Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивач в позові вказує, що 19.02.2013 року померла його баба [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,5535 га, що розташована на території Мізяківської сільської ради Калинівського району Вінницької області. Він є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] В передбачений законом 6-місячний термін, він відповідно до ст.1269 ЦК України, прийняв спадщину після смерті баби, оскільки звернувся в нотаріальну контору по місцю відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини. Проте, державним нотаріусом було відмовлено у видачі на його імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON], оскільки право власності померлої зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно після її смерті. За вказаних обставин позивач звернувся в суд з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте в матеріалах справи наявна довідка виконавчого комітету Мізяківської сільської ради №709 від 20.10.2017 року про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 19.02.2013 року померла баба позивача- Павленко [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,5535 га, що розташована на території Мізяківської сільської ради Калинівського району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] В передбачений законом 6-місячний термін, позивач відповідно до ст.1269 ЦК України, прийняв спадщину після смерті баби, оскільки звернувся в нотаріальну контору по місцю відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини. Проте, державним нотаріусом було відмовлено у видачі на імя позивача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON], оскільки право власності померлої зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно після її смерті, про що свідчить Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1773/02-31 від 08.12.2016 року. Так, соба має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1 ст.392 ЦК України). Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Згідно розяснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON], яка померла 19.02.2013 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved