Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач - заступник прокурора Березанського району Миколаївської області 26.11.2014 року звернувся до Березанського районного суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що прокуратурою Березанського району спільно з Державною інспекцією сільського господарства в Миколаївській області та Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області було проведено перевірку з питань використання земель, які згідно проекту створення Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» запроектовані до включення в межі парку. Даною перевіркою встановлено, що [PERSON] самовільно зайняв та використовує земельну ділянку площею 59 кв.м. під забудову шляхом розміщення навісу та тимчасової споруди - вагончику на узбережжі Тилігульського лиману за межами села Коблево Березанського району Миколаївської області на землях сільськогосподарського призначення, що перебувають у користуванні ПАТ «Коблево» на праві оренди. В зв'язку з цим, посилаючись на обставини самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки, положення Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та норми Земельного кодексу України, просить суд, зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0059 га, розташовану на березі Тилігульського лиману за межами села Коблево Березанського району Миколаївської області шляхом знесення за власний рахунок розташованої на ній забудови, а саме: навісу та тимчасової споруди - вагончику. В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Вважає, що у його діях відсутнє самовільне зайняття земельної ділянки. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, позов підтримала. Вважає його обґрунтованим. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. За приписами ст.ст.102-1, 116, 125, 126 ЗК України право користування земельною ділянкою (у тому числі) для забудови виникає з моменту укладення договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання нею користуватись. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Постанови Прокурора Березанського району Миколаївської області від 15.01.2014 року (а.с.68), Вимоги про проведення перевірки від 19.05.2014 року (а.с.70) прокуратурою Березанського району спільно з Державною інспекцією сільського господарства в Миколаївській області та Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області було проведено перевірку з питань використання земель, які згідно проекту створення Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» запроектовані до включення в межі парку. Даною перевіркою встановлено, що [PERSON] самовільно зайняв та використовує земельну ділянку площею 59 кв.м. під забудову шляхом розміщення навісу та тимчасової споруди - вагончику на узбережжі Тилігульського лиману за межами села Коблево Березанського району Миколаївської області на землях сільськогосподарського призначення, що перебувають у користуванні ПАТ «Коблево» на праві оренди. Дані обставини підтверджуються копією Акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 16.08.2014 року, складеним державним інспектором сільського господарства в Миколаївській області з фототаблицями (а.с.7-9), в якому зазначено, що [PERSON] самовільно зайняв та використовує земельну ділянку площею 59 кв.м. під забудову шляхом розміщення навісу та тимчасової споруди - вагончику на узбережжі Тилігульського лиману за межами села Коблево, а також Актом обстеження земельної ділянки [NUMBER] від 06.08.2014 року з доданою до нього План-схемою земельної ділянки (а.с.10-11) та Приписом державного інспектора сільського господарства в Миколаївській області від 06.08.2014 року (а.с.13) на ім'я [PERSON] про усунення вимог земельного законодавства, у яких містяться аналогічні відомості. В зв'язку з цим, відносно [PERSON] державним інспектором сільського господарства в Миколаївській області складено протокол №000237 від 06.08.2014 року про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП (а.с.14), за наслідками розгляду якого Постановою державного інспектора сільського господарства №000236 від 06.08.2014 року (а.с.15) [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у розмірі 170 грн., який [PERSON] було сплачено 06.08.2014 року, про що свідчить ксерокопія квитанції №41932099 від 06.08.2014 року (а.с.16). Крім того, з наявних у матеріалах справи копії Договору оренди землі, укладеного між Березанською районною державною адміністрацією та ВАТ «Коблево» 09.06.2003 року, з доданим до договору Планом меж земельної ділянки (а.с.21-22, 23-24), вбачається, що земельна ділянка, зайнята відповідачем, відноситься до складу земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у користуванні ПАТ «Коблево» на праві оренди. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб'єкта індексний номер 28484102 серії ААХ №736823 (а.с.25) відомості про [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою і відшкодуванням завданих збитків. Як встановлено судом, спірна земельна ділянка перебуває у державній власності (а.с.21-22, 23-24). Таким чином, за встановлених обставин, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved