Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом, де зазначив, що відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25.04.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2014 року, витребувано у [PERSON] Ѕ частини квартири [ADDRESS] та повернуто у власність [PERSON] Під час судового провадження по справі, а саме після зупинення виконання рішення апеляційного суду Житомирської області ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.07.2014 року, відповідачем [PERSON] здійснено відчуження Ѕ частини вищевказаної квартири на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Асккорд». Позивач вказує на протиправність таких дій та просить витребувати з чужого незаконного володіння Ѕ частини квартири [ADDRESS] від Товариства з обмеженою відповідальністю «Асккорд», відшкодувати судові витрати. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, якому вказано, що у червні 2012 року [PERSON] та його дочка приватизували до Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Наступного дня [PERSON] подарував дочці [PERSON] свою частину в квартирі. 23.07.2012 року спірна квартира була відчужена на користь [PERSON] та вже 24.07.2012 року [PERSON] звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з позовом до [PERSON] про визнання договору недійсним. Відповідач вважає, що квартира вибула з володіння позивача з його власної волі, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому також зауважено на власній волі позивача [PERSON] щодо відчуження квартири. [PERSON] повідомляє, що 17.09.2015 року між ним як стягувачем та боржником ТОВ «Асккорд» укладено мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка затверджена ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 20.11.2015 року. Оскільки право власності набуте на підставі мирової угоди, відповідне право є підтвердженим рішенням суду, підставі для застосування ст. 388 ЦК України, на думку особи, відсутні. Відповідач просить звернути увагу на пропуск строку позовної давності. Зауважує на тому, що позивач був обізнаний про можливе порушення його прав у 2014 року, після ухвалення рішення 17.12.2014 року не вжив будь-яких заходів, направлених на реєстрацію права власності, не цікавився станом своєї власності. З огляду на викладене, просить відмовити у задоволенні позову. Позивачем подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що відсутність власної волі на відчуження квартири з боку [PERSON] є підтвердженою судовими рішеннями обставиною. Про наявність спору з приводу частини квартири відповідач [PERSON] був обізнаний, дії останнього на подальше відчуження квартири є неправомірними. Позивач просить взяти відповідь на відзив до уваги, позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] представник позивача позовні вимоги підтримали, на уточнююче запитання представником надано пояснення, що спірне майно підлягає до витребування саме з володіння ТОВ «Асккорд». Представники відповідачів Руденка О.О., [PERSON] просили відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 25.04.2014 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції, [PERSON] , треті особи Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Рогальська Раїса Іванівна, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтак Віктор Ярославович про витребування майна, скасування державної реєстрації та державну реєстрацію права власності ухвалено: позов [PERSON] задовольнити; витребувати у [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS] та повернути її у власність [PERSON] ; скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , набутої нею за договором дарування, укладеним 27.06.2012 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Рогальською Р.І.; скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , набутої ним за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеним 23 липня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я.; зобов`язати Реєстраційну службу Житомирського міського управління юстиції зареєструвати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2014 року рішення Богунського районного суду м .Житомира від 25.04.2014 року залишено в силі. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 22.02.2016 року проведено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за власником [PERSON] на підставі мирової угоди, укладеної між [PERSON] та ТОВ «Асккорд», ухвали Житомирського районного суду Житомирської області від 20.11.2015 року, акту приймання-передачі від 02.12.2015 року. Вказані обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Відповідно до\~ст.\~388\~ЦК України\~якщо майно\~за відплатним\~договором придбане\~в особи,\~яка не\~мала права\~його відчужувати,\~про що\~набувач не\~знав і\~не міг\~знати (добросовісний\~набувач),\~власник має\~право витребувати\~це майно\~від набувача\~лише у\~разі,\~якщо майно: було\~загублене власником\~або особою,\~якій він\~передав майно\~у володіння; було\~викрадене у\~власника або\~особи,\~якій він\~передав майно\~у володіння; вибуло\~з володіння\~власника або\~особи,\~якій він\~передав майно\~у володіння,\~не з\~їхньої волі\~іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Богунський районний суд м. Житомира у своєму рішенні від 25.04.2014 року прийшов до висновку, що 1/2 частина квартири [ADDRESS] вибула з володіння одного із законних її співвласників, а саме [PERSON] , поза його волею, а тому позовні вимоги про витребування вказаної частини спірної квартири у відповідача [PERSON] та повернення її у власність позивача із реєстрацією за ним права власності на 1/2 частини квартири підлягають задоволенню. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ такий висновок підтримав. Суд відхиляє твердження представника відповідача [PERSON] як особи, яка не приймала участь у розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , Реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції, [PERSON] про витребування майна, скасування державної реєстрації та державну реєстрацію права власності, щодо наявності власної волі позивача на відчуження квартири внаслідок укладення договору дарування. Суд звертає увагу, що відповідно до п.10 договору дарування від 27.06.2012 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , обдарована [PERSON] гарантує право довічного користування дарунком [PERSON] На вказану обставину також звернув увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних в ухвалі від 17.12.2014 року. Приймаючи до уваги, що ухвалою касаційної інстанції як остаточним рішенням спірне майно витребувано з незаконного володіння [PERSON] , право на подальше відчуження такого майна даної особою відсутнє, позивач обгрунтовано посилається на п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України, яка визначає право особи на витребування майна в тому разі, коли воно вибуло з\~володіння власника\~не з\~його волі. З приводу зауважень представника відповідача [PERSON] про заборону на витребування майна в тому разі, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд вважає необхідним звернути увагу, що ухвала Житомирського районного суду Житомирської області від 20.11.2015 року, якою визнано мирову угоду, укладену 17.09.2015 року між ТОВ «Асккорд» та [PERSON] , не може вважатись саме тим процесуальним рішенням, внаслідок якого здійснювався продаж квартири. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положення ч.1 ст. 388 ЦК України вказують про можливість звернення власника (неволодіючого власника) до добросовісного набувача (незаконного володільця)\~з вимогою про витребування майна. Як зазначалось вище володільцем майна на час розгляду справи є відповідач [PERSON] Відповідач ТОВ «Асккрод» не є володільцем майна, а тому вимоги до вказаної особи про витребування майна не грунтуються на вимогах закону. З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні позову.

Outcome: dismissed