Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач, діючи в інтересах малолітнього [PERSON] як його опікун, звернулася до суду з позовною заявою 09.02.2016 року, уточнивши вимоги 24.06.2016 року, просила суд: визнати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування неприватизованим житловим приміщенням, розташованим за адресою: вул. Станіславського 4/8, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, яке знаходиться в користуванні малолітнього [PERSON]; зобовязати Саксаганський районний відділ в м. Кривому Розі Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області зняти відповідачів з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS]. В обгрунтування предявлених вимог позивач вказала, що вона є опікуном малолітнього [PERSON], [INFO], як дитини, позбавленої батьківського піклування, оскільки рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24.06.2009 року його мати [PERSON] відповідач у справі, була позбавлена батьківських прав, а його батько [PERSON] помер 16.03.2009 року. Після встановлення опіки над малолітнім онуком, вони почали проживати разом за адресою: вул. Житомирська 17/7, м. Кривий Ріг, натомість її як опікуна рішенням виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради від 19.08.2009 року №415 визнано відповідальною за збереження за малолітнім [PERSON] наданого йому в користування житла по вул. Станіславського 4/8, м. Кривий Ріг, в якому значаться зареєстрованими: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які фактично в житловому приміщенні не проживають з 2005 року та 2014 року відповідно, а [PERSON] - померла 13.08.2015 року. Відповідачі комунальні послуги не сплачують, квартира знаходиться в незадовільному стані та потребує ремонту, коштів на що останні не надають. За даних обставин з метою забезпечення збереження житла за малолітнім онуком та захисту його майнових інтересів позивач вимушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 29.09.2016 року провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] закрито на підставі п.6 ч.1 ст.205 ЦПК України. Позивач в судове засідання не зявилась, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Представники третіх осіб, кожен окремо, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, при вирішенні справи покладались на розсуд суду. Суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності осіб, які не зявились, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду судом справи, а з урахування згоди позивача відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши вимоги уточненої позовної заяви, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.06.2009 року №2-1986/09 [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], а [PERSON] призначено його опікуном (а.с.9, 11). Як вказувала позивач, що також встановлено вказаним судовим рішенням та в розумінні ч.3 ст.61 ЦПК України не потребує доказування, її син [PERSON] батько малолітнього [PERSON], помер 16.03.2009 року. Рішенням виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради за № 415 від 19.08.2009 року (а.с.10) вирішено зберегти за малолітнім [PERSON] житло за адресою: вул. Станіславського 4/8, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, до його повноліття або до його повернення у житлове приміщення після закінчення навчання в навчальному закладі будь-якого типу та форми власності, або після закінчення перебування в закладах соціальної реабілітації, або після закінчення строку служби у Збройних силах України та інших військових формуваннях. Відповідно до п.4 рішення (а.с.10-зворот), відповідальність за збереження житла покладено, у тому числі, на опікуна [PERSON] Як вказувала позивач, що в ході судового розгляду не спростовано жодними доказами, [PERSON] та [PERSON] є родичами та членами її сімї та малолітнього [PERSON] Таким чином, визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між наймачем житла та членами його сімї, у звязку з чим регулюються ст.71 ЖК УРСР. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 71 ЖК УРСР\~передбачає, що у разі відсутності наймача або членів його сім'ї у житловому приміщенні понад шість місяців, він втрачає право користування ним. З аналізу вказаної норми слідує, що наявність у особи статусу наймача або члена сімї наймача не є визначальним при вирішенні питання щодо їх права на користування житловим приміщенням та реєстрацію в ньому. Обовязковою умовою для цього є встановлення факту відсутності особи в займаному ним приміщенні понад встановлені законом строки без поважних на те причин, на чому також акцентує увагу Верховний Суд України в п. 9 Постанови Пленуму № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України». Згідно довідки КП «ЖЕО № 35» від 14.12.2015 року № 628 квартира [ADDRESS] є неприватизованою, зберігається за [PERSON] та перебуває в комунальній власності виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради. За вказаною адресою значаться зареєстрованими: [PERSON], [INFO], з 24.11.1991 року, [PERSON], [INFO], з 17.01.2008 року, [PERSON], [INFO], з 10.08.1995 року (а.с.13). Як вбачається з акту обстеження житла, закріпленого за дітьми, позбавленими батьківського піклування від 13.11.2015 року, складеного ТОВ «Житлосервіс-КР» (а.с.12), у вказаній квартирі ніхто не проживає, загальний санітарно-технічний стан квартири не задовільний, газове устаткування, сантехніка, електроосвітлювальні прилади відсутні. Таким чином, враховуючи, що відповідачі [PERSON], [PERSON] не проживають тривалий час в житловому приміщенні, розташованому за адресою: вул. Станіславського 4/8, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, дійсне їх місцезнаходження не відоме, технічним станом квартири не цікавляться, житлово-комунальні послуги не сплачують, в той час як реєстрація їх місця проживання в квартирі створює для малолітнього [PERSON] та його опікуна [PERSON] позивача у справі перешкоди в користуванні квартирою, обмежуючи їх майнові права, через що остання вимушена сплачувати за відповідачів додатково комунальні послуги, що негативно впливає на її матеріальний стан, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених позивачем вимог та необхідність їх задоволення в цій частині з визнанням відповідачів [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою №8 в буд.№4 по вул. Станіславського м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Стосовно вимоги позивача про зобовязання Саксаганського РВ в м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській областізняти відповідачів з реєстраційного обліку в зазначеному житловому приміщенні, то суд вважає за необхідне в її задоволенні відмовити, оскільки вказаний орган є третьою особою по справі, що виключає можливість предявлення до нього будь-яких вимог, та відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 10.12.2015\~року №\~888-VIII не є повноважним субєктом в сфері реєстрації місця проживання фізичних осіб. Крім того, відповідно до положень ст.72 ЖК УРСР, ст.7 Закону України\~«Про свободу пересування та вільний вибір місця\~\~ проживання в Україні»,\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням провадиться виключно в судовому порядку. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі такого судового рішення як достатньої правової підстави для вчинення цих дій, що також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11.

Outcome: partial