Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд із цим позовом, яким просить виключити з актового запису про народження [PERSON] - [INFO] запис про те, що він є її батьком, мотивуючи свої вимоги тим, що він з 16.02.1997р. жив з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, однією родиною жити пересталі і рішенням райсуду від 16.08.2002року шлюб розірвали і він пішов з родини, а у серпні 2013року він дізнався, що відповідачка [INFO] народила дочку і записала його батьком дитини, він не є батьком дитини, оскільки після розірвання шлюбу вони з відповідачкою разом не жили, хто є батьком дитини не знає, але не він, а відповідачка оскільки була одружена з ним (вони з 2002року дотепер не звернулися до органів РАГСу про реєстрацію розлучення), то відповідачка і записала його як батька дитини, але батьком дитини він не є, однією родиною з відповідачкою не жив із 2002р., з нею не зустрічався і тому просить виключити його із запису про народження дитини його як батька хлопця. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. Під час першого розгляду справи (до скасування судом заочного рішення) в судовому засіданні позивач показав що не жив з відповідачкою однією родиною з серпня 2002року, чому не зареєстрував розлучення в органах РАГСу пояснити не зміг, доказів того, що не він батько дитини у нього немає ніяких, а проводити генетичну експертизу грошей у нього немає, але відповідачка згодна з тим, що не він батько і тому вважає цього достатнім. Відповідачка позовні вимоги визнала повністю, подала суду заяву про розгляд справи без неї. Під час першового судового засідання і при скасуванні заочного рішення показала суду, що позивач дійсно не батько її дочки, вона з позивачем не жила із серпня 2002р., але оскільки вона була в шлюбі з позивачем (шлюб вони через РАГС не розірвали), то вона і записала (зареєструвала) дочку на нього, казати хто є батьком дитини відмовилася, пояснити чому не вказала в органах РАГСу у письмовому вигляді що вона мати-одиначка суду не змогла. Третя особа - Донська селищна рада просив розглянути справу в їхній відсутності. Вислухавши пояснення сторін (під час першого судового засідання), перевіривши матеріали справи, суд уважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки сторони були одружені (а.с.4), згідно з рішенням Волноваського райсуду від 16.08.2002року вони шлюб розірвали (а.с.4), але зареєстрували своє розлучення в органах РАГСу лише 06.08.2013року (а.с.6). При цьому позивач (як і відповідачка) не надали суду доказів того, що вони з вказаного періоду разом не жили. Посилання сторін на те, що оскільки відповідачка позов визнає, то не слід доводити перед судом свої вимоги, судом до уваги не приймаються, оскільки у разі відсутності спору сторони мають вирішувати питання за обопільної згоди в органах РАГСу. Позивачка ж подала до органів РАГСу особисту письмову заяву про те, що саме позивач є батьком її дитини - дочки [PERSON], яка народилась [INFO] (а.с.25), і відповідно до її особистої заяви позивач і був записаний батьком дитини (а.с.17-26). Ні позивач, ні відповідачка не надали доказів того, що відповідачка намагалася зареєструвати дитину як мати-одиначка, а органи РАГСу відмовили їй у цьому у зв*язку з нерозірванним між ними шлюбом, бо це дало б їм право оскаржити до суду дії РАГСу. Тобто відповідачка навмисно зареєструвала дитину як спільну дитину свою і позивача (а.с.17-26), вказавши в органах РАГСу (в Донській селищній раді) що саме позивач є батьком її дитини. І це свідчить про те, що позивач і є батьком дитини. Ніяких доказів своїх вимог (оскір посилання на визнання позову відповідачкою) позивач суду не надав. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і лише на підставі наданих сторонами доказів. Позивач незважаючи на неодноразові роз*яснення і вимоги суду не надав суду докази своїх вимог, заявивши, що доказів у нього немає, а проводити генетичну експертизу немає грошей. Відповідачка проводити вказану експертизу не відмовлялась. Тому позовні вимоги позивача не обгрунтовані (не доведені ним перед судом) і у задоволенні позовних вимог йому слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст.121-122, 136 СК України,

Outcome: dismissed