Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод в здійсненні права користування квартирою [ADDRESS] та виселення [PERSON] з даної квартири без надання іншого житлового приміщення. Позов мотивує тим, що він являється єдиним власником вказаної квартири, в якій зареєстрований та проживає. В цій квартирі також був зареєстрований покійний брат позивача, який помер [INFO] року. Без його дозволу та реєстрації з братом проживала дружина - [PERSON], яка не зважаючи на смерть чоловіка та заперечення позивача продовжує періодично проживати в належному позивачу помешканні. Оскільки такі дії відповідача порушують права позивача як власника квартири, тому просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні наведеним вище. Позивач доповнив, що відповідач постійно йому погрожує, періодично ночує в квартирі, поміняні ним замки зламала також пошкодила вхідні двері та продовжує проживати з сином та співмешканцем в належному йому житловому приміщенні в супереч його волі. Представник позивача також додав, що відповідач неодноразово зверталась із позовами до суду для встановлення їй права на проживання в спірній квартирі, проте їй було відмовлено. Не зважаючи на це, відповідач безпідставно періодично проживає у вказаному помешканні, чим порушує права позивача як власника. З врахуванням наведеного просять позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явилась повторно, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомила, заяви про відкладення не подала, заяви про розгляд справи у її відсутності не представила. А тому суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задоволити з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про право власності та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 8-9), [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки від 12.01.2015 року (а.с.13), у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Із змісту ст.11 ЦК України вбачається, що підставами виникнення цивільних прав можуть бути договори та інші правочини, а також такі права можуть виникати у випадках встановлених актами цивільного законодавства. Отже враховуючи вищенаведену норму, право відповідача на користування будинком може виникнути на підставі договору або в порядку визначеному законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] була дружиною брата позивача [PERSON], який помер [INFO] року та проживала у спірній квартирі протягом певного часу без реєстрації та погодження з позивачем. В ході судового розгляду встановлено, що між позивачем, який на даний час являється єдиним власником квартири, та відповідачем будь-які договірні відносини, щодо порядку користування квартирою, відсутні, тому право користування квартирою на підставі договору у відповідача не виникло. Згідно положень ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами існує конфлікт з приводу спільного проживання в будинку, відповідач чинить перешкоди позивачу в користуванні квартирою, на неодноразові звернення відповідач не реагує, позивач звертався в правоохоронні органи з приводу дій відповідача, що свідчить про неможливість проживання сторін в одному будинку. Суд вважає, що будь-які обставини, які б породжували право відповідача на користування квартири відсутні, відповідач не є членом сім'ї власника квартири - [PERSON], договірних відносини між сторонами немає. В судовому засіданні також встановлено, що відповідач зверталась із позовом до [PERSON] про визнання права користування квартирою [ADDRESS], проте їй було відмовлено. В рішенні суду від 19.06.2013 року, яке набрало законної сили, встановлено факт відсутності згоди [PERSON], який на той час був основним квартиронаймачем, на реєстрацію та постійне проживання відповідача, а також факт недотримання відповідачем та її покійним чоловіком вимог ст.65 ЖК України щодо вселення відповідача у спірну квартиру без письмової згоди позивача. Відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки на даний час немає правових підстав для проживання відповідача в спірній квартирі, права позивача як власника будинку порушуються, у нього відсутній обов'язок надання у користування частини належної йому квартири відповідачу, а тому вимоги позивача про зобов'язання відповідача не чини перешкоди в користуванні квартирою та виселення слід задоволити. Задовольняючи позов, у відповідності до положень ст.88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved