Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № С29.001.72663 від 11.08.2011 року, посилаючись на те, що відповідачка отримала у позивача кредит в розмірі 16 652,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 20,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 24 місяці та зобовязалася виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на день звернення з позовом до суду за відповідачкою наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 70 933 грн. 51 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечив проти прийняття заочного рішення, просив позовні вимоги задоволити в повному обсязі (а.с.29). Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково на суму 21 250,00 грн., оскільки, вона за період з вересня по грудень 2011 року здійснила оплату кредиту на загальну суму 4 252,00 грн. Позивачем нараховано 10 879,87 грн. та 219.67 грн. прострочених та строкових процентів, однак встановити правильність їх нарахування неможливо. Крім того, просила застосувати строк позовної давності до пені. А тому, просила в задоволенні позову в частині нарахованих процентів в сумі 14 317,84 грн., строкових процентів в сумі 219,67 грн. та пенсі в сумі 45 561,13 грн. відмовити. Беручи до уваги пояснення відповідачки, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за вказаним договором з позичальника. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 11.08.2011 року між публічним акціонерним товариством «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ Ідея Банк та [PERSON] було укладено кредитний договір № С29.001.72663, за яким банк надав, а позичальник (відповідачка) отримала кредитні кошти в розмірі 16 652,00 грн. та зобовязалася повернути кредит протягом 24 місяців. Відповідно до пункту 1.4. кредитного договору плата за користування кредитними коштами становить 20,00 % річних від залишкової суми кредиту (а.с. 9-12). За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідачка систематично порушувала умови, передбачені цим договором, оскільки, як встановлено було в судовому засіданні на виконання своїх кредитних зодовязань сплатила лише 4 252,00 грн. протягом вересня-грудня 2011 року (а.с.38, 39). Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Станом на 08 січня 2014 року, згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № С29.001.72663 від 11.08.2011 року, заборгованість відповідачки за кредитними зобов'язаннями становить 70 933 грн. 51 коп., з яких: прострочений борг 14 317,84 грн., прострочені проценти 10 879,87 грн., пеня(за останній рік) 45 516,13 грн.(а.с.4). Згідно п.2 ч.1 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як вбачається із довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № С29.001.72663 від 11.08.2011 року позивач ставить вимогу про стягнення пені в розмірі 45 516,13 грн. за останній рік, а не за ввесь час невиконання кредитних зобовязань відповідачкою, а тому, клопотання відповідачки про застосування строку позовної давності до нарахування пені до задоволення не підлягає. Однак, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно розяснень викладених в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Як вбачається із довідки-розрахунку за оспорюваним кредитним договором пеня за несвоєчасне погашення платежів є неспівмірною із розміром основного боргу, так як значно перевищує розмір простроченого боргу та процентів, а тому сума нарахованої неустойки (в даному випадку пені) підлягає в порядку ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшенню до розміру, який суд вважає справедливим з огляду на ступінь невиконання позичальником грошового зобов'язання, а саме до 25 516,13 грн. Згідно положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист порушеного права шляхом стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задоволити частково, стягнувши з відповідачки в користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 50 933 грн. 51 коп., з яких: прострочений борг 14 317,84 грн., прострочені проценти 10 879,87 грн., строкові проценти 219,67 грн., пеня 25 516,13 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому сплачені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню зі сторони відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст. ст. 16, 20, 526, 527, 551, 610, 611, 612, 1054, 1050 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 74, 88, ЦПК України,

Outcome: approved