Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором вказавши, що 30.03.2006 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 420/189 САФ03.16, відповідно до якого АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» надав відповідачу кредит у сумі 148 500,00 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 16% річних за користування кредитними коштами., з кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом до 29.03.2012 року. У звязку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, за станом на 08.07.2015 року відповідач має перед позивачем заборгованість у розмірі 365 552, 22 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду клопотання, згідно з яким позов підтримав, просив задовольнити, справу просив розглянути у його відсутність, надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не зявився, проте був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. З урахуванням зазначених обставин, відповідно до ст. ст. 158, 169, 224 ЦПУ України суд ухвалив провести судове засідання на підставі наявних матеріалів та доказів, заочно. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.03.2006 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем укладено кредитний договір № 420/189 САФ03.16-2, відповідно до якого АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» надав відповідачу кредит у сумі 148 500,00 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 16% річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом до 29.03.2012 року. Факт отримання відповідачем вказаної суми коштів підтверджується копією меморіального ордеру № 5 від 30 березня 2006 року. Позивач є правонаступником всіх прав та обовязків АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» з 28.04.2010 року, що підтверджується Статутом ПАТ «Укрсоцбанк», погодженим НБУ. У звязку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, за станом на 08.07.2015 року відповідач має перед позивачем заборгованість у розмірі 365 552, 22 грн., яка складається з: - 89 977,98 грн. суми заборгованості за кредитом; - 116 132,89 грн. суми заборгованості за відсотками; - 35 288,86 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту; - 37 230,10 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків; - 42 469,61 грн. інфляційних втрат за кредитом; - 44 452,78 грн. інфляційних витрат за відсотками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст. 1050 ЦК України). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом , так і від будь-кого з них окремо. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved