Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 05 березня 2010 року між сторонами по справі укладено угоду, за умовами якої відповідач отримала кредит. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок, розмір кредитного ліміту збільшено до 2 000 грн. Відповідачем зобов`язання за договором не виконуються, станом на 23.02.2021 заборгованість за кредитним договором складає 15\~897 грн. 48 коп., з яких: 846,89 грн заборгованість за тілом кредиту, 14\~400,59 грн заборгованість за нарахованими відсотками, 30 грн. нарахована пеня. Просив стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 15\~897 грн. 48 коп. та понесені позивачем судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 березня 2021 року відкрито провадження в даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідно відповіді на відзив заперечення позивача вважає безпідставними. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. У відзиві позовні вимоги не визнав посилаючись на те, що письмові докази надані позивачем не відповідають вимогам ст. ст.77,78,95 ЦПК України, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги. Нарахування позивачем заборгованості по процентам та пені є порушенням ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування». Просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог, стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що 05 березня 200 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання анкети\~заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку ( а.с.20). Відповідач ознайомлена з довідкою про умови кредитування з використанням кредитка «Універсальна», 55 днів пільгового періоду по договору SAMDN500TC002848177, про що свідчить її підпис ( а.с.21). В межах кредитного договору відповідачу змінювався кредитний ліміт на протязі з 09.03.2010 року по 30.10.2019 року ( а.с. 18). Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов`язання виконав належним чином, надав відповідачу кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту, що підтверджено даними виписки по рахунку (а.с. 13-17). Встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повертала. Станом на 23 лютого 2021 року заборгованість відповідача за кредитом за наданим до суду розрахунком складає 15\~897 грн. 48 коп., з яких: 846 грн. 89 коп. заборгованість за тілом кредиту, 14 400 грн. 59 коп. заборгованість за нарахованими відсотками, нарахована пеня в розмірі 30 грн. Встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідачем грошові кошти у вигляді кредитного ліміту отримано, але повернуто в повному обсязі не було, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими. Довідкою про умови кредитування ( а.с.21), що підписана відповідачем визначена ставка процентів , що нараховується щомісячно, встановлено строк щомісячних платежів та розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості. Статтею 21 Закону України «Про споживче кредитування» визначено особливості відповідальності споживача за договором про споживчий кредит. Даний Закон вступив в силу 10 червня 2017 року та дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом, крім\~пункту 6\~цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, та пункту 7 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, які відповідають викладеним у зазначеному пункті критеріям. Пунктом 6\~визначено,\~що у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені\~частиною четвертою\~статті 1056-1\~Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені\~частиною другою\~статті 3 цього Закону. Як убачається з розрахунку заборгованості, з березня 2020 року позивачем пеня та відсотки не нараховувались , а тому враховуючи встановлені судом обставини,з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по нарахованим відсоткам та пеня в розмірі визначеному позивачем 30 грн. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п.1 ч.2\~ст.258 ЦК України\~до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ч.1\~ст.267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представник відповідача в поданому до суду відзиву на позовну заяву посилається на пропуск позивачем строків позовної даність, що є підставою для відмовити в задоволенні позову. Відповідно до ч.1 та ч. 3\~ст. 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Наданими до суду матеріалами встановлено, що відповідач 07 липня 2018 року здійснила поповнення кредитного рахунку в терміналі самообслуговування в сумі 300 грн., 23 липня 2018 року в сумі 2\~000 грн. Таким чином, судом установлено, що внесення зазначених коштів відбулося безпосередньо відповідачем, з даним позовом позивач звернувся 10 березня 2021 року, тобто, в межах строків позовної давності. Що стосується посилання представника відповідача на неналежність засвідчення доказів позивачем, то суд виходить з наступного. Нормами ст. 129 Конституції України визначено, що одними із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Згідно ч. 6 ст. 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Представником позивача до позовної заяви надані письмові докази, які засвідчені юрисконсультом Гребенюк О.С. з проставленням відповідної дати та підпису. Дана особа наділена відповідними повноваженнями, що підтверджується довіреністю ( а.с.52). Крім того, ні від відповідача, ні від представника відповідача суду не надано клопотання у разі не згоди з завіреними копіями щодо витребування письмових доказів в оригіналах. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Також з відповідача на користь позивача відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~підлягає до стягнення 2270 грн. понесених позивачем судових витрат.

Outcome: approved