Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом, де зазначив, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є його сусідами за місцем проживання. В квітні 2018 року вказані особи в денний час поблизу будинку, де проживає позивач, публічно висловлювали його дружині - [PERSON] , та сину [PERSON] інформацію про те, що він є нібито «маніяком», «сексуально домагався», «ґвалтував» невістку, а також про те, що є психічно хворою людиною. Позивач зауважує, що поширення подібної інформації відбувалось і в подальшому. Посилаючись на порушення емоційного стану, душевні хвилювання, позивач просить визнати, що поширені [PERSON] та [PERSON] відомості про те, що [PERSON] «злочинець», «маніяк», «гвалтівник» та «психічно хвора людина» не відповідають дійсності та принижують честь, гідність та ділову репутацію; зобов`язати відповідачів припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації; стягнути моральну шкоду в розмірі 10\~000.00 грн. Відповідачами подано відзив на позовну заяву, де вказано, що в листопаді 2017 року позивач виселив невістку [PERSON] з квартири з вимогою про те, щоб остання переїхала до батьків. У сім`ї вирішувалось питання з приводу визначення місця проживання дитини, даний спір вирішено у судовому порядку. Відповідачі зазначають, що в результаті наведених подій стосунки між позивачем та іншими мешканцями району погіршились. Заперечуючи щодо обставин про поширення будь-якої неправдивої інформації, просять відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали з вищевикладених підстав. Відповідачі позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Згідно з ч.1 ст. 270 ЦК України відповідно до\~Конституції України\~фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. У відповідності до ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими\~главою 3\~цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту порушеного права, серед яких, зокрема, є: \~припинення дії,\~яка порушує\~право; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з ч.2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання відомостей недостовірними, зобов`язання відповідачів до вчинення дій, відшкодування моральної шкоди суд виходить з необхідності з`ясування: підтвердженого факту розповсюдження відповідачами інформації, яка не є дійсною (достовірною) та суб`єктний склад оцінювачів такої інформації, вплив та взаємозв`язок такого факту з категорією честі, гідності, ділової репутації позивача з огляду на характер відомостей, ступінь душевних хвилювань, які особа могла зазнати у зв`язку з поширенням інформації. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.02.2009 N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.12\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За статтею 89 ЦПК України суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що була присутньою за обставин, коли її чоловік вийшов з будинку, а вона, виходячи слідом з невеликою перервою, почула вислови [PERSON] : «побіг за невісткою ґвалтувати». На уточнююче запитання суду з приводу того, кому саме така інформація доводилась, свідок пояснила, що даною особою була [PERSON] . Суд звертає увагу, що свідок є дружиною позивача, а клопотання про допит як свідка вищезгаданої [PERSON] не заявлялось. На думку суду, таке клопотання повинно було ініціюватись саме з боку позивача, адже на відповідну сторону покладено обов`язок доведення обставин, які пов`язуються із пред`явленими вимогами. Як зауважувалось вище, підлягає до з`ясування не лише фактичне проголошення інформації, але й коло осіб, яким така інформація доводилась, оскільки саме в такий спосіб відбувається «поширення відомостей». Опитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що чув голосне звинувачення [PERSON] про те, що [PERSON] «ґвалтував». Свідок додав, що не пам`ятає, в чий бік звинувачення висловлювалось. Надаючи оцінку вказаному, суд вважає необхідним зазначити, що свідками як членами сім`їх відповідна інформація не сприймалась за змістовним наповненням слів. Свідки пояснили, що знають батька як порядну, виховану людину. Свідок [PERSON] зауважив, що до висловів відповідачів не відносився серйозно. З огляду на викладене, не можна вважати розповсюдженням недостовірної інформації, що призводить до приниженні честі, гідності та ділової репутації відомостей, які отримували свідки. Суду не надано достатніх доказів на підтвердження розповсюдження інформації, тобто доведення відомостей до третіх осіб, а отримання відомостей про позивача членами сім`ї (дружиною, сином) не у шлях спрямованого доведення, не можна визнати розповсюдженням. Не здобуто також доказів на доведення обставин про висловлення суб`єктивної думки в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що може передбачати відшкодування моральної шкоди. Слід зазначити, що обраний позивачем спосіб захисту хоча і не суперечить вимогам ст. 16 ЦК України, ст. 5 ЦПК України, не передбачає спеціального способу захисту, за якого на підставі ч.ч. 1, 7 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації; спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово наголошував, що виконання рішень має розглядатись як невід`ємна частина судового розгляду. Обраний позивачем спосіб захисту не забезпечуватиме дієвість процедури поновлення його прав з огляду на відсутність механізму контролю в частині вимог про заборону дій у подальшому. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed