Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даним позовом. Представник позивача у справі, Сафір Федір Олегович, в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю із мотивів наведених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Із змісту позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», вбачається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20 грудня 2013 року, [PERSON] отримала у позивача кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач ухилилися від виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором. У зв'язку із цим у останньої утворилася заборгованість в розмірі 16867,66 грн. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. Відповідач у справі, [PERSON], в судове засідання не з'явилася повторно, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Статтею 1054 ЦК України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 20 грудня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримала кредит в розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та зобов'язалася виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору (а.с.6, 7-8, 9-32). Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № б/н від 20 грудня 2013 року (а.с.4-5). Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 09 червня 2016 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача за кредитними зобов'язаннями в розмірі 16867 грн., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 7427,45 грн., заборгованість за процентами в розмірі 7210,80 грн., в тому числі несплачені проценти на поточну заборгованість в розмірі 664,20 грн., несплачені проценти на прострочену заборгованість у розмірі 6546,60 грн., комісія, в тому числі нарахована комісія у розмірі 950,00 грн., заборгованість по судових штрафах у розмірі 1279,41 грн. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним (а.с.1) судові витрати у розмірі 1378,00 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 2, 16, 20, 524, 526, ч. 1 ст. 527, 530, ч. 1 ст. 546, 611, 612, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, ч. 1 ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved