Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить стягнути солідарно із [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором №50004736 від 05.06.2012 року у розмірі 177 904,15грн., завдані збитки - 36 750,00 грн., 3% річних - 406,29 грн., витрати на правову допомогу сумі 6000,00 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 3 315,91 грн. Мотивуючи вимоги тим, що 05 червня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] будо укладено кредитний договір №50004736, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 179 654,13 гривень, що на дату укладання договору в еквівалентні становило 22 185,00 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, із цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Caddy GPKombi, кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1 968 куб.см., рік випуску 2012, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовуватися і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов договору. Крім того, між сторонами було укладено додаткову угоду до договору 50004736 від 20.05.2013 року, за якою позивач надав відповідачу додатковий кредит у розмірі 47 480,13 гривень, що є еквівалентом 5 815,08 доларів США на дату укладання Договору, строк кредитування по якому дорівнює строку, що лишається до припинення кредитного договору, з цільовим призначенням для сплати страхових платежів. У забезпечення виконання зобов»язання за вказаним договором, між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] від 13 червня 2013 року було укладено договір застави транспортного засобу автомобіля марки VW, модель Caddy GPKombi, кузов № [NUMBER]. Також, сторони домовились про надання відповідачем додаткових способів забезпечення виконання зобов'язань за договором у вигляді поруки третіх осіб. Відповідно до умов якого, [PERSON] як поручитель зобов'язується відповідати за невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором. Однак, в порушення умов договору, з вересня 2014 року [PERSON] почав неналежним чином виконувати свої зобов»язання, у результаті чого у нього утворилась заборгованість. 12 травня 2015 року у зв'язку з невиконанням умов договору, позивачем на адресу відповідачів було направлено вимогу (повідомлення), щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором. 19 травня 2015 року вимога була отримана [PERSON], однак, у встановлені строки відповідач не повернув кредит та не сплатив заборгованість. 26 липня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №1055, щодо звернення стягнення на предмет застави з метою задоволення вимог за договором у розмірі 357 691,84 гривень. 10 серпня 2015 року на підставі виконавчого напису таріуса № 1055, головним державним виконавцем ВДВС Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, було відкрите виконавче провадження № 48365001, щодо примусового звернення стягнення на предмет застави. Під час здійснення виконавчого провадження на предмет застави було звернуто стягнення та 24.03.2016 року на рахунок позивача було перераховано 277 455,88 грн. Станом на 28 квітня 2016 року, з урахуванням коштів, які були отримані внаслідок звернення стягнення на предмет застави, сума кредиту за договором, яка підлягає поверненню, становить 176 544, 76 грн., що еквівалентно по курсу НБУ на дату подання позовної заяви 7 002,41 доларів США, а також за період з 01.04.2016 року по 28.04.2016 року - відсотки у сумі 1 359,39 грн. Крім того, позивач з метою захисту та відновлення своїх порушених прав змушений був звернутися до спеціалізованої організації, а саме до ТОВ «Агенція коплексного бізнесу «Дельта М» для супроводження виконавчого провадження та звернення стягнення на предмет застави, у зв'язку з чим поніс збитки у розмірі 30 750,00 грн. без ПДВ. Дана сума грошових коштів має бути компенсована, на думку позивача, з урахуванням податку на додану вартість у сумі 36 750,00 грн. Більше того, за несвоєчасне виконання зобов»язання позивач також просить стягнути із відповідачів на його користь 3% річних за період з 01.04.2016 року по 28.04.2016 у сумі 406,29 грн., а також витрати на правову допомогу - 6000,00 грн. Враховуючи, що поручитель несе солідарну відповідальність за невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, то з відповідачів підлягає солідарному стягненню сума заборгованості, яка загалом складає 221 060,44 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідачів [PERSON] заперечував проти позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених в письмових запереченнях. Зокрема зазначив, що згідно умов кредитного договору від 05.06.2012 року позивач ТОВ «Порше Мобіліті» повинен був сплатити суму коштів за договором купівлі-продажу від 08.06.2012 року на рахунок ТОВ «АВТОМИР» в розмірі 179 654грн 13 коп., а [PERSON] укладаючи Кредитний договір з позивачем зобов'язався повернути саме вказані кошти в сумі 179 654грн 13 коп. та проценти за користування кредитними коштами рівними частинами щомісячно за умовами графіку погашення кредиту протягом п'яти років. Загальна сума коштів, яка була сплачена відповідачем [PERSON] на рахунок позивача ТОВ «Порше Мобіліті» за умовами виконання кредитного договору склала 154 540 грн. 51коп. Крім того, в результаті реалізації предмету застави, а саме придбаного автомобіля, яка була здійснена на торгах працівниками Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хижняка А.М. від 26.07.2015 року на рахунок позивача ТОВ «Порше Мобіліті» було перераховано ще 277 455 грн. 88 коп. Тобто, загальна сума коштів отримана позивачем ТОВ «Порше Мобіліті» склала 431 996 грн. 39 коп., що майже у два з половиною рази перевищує суму отриманого кредиту. Крім того, жодного належного та допустимого доказу, стосовно нанесення будь-яких збитків позивач не надає, як і доказу участі у стягненні заборгованості з відповідачів будь-якої окремої організації, в тому числі зазначеної у позові ТОВ «Агенції комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» під час виконання примусового виконання. Що стосується зобов'язань відповідача [PERSON], представник [PERSON] зазначив наступне. [PERSON] не здійснила жодної дії, яка б свідчила про визнання нею боргу по грошовому зобов'язанню, не підписувала і не отримувала будь-яких змін до договору кредиту, укладеному 05.06.2012 року, не проводила і не підписувала разом з кредитором актів звірки взаєморозрахунків, які б підтверджували наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір, письмово не зверталася до кредитора із заявами та пропозиціями; не сплачувала заборгованість за кредитним договором. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, перше порушення [PERSON] зобов»язань за кредитним договором відбулось у вересні 2014 року, листи про дострокове погашення отримані відповідачем 19.05.2015 року, останнім днем повернення кредиту та заборгованості було відповідно 19.06.2015 року. Тобто, позивач сам визначив, що 19.06.2015 року є строком виконання зобов»язань. Проте до суду ТОВ «Порше мобіліті» про солідарне стягнення заборгованості з боржника і поручителя звернулось лише у травні 2016 року, тобто із пропуском шестимісячного строку. А тому, за ч. 4 ст. 559 ЦК України, вважав поруку припиненою. За таких обставин просив відмовити у солідарному стягненні із поручителя суми заборгованості за кредитним договором. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 червня 2012 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», за участю поручителя [PERSON], було укладено кредитний договір №50004736 та підписано загальні умови кредитування (додаток до кредитного договору), відповідно до умов якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов'язався надати [PERSON] кредит у сумі 179 654,13 гривень, що еквівалентно на дату укладання договору 22 185,00 доларів США, строком на 60 місяців, із змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Caddy GPKombi, кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1 968 куб.см., рік випуску 2012, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі відповідно до затвердженого графіку погашення кредиту, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до загальних умов кредитування (а.с. 10-17). У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №50004736 між сторонами було укладено Договір застави транспортного засобу від 13 червня 2013 року, за умовами якого, [PERSON] передано у заставу транспортний засіб марки VW, модель Caddy GPKombi, кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1 968 куб.см., рік випуску 2012, реєстраційний номер [NUMBER], заставною вартістю 211 357,80 гривень (а.с. 18-21). Також, сторони домовились про надання відповідачем додаткових способів забезпечення виконання зобов'язань за договором у вигляді поруки третіх осіб. Відповідно до умов якого, [PERSON] як поручитель зобов'язується солідарно відповідати за невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором. 20 травня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено Договір про внесення змін / Додаткову угоду №1 до кредитного договору №50004736 від 05.06.2012 року з умовами якого ознайомлена і поручитель [PERSON], відповідно до якого компанія надала позичальнику додаткову суму кредиту у розмірі 47 480,13 гривень, що є еквівалентом 5 815,08 доларів США, з цільовим призначенням для сплати страхових платежів. Строк кредитування за цією угодою дорівнює строку, що лишається до припинення кредитного договору (а.с. 22-35). Факт надання грошових коштів за означеним кредитним договором ТОВ «Порше Мобіліті» для купівлі автомобіля [PERSON] підтверджується платіжним дорученням №1655 від 18 червня 2012 року про здійснення платежу на рахунок ТОВ «Автомир» (а.с. 138). Отримання відповідачем [PERSON] 47 480,13 гривень, що є еквівалентом 5 815,08 доларів США для сплати страхових платежів за умовами додаткової угоди, також визнається сторонами. Проте, відповідачі порушили умови зазначеного договору, свої зобов'язання виконували не належно, внаслідок чого у них утворилась заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. За положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За приписом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. 05 травня 2014 року у зв'язку з порушення умов кредитного договору в частині повернення кредиту, додаткового кредиту, сплати відсотків за їх користування, позивачем на адресу відповідачів було направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором (а.с. 36-37, 39-42). Вказана вимога була отримана [PERSON] 19 травня 2015 року, що підтверджується даними повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 38). При цьому сплати заборгованості за кредитним договором здійснено не було. 26 липня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М. було здійснено виконавчий напис за номером в реєстрі 1055 про звернення стягнення на транспортний засіб: VW, модель Caddy GPKombi, кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1 968 куб.см., рік випуску 2012, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 43) для погашення заборгованості за вказаним договром у розмірір 357 691,84 грн. 10 серпня 2015 року постановою головного державного виконавця ВДВС Дніпровського районного управління юстиції м. Києва Шеремет Ю.М. відкрито виконавче провадження №48365001 за виконавчим написом №1055 від 26 липня 2015 року про звернення стягнення на вказаний транспортний засіб боржника [PERSON] (а.с. 44). 27 серпня 2015 року державним виконавцем Шеремет Ю.М., в присутності представника стягувача та боржника [PERSON], було складено акт опису й арешту майна (а.с. 46-49). Відповідно до протоколу №147481 проведення електронних торгів транспортний засіб: VW, модель Caddy GPKombi, кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1 968 куб.см., рік випуску 2012, реєстраційний номер [NUMBER] продано на аукціоні 04 березня 2016 року. Згідно вхідного платежу від 23 березня 2016 року, ВДВС Дніпровського районного управління юстиції м. Києва на рахунок позивача перерахувала грошові кошти в розмірі 277 455, 88 гривень (а.с. 50-54). Таким чином, коштів від реалізації транспортного засобу не було достатьно для задоволення вимог кредитора в повному обсязі. Відповідно до зведеної облікової виписки з рахунка клієнта [PERSON], станом на 22 березня 2016 року основна заборгованість по кредиту складає 7002,41 доларів США, що за курсом НБУ 25,212 еквівалентно 176 544, 76 грн. (а.с. 139-145). Також позивач просить стягнути відсотки за користування кредитними коштами за період з 01.04.2016 року по 12.05.2016 року у розмірі 9,9% річних, що складає - 1 359,39 грн. Відповідно до ч. 1. ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із умовами кредитного договору №50004736 від 05.06.2012 року процентна ставка становить 9,90 %. Виходячи з того, що сума кредиту, яка підлягає поверненню становить 176 544,76 грн., днів прострочення сплати суми Кредиту - 28 (з 01.04.2016 року по 28.04.2016 року), розмір процентів за користування кредитними коштами становить - 1 359,39 грн. (176 544,76 х 9,90 % х 28/360). Відповідно до ч. 2. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту, у зв'язку з чим станом на 22 березня 2016 року у нього утворилась заборгованість за Кредитним договором №50004736 від 05 червня 2012 року на загальну суму - 177904,15 грн., яка включає: суму основного боргу за кредитом - 176 544,76 грн.; суму заборгованості по процентам - 1359,39 грн., та 3% річних у розмірі 406,29 грн., що підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості, правильність якого перевірена судом. Як убачається із п. 2.4 Загальних умов кредитування, нарахування процентів відбувається: щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів), відповідно до Графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до Графіка погашення кредиту. Відповідно до п. п. 2.5. п. 2 Загальних умов кредитування, термін сплати процентів: одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до Графіка погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими Загальними умовами кредитування передбачено інші строки сплати процентів. Згідно із п. 5.1 Загальних умов кредитування, позичальник зобов'язується: використовувати кредит відповідно до цільового призначення, визначеного кредитним договором, забезпечити повернення кредиту та додаткового кредиту та сплату плати за користування кредитом та додатковим кредитом у повному обсязі на умовах кредитного договору. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За ч. 1 ст. 533 ЦК України грошолве зобов»язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим, ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторонни можуть визначити у грошовому зобов»язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі, сума що підлягає сплаті за зобов»язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договром або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Установши, що умовами кредитного договру сторонни визначили грошовий еквівалент зобов»язань [PERSON] у долларах США, суд вважає, що сума боргу із позичальника підлягає стягненню у розмірі визначеному за офіціним курсом цієї валюти на день платежу. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у справі № 6-1672цс16 від 21.12.2016 року. Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Пунктом 3 зазначених Умов поруки визначено, що поручитель у повному обсязі відшкодовує всі платежі, що підлягають оплаті у відповідності до Кредитного договору протягом 10 робочих днів з моменту отримання відповідного письмовою повідомлення від Компанії позичальника. Оскільки, договір не містить визначеної дати (ст. 252 ЦК України), то в силу ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно наданого позивачем розрахунку та змісту позовної заяви, убачається, що відповідач [PERSON] почав порушувати умови Кредитного договору та графіку погашення щомісячних платежів з вересня 2014 року. Позивачем 05 травня 2015 року направлено відповідачам вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором з вимогою повернути суму кредиту. З даним позовом до суду про солідарне стягнення із боржника і поручителя коштів за кредитним договором позивач звернувся 12.05.2016 року Таким чином, відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України договір поруки є припиненим. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до поручителя [PERSON] Оскільки [PERSON] порушив зобов'язання встановлені кредитним договором, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості суду не надав, суд приходить до висновку, що з позичальника - відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по кредиту - 176 544,76 грн., відсотки за користування кредитом - 1 359.39 грн. та 3% річних - 406,29 грн. Що стосується позовних вимог щодо стягнення завданих збитків у розмірі 36 750,00 грн., то суд приходить до висновку про відмову у їх задоволенні виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як убачається із Договору про надання колекторських послуг укладеного 29 березня 2011 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» агенція приймає на себе зобов'язання надати замовнику колекторські послуги відповідно до умов договору (а.с. 55-62). За даними Акту №15 до договору про надання колекторських послуг від 01 серпня 2011 року складеного ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» та ТОВ «Порше Мобіліті» 01 квітня 2016 року виконавець надав, а замовник прийняв послуги спрямовані на забезпечення повного та своєчасного виконання умов Договору, а саме за примусове стягнення на користь замовника частини суми заборгованості з [PERSON], вартість яких становить 36 750,00 грн. (а.с. 64). Відповідно до платіжного доручення №50008122 від 01 квітня 216 року ТОВ «Порше Мобіліті» сплатило ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» 36750,00 грн. в якості оплати за послуги згідно рахунку №86 від 25.03.2016 року (а.с. 65). Разом з тим, судом встановлено, що звернення стягнення на транспортний засіб на підставі виконавчого напису нотаріусу відбулось під час його примусового виконання ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. А відтак, суд критично відноситься до тверджень позивача щодо понесених ним збитків у сумі 36 750,00 грн. за колекторські послуги спрямовані на забезпечення повного та своєчасного примусового стягнення за договором. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з положень ст. 79, 88 ЦПК України та Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року. Як убачається із матеріалів справи, 15 жовтня 2010 року між ТОВ «Юридична фірма Вернер і Партнери» та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено договір про надання юридичних послуг № 24/2010 (а.с. 66-71). 09 січня 2013 року між ТОВ «Юридична фірма Вернер і Партнери», ТОВ «Юридична фірма Вернер» та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено Додаткову угоду № 8 до договору про надання юридичних послуг № 24/2010 від 15 жовтня 2010 року, за умовами якого всі права та обов'язки виконавця за договором про надання юридичних послуг № 24/2010 від 15 жовтня 2010 року та за усіма змінами і додатковими угодами до нього з дня підписання цієї додаткової угоди № 8 переходять від попереднього виконавця ТОВ «Юридична фірма Вернер і Партнери» до нового виконавця ТОВ «Юридична фірма Вернер» (а.с. 72-75). 10 серпня 2015 року між ТОВ «Юридична фірма Вернер» та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено додаткову угоду № 224 до договору про надання юридичних послуг № 24/2010 від 15 жовтня 2010 року, відповідно до умов якої виконавець ТОВ «Юридична фірма Вернер» надає юридичні послуги, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях (а.с. 76-80). Згідно заявки на надання юридичних послуг № 506 відповідно до Додаткової угоди № 224 від 10 серпня 2015 року до договору про надання юридичних послуг № 24/2010 від 15 жовтня 2010 року, сторонами Додаткової угоди № 224 від 10 серпня 2015 року було визначено, що предметом спору, за яким буде надано юридичну послугу, є стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором № 50004736 від 05 червня 2012 року з [PERSON] (а.с. 109) Згідно акту № 615 до договору про надання юридичних послуг № 24/2010 від 15 жовтня 2010 року, складеного 06 травня 2016 року, позивачем було прийнято від ТОВ «Юридична фірма Вернер» виконання юридично-консультаційних послуг (а.с. 111). Відповідно до рахунку-фактури № 614 від 06 травня 2016 року, до сплати позивачу за юридичну послугу з боку ТОВ «Юридична фірма Вернер» було нараховано 5000,00 гривень (а.с. 110), яка була сплачена позивачем 27 травня 2016 року, що підтверджується платіжним дорученням № 50008767 (а.с. 112). Під час судового розгляду, представництво інтересів ТОВ «Порше Мобіліті» здійснювали особи уповноважені на представництво інтересів позивача ТОВ «Юридична фірма Вернер». За таких обставин, судові витрати на правову допомогу у розмірі фактично понесених витрат у сумі 5000,00 грн. підлягають стягненню із відповідача [PERSON] на користь позивача. Витрати на оплату судового збору підлягають стягненню пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що складає 2 674,66 грн., (176 544,76 грн., + 1359,39 грн., + 406,29 грн.)х1,5%. Виходячи з диспозитивності цивільного судочинства на підставі ст. 11 ЦПК України, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і повному з»ясуванні обставин справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог і з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача заборгованість по кредиту - 176 544,76 грн., відсотки за користування кредитом - 1359,39 грн., 3% річних - 406,29 грн., витрати на правову допомогу - 5000,00 грн. та 2 674,66 грн. судового збору. З огляду на означене,

Outcome: partial