Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором мотивуючи свій позов тим, що відповідно до укладеного договору № SAMDN03000011921305 від 01.03.2007 року банк надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов»язків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року та Статуту (п.1.1). 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. Позивач повністю виконав взяті на себе зобов»язання. В порушення умов договору та норм діючого законодавства відповідач зобов»язання за вказаним договором не виконує, станом на 27.04.2016 року заборгованість складає 62 419,58 грн., з яких: 15 682,00 грн. - заборгованість за кредитом; 45 605,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 131,93 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом. Від цієї суми заборгованості віднімається сума в розмірі 23 795,47 грн., яка була задоволена судовим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2010 року. Різниця становить 38 624,11 грн. Посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на норми діючого законодавства, просить задовольнити позов та стягнути з відповідача вищезазначену суму заборгованості та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, в позовній заяві зазначена можливість розгляду справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав суду заперечення в яких просив застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову банку. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № SAMDN03000011921305 від 01.03.2007 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов»язків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року та Статуту (п.1.1). 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. Умовами договору передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат на умовах передбачених дійсним договором. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За статтями 526, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2010 року (справа № 2-4975/2010) з відповідача на користь банку стягнуто заборгованість в розмірі 23 795,47 грн. та судові витрати. Відповідно до вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано доказів щодо отримання відповідачем коштів відповідачем і у якій сумі, не зазначено у який період виникла заборгованість, умови та порядок дії договору. Відповідачем надано суду копію картки, відкритої на його ім»я відповідно до вищезазначеного договору 05.03.2007 року з терміном дії до березня 2010 року, а відтак, заслуговує на увагу його заява про застосування строку позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257-258 ЦКУ встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а щодо окремих видів вимог, зокрема про стягнення неустойки(штрафу, пені) застосовується позовна давність строком в один рік. Згідно ст. 261 ЦКУ перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи заяву представника відповідача про застосування строків позовної давності до правовідносин, які виникли між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд відносить судові витрати, понесені позивачем при сплаті судового забору при зверненні в суд, за його рахунок. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed