Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд до відповідача з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та визнання\~протиправною і\~скасування постанови\~про відкриття\~виконавчого провадження.\~Ухвалою суду\~провадження у\~справі в\~частині позовних\~вимог до\~приватного виконавця\~закрито.\~В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 25.10.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. вчинено виконавчий напис № 4766 про стягнення з нього на користь відповідача грошових коштів у розмірі 12728,06 грн. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л. 18.11.2019 року відкрито виконавче провадження ВП № 60639837 щодо стягнення вищевказаної суми, а також 1272,81 грн. в якості винагороди приватного виконавця. У кредитних правовідносинах з ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» позивач не перебуває і коштів від вказаного товариства не отримував. Виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства, оскільки він вчинений не за місцем проживання (перебування) боржника або місця знаходження його майна. Крім того виконавчий напис вчинений не на оригіналі документу, що встановлює заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС». Вчинення виконавчого напису порушує права позивача, тому він просить визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнути із відповідача фактично понесені ним судові витрати. В судове засідання позивач не з`явився, від його представника - адвоката Майнард Н.О. до суду надійшло клопотання, в якому вона просить судове засідання по справі провести без її участі, позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Представник відповідача - Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«СІТІ ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку згідно повідомлень про отримання поштових відправлень. Правом надання відзиву на позов відповідач не скористався, клопотань про відкладення розгляду справи ним не подано, тому розгляд справи проведено без його участі. Третя особа третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку згідно повідомлень про отримання поштових відправлень. Письмові пояснення щодо позову ним не подані. Судом встановлено, що 09 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» та [PERSON] було укладено договір № 338223400590311 на відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформлення платіжної картки. Згідно п.1 вказаного договору банк оформлює [PERSON] платіжну картку, відкриває поточний рахунок в гривні та здійснює їх обслуговування згідно переліку послуг та на умовах, викладених в тарифах, а позивач взяв на себе зобов`язання, зокрема сплачувати суми за операціями, проведеними за платіжною карткою (п.6.2.3). Вказаний договір підписаний сторонами, без нотаріального посвідчення під час його укладання (а.с.54-58). 25.10.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колечиком В.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4766, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 338223400590311 від 09.07.2013 року, право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», за період з 01.08.2018 року по 31.08.2019 року, що складає 12228,06 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4996,04 грн, прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 7232,02 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто 500 грн. і загальна сума, запропонована на пред`явлення до стягнення з [PERSON] становить 12728,06 грн. (а.с. 59-60). З наданих на ухвалу суду приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. копії матеріалів виконавчого провадження № 60639837 вбачається, що на підставі заяви про примусове виконання рішення, поданого ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. на підставі виконавчого напису № 4766 від 25.10.2019 року, відкрито виконавче провадження про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 12728,06 грн. 18.11.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, якою постановлено стягнути з [PERSON] основну винагороду в сумі 1272,81 грн. 27.01.2020 року приватним виконавцем винесено постанову\~про звернення\~стягнення на\~доходи боржника,\~якою стягнення\~заборгованості боржника\~на користь\~ТОВ «Фінансова\~компанія «СІТІ\~ФІНАНС» звернено\~на доходи\~боржника,\~які він\~отримує за\~місцем роботи,\~а також\~вжиті заходи,\~спрямовані на\~забезпечення примусового\~стягнення.\~Зазначена постанова\~направлена та\~отримана за\~місцем роботи\~боржника [PERSON] \~для виконання (а.с.72-94). Відповідно до\~ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року,\~Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону № 3425-XII передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно приписів ч.2 ст.87 Закону № 3425-XII перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. керувався ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються, а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Згідно приписів\~ч.2\~ст.265\~КАС України\~у разі\~визнання рішенням\~суду нормативно-правового\~акта протиправним\~та\~нечинним,такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як встановлено судом, договір № 338223400590311 від 09.07.2013 року, який укладений між ПАТ «Брокбізнесбанк» [PERSON] , нотаріально не посвідчувався і на вимогу підпункту (а) п.1 Переліку № 1172, оригінал цього договору, який нотаріально посвідчений, - нотаріусу для вчинення виконавчого напису - не подавався. Приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, визнані нечинними з дня їх прийняття. Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинений без надання нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченого договору, чим порушено вимоги Переліку № 1172, що є порушенням вимог ст.87 Закону «Про нотаріат». Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах\~Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін в повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Пунктом 1 вищевказаного Переліку, в редакції станом на 29.11.2001 року, у підпункті (б) передбачено, що для одержання виконавчого напису, подаються також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як встановлено судом, приватним виконавцем відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання за виконавчим написом приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчук В.В. № 4766 від 25.10.2019 року. З матеріалів справи вбачається вжиття судом заходів по витребуванню доказів - ухвалою суду від 02.03.2020 року задоволено клопотання позивача та у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» витребувано належним чином завірена копія або оригінал договору, фінансового документу, на якому вчинено виконавчий напис, що підтверджує безспірність заборгованості, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» та [PERSON] , разом з доказами повідомлення про наявність непогашеної заборгованості, направленого на адресу позивача, однак відповідачем, після отримання вказаної ухвали суду (а.с.43) витребуємі докази суду не надані. Так само, незважаючи на отримання ухвали суду, в якій витребовувались докази (а.с.43), суду не надані докази приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., у якого витребувалась засвідчена належним чином копія нотаріальної справи за заявою ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» про вчинення виконавчого напису нотаріуса № 4766 від 25.10.2019 року. Зі встановлених судом фактичних обставин справи вбачається, що між позивачем та ПАТ «Брокбізнесбанк» укладався договір № 338223400590311 від 09.07.2013 року про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки, а не кредитний договір. Докази того, що за умовами вказаного договору [PERSON] надавались будь-які кредитні кошти, як ПАТ «Брокбізнесбанк», так і ТОВ «Фінансова\~компанія «СІТІ\~ФІНАНС»,\~в матеріалах\~справи відсутні. З огляду на відсутність у справі витребовуємих доказів суд вважає, що докази наявності боргу за вказаним договором, тарифи та правила надання банківських послуг, а також виписки по рахунку нотаріусу не надавались, тому пред`явлена до стягнення сума заборгованості не могла бути перевірена нотаріусом на предмет її безспірності. Крім того, судом встановлено, що договір укладався між [PERSON] та ПАТ «Брокбізнесбанк», а вимогу про стягнення боргу пред`явлено іншим стягувачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС». На підтвердження переходу права вимоги за договором до останнього суду не надані. Так само відсутнє підтвердження того, що такі докази надавались приватному нотаріусу Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчику В.В. для здійснення ним виконавчого напису. Згідно положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріусу оригінал нотаріально посвідченої угоди, з якої вбачається наявність заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» в розмірі 12228,60 грн, не надавався, крім того, сума кредитної заборгованості, запропонована до стягнення з [PERSON] , не була безспірною на момент вчинення виконавчого напису. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог позивача до [PERSON] та вчинив виконавчий напис без дотримання вимог ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 25 жовтня 2019, зареєстрованого в реєстрі за № 4766, таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справи, суд зазначає, що позивач просить стягнути з відповідача всі фактично понесені судові витрати. Згідно приписів ст.133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи віднесені витрати на професійну правничу допомогу. Ставка судового збору за позовними вимогами у даній справі становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 840,80 грн (2102 х 0,4). Як вбачається, позивач звільнений від сплати судового збору при подачі даної позовної заяви на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». В позовній заяві позивач зазначив, що попередня сума судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із залученням адвоката складає 5000 грн. Позивачем надано договір про надання правничої допомоги, в якому п.4.1. визначено, що отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару, фіксований розмір якого, згідно п.4.3 договору, зазначається в додатку №1 до договору. Однак, документального підтвердження дійсності понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів суду не надано, тому суд відмовляє позивачеві у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу . У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем, стягуються з відповідача в повному обсязі. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.8\~ст.141\~ЦПК розмір\~витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, у зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору суд присуджує стягнення судового збору з відповідача на користь держави та відмовляє позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу за відсутності їх документального підтвердження. На підставі ст.ст.87-89 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року,

Outcome: approved