Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про захист прав споживачів, стягнення незаконно знятих коштів, пені, інфляційних збитків та відсотків за користування чужими коштами. В обґрунтування позову зазначив, що 24.08.2016 р. близько 13-15 год. у м. Одеса у [PERSON] було викрадено невстановленою особою банківську картку № [NUMBER] . Про викрадення банківської картки ним було невідкладно (о 13-27 год.) повідомлено на гарячу лінію ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та залишено заявку на блокування картки. Згодом, на його телефон надійшло смс-повідомлення про те, що з картки знято кошти у сумі 2000,00 грн. (1000,00 грн. о 13:27:12 год. та 1000,00 грн. о 13:28:28 год.). 24.08.2016 р. [PERSON] звернувся до Шевченківського відділення поліції приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області з заявою про вчинення щодо нього злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, яке було внесено до ЄРДР та надано витяг з кримінального провадження № 12016161500002802. Також, 26.08.2016 р., перебуваючи у м. Одеса, [PERSON] звернувся з заявою до відповідача з проханням розібратися у ситуації, що склалася та повернути на його рахунок зняті у незаконний спосіб кошти у сумі 2000,00 грн., прибувши у м. Запоріжжя позивач додатково звернувся з заявою, в якій оскаржив операції здійснені з його рахунком 24.08.2016 р. Листом від 07.09.2016 р. № 24-10/2429770 відповідачем було повідомленно про відмову в поверненні незаконно знятих з рахунку коштів у сумі 2000,00 грн. Станом на дату подання позову кошти відповідачем не повернуто, жодних розпоряджень про списання або переказ з карткового рахунку грошових коштів у сумі 2000,00 грн. позивачем не надавалося, банківська картка та (або) ПІН-код до неї добровільно жодній особі не передавалися. Через невиконання обов`язку зберігання коштів, обмеження доступу сторонніх осіб до карткового рахунку, відповідач має сплатити пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання згідно п. 37.2 ст. 37 ЗУ «Про платіжні системи і переказ грошових коштів в Україні», інфляційні збитки та відсотки за користування чужими коштами. Посилаючись на зазначені обставини, просить стягнути стягнути з відповідача загальну суму заборгованості 5087,63 грн., яка складається з: 2000,00 грн. - суми незаконно знятих коштів; 2132,00 грн. - пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання; 780,40 грн. - інфляційних збитків; 175,23 грн. - суми відсотків за користування чужими грошовими коштами. Ухвалою суду від 05.08.2019 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено до підготовчого судового засідання. 28.08.2019 року відповідачем подано відзив на позов, в якому зазначає, що 27.01.2015 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг, шляхом підписання Договору-анкети про приєнання до Договору комплесного обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Промінвестбанк/Загальних умов надання банківських, фінансових та інших послуг фізичним особам та відкриття і обслуговування поточного рахунку. Платіжна картка № [NUMBER] , яка була випущена до поточного рахунку № [NUMBER] була отримана позивачем 05.01.2016 р. з запечатаним конвертом з ПІН-кодом, що підтверджується розпискою про отримання. До моменту повідомлення факту втрати платіжної картки та/або платіжних операцій держателем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе держатель, а з часу повідомлення держателем банку - ризик збитків несе банк. Відповідно до інформації, яка зберіглася в програмному комплексі з обслуговування карткових рахунків ПАТ «Промінвестбанк» відносно карткового рахунку № [NUMBER] , 24.08.2016 р. в 13 год. 29 хв. було заблоковано картку [PERSON] , тобто негайно після телефонного звернення держателя картки. Платіжна операція - зняття коштів в банкоматі була проведена саме з фізичним пред`явленням платіжного засобу (платіжної картки) та електронної ідентифікації платіжного засобу, яке відбулося шляхом введення вірного ПІНу. Держатель несе повну відповідальність за всі операції, здійснені з використанням ПІНу, претензії по цих операціях задоволенню банком не підлягають. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), так строк позовної давності до вимог про стягнення пені вже сплив. Банк не здійснював користування коштами, належними позивачу, списання коштів з банківської картки позивача відбулось не з ініціативи банку та банк своєчасно виконав свої зобов`язання з блокування банківської картки одразу після телефонного дзвінка позивача, однак грошові кошти на той час вже були зняті. Просить, відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 30.09.2019 року, позивачем надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що позивачем не представлено примірників Умов Договору комплесного обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Промінвестбанк/Загальних умов надання банківських, фінансових та інших послуг та Правил здійснення розрахунків за допомогою платіжних карток міжнародних платіжних систем та користування платіжними картками з підписом позивача, а тому такі посилання не можуть братися до уваги при вирішенні цього спору. З часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користування несе банк. Позивачем було невідкладно (о 13-27 год.) повідомлено про викрадення банківської картки на «гарячу лінію» відповідача та залишено заявку на блокування картки, а тому відповідальність відповідача настає саме з моменту повідомлення, а не блокування викраденої картки. Щодо застосування позовної давності про стягнення пені повністю заперечують, оскільки пеня сплачується в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожен день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними, враховуючи, що гроші дотепер не повернуто твердження про сплив позовної давності необґрунтовані. Позивачем не вчинялись дії, що сприяли втраті банківської картки та (або) ПІН-коду до неї, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції з карткою, жодним компетентних органом не встановлено інше. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2019 р., витребувано докази в Шевченківському відділенні поліції Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області. 16.10.2019 року представником відповідача надано заперечення в яких зазначено, що банк перед укладенням договору зобов`язаний ознайомити користувача з його умовами, тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Клієнт отримав, ознайомився і погоджується з Правилами користування карткою, Тарифами за поточним рахунком та Тарифами за поточним рахунком з використання електронного платіжного засобу, які діють на дату підписання Договору-анкети. Розписка про отримання [PERSON] платіжної картки 01.05.2016 р. також має підтвердження про те, що з Правилами користування карткою він ознайомлений та зобов`язується їх дотримуватись. Станом на дату підписання позивачем договору-анкети 27.01.2015 р. в ПАТ «Промінвестбанк» діяла редакція Правил здійснення розрахунків за допомогою платіжних карток міжнародних платіжних систем та користування картками, затв. Протоколом Правління банку № 213 від 17.07.2013 р., згідно якого держатель несе повну відповідальність за всі операції, здійснені з використанням ПІНу та претензій по цих операціях задоволеню банком не підлягають. Крім цього, всі платіжні операції, які здійснені із застосуванням ПІН, безумовно вважаються такими, що виконані держателем особисто. На підставі викладеного, оскільки операція зняття грошових коштів 24.08.2016 р. з платіжної картки [PERSON] була проведена з фізичним пред`явленням платіжної картки та вірним введенням ПІНу, цей факт виключає відповідальність банку за таку операцію. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання про розгляд справи без її участі та участі позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 27.01.2015 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг, шляхом підписання Договору-анкети про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Промінвестбанк»/Загальних умов надання банківських, фінансових ті інших послуг фізичним особам та відриття і обслуговування поточного рахунку. 05.01.2016 року банк оформив та видав [PERSON] платіжну картку у непошкодженому стані, та запечатаний конверт з ПІН-кодом, що підтверджується розписою про отримання з підписом позивача. Відповідно до витягу з кримінального провадження № 12016161500002802, внесеного до ЄРДР 24.08.2016 року Шевченківським відділенням поліції Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області, 24.08.2016 року приблизно о 14:00 год. невідомою особою в [PERSON] було таємно викрадено банківську картку «Промінвестбанк», після чого з якої були зняті грошові кошти в розмірі 2000,00 грн. 26.08.2016 року [PERSON] звернувся з заявою до Обласного відділення ПАТ «Промінвестбанк» в м. Одесі, в якій зазначив, що 24.08.2016 року, приблизно о 13:15 була викрадена картка. В 13:27 подзвонив на гарячу лінію, оператор [PERSON] повідомила, що картку вона заблокувала і з картки операції не здійснювались, через певний час на телефон надійшло повідомлення про зняття грошових коштів двічі. О 14:39 год. був здійснений повторний дзвінок оператору на гарячу лінію. Повідомили, що картка заблокована та все в порядку. Просив, розібратись в даній ситуації та повідомити про прийняті дії по даному питанню. 02.09.2016 року, [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про оскарження операції (що була проведена у банкоматах та Платіжних терміналах Банку/у банкоматах, платіжних терміналах або на Інтернет ресурсах інших банків), в якій вказав, що картка була викрадена 24.08.2016 року о 13 год. 20 хв. 07.09.2016 року Начальником Відділу по роботі зі скаргами Управління «Контактний центр» ПАТ «Промінвестбанк» [PERSON]. було повідомлено, що відповідно до результатів аналізу матеріалів розслідування з`ясовано, що 24.08.2016 р. з використанням його платіжної картки № [NUMBER] проводились дві операції (о 13:27 та о 13:28) на загальну суму 2000,00 грн. (по 1000,00 грн. кожна) в банкоматі АТ «УкрСиббанк» з коректним введенням ПІН-коду. В розмові з фахівцями банку [PERSON] повідомлено, що платіжну картку було викрадено, однак на момент звернення до контактного центру банку, операції, що оскаржуються, вже були здійснені. Банк не несе відповідальності за операції, здійснені за допомогою цієї платіжної картки, до отримання такого повідомлення. Зважаючи на той факт, що кошти по оскаржуваним операціям було знято з введенням коректного ПІН-коду, який відомий тільки позивачу, повідомили про відсутність з боку банку підстав для повернення коштів у розмірі 2000,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] . В попередніх судових засіданнях було допитано свідка [PERSON] , яка пояснила, що 24.08.2016 року вона разом з [PERSON] перебували у м. Одесі. В трамваї № 5 виявили, що зникла картка позивача. З її телефону о 13:15 год. та о 13:17 год. дзвонили до банку. Оператор пояснила, що руху коштів по картці немає та картку заблоковано. Потім в санаторії на телефон прийшло смс про зняття коштів. Позивач написав заяви до банку та поліції. Потім дзвонили до поліції, де їм повідомили, що справу розглядають, а пізніше, що матеріали справи відсутні. За ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зіст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зіст.628,629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими для виконання сторонами. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до інформації, яка зберіглась в програмному комплексі з обслуговування карткових рахунків ПАТ «Промінвестбанк» відносно карткового рахунку [PERSON] № [NUMBER] , телефонний дзвінок до оператору банку було здійснено 24.08.2016 року о 13:29:22 год. та заблоковано картку, а також 24.08.2016 року о 13:30:00 год. - заблоковано картку. Правовідносини у сфері функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, проведення переказу коштів у межах України, відповідальності суб`єктів переказу, а також загального порядку здійснення нагляду за платіжними системами регулюються Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Згідно з п.1.27 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - це електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, тримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Відповідно до статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка. Відповідно до підпункту 6 пункту 4 розділу 1 Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» визначено, що платіжна операція - це дія, ініційована користувачем електронного платіжного засобу, з унесення або зняття готівки з рахунку, здійснення розрахунків у безготівковій формі з використанням цього електронного платіжного засобу та/або його реквізитів за банківськими рахунками. Згідно з пунктом 4 розділу ІІ Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014 року електронний платіжний засіб, за допомогою якого можна ініціювати переказ з рахунку користувача, має дозволяти ідентифікувати користувача. Ідентифікація користувача може здійснюватися за реквізитами електронного платіжного засобу, нанесеними на нього в графічному та електронному вигляді. За пунктами 6,7 розділу ІІ Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014 року Банк перед укладенням договору зобов`язаний ознайомити користувача з його умовами, тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов`язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці в банку та на офіційному сайті в мережі Інтернет, а також надати на його вимогу в паперовій або електронній формі.Договір укладається в письмовій формі. Пунктами 1,6 розділу VI Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014 року визначено, що користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Як стверджує позивач, 24.08.2016 року коли він перебував в м. Одесі, в нього було викрадено його кредитну картку. Позивачем в заяві до поліції був зазначений час здійснення крадіжки 24.08.2016 р. приблизно о 14:00 год., в заяві до банку від 28.08.2016 р. позивачем був зазначений час викрадення 24.08.2016 року о 13 год. 15 хв., в заяві до банку від 02.09.2016 р. зазначений час викрадення картки 24.08.2016 р. о 13 год. 20 хв., так суду не зрозуміло чи відомий позивачу точний час звернення до банку, при цьому позивачем суду не надано належних доказів, що після того, як він дізнався про втрату картки він негайно повідомив банк про це до зняття з неї коштів невстановленими особами. Так, в матеріалах справи наявна інформація відносно карткового рахунку [PERSON] № [NUMBER] , де зафіксовано, що дзвінок щодо блокування картки позивачем було здійснено 24.08.2016 р. о 13:29:22 год. Згідно п.14.12 ст. 14 Закону Країни «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Згідно п. 14.16 ст. 14 Закону Країни «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Відповідно до матеріалів справи, позивач з заявою про втрату картки повідомив після того, як грошові кошти були зняті, а тому ризик збитків несе саме позивач. Належних доказів, які б підтверджували факт звернення позивачем до банку негайно після виявлення втрати платіжної картки та до моменту зняття грошових коштів з картки, позивачем суду не надано. Відповідно до п. 9 розділу VI Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно з відповіді банку на заяву [PERSON] від 02.09.2016 року вбачається, що 24.08.2016 року з платіжної картки № [NUMBER] проводились дві операції (о 13:27 год. та о 13:28 год.) на загальну суму 2000,00 грн. в банкоматі АТ «УкрСиббанк» з коректним введенням ПІН-коду. Тобто, наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, свідчать про те, що позивач своїми діями та бездіяльністю, порушив покладені на нього обов`язки, що призвело до втрати платіжної картки та пінкоду, та іншої інформації, яке дає змогу ініціювати платіжну операцію. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа. Враховуючи, що грошові кошти, які були наявні на картці позивача, були одержані під час проведення операції з фізичним пред`явленням платіжної картки та коректним введенням ПІН-коду, суд вважає, що саме позичальник несе відповідальність за понесені ним збитки. Посилання позивача [PERSON] на наявність кримінального провадження щодо скоєння невідомими особами злочину за ознаками ч. 1ст. 185 КК України (по факту крадіжки картки банку) є безпідставними та не приймаються судом до уваги, оскільки даний факт за відсутності особи, яка визнана винною у вчиненні даного злочину, не має правового значення для вирішення даного спору. За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно дост. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідност. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідност. 60 ЦПК України,кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України,суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. В обґрунтування своїх позовних вимог та на підтвердження вказаних у позові обставин. позивачем не надано суду належних та допустимих доказів. Підсумовуючи наведене, встановивши та проаналізувавши усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи усі докази у їх сукупності, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги є неогрунтованими та недоведеними, а тому у задоволені позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. На підставі ст.ст. 526, 626-629, 614,1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 6, 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», та

Outcome: dismissed