Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача у якому просить стягнути з останнього в порядку регресу витрати у розмірі 73814,62 грн, витрати за послуги аварійного комісара у сумі 1320,00 грн та вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25 вересня 2019 року в м. Києві відбулось зіткнення автомобілів під керуванням відповідача, [PERSON] та [PERSON] ДТП сталось внаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем, що встановлено судовим рішенням. Попри те, цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. [PERSON] , як власник пошкодженого автомобіля за кермом якого перебував [PERSON] , звернулась до позивача із заявою про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, адже вказана подія є страховим випадком. Особі, якій належить пошкоджений транспортний засіб, відшкодовано заподіяні збитки у спірному розмірі, який визначено згідно з звітів, складених уповноваженою на те особою. У порядку ст.1191 ЦК України, ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся в суд із позовом до відповідача. При цьому, просить стягнути із відповідача витрати за встановлення збитків у вигляді послуг аварійного комісара у розмірі 1320,00 грн, які були сплачені останньому. Вирішити питання судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України. Відповідачем не подано відзив, який містив би заперечення на позов. 11 січня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання. У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце, дату та час цього засідання. 21 січня 2021 року представником подано до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача. Не заперечують проти заочного вирішення справи у разі неявки відповідача. У судове засідання відповідач не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце, дату та час цього засідання, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав, а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. [PERSON] 25 вересня 2019 року о 12 год. 20 хв. у місті Києві по вулиці Братиславська (шляхопровід), керуючи автомобілем марки «Форд», д.н.з. [NUMBER] , не обрав безпечної швидкості руху, при виникненні перешкоди для руху у вигляді стоячих автомобілів «Хундай», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «Пежо», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , не вчинив заходів для безпечного об`їзду та здійснив наїзд на автомобіль «Пежо», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , якого в свою чергу по інерції від удару в некерованому стані відкинуло на автомобіль «Хундай», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками. Внаслідок ДТП відповідачем порушено вимоги п. п. 12.1, 12.3 ПДР України. Дані обставини підтверджено постановою Деснянського районного суду м. Києва від 26 лютого 2020 року (справа № 754/16408/19), якою закрито провадження у справі відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП в зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу (справа № 754/16408/19). Аналізуючи обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, суд приходить до переконання, що постанова суду від 26 лютого 2020 року містить відповіді на запитання, що дорожньо-транспортна пригоди, яка сталась 25 вересня 2019 року мала місце та вчинена [PERSON] , відповідачем по справі та дії останньої потягли цивільно-правові наслідки. На момент вчинення ДТП у водія [PERSON] відсутній договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 82 Цивільного кодексу України щодо відшкодування шкоди. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим суб`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену безпеку. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України передбачено право особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений. Згідно з ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІV (із змінами і доповненнями) страховик має право у випадках, передбачених Законом, звернутись з регресною вимогою до особи, яка допустила порушення Закону, що надають право регресу для страховика. Відповідно до правової позиції, викладеної у пп.4 п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільні-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (ст.38 КУпАП), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталась вона з вини відповідача. Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд встановив, що автомобіль марки «Пежо», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] був застрахований останнім, що підтверджено копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23.03.2019. Строк дії полісу з 24.03.2019 до 23.03.2020 (арк. спр. 13). В подальшому, позивачем дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 25 вересня 2019 року, визнано страховим випадком. Відповідно до звітів про оцінку автомобіля «Пежо», д.н.з. [NUMBER] від 22 жовтня 2019 року № 1824, № 1824/2 матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Пежо» з урахуванням ПДВ складає 10061,01 грн. Утилізаційна вартість автомобіля склала 26798,39 грн. Дані звіти складено суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Будь-яких заперечень із сторони відповідача щодо неправильності складання таких звіті не подано, а відтак суд приймає такі, як вірно визначений розмір заподіяння шкоди. 09 квітня 2020 року позивачем прийнято наказ № 4181 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 73814,62 грн (10061,01-26798,39), яка виплачена потерпілому, як власнику пошкодженого автомобіля, що підтверджено платіжним дорученням від 10 квітня 2020 року № 1477515. Відповідно до п. 40.3 ст. 40 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причини настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених ст.41 цього Закону. МТСБУ було залучено аварійного комісара, вартість послуг якого становить 1320,00 грн, що стверджується платіжними дорученнями від 20 листопада 2019 року № 1152263 та від 21 січня 2020 року № 557355. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов переконання, що оскільки дії відповідача потягли цивільно-правові наслідки, МТСБУ відшкодувало шкоду, яка була спричинена дорожньо-транспортною пригодою, а тому позивачем право регресної вимоги обґрунтоване належними та допустимими доказами в справі, а відтак позов підлягає задоволенню повністю та необхідно стягнути із відповідача на користь позивача у порядку регресу завдані збитки у розмірі 73814,62 грн та оплату послуг аварійного комісара у сумі 1320,00 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2102,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved