Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до Артемівського міськрайонного суду з позовом до відповідача - [PERSON] , третя особа служба у справах дітей військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області про позбавлення батьківських прав, посилаючись при цьому на те, що з відповідачем, [PERSON] позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2008року. Від шлюбу у сторін по справі народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 27.05.2011, яке набуло законної сили, позов було задоволено, а шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 05.08.2011 року, яке набрало законної сили з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.04.2011року та до досягнення дитиною повноліття. Однак вказане судове рішення відповідачем не виконується, що підтверджується розрахунком заборгованості від 22.04.2019 року, складеним державним виконавцем, розмір заборгованості по аліментам станом на 22.04.2019року складає 63 925,78грн., окрім цього відповідач, як батько [PERSON] , взагалі не приймав та не приймає участі в її житті, саме: ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідним. Позивач у судове засідання не з`явилася про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. До початку судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. У відповідності до ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Представник третьої особи - служба у справах дітей військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області у судове засідання не з`явився, заявою просив розгляд вищезазначеної справи проводити за її відсутності, зазначивши, що не заперечують проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд вважає надані сторонами докази достатніми для розгляду спору по суті та, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, позов розглянуто на підставі наявних у справі матеріалів за відсутності представників сторін. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] , [INFO] є донькою: [PERSON] та [PERSON] . Згідно рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 27.05.2011року, шлюб зареєстрований 20 вересня 2008 року виконкомом Новгородської селищної ради міста Дзержинська Донецької області, між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище « [PERSON] ». Згідно рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 05.08.2011року року, яке набрало законної з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.04.2011року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості, складеним та виданим Бахмутським міськрайонним відділом державної виконавчої служби від 22.04.2019року, розмір заборгованості [PERSON] по аліментам станом на 22.04.2019року складає 63 925,78грн. Довідкою про склад сім`ї, встановлено, [PERSON] та її донька проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку керівника військово-цивільної адміністрації м. Торецьк від 10.06.2019 року за № 6 визнано доцільним позбавити [PERSON] , [INFO] у відношенні до його малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] батьківських прав. Статтею 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд також приймає до уваги те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених вищезазначеною статтею. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Отже, в судовому засіданні досліджено достатньо доказів, які у повному обсязі підтверджують факт того, що відповідач [PERSON] ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, оскільки не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, навчання, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для її виховання. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини, що проявляється у відсутності його піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Приймаючи до уваги вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України, та враховуючи те, що позивачем заявлені вимоги немайнового (позбавлення батьківських прав) та майнового (стягнення аліментів) характеру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. та на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved