Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом первинно до відповідачів [PERSON], [PERSON], який мотивує тим, що житлове приміщення за адресою: Луцький район, смт. Рокині, вул. Наукова, 2 є об'єктом державної власності в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України і перебуває в оперативному управлінні та на балансі Волинського обласного учбового центру підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації кадрів агропромислового комплексу, як гуртожиток. Згідно Положення про гуртожиток ВОУЦ АПК визначено, що гуртожиток призначений для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Заселення проводиться на підставі ореру з обов'язковим щорічним укладенням договору з мешканцями не більше ніж на 1 рік, жила площа надається в гуртожитку за спеціальним рішенням адміністрації ВОУЦ АПК та профспілкового комітету, на підставі рішення адміністрація видає спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення. У кімнатах №203-205 зазначеного гуртожитку зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Вказані особи проживають в гуртожитку без законних підстав, ніколи не працювали, не навчалися в учбовому центрі, не було спільного рішення адміністрації ВОУЦ АПК та профспілкового комітету, ордерів не видавали, договору найму не укладалося. Дані особи мають інше житло за адресою: Луцький район, смт. Рокині, вул. Василя Стуса, 2, де проживають дружина відповідача [PERSON] [PERSON] та син [PERSON] Відповідач [PERSON] витрат по утриманню квартири в гуртожитку не несе, самовільно переобладнав приміщення, чим порушив права інших осіб, які проживають в гуртожитку. З посиланням на ч.3 ст.116 ЖК України просить виселити відповідачів з займаного приміщення та зняти з реєстрації. Ухвалою суду від 25.01.2018 до участі в справі в якості співвідповідача залучено [PERSON], а в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Княгининівську сільську раду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримала з викладених у позовній заяві підстав. Просила позов задовольнити. Додатково суду пояснила, що гуртожиток з 90-х років завжди був на балансі ВОУЦ АПК, і ніколи не був на балансі дослідної станції. ВОУЦ АПК просто дозволяло пожити там. Ордер відповідачу [PERSON] не видавався. Він там проживав з сім'єю незаконно. Реєстрація була тимчасовою.У сім'ї є інше житло. Підлягають виселенню, бо самоправно зайняли приміщення. Відповідач [PERSON] в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали. Суду пояснили, що відповідач [PERSON] вселився в гуртожиток з дозволу адміністрації ВОУЦ АПК ще в 1992 році і був там зареєстрований. З 2001 року реєстрація була постійна. В 2003 році є договір на користування. Тодішній директор центру надав житло в користування. Позивач не пам'ятає, чи видавався йому ордер. Жив там з дружиною, там народилися діти. Зараз дружина має інше житло. Інтересу до житла в гуртожитку не втратили. Оплачує комунальні послуги. Зробив ремонт і переобладнання кімнат гуртожитку під житлову квартиру. На даний час квартира в гуртожитку потребує ремонту, там не можливо проживати, крім того протягом 2-х років триває спір за гуртожиток, тому ремонт не проводиться і там ніхто не живе фактично. Проживають тимчасово усі в житлі дружини. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Луцької районної державної адміністрації [PERSON] в судовому засіданні вказувала на те, що захист інтересів неповнолітніх у даній справі покладено на Княгининівську сільську раду. Представник третьої особи Княгининівської сільської ради [PERSON] в судовому засіданні щодо вирішення справи покладалася на розсуд суду. Разом з тим, просила по можливості залишити житло в гуртожитку в користуванні родини [PERSON], оскільки вона багатодітна, щоб дітям було житло. Заслухавши поясненняДослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що житлове приміщення за адресою: Луцький район, смт. Рокині, вул. Наукова, 2 є об'єктом державної власності в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України і перебуває в оперативному управлінні та на балансі Волинського обласного учбового центру підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації кадрів агропромислового комплексу, як гуртожиток для проживання слухачів, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 25620821 від 15.08.2014 (а.с.5), листом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23.07.2012 (а.с.12) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 25621022 від 15.08.2014 (а.с.6-7), з якого вбачається, що рішення про державну реєстрацію права власності прийнято 17.06.2014. Відповідно Положення про гуртожиток ВОУЦ АПК, затвердженого спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету ВОУЦ АПК, протокол №3 від 30.11.2007, визначено, що гуртожиток призначений для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Заселення проводиться на підставі ореру з обов'язковим щорічним укладенням договору з мешканцями не більше ніж на 1 рік, жила площа надається в гуртожитку за спеціальним рішенням адміністрації ВОУЦ АПК та профспілкового комітету, на підставі рішення адміністрація видає спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення (а.с.31-32). Відповідно до довідки виконкому Княгининівської сільської ради №25 від 10.01.2018 до складу сім'ї, що проживає за адресою: [INFO]/203-205 входять [PERSON] та його діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.74). Разом з тим, судом встановлено що з 15.09.1992 по 01.07.1994 відповідач [PERSON] був працював на посаді інженера по матеріально-технічному постачанню і побуту Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції (а.с.55). Сторонами не заперечується той факт, що відповідач [PERSON] ніколи не працював і не навчався в ВОУЦ АПЦ. З інформації Княгининівської сільської ради від 28.02.2018 №27/05.14 (а.с.111) вбачається, що реєстрація місця проживання [PERSON] в гуртожитку ВОУЦ АПК на вул. Наукову, 2/318-320 здійснювалась виконкомом Рокинівської сільської ради неодноразово тимчасово 18.05.1994, 06.12.1995, 22.04.1997, 22.05.1998, 14.09.1999; Луцьким РВ УМВС [PERSON] було знято з реєстрації за вказаною адресою 14.11.2001 і в той же день перепрописано за адресою вул. Наукова, 2/432-434; 28.01.2004 перепрописано за адресою вул. Наукова, 2/203-205. Реєстрація [PERSON] та його сім'ї в гуртожитку на вул. Науковій, 2 в смт. Рокині, в 1996-1999 роках в тому числі проводилась за зверненнями директора ВОУЦ АПК, що підтверджується копіями звернень (а.с.112-114). З договору на переселення від 25.12.2003, укладеного між ВОУЦ АПК в особі директора [PERSON] та [PERSON] (а.с.76) вбачається, що ВОУЦ АПК як власник передало а [PERSON] як квартиронаймач прийняв в постійне користування наступне майно: блок, в т.ч. 2-х жилих кімнат в гуртожитку площею 29 кв.м., кухні 3 кв.м., коридора 3 кв.м., санвузла, всього 39 кв.м. Згідно п.2 договору метою передачі є для постійного користування в оренду з подальшою приватизацією. Однак, як вбачається з пояснень сторін, приватизація наданих відповідачу приміщень в гуртожитку не проводилася. Тобто, судом встановлено, що [PERSON] з родиною проживав в гуртожитку ВОУЦ АПК на вул. Науковій, 2 в смт. Рокині з початку 90-х років, з 2003 року проживає в кімнатах 203-205 даного гуртожитку на підставі договору. З 2004 року має там місце реєстрації. До складу його сім'ї, що проживає за адресою: [INFO]/203-205 входять його неповнолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Наявності рішення адміністрації ВОУЦ АПК та профспілкового комітету, а також ордеру на вселення [PERSON] в гуртожиток в судовому засіданні не встановлено. Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. Конституцією України також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло. У ст.47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Підстави виселення осіб з гуртожитків перебачені ст.132 ЖК України, однак позивач не просить виселити відповідачів з таких підстав і такі підстави за встановлених осьавин справи відсутні. Позивач просить виселити відповідачів з підстав, передбачених ст.116 ЖК України, відповідно до якої, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Вирішуючи питання про підстави зайняття відповідачами спірного приміщення гуртожитку, суд враховує те, що право у особи на користування житловим приміщенням у гуртожитку може виникнути як із житлових правовідносин, тобто з підстав, передбачених статтею 128 ЖК України та розділом II Примірного положення про гуртожитки, так і з цивільно-правових угод, однією з яких є договір оренди житлового приміщення. Як вбачається з умов договору на переселення від 25.12.2003, на підставі якого відповідач вселився в спірне приміщення, він фактично є договором оренди житлового приміщення на строк до приватизації житла. Конкретний строк дії в договорі не установлений. Приватизація не відбулася. Родина відповідача продовжувала там проживати протягом багатьох років. На даний час відповідач [PERSON] з родиною опікується спірним приміщенням, не втратив до нього інтерес, оплачуються комунальні послуги, що підтверджується дублікатами квитанцій (а.с.67-72). Відповідач [PERSON] постійно зареєстрований у спірному приміщенні з 2004 року у встановленому законом порядку. Право неповнолітніх дітей як членів родини на користування приміщеннями гуртожитку нарівні з батьком [PERSON], закріплене у ст.64 ЖК України. Хоча, з встановлених обставин справи вбачається, що в даному випадку мало місце вселення у гуртожиток відповідачів без спільного рішення адміністрації центру та профспілкового комітету і спеціального ордеру, проте з відома і дозволу керівника ВОУЦ АПК на підставі цивільно-правової угоди. Тривалий час відповідачі проживають у приміщеннях гуртожитку зі сплатою всіх належних платежів, і власник житла таке становище протягом багатьох років не оспорював. За таких обставин, відсутність спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету і спеціального ордеру на вселення в гуртожиток, суд не вважає ознакою самоправності відповідачів щодо зайняття приміщень гуртожитку. Наявність у члена родини відповідачів [PERSON] на праві власності іншого житла не має значення для справи. Право власності [PERSON] набуте в 2010 році, задовго після набуття [PERSON] та його родиною права користування приміщеннями гуртожитку. Не проживання відповідачів у спірних приміщеннях гуртожитку станом на день розгляду справи, як встановлено судом, носить вимушений тимчасовий характер. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки зайняття відповідачами спірного приміщення гуртожитку не було самоправним, вони не підлягають виселенню на підставі ст.116 ЖК України. А відтак, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed