Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з вказаним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 38 445,32 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 485,27 грн. У позові посилається на те, що 03 вересня 2018 року за участію автомобіля марки Nissan Note, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та належного позивачу на праві власності мопеда марки Honda, транзитний номер [NUMBER] , під керуванням позивача, сталася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок вказаного ДТП позивач отримав тілесні ушкодження, а транспортний засіб - механічні пошкодження. Також, позивач в позові посилається на те, що обставини дтп встановлені вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 04.12.2018 року у справі №357/12801/18, яким [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання - 3 (три) роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортним засобом та на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено від відбування покарання з призначенням іспитового строку в 1 рік. Крім того, зазначає, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована була застрахована ПрАТ СК «Галицька». Позивач зазначає, що відповідно до висновку експертного дослідження №94 про визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням транспортного засобу Honda, транзитний номер [NUMBER] , складеного 10.06.2019 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику моторолера, складає 7 740,00 грн. Також позивач поніс додаткові витрати в зв`язку з оплатою послуг за складання Висновку в розмірі 1000,00 грн., а також 500,00 грн. за транспортування його транспортного засобу до штраф майдану. Також позивачу була спричинена майнова шкоду, яка полягає у витратах, які він поніс у зв`язку з лікуванням, діагностикою, реабілітацією та придбанням лікарських засобів в розмірі 29 705,32 грн. Зазначає, що загальний розмір майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача становить 38 445,32 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 1 485,27 грн., визначаючи розмір якої, позивач врахував положення ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Ухвалою від 02.08.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористався, в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.12.2018 року по справі №357/12801/18 встановлено, що 03.09.2018 року близько 08 год. 15 хв. водій [PERSON] , керуючи технічно-справним автомобілем марки Nissan Note д.н.з. [NUMBER] та рухаючись по вул. Офіцерська зі сторони вул. І.Мазепи в напрямку вул. Сквирське шосе в м. Біла Церква Київської області, в порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 16.11 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та безпечність, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу мопеду марки Honda Dio д.н.з. (транзит) [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі та мав перевагу в русі, в результаті чого відбулося зіткнення передньою частиною мопеда марки Honda Dio без д.н.з в задню ліву частину автомобіля Nissan Note д.н.з. [NUMBER] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мопеду марки Honda Dio д.н.з. (транзит) [NUMBER] [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лобної кістки справа, уламкового перелому правого та лівого вилицево-орбітальних комплексів зі зміщенням, уламкових переломів задніх та передніх стінок обох лобних пазух; лінійного перелому ситовидної пластинки решітчастої кістки; забою головного мозку; ран лобної ділянки голови, рани на носі, субкон`юктивних крововиливів обох очей, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя. Сукупність допущених водієм [PERSON] вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 16.11 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками. Вказаним вироком [PERSON] було визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за с. 286 с. 2 КК України і призначено покарання - 3 (три) роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного судом основного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. Вирок набрав законної сили 03.01.2019 року. Вказані обставини у вироку сторонами визнаються. Відповідно до ч.1ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З поданого висновку експертного дослідження №94 про визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу Honda Lead 90 д.н.з. (транзит) [NUMBER] станом на дату оцінки 10 червня 2019 року матеріальний збиток, завданий власнику моторолера Honda Lead 90 д.н.з. (транзит) [NUMBER] , внаслідок його пошкодження становить 7 740,00 грн. За складення вказаного висновку позивачем було сплачено 1 000 грн., що підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордера №34 від 10.06.2019 року та актом виконаних робіт №94 від 10.06.2019 року. Крім того, позивачем було витрачено кошти в розмірі 500,00 грн., за аварійне транспортування автомобіля Honda Lead 90 д.н.з. (транзит) [NUMBER] , що підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією №256988 від 23.10.2018 року. Крім того, в результаті отриманих травм [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні КЗ БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» у період з 03.09.2018 року по 24.09.2018 з діагнозом: відкритий імпресивний проникаючий перелом лобної кістки справа. Забій головного мозку важкого ст. тяжкості. Травматичний САК. Двосторонній перелом виличних кісток без зміщення відломків. Перелом ситоподібної пластинки решітчастої кістки. Осколковий перелом стінок лівої та правої в/щелепних пазух. Рубана рана спинки носа. Поверхнева травма обличчя та голови. Наведене підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого, історія хвороби №9697. Для подальшого лікування [PERSON] було переведено до центру щелепно-лицевої хірургії КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня», де він перебував на стаціонарному лікуванні у період з 24.09.2018 року по 04.10.2018 року з діагнозом: основний: Забій головного мозку. Перелом лобної кістки. Травматичний перелом верхньої щелепи по Ле Форт ІІ, назо-етмоїдального комплексу, лівого та правого ви лицевого комплексу зі зміщенням. Супутній: постопераційний кістковий дефект лобної кістки праворуч, сукон`юнктивальний крововилив правого очного яблука, парез відвідного нерва праворуч, паралітична косоокість, часткова низхідна атрофія зорового нерва праворуч. Згідно виписки із історії хвороби № 12950 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» з 21.11.2018 року по 30.11.2018 року. З матеріалів справи вбачається, що під час проходження лікування позивачем на придбання ліків та лікування в медичних закладах було витрачено власні кошти на суму 29 705,32 грн., що підтверджується товарними чеками та квитанціями /а.с. 42-87/. Тобто, загальний розмір матеріальної шкоди, яку позивач зазнав та просить відшкодувати за рахунок відповідача, становить 38 445,32 грн. Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що на відповідача покладено обов`язок довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, спричинена внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з вини відповідача. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується і моральна шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Володілець джерела підвищеної небезпеки може бути звільнений судом від відповідальності у двох випадках: якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого. У першому випадку слід довести: наявність обставин непереборної сили; її надзвичайний характер; неможливість попередити за даних умов; причинний зв?язок між даною обставиною і завданою шкодою. У даному випадку ризик невідшкодування шкоди покладається на самого потерпілого. Разом з тим метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Отже законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Nissan Note д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ СК «Галицька», ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну здоров`ю якої становить 200 000 грн., а за щкоду, заподіяну майну - 10 000,00 грн., розмір франшизи - 500 грн., що вбачається з полісу №АМ/0498175. Проте, завдана позивачу майнова шкода відповідачем не відшкодована. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Разом з тим відповідач не довів належними та допустимими доказами, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи, завдана нею шкода відшкодовується, зокрема, якщо шкоду завдано ушкодженням здоров`я, життю внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПрАТ СК «Галицька», тому з останнього має бути стягнута моральна та матеріальна шкода відповідно до умов договору страхування. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10 січня 2019 року у справі № 61-15712св18. Що стосується вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» звернуто увагу судів на те, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, як мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Враховуючи, що позивач [PERSON] зазнав душевних страждань у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, що документально підтверджено, вимушено змінився спосіб його життя, потребує додаткових зусиль для його організації, суд знаходить обґрунтованою вимогу про відшкодування моральної шкоди з відповідача у розмірі 1 485,27 грн. Виходячи з викладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved