригінал протоколу цих слухань. Крім того, відповідними судовими рішеннями, наявними у матеріалах справи, позивачу вже було відмовлено у задоволенні позову в порядку адміністративного судочинства, а також відмовлено у визнанні недійсним спірного договору в порядку господарського судочинства у справі, де позивачем було ТОВ «Будівельник- 14», представником якого був позивач, а відповідачами - ТОВ «Бігтур» та Переяслав-Хмельницька міська рада Київської області. Зважаючи на позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні від 16.04.2009 № 7-рп/2009, оскаржуване рішення є ненормативним актом одноразової дії та у зв'язку з його реалізацією вичерпав свою дію. Разом з тим, представники відповідача та третьої особи заперечили щодо задоволення позовної вимоги про визнання оскаржуваного рішення недійсним. Представник третьої особи також послався на пропуск позивачем строків позовної давності та просив їх застосувати до позовних вимог. Розглядаючи питання поновлення чи застосування строку позовної давності до вимог позивача суд керується приписами ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України, а також ч.ч.2, 3 ст.264 ЦК України. Початком перебігу строку позовної давності щодо позовної вимоги про визнання недійсним оскаржуваного рішення відповідача суд визнає дату його прийняття - 24.02.2009, оскільки позивач знав або міг дізнатись як депутат Переяслав-Хмельницької міської ради про прийняття цього рішення цією ж радою. Щодо інших позовних вимог строк позовної давності починається з дати вчинення відповідної дії: укладення спірного договору, його державної реєстрації та приймання-передачі земельної ділянки - 06.04.2009. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.09.2013, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.10.2014, провадження у справі за позовом депутата Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області [PERSON] до Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, Управління Держземагенства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бігтур» про визнання протиправними дій Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області та Управління Держземагенства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області; скасування рішення Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області «Про затвердження технічної документації землеустрою щодо складання документів», що посвідчують право оренди на земельну ділянку ТОВ «Бігтур» від 24.02.2009 за № 111-28/2 - V та договору оренди землі від 06.04.2009; зобов'язання Управління Держземагенства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області вчинити певні дії, - закрито у зв'язку з неналежністю розглядати ці позовні вимоги в порядку адміністративного судочинства. Провадження у цій справі було відкрито 05.08.2009. Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23.01.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2015, відмовлено у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області «Про затвердження технічної документації землеустрою щодо складання документів», що посвідчують право оренди на земельну ділянку ТОВ «Бігтур» від 24.02.2009, оскільки є така, що набрала законної сили ухвала про закриття провадження в адміністративні справі у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Зміст цих судових рішень щодо розгляду заяв позивача в порядку КАС України свідчить про безпідставність посилань представників відповідача та третьої особи на те, що позивачу було відмовлено у задоволенні цих позовів, оскільки ці рішення стосуються не розгляду позовів по суті, а питань непідсудності їх розгляду у порядку адміністративного судочинства. Відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. У зв'язку із цим, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для переривання строку позовної давності за позовними вимогами позивача, оскільки ним було подано попередній позов із невірно визначеною підсудністю. Однак, суд вбачає, що ця помилка не була усунута судом протягом розумного строку, що забезпечувало б позивачу право на захист свого порушеного права у визначеному законодавством порядку. Зокрема, з моменту відкриття провадження до визначення про відсутність підстав для розгляду позову в порядку адміністративного судочинства минуло більше п'яти років. З моменту набрання рішенням про закриття провадження у справі за адміністративним позовом позивача - 08.10.2014 до дня подачі ним позову у порядку цивільного судочинства - 27.04.2015 минуло півроку, що є допустимим для визнання поважності пропуску позивачем строку позовної давності. Частинами 1 та 2 ст.55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. У пункті 12 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» (у редакції при прийнятті) вказано про те, що земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності, належать до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. Таким чином, на момент винесення ухвали Київського окружного адміністративного суду від 20.09.2013 позивач міг розраховувати на те, що він вірно визначив підсудність свого позову. Зважаючи на вищевикладене, суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності позивачем, оскільки судовий розгляд його попереднього позову, провадження за яким було відкрито 05.08.2009,тривав значний час та позивач, розраховував, що у зв'язку з відкриттям провадження у цій справі, позов має розглядатись у визначеному позивачем порядку. З огляду на положення ч.5 ст.267 ЦК України, суд визнає, що порушене право позивача підлягає захисту й строк позовної давності до його вимог не може бути застосований. Позивач вказав на недопустимість незавіреної копії протоколу громадських слухань від 02.06.2009, наданого представником відповідача, а представник третьої особи - на незавірену копію висновку відділу земельних ресурсів у місті Переяслав-Хмельницькому Київської області від 01.12.2008 № 1164-2, додану до позовної заяви, зважаючи на те, що відсутні оригінали цих документів, що унеможливлює встановлення їх автентичності. На відповідну вимогу суду оригінали цих документів учасниками судового розгляду не були надані. З огляду на це,

Outcome: dismissed