Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ним та відповідачем [PERSON] 11.10.2007 року був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит в сумі 10800,00 доларів США на придбання автотранспортного засобу терміном користування кредитними коштами до 11.10.2012 року зі сплатою за користування кредитними коштами із розрахунку 12,5 % відсотків річних. В якості забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань щодо погашення своїх зобов'язань щодо погашення кредиту та інших платежів, передбачених кредитним договором відповідач [PERSON] виступив поручителем відповідно до п. 3.2 Кредитного договору від 11.10.2007 року, відповідно до умов яких поручитель відповідає перед кредитором у тому ж об'ємі, що і позичальник. Позичальник і Поручитель відповідає перед кредитором як солідарні відповідачі. Відповідно до 2.2.1 Кредитного договору відповідач [PERSON] повинна була щомісячно вносити мінімальний платіж, натомість умови кредитного договору не виконуються належним чином. Таким чином станом на 27.09.2013 року за кредитним договором виникла заборгованість перед банком зі сплати зобов'язань, яка становить 6589,33 доларів США, яка складається з: - пеня за порушення строків платежів по кредиту в сумі 591,52 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 4728,01 грн., - пеня за порушення строків платежів по відсоткам в сумі 39,69 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 317,22 грн., - відсотки за користування кредитом в сумі 829,66 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 6631,50 грн., - штраф за порушення положень кредитного договору в сумі 1080,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 8632,44 грн., - заборгованість по кредиту в сумі 4048,46 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 32359,34 грн.. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] заявлений позов визнали частково, заперечили проти стягнення пені за порушення строків платежів по кредиту, пені за порушення строків платежів по відсоткам та штрафу. Відпівідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення на позовну заяву, відповідно до якого він не визнав заявлений до нього позов повністю з підстав того, що позивач пропустив шестимісячний строк пред'явлення до нього вимоги з дня настання строку виконання основного зобов'язання. Судом установлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Між позивачем та відповідачем [PERSON] 11.10.2007 року був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит в сумі 10800,00 доларів США на придбання автотранспортного засобу терміном користування кредитними коштами до 11.10.2012 року зі сплатою за користування кредитними коштами із розрахунку 12,5 % відсотків річних. В якості забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань щодо погашення своїх зобов'язань щодо погашення кредиту та інших платежів, передбачених кредитним договором відповідач [PERSON] виступив поручителем відповідно до п. 3.2 Кредитного договору від 11.10.2007 року, відповідно до умов яких поручитель відповідає перед кредитором у тому ж об'ємі, що і позичальник. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Оскільки кредитним договором не установлено строк дії поруки, строком виконання основного зобов'язання за кредитним договором є 11.10.2012 року, а позивач пред'явив вимоги до поручителя 11.12.2013 року, звернувшись до суду з позовом, суд вважає, що задоволення позову в частині стягнення боргу з поручителя підлягає в силу ст. 559 ЦК України відмові. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. Сторони погодили строк позовної давності відповідно до ст. 259 у десять років, зазначивши це в п. 6.5 кредитного договору. Спираючись на викладене, суд критично ставиться до вимоги відповідача [PERSON] та її представника щодо застосування наслідків спливу строків позовної давності до додаткових вимог. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, розичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості за кожен день прострочення. Відповідно до графіку погашення кредиту, що є невід'ємною частиною договору, він в себе включає щомісячні платежі по кредиту та такі ж платежі по відсоткам, тому в разі порушення умов договору щодо несплати будь-яких з вказаних платежів у відповідача виникає відповідальність, передбачена п.5.1 договору, в тому числі пеня за порушення строків платежів по кредиту та пеня за порушення строків платежів по відсоткам. Таким чином суд критично ставиться до заперечень відповідача [PERSON] та її представника щодо неправомірності нарахування пені за порушення строків платежів по кредиту та пені за порушення строків платежів по відсоткам з тих підстав, що розрахунок по таких здійснений не у відповідності до п. 5.1 Договору та ним не передбачений. Позивач свої зобовязання за договором виконав, що підтверджується заявою про видачу готівки з розпискою відповідача [PERSON] про отримання кредитних коштів. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, маючи заборгованість перед позивачем в сумі 6589,33 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в силу ст. ст. 526, 530, 554, 1049, 1054 ЦК України обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: partial