Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивачем подано до суду позов про стягнення заборгованості з відповідача. Відповідно до якого позивач в особі представника [PERSON], уточнивши позовні вимоги просить стягнути заборгованість, що утворилась за кредитним договором № б/н від 03 березня 2008 року з відповідача, в сумі 42956,52 грн., з яких заборгованість за кредитом 2070,09 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 34752,79 грн., заборгованість за пенею та комісією 3850 грн., штраф (фіксована частина) 250 грн., штраф (процентна складова) 2033,64 грн. На підтвердження вимог, до заяви долучені копії: розрахунку заборгованості, заяви, довідки про умови кредитування, витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, документів про особу позивача, відповідача, довіреності. Сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявились. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, повідомив, що позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач на виклики до суду жодного разу не зявилась. Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення виклик у судове засідання на 22 вересня 2017 року та на 17 жовтня 2017 року вона отримала особисто. Виклик у судове засідання на 13 листопада 2017 року та на 05 грудня 2017 року відповідач не отримала, до суду повернутий конверт з поштовою відміткою за закінченням терміну зберігання. Повідомлень про причини неявки та заяв від неї до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Крім того, виклики до суду були направлені відповідачу за зареєстрованим місцем її проживання, а тому, згідно з ч.5 ст.74 ЦПК України, вона вважається такою, що належним чином повідомлена про розгляд справи. Враховуючи вищезазначене, а також відсутність заперечення з боку позивача, суд, відповідно до ч.4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.1 ст. 109 ЦПК України, цей позов підсудний Кегичівському районному суду за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Згідно з викладеними в позовній заяві та уточненій позовній заяві обставинами між ПАТ КБ ПриватБанк, що є правонаступником ЗАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 03 березня 2008 року, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач порушила договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків, комісії та інших витрат, банк просив стягнути з неї заборгованість, що утворилась станом на 31 травня 2017 року за кредитним договором на загальну суму 42956,52 грн., з яких заборгованість за кредитом 2070,09 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 34752,79 грн., заборгованість за пенею та комісією 3850 грн., штраф (фіксована частина) 250 грн., штраф (процентна складова) 2033,64 грн. В судовому засіданні досліджені: розрахунок заборгованості до договору (а.с.4-6,58-60), копія заяви відповідача [PERSON] (а.с.61), копія довідки про умови кредитування (а.с.62), копія Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.9-14), копія паспорта [PERSON] (а.с.15), копії довіреностей (а.с.16,63), копія довідки з ЄДРПОУ (а.с.17), копія банківської ліцензії (а.с.18), копія виписки з ЄДРЮОФОП (а.с.19), копія статуту (а.с.20) та інші документи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до вимог ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Встановлено, що 03 березня 2008 року між сторонами укладено договір, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] укладено відповідно до вимог ст. 634 ЦК України шляхом приєднання до умов, запропонованих банком, в письмових умовах та правилах надання банківських послуг, на підставі поданої відповідачем заяви 03 березня 2008 року. Відповідно до якої вона погодилась із тим, що вказана заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між Відповідачем та Позивачем [PERSON] про надання банківських послуг. Відповідно до пункту 6.6. Умов та правил надання банківських послуг у випадку невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку клієнт зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення Кредиту (в тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), сплаті винагороди Банку. Також пунктом 8.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 120 днів Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Згідно з підписаними сторонами договору заявою та довідкою про умови кредитування штраф становить 250 грн. + 5 % від суми позову. На виконання умов Договору про надання банківських послуг Позивач свої зобов'язання, виконав, здійснивши обслуговування кредитної картки та надавши кредитний ліміт в розмірі 2000 грн. Натомість відповідач повернення грошових коштів, наданих у кредит та відсотків за їх користування у відповідності до вимог договору про надання банківських послуг не здійснила, чим порушила порядок виконання покладених на неї зобов'язань. Внаслідок зазначених дій відповідача за кредитним договором станом на 31 травня 2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем в розмірі 42956,52 грн., з яких заборгованість за кредитом 2070,09 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 34752,79 грн., заборгованість за пенею та комісією 3850 грн., штраф (фіксована частина) 250 грн., штраф (процентна складова) 2033,64 грн. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.58-60). Відповідно до пункту 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку ні одна із сторін не проінформували другу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же строк. Останнє погашення за наданим кредитом відповідачем здійснено 26 лютого 2014 року (а.с.58-60). Разом з тим, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача штрафів 250 грн. та 2033,64 грн. за прострочення виконання зобовязання за кредитним договором задоволенню не підлягає, оскільки договором передбачена подвійна відповідальність одного виду за одне й те саме порушення. Так, за прострочення виконання зобовязання кредитним договором передбачено як стягнення пені, так і два виду штрафу - 250 грн. та 2033,64 грн., що є порушенням ст. 61 Конституції України, в якій зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Із матеріалів справи випливає, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором банком одночасно нараховано пеню та штраф. Отже банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Отже штраф в розмірі 250 грн. та 2033,64 грн. суд вважає не підлягає до стягнення. На підставі вищевикладеного, у відповідності з умовами договору та наданим Банком розрахунком з відповідача на користь банку підлягає стягненню 40672,88 грн., з яких: заборгованість за кредитом 2070,09 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 34752,79 грн., заборгованість за пенею та комісією 3850 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору підлягає присудженню на користь позивача. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1600 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 40672,88 грн. *100% : 42956,52 грн. ціни позову = 94,13%), тобто 94,13 % від ціни позову (94,13 % *1600 грн. :100%), що складає 1506,08 грн.

Outcome: partial