Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою в якій просив визнати за ним право власності на житловий будинок. Свої вимоги обґрунтовував тим, що він народився [INFO] в с. Жуків Тлумацького району Івано-Франківської області. На даний зареєстрований та проживає по [ADDRESS] 12.03.1988 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] У його дружини [PERSON] була тітка (рідна сестра її матері) [PERSON], яка була зареєстрована та проживала в будинку за адресою: [ADDRESS]. Ще з початку подружнього життя вони з дружиною та дітьми часто приїжджали гостювати до тітки, оскільки в неї не було власних дітей, а її рідна сестра проживала за сотні кілометрів від неї, постійно допомагали тітці по господарству і доглядали за нею. Будинок, в якому проживала тітка був старий і вони розпочали будівництво нового будинку за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] (тітка) померла. Ще за життя вона посвідчила на його ім'я заповіт, яким заповіла йому вищевказане майно. Позивач прийняв спадщину за заповітом та бажає оформити право власності на спадкове домоволодіння на своє ім'я, однак в нотаріальному порядку йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] У зв'язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до суду направив письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити та розгляд справи провести у його відсутності. Представник відповідача - Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає та просив справу розглядати у його відсутність. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що відповідно до довідки Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 138/02-11 від 24.04.2018 року за [PERSON], яка була головою двору, значилиться житловий будинок (тип двору колгоспний), земельна ділянка для обслуговування ОЖБ - 0,15 га, земельна ділянка для ОСГ орієнтовно площею 0,18 га за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Спадкоємцем житлового будинку по заповіту являється [PERSON] (позивач) Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 28.06.2018 року житловий будинок за вказаною адресою побудований у 1996 році (а.с. 9-11). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 37). Ще за життя [PERSON] посвідчила на ім'я [PERSON] (позивач) та ім'я [PERSON] заповіт, яким заповіла [PERSON] житловий будинок розташований по [ADDRESS], а все інше належне їй на день смерті майно своїй сестрі [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 22.08.2005 року (а.с. 7). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивач) прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] подавши у шестимісячний термін до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом, що підтверджується копією заяви від 05.07.2016 року (а.с. 36). Згідно довідки Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 355/02-11 від 05.07.2016 року [PERSON] на день смерті проживала одна по [ADDRESS] (а.с. 38). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 280/2016 від 05.07.2016 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. після смерті [PERSON] (а.с. 35-57), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиними спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який бажав прийняти та прийняв спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає [PERSON] в нотаріальному порядку відмовилась від обов'язкової частки у спадщині та від спадщини за заповітом після смерті [PERSON] на користь [PERSON], що підтверджується копією заяви від 14.04.2016 року (а.с. 36 зворот). Згідно ч. 1 ст. ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 26.01.2018 року позов [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON], право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] (а.с. 48-49). Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок, розташований по [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Позивачу [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на житловий будинок з господарськими буділями та спорудами, розташованими по [ADDRESS], які залишилась після смерті [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 346/02-31 від 04.04.2018 року (а.с. 8). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що [PERSON] являється особою з інвалідністю ІІ-ої групи (копія посвідчення серії [NUMBER], а.с. 5) та є звільненим від сплати судового збору, то судовий збір слід покласти на рахунок держави. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268, 1275 ЦК України,

Outcome: approved