Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.05.2011 року, посилаючись на те, що відповідач отримав в позивача кредит у розмірі 10800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карточки. Відповідач ухиляється від виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором. У зв'язку із цим у останнього утворилася заборгованість в розмірі 27061 грн. 81 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задоволити. Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову, просив застосувати строк позовної давності, оскільки банк не звернувся до суду вчасно. Вислухавши сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за цим договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 25.05.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карточки, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором та зобов'язався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.05.2011 року. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 16.02.2016 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача за кредитними зобов'язаннями, що становить 27061 грн. 81 коп., з яких: заборгованості по кредиту в розмірі 10519 грн. 50 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом в розмірі 13545 грн. 68 коп., заборгованість за пенею та комісією 1231 грн. 78 коп., штраф (фіксована частина): 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова): 1264 грн. 85 коп. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - кредитного договору. Згідно ст.. 257 Цивільного кодексу України, строк позовної давності для звернення із позовною заявою до суду становить 3 роки. Щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) , встановлена спеціальна позовна давність в один рік (п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України). Що стосується клопотання відповідач про застосування строку позовної давності, то таке клопотання не підлягає задоволенню, оскільки 30.10.2015 року відповідачем здійснено проплату заборгованості, а це свідчить про визнання боргу відповідачем та про переривання строку позовної давності в силу ст. 264 ЦК України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1 ЦПК України,

Outcome: approved