Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивачем подано до суду позов про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням по вул. Маяковського, буд.6, смт. Кегичівка Харківської області у звязку з відсутністю в ньому понад один рік без поважних причин. Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявились. Позивач подав заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просить розглянути без його участі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, згідно з ч.5 ст.74 ЦПК України, вважається такою, що належним чином повідомлена про розгляд справи, оскільки виклики у судове засідання були направлені за зареєстрованим місцем її проживання. Відомостей про причини неявки відповідачем не повідомлено, заяв від неї не надійшло. Від третьої особи Кегичівської селищної ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, при вирішенні позову покладаються на розгляд суду. Враховуючи вищезазначене, а також відсутність заперечення з боку позивача, суд, відповідно до ч.4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.1 ст. 109 ЦПК України, цей позов підсудний Кегичівському районному суду за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами, позивач [PERSON] є власником житлового будинку по вул. Маяковського, 6, смт. Кегичівка Харківської області. З дозволу позивача 08 вересня 2011 року в цьому будинку були зареєстровані на постійне місце поживання його співмешканка [PERSON] та її діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що зроблені відповідні записи в домовій книзі. В серпні 2014 року [PERSON] пішла від позивача і вийшла заміж, переїхавши разом з дітьми на постійне місце проживання до свого чоловіка. Зараз проживає у своєї сестри в Донецькій області. Відповідач зі своїми дітьми не проживають в будинку позивача понад 2 років, не здійснює належний догляд за будинком, не сплачує комунальні послуги, але продовжує залишатися зареєстрованою з ньому, що створює для позивача певні незручності, зокрема позивач не має змоги оформити субсидію на комунальні послуги, а також обмежує його право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм будинком. Позивач неодноразово звертався до відповідача, щоб вона разом з дітьми знялися з реєстрації, але вона не реагує. В судовому засіданні досліджені: копія паспорта [PERSON] (а.с.4); копії договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, згідно з якими [PERSON] придбав у власність жилий будинок по вул. Маяковського, буд. 6 сел. Кегичівка Харківської області та земельну ділянку біля будинку (а.с.5,6); копія будинкової книги по вул. Маяковського №6, згідно з якою в будинку з 08 вересня 2011 року зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.7-9); довідка Кегичівської селищної ради про те, що [PERSON]В, [PERSON], [PERSON] в домоволодінні №6 по вул. Соборній (Маяковського) смт. Кегичівка фактично не поживають з серпня 2014 року, згідно письмового підтвердження сусідів від 24 червня 2016 року (а.с.10). Суд виходить із того, що згідно зі ст.317 ЦК, власникові належить право користування, розпорядження своїм майном, відповідно ч.1, ч.2 ст.319 ЦК він володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо нього будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ст.391 ЦК, він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ч.2 ст.405 ЦК, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.71, ст.72 ЖК, при відсутності наймача, жиле приміщення зберігається за ним протягом 6 місяців, визнання особи такою, що втратила право користування ним за відсутності понад цей строк, провадиться в судовому порядку. Відповідно до вимог діючого законодавства України, положень ст. 160 СК України, ч.4 ст. 29 ЦК України та Закону України «Про вільне пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» малолітні та неповнолітні діти можуть бути зареєстровані за місцем реєстрації одного із батьків і не мають можливості вільного вибору місця проживання. Дослідивши докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивач є власником будинку №6 по вул. Маяковського (Соборна) смт. Кегичівка та має право володіти, користуватись ним, вселяти інших осіб, вимагати усунення перешкод у користуванні майном. Відповідач та її малолітні діти понад двох років не поживають у будинку, відповідач не бере участі у його утримані, сплати комунальних послуг, створює перешкоди позивачеві у користуванні та розпорядженні цим майном, оскільки, її та дітей реєстрація у цьому будинку обмежує зазначенні права власника. Зважаючи на те, що місцем проживання дитини є місце проживання її матері, то при визнанні її такою, що втратила право користування будинком, а також беручи до уваги, що малолітні діти не проживають за місцем реєстрації понад встановлені законом строки суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача і щодо визнання дітей відповідача такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів, зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК, судові витрати присуджуються на користь позивача.

Outcome: approved