Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивачем подано до суду, 09.11.2020 року, відповідну позовну заяву. Позивач просив суд: 1) визнати незаконними дії керуючої ТВБВ №10020/0314 Подгайної Юлії Миколаївни за фактом не видачі йому, як клієнту ТВБВ №10020/0314 грошових коштів з його рахунку в сумі 50000 гривень; 2) зобов`язати керуючу ТВБВ №10020/0314 Подгайну Юлію Миколаївну негайно видати з рахунку клієнта ТВБВ [PERSON], [PERSON] гроші в сумі 50000 гривень; 3) визнати незаконними дії керуючої ТВБВ №10020/0314 Подгайної Юлії Миколаївни щодо ненадання відповідей на його заяви від 28.10.2020 року та від 02.11.2020 року, такими, що грубо порушують його нерухомі права, закріплені за ним в ЗУ «Про захист прав споживачів», «Про звернення громадян», «Про інформацію»; 4) зобов`язати керуючу ТВБВ №10020/0314 Подгайну Юлію Миколаївну протягом 5 днів надати відповіді [PERSON] на всі його запитання, поставлені ним в заявах від 28.10.2020 року, 02.11.2020 року; 5) стягнути з керуючої ТВБВ №10020/0314 Подгайної Юлії Миколаївни на користь [PERSON] грошові кошти а)матеріальну шкоду в сумі 50000 гривень; б) моральну шкоду в сумі 50000 гривень. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він в 1998 році уклав з ТВБВ №10020/0314 договір на отримання щомісячно пенсії, шляхом пред`явлення ощадної книжки в приміщенні відділення. В квітні-травні 2015 року зловживаючи своїми посадовими обов`язками службові особи банку незаконно без його згоди відкрила на його ім`я картковий рахунок та з червня 2015 року його пенсія почала перераховуватись на відкритий картковий рахунок. Незаконність дій встановлено рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова у двох цивільних справах №№644/10697/15-ц, 644/5836/16-ц. 15 жовтня 2020 року він прибув до відділення банку №10020/0314 та вимагав видати йому 50000 гривень, що перебувають на його рахунку. Загалом, на момент звернення, на рахунку перебувало близько 100000 гривень. Але, керуюча відділенням, Подгайна Ю.М. , повідомила, що він зможе отримати лише 10000 гривень та лише за умови сплати 1% та 15 гривень, також за умови написання письмової заяви, текст якої буде продиктований керуючою. Виконувати вимоги керуючої він відмовився, оскільки договору з банком він не укладав. Потім, оскільки він та його родина терміново потребували коштів для отримання медичної допомоги та медичного обстеження, перебували в край тяжкому матеріальному стані, за рішенням членів родини, він 28 жовтня 2020 року знову прибув до відділення банку №10020/0314 та був вже готовий виконати незаконні дії керуючої банком лише з метою отримати свої кошти. Але, керуюча, почала додатково вимагати в нього ще укладання договору. З цими вимогами він не погодився та в цей же день, 28.10.2020 року, подав на ім`я керуючої, офіційну заяву про порушення його прав, як клієнта банку. 02.11.2020 року він подав в письмовому вигляді повторну заяву про порушення та вимогу про негайну видачу йому грошових коштів з рахунку в сумі 50000 гривень та надання письмових відповідей на всі поставлені запитання. На момент звернення до суду кошти ним не отримані, відповіді на свої звернення він також не отримав. Вважав, що з боку посадових осіб банку продовжуються порушення його прав не зважаючи на наявність рішення суду. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, посилався на доводи викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити, також суду пояснив, що він тривалий час не має змоги отримувати свою пенсію, звернувшись до відділення його намагаються схилити до сплати не передбачених коштів, не зважаючи на наявність двох рішень судів, якими визнано протиправним відкриття карткового рахунку на його ім`я, стягнення моральної шкоди за допущені порушення, службове розслідування проведене в банківській установі, представники відділення, в даному випадку, саме керуюча відділенням Подгайна Юлія Михайлівна , продовжує порушувати його права. На його звернення отримати його пенсію, йому відмовляють. Внаслідок неправомірного утримання його пенсії він був вимушений займати кошти, оскільки і він, і його родина потребувала термінового лікування. Не зважаючи на те, що він має постійне джерело доходу у вигляді пенсійних виплат, які перераховуються до відділення банку щомісячно, отримати ці кошти він не має можливості. Наполягав на тому, що діями керуючої відділення йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 50000 гривень. Відповідач до суду не з`явилась, про час та дату розгляду справи повідомлялась, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи. Копію позовної заяви з додатками, ухвалу про відкриття провадження отримала 08.12.2020 року та відзиву на позовну заяву у встановлений строк до суду не подавала. Ухвала суду від 03.03.2021 року про витребування доказів, а саме надання суду, актуальної інформації про номер відкритого рахунку на ім`я позивача та розмір грошових коштів, що перебуває на рахунку, що була отримана поштою 25.03.2021 року, електронною поштою 24.03.2021 року, але не була виконана. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Статтею 16 ЦК України передбачено, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права відшкодування моральної (немайнової) шкоди, належить позивачеві. Особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до вимог ст.ст.1,3, 14, 15, 20, 18 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду, зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Позивач звертався до керуючої ТВБВ №10020/0314 Подгайної Ю.М. із заявою відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про звернення громадян», просив надати йому інформацію про правові підстави не можливості отримати ним його кошти в банківській установі, підстави обов`язку укладання договору, законність дій керуючої щодо невидачі його власних грошових коштів. Заява датована 28.10.2020 року, отримана особисто керуючою ТВБВ Подгайною Ю.М., зареєстрована вх.118.22/58-10.162. Позивачем, повторно, подано до керуючої ТВБВ №10020/0314, заяву в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» з вимогою негайно видати йому грошові кошти в сумі 50000 гривень, що перебувають на його рахунку, а також, у строк до 05.11.2020 року надати йому інформацію про укладання ним будь-яких договорів із представниками банку щодо отримання пенсії за умови сплати 1% +15 гривень, чи доводилось йому до відома, таким, про його обов`язок сплати 1% +15 гривень, при отриманні ним пенсії. Повідомляв, що він буде змушений звертатись до суду за захистом своїх прав у разі не отриманні коштів та не отримання відповідей на його звернення. Заява датована 02.11.2020 року, отримана особисто керуючою ТВБВ Подгайною Ю.М. 02.11.2020 року. Як вбачається з дослідженої копії відповіді від 25.11.2020 року за підписом керуючої ТВБВ №10020/0314 Подгайної Ю.М., було надано відповідь [PERSON] за результатами розгляду його заяви від 28.10.2020 року, в тому числі було надано роз`яснення, що видача йому готівкових коштів в сумі 50000 гривень з карткового рахунку № [NUMBER] , що відкритий в ТВБВ №10020/0314 філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк», є можливим у разі укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідного встановлення прав та обов`язків договірних правовідносин, у зв`язку з чим запрошували його до ТВБВ №10020/0314 філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» для його підписання та отримання коштів. Тобто, як вбачається з досліджених матеріалів справи, позивачем двічі, 28.10.2020 року та 02.11.2020 року було подано на ім`я керуючої ТВБВ №10020/0314 заяви про надання інформації, але, всупереч вимог ст.ст.1,3, 14, 15, 20, 18 Закону України «Про звернення громадян», відповідь була надана лише на заяву від 28.10.2020 року. Доказів надання відповіді позивачу на його звернення від 02.11.2020 року суду не надано, позивач зазначав, що відповіді він не отримував, так само як і грошових коштів з рахунку. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Держава створює умови для здобуття споживачами потрібних знань з питань реалізації їх прав. Захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту прав споживачів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, місцеві державні адміністрації, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законом, а також суди. Відповідно до ст. 55 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банк зобов`язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. За ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. З дослідженої відповіді від 25.11.2020 року, фактично вбачається, що у ТВБВ №10020/0314 є відкритий на ім`я позивача рахунок, на який щомісячно зараховуються грошові кошти у вигляді пенсійних виплат, та дійсно, у видачі грошових коштів в сумі 50000 гривень позивачу було відмовлено з мотивів необхідності укладання договору. Відповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з досліджених копії судових рішень позивач вже звертався до суду з питання неправомірного відкриття йому карткового рахунку, стягнення моральної шкоди. Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 21.03.2016 року у справі №644/10697/15-ц, що залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15.06.2016 року, було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] , визнано незаконними дії виконуючого обов`язки керуючого ТВБВ №10020/0327 Жеребцової Яни Ігорівни, заступника начальника філії ХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України» Замкова Володимира Івановича, начальника філії ХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України» Сороколіти Оксани Василівни по перевірці заяв [PERSON] та зобов`язано провести перевірку заяв у його присутності. Стягнуто моральну шкоду із відповідних посадових осіб. В рішенні суду було зазначено, що у листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначав, що з 1998 року він є пенсіонером. Для отримання пенсії уклав договір з ПАТ «Ощадбанк», на підставі якого йому видану ощадну книжку, за якою він отримував пенсію. 09 червня 2015 року у відділенні Банку йому було відмовлено у отриманні пенсії з ощадної книжки та повідомлено про необхідність отримання картки, з якої він має отримувати пенсію. Видача пенсії за ощадною книжкою більше не передбачена. Він неодноразово звертався до посадових осіб банку із заявами з приводу ознайомлення з документами та законодавством, на підставі яких він не має права отримати пенсію за ощадною книжкою, ким прийнято таке рішення і коли він матиме можливість отримати пенсію за ощадною книжкою у відділенні банку, але чіткої відповіді не отримав. З вини посадових осіб Банку він не міг отримати пенсію. Відповідно до постанови Харківського апеляційного суду від 12.02.2020 року у справі №644/5836/16-ц, було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] та визнано незаконними дії старшого контролера-касира ТВБВ №10020/0314 [PERSON] з оформлення відкриття карткового рахунку вкладника ТВБВ №10020/0314 Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» Веретінного Миколи Саввовича. Зобов`язано Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» виплатити [PERSON] нараховану йому пенсію у розмірі 175002 грн. 24 копійки з банківського рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] , Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» на користь [PERSON] моральну шкоду. А також, з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» стягнуто на користь [PERSON] пеню. Із змісту постанови вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку Пенсійного фонду України. До 14 квітня 2015 року зарахування пенсії позивачу здійснювалось на поточний рахунок [PERSON] за № [NUMBER] відкритий в ТВБВ № 10020/0314. 14 квітня 2015 року в ТВБВ № 10020/0314 старшим контролером-касиром [PERSON] відкрито [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] , на який з 08 червня 2015 року АТ «Ощадбанк» щомісячно почали здійснювати зарахування пенсії. При відкритті рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] здійснено випуск платіжної картки, яка згідно даних службового розслідування від 12 квітня 2016 року станом на 29 вересня 2015 року клієнтом не отримана та знаходиться в ТВБВ № 10020/0314. За результатами службового розслідування за фактом звернення [PERSON] встановлено, що при відкритті 14 квітня 2015 року рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . [PERSON] порушено вимоги пп. 3.3.1 Порядку № 196, який визначає Послідовність дій при відкритті Рахунків Клієнтам - фізичним особам (без Кредиту). Внесення в АБС даних про клієнта, відкриття рахунку, роздрукування Договору про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, роздрукування Заяви-анкети з БАРС було здійснено [PERSON] вже без присутності клієнта, а не одразу після подання ним копій (як це передбачено Порядком № 196) документів, тобто при відкритті рахунку надання Клієнтові Договору та анкети для ознайомлення та підпису касиром не здійснювалось. [PERSON] було запропоновано підписати договір вже після того, як картка на його ім`я була випущена, проте він відмовився. Відповідно, внаслідок допущених [PERSON] порушень Порядку № 196 при відкритті рахунку № [NUMBER] з клієнтом [PERSON] не було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Справа з юридичного оформлення рахунку при здійсненні його відкриття [PERSON] не формувалась (в наявності лише копії завірених клієнтом копії паспорта та ідентифікаційного номера клієнта), чим порушено вимоги пп. 3.3.3. Порядку № 196. За результатами повторного службового розслідування за фактом звернення [PERSON] . Банком, враховуючи категоричну відмову клієнта щодо його підписання за відкритим на його ім`я рахунком № [NUMBER] і, як наслідок, відсутність правових підстав для здійснення операцій за вказаним рахунком, вирішено здійснити перерахування коштів з рахунку № [NUMBER] на діючий рахунок клієнта № [NUMBER] . Відповідно до ухвали Харківського апеляційного суду від 20.05.2020 року у справі №644/5836/16 було задоволено заяву АТ «Державний ощадний банк України» та виправлено описку в постанові Харківського апеляційного суду від 12.02.2020 року, вважати правильним номер банківського рахунку, з якого Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» зобов`язано виплатити [PERSON] нараховану йому пенсію у розмірі 175002 грн. 24 коп. № [NUMBER] (№ [NUMBER] ), замість [NUMBER]. Із заявою про виправлення описки зверталась саме банківська установа та в заяві зазначалось, що залишок коштів, які знаходились на рахунку № [NUMBER] у розмірі 182 258 грн 17 коп. уже перераховані та знаходяться на банківському рахунку позивача в Банку за № [NUMBER] . Описка щодо номеру рахунку [PERSON] , на якому фактично знаходяться кошти і з якого вона підлягає виплаті Банком, унеможливлює виконання судового рішення щодо виплати пенсії безпосередньо з рахунку № [NUMBER] , оскільки на даному рахунку вказані кошти відсутні. З урахуванням наведеного, оскільки обставини встановлені судовим рішенням доведенню не підлягають, суд вважає встановленим існування правовідносин між сторонами у справі, позивач має відкритий рахунок у відділенні банку, на який проводиться зарахування пенсії, але отримати зазначені кошти він не має можливості, його звернення з приводу надання інформації не було розглянуто, тобто є підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправними дій відповідача щодо ненадання відповіді на заяву позивача від 02.11.2020 року та в частині не видачі грошових коштів з рахунку, відкритого на ім`я позивача в розмірі 50000 гривень, а також щодо зобов`язання надати відповідь на звернення, але без визначення 5 денного строку на надання відповіді, оскільки це не передбачено діючим законодавством, та провести виплату грошових коштів. Оскільки суду не надано інформацію щодо номеру рахунку відкритого на ім`я позивача, на який нараховуються грошові кошти у вигляді пенсії, а із змісту судових рішень та відповіді на звернення позивача вбачають різні номери рахунків, суд вважає за необхідне не визначати номер рахунку в резолютивній частині рішення. В частині вимог про визнання протиправними дій та зобов`язання надати відповідь на звернення від 28.10.2020 року, позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідь вже надана. Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення матеріальної та моральної шкоди з відповідача на користь позивача, суд зазначає наступне. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь по 50000 гривень матеріальної та моральної шкоди. Безпосередньо обґрунтувань щодо підстав стягнення матеріальної шкоди позивачем в позові не наведено, а в ході розгляду справи встановлено що відповідачем, як керуючою відділення банківської установи не було видано грошові кошти в розмірі 50000 гривень, позивачу з його карткового рахунку, що на думку позивача є протиправним та завдає йому шкоди. Враховуючи, що суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання провести виплату грошових коштів в сумі 50000 гривень позивачу, вимоги позову в частині стягнення з відповідача завданої шкоди в саме в цьому розмірі задоволенню не підлягають. Оцінюючи доводи позивача щодо наявності підстав для стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Позивач посилається на порушення його прав у вигляді невидачі йому грошових коштів з рахунку відкритого на його ім`я, та щодо не розгляду його заяв з означеного питання та ненадання йому відповідей, що призвело до моральних страждань, які виразились в тому, що він не заважаючи на наявність у нього достатніх коштів на рахунку, не має змоги їх використовувати, змушений займати гроші у знайомих, оскільки він та його родина потребує коштів для існування, в тому числі для отримання медичної допомоги. Згідно ст.ст. 24, 25 ч. 2 Закону України «Про звернення громадян» особи, винні у порушенні цього Закону, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України. Громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачем було надано копії розписок про отримання ним у борг грошових коштів 08.11.2020 року в сумі 500 доларів США у [PERSON] , від 17.11.2020 року в сумі 400 доларів США у [PERSON] , від 25.12.2020 року в сумі 16000 грн у [PERSON] , від 29.12.2020 року в сумі 12000 грн у [PERSON] , 17.01.2021 року в сумі 14000 грн у [PERSON] , 21.03.2021 року в сумі 15000 грн у [PERSON] , з посиланням на імовірну дату повернення до 3 місяців, та що мають підписи самого позивача та [PERSON] .. Суд не приймає до уваги у якості доказу завдання моральної шкоди відповідні розписки, оскільки в ході розгляду справи не доведено причинного зв`язку між складанням відповідних розписок та існуванням спору між банківською установою та позивачем, також відсутні докази відсутності у позивача та його родини доходів окрім пенсійних виплат, даних про потребу в медичному оперативному втручанні, обставин перебування на лікуванні, а наданий суду лікарняний лист свідчить про перебування на лікарняному позивача з 12.10.2020 року по 17.10.2020 року з діагнозом гострий трахеобронхіт. Суд враховує позицію Великої Палати ВС у справі № 752/17832/14-ц від 15.12.2020 року, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. З досліджених в ході розгляду справи копій рішень вбачається, що спір між позивачем та банківською установою триває з 2015 року, позивач звертався до суду вже в 2016 році, за рішеннями судів від 2016 року, від 2020 року було стягнуто моральну шкоду, констатовано факт порушення прав споживача [PERSON] в частині відкриття карткового рахунку на його ім`я. Але не зважаючи на встановлені обставини, як вбачається із змісту позову, дотепер, між сторонами продовжує існувати спір щодо надання послуг позивачу. Позивач, в 2020 році знову звернувся до банківської установи з вимогою надання коштів з його рахунку та знову отримав відмову, з роз`ясненнями пропозиції укладання договору. Із змісту дослідженої відповіді від 25.11.2020 року вбачається, що позивачу надавались роз`яснення з питання можливих варіантів отримання грошових коштів, що видача коштів можлива лише з банківського рахунка за укладеним договором. Договір не укладений по причині відмови позивача в його укладанні. З урахуванням всіх досліджених обставин з питання завдання моральної шкоди, суд вважає, що вимоги позову в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, достатнім в даному випадку для задоволення потреб особи буде зобов`язання провести виплату грошових коштів позивачу. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, оскільки судом задовольняються позовні вимоги частково, а саме вимоги в частині визнання протиправними дій, зобов`язання провести виплату та надати відповідь, оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно від задоволених вимог, а саме 2 вимог немайнового характеру, в загальній сумі 1681,60 гривень.

Outcome: partial