Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення майнової шкоди в порядку зворотної вимоги(регресу). Мотивує свої вимоги тим, що 13 серпня 2012 року в місті Суми на вулиці Троїцька сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Пежо Партнер» р.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Міцубісі Лансер», р.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Дана дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення водієм [PERSON] правил безпечної дистанції. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль «Міцубісі Лансер», р.н. [NUMBER] було пошкоджено. Відповідно до договору страхування № АТЛ 1206904 від 02.04.2012 року автомобіль «Міцубісі Лансер», р.н. [NUMBER] був застрахований у ПАТ «ПРОСТО-страхування». Відповідно до полісу про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/2767986 вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], власника транспортного засобу «Пежо Партнер» р.н. [NUMBER] застраховано у ПАТ «Українська транспортна страхова компанія». Для визначення розміру матеріальної шкоди позивачем було складено проведено розрахунок страхового відшкодування № 4404 від 22 жовтня 2012 року, виходячи з якого вартість матеріального збитку сплаченого власнику автомобіля «Міцубісі Лансер», р.н. [NUMBER] становить 3995 гривень. Враховуючи ту обставину, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» в межах ліміту відповідальності за шкоду заподіяну майну у розмірі 50000 гривень за мінусом франшизи 500 гривень, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» 3495 гривень та з відповідача [PERSON] суму франшизи у розмірі 500 гривень, а також вирішити питання про судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та просив її задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з посиланням на письмові заперечення, що долучені до матеріалів справи. Просив суд ухвалити рішення з врахуванням зазначених письмових заперечень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення в пресі. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Про причину неявки не повідомив. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 серпня 2012 року вбачається, що 13 серпня 2012 року в місті Суми на вулиці Троїцька сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Пежо Партнер» р.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Міцубісі Лансер», р.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Дана дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення водієм [PERSON] правил безпечної дистанції. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини і постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до договору страхування № АТЛ 1206904 від 02.04.2012 року автомобіль «Міцубісі Лансер», р.н. [NUMBER] був застрахований у ПАТ «ПРОСТО-страхування». Відповідно до полісу про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/2767986 вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], власника транспортного засобу «Пежо Партнер» р.н. [NUMBER] застраховано у ПАТ «Українська транспортна страхова компанія». Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона(страховик) зобов'язується у разі настання певної події(страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Представником відповідача ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» не надано суду доказів, які б могли свідчити про неправомірність пред'явлення позивачем вимоги про стягнення з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» суми страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності за полісом про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/2767986, а тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги ПАТ «ПРОСТО-страхування» до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» в межах суми пред'явленої до стягнення. Посилання представника відповідача на ту обставину, що позивачем при здійсненні розрахунку страхового відшкодування не враховано положення п. 2.4.2 Договору добровільного страхування серії АТЛ № 1206904 від 02 квітня 2012 року, відповідно до умов якого передбачено, що якщо в договорі страхові суми по ризиках «НЗ», «Пошкодження» або «Додаткове обладнання» нижче дійсної ринкової вартості ТЗ/ДО на дату укладення договору більш ніж на 10 відсотків, то розмір страхового відшкодування визначається пропорційно відношенню страхової суми до дійсної ринкової вартості ТЗ/ДО - не береться судом до уваги. Не беручи до уваги такі посилання суд вважає необхідним зазначити, що у зазначеному договорі добровільного страхування вартість застрахованого автомобіля «Міцубісі Лансер», р.н. [NUMBER] визначена у розмірі 100000 гривень. Відповідно до висновків звіту № 260/2012 вартість автомобіля «Міцубісі Лансер», р.н. [NUMBER] становить 124738 гривень 28 копійок. В той же час, суд аналізуючи умови договору добровільного страхування серії АТЛ № 1206904 від 02 квітня 2012 року вважає вірним застосування при розрахунку суми страхового відшкодування покладати в основу такого вартість автомобіля визначену на момент укладення договору, оскільки у п. 2.4.2 Договору добровільного страхування серії АТЛ № 1206904 від 02 квітня 2012 року прямо визначено, що якщо в договорі страхові суми по ризиках «НЗ», «Пошкодження» або «Додаткове обладнання» нижче дійсної ринкової вартості ТЗ/ДО на дату укладення договору більш ніж на 10 відсотків, то розмір страхового відшкодування визначається пропорційно відношенню страхової суми до дійсної ринкової вартості ТЗ/ДО. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою(страховим відшкодуванням). Франшиза це - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування, а тому таке відшкодування зобов'язана здійснити особа цивільно-правова відповідальність якої застрахована за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто в конкретному випадку - [PERSON] Виходячи з матеріалів справи та правил ст. 1194 ЦК України, суд з врахуванням доведеності вимог позивача, що пред'явлені до відповідача [PERSON] вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення з останнього суми у розмірі 500 гривень. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову повністю. Питання про судові витрати вирішити за правилами ст.ст. 84, 88 ЦПК України. Стягнути на користь позивача з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» судовий збір у розмірі 185 гривень 20 копійок сплачених при подачі позову до суду. Стягнути на користь позивача з [PERSON] судовий збір у розмірі 39 гривень 20 копійок сплачених при подачі позову до суду та 420 гривень витрат за здійснення публікації в засобах масової інформації.

Outcome: partial