Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач в серпні звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 29.03.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між позивачем та відповідачем договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до кредитного договору, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку із чим станом на 31.05.2017 року виникла заборгованість в розмірі 36836,43 грн. Тому позивач змушений звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, згідно заяви позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В зв'язку з цим суд, оскільки наявних у справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до\~ст. 224 ЦПК України\~ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви відповідача від 29.03.2013 року він виявив бажання оформити на своє ім'я платіжну картку Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між позивачем та відповідачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Крім того, у заяві відповідач зазначива, що він ознайомився і згоден з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» а також «Тарифами Банку». Відповідач не сплатив своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, відповідач порушив умови договору про надання банківських послуг, належним чином не виконав зобов'язання та порушив ст. ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У зв'язку з порушенням зобов'язання за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2017 року має заборгованість у розмірі 36836 гривень 43 копійки, яка складається з наступного: 1148 гривень 31 копійка - заборгованість за кредитом; 29457 гривень 81 копійка - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4000 гривень - заборгованість за пенею та комісією, 500 гривень 00 копійок - штраф (фіксована частина); 1730 гривень 31 копійка - штраф (процентна складова). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; за ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З огляду на викладене вище, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. В зв'язку із задоволенням позову, згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати слід стягнути із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved