Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з наведеним позовом до відповідачки мотивуючи тим, що він являється власником квартири [ADDRESS]. 05 травня 2014 року сталось затоплення квартири позивача з вини відповідачки [PERSON], яка проживає поверхом вище і являється власником квартири [ADDRESS]. Затоплення відбулось у зв'язку із тим, що у квартирі відповідачки тріснув зливний бачок, а труби водопостачання і водовідведення в її квартирі знаходяться у аварійному стані, що призвело до утворення мокрих жовтих плям на стелі та стінах у ванній кімнаті [PERSON]. Вина відповідачки, як власника квартири № 7 підтверджена Актом від 05.05.2014 року, складеного комісією КП «ЄРЦ». Згідно зведеного кошторисного розрахунку від 27 травня 2014 року вартість відновлювального ремонту квартири позивача від затоплення становить 1 054 грн. Крім майнової шкоди, відповідачкою також заподіяно позивачу моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 10000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з мотивів викладених в позовній заяві Просили позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки відповідачка суд не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. На підставі договору дарування квартири від 16 серпня 2013 року [PERSON] набув у власність квартиру [ADDRESS] (а.с. 15). Як вбачається із Акту 03-13/07-28 огляду жилого будинку від 05 травня 2014 року, складеного комісією КП «Єдиний розрахунковий центр» при огляді квартири позивача встановлено, що у ванній кімнаті на стелі та стінах мокрі жовті плями. В квартирі № 7 тріснув зливний бачок, труби водопостачання і водовідведення в її квартирі знаходяться у аварійному стані. Власником квартири [ADDRESS] є відповідачка [PERSON], що підтверджується довідкою КП «Єдиний розрахунковий центр» про склад сім'ї № 02-02/1414 від 03 червня 2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за заподіяння шкоди, шкода заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 цієї статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, обов'язок доказування відсутності вини у заподіянні шкоди лежить на відповідача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача суду не надала, свого обов'язку щодо доведення відсутності її вини в затопленні квартири позивача не виконала. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шкода спричинена позивачу внаслідок залиття його квартири підлягає відшкодуванню саме відповідачкою. Згідно зведеного кошторисного розрахунку від 27 травня 2014 року вартість відновлювального ремонту квартири позивача від затоплення становить 1 054 грн. (а.с. 8-13). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири підлягають задоволенню в розмірі 1 054 грн. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За приписами ч.1 ст.1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При вирішенні спору в частині вимоги позивача про стягнення з відповідачки моральної шкоди суд врахував факт заподіяння позивачу моральних страждань та втрат немайнового характеру, який відбувся за тих обставин, що залиття квартири позивача стало наслідком позбавлення його можливості повноцінно користуватись житлом, яке йому належить на праві власності. А відповідачка будучи винною у завданні матеріальної шкоди жодним чином не намагалась її відшкодувати позивачу. Однак, суд вважає, що розмір моральної шкоди, зазначений позивачем у позові, є суттєво завищеним, оскільки при цьому не вказано з чого [PERSON] виходив при визначенні саме такого розміру моральної шкоди (10 000 грн.). А долучені позивачем медичні довідки від 17 квітня 2014 року та 30 липня 2014 року суд не вважає доказами спричинення йому моральних страждань відповідачкою, оскільки наявність у [PERSON] хвороби лікарями встановлено ще 17 квітня 2014 року, тобто до затоплення його квартири відповідачкою [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. У відповідності до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та витрати на правову допомогу. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково. На підставі вищенаведеного, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. ст. 16, 23, 1166 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79, 88 ЦПК України,

Outcome: partial