Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання безвідсоткової позики в розмірі 51 814,62 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 25 січня 2019 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання безвідсоткової позики №03/2019. Відповідно до умов договору №03/2019 позикодавець передає позичальнику кошти на безвідсотковій основі (позика) в сумі 100 000 грн., строком на 12 календарних місяців. Пунктом 6 договору передбачено, що погашення позики здійснюється шляхом утримання із заробітної плати позичальника по 8 400 грн. щомісячно (протягом 11 місяців), останній платіж у сумі 7 600 грн., але не більше ніж 40% щомісячної заробітної плати. Наказом Державної установи «Держгідрографія» від 30.07.2019 року №255-к [PERSON] було звільнено із займаної посади за угодою сторін з 30.07.2019 року. Згідно договору у випадку звільнення позичальника з роботи, сума неповерненого залишку підлягає обов`язковому поверненню позичальником негайно шляхом внесення відповідних грошових коштів у касу ФДУ «Дніпровський район Держгідрографії». Однак, відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість, яку позивач і просить стягнути з урахуванням нарахованих штрафних санкцій. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні. Згідно з частиною 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. В судовому засіданні представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи та просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 січня 2019 року між Державною установою «Держгідрографія» та [PERSON] укладено договір про надання безвідсоткової позики №03/2019. Відповідно до умов договору №03/2019 позикодавець передає позичальнику кошти на безвідсотковій основі (позика) в сумі 100 000 грн., строком на 12 календарних місяців. Пунктом 6 договору передбачено, що погашення позики здійснюється шляхом утримання із заробітної плати позичальника по 8 400 грн. щомісячно (протягом 11 місяців), останній платіж у сумі 7 600 грн., але не більше ніж 40% щомісячної заробітної плати. Наказом Державної установи «Держгідрографія» від 30.07.2019 року №255-к [PERSON] було звільнено із займаної посади за угодою сторін з 30.07.2019 року. Згідно з п.9 Договору у випадку звільнення позичальника з роботи, (з ініціативи роботодавця, за власним бажанням позичальника та з інших підстав), тобто у випадку припинення трудових правовідносин між позичальником та позикодавцем - до моменту повернення всієї суми позики, наданої позичальникові відповідно до цього договору, сума неповерненого залишку підлягає обов`язковому поверненню позичальником негайно шляхом внесення відповідних грошових коштів у касу ФДУ «Дніпровський район Держгідрографії». Відповідно до п. 10 Договору у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні законодавством. В порядку досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача із вимогою про повернення суми позики, однак дана вимога залишилась без виконання. Згідно до ч. 1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками,а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Стаття 617 ЦК України встановлює, що особа не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у випадку відсутності у боржника необхідних коштів. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно розрахунку, проведеного позивачем сума боргу станом на 11 жовтня 2019 року становить 48 600 грн., а тому суд дійшов висновку про задоволення позову в даній частині. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням викладеного, вимоги позову про стягнення 3 % річних на користь позивача в розмірі 264 грн. за період з 30.07.2019 року по 04.10.2019 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в цій частині. При цьому, суд відмовляє у стягненні пені у розмірі 2 950,62 грн., оскільки її стягнення не передбачено ні договором, ні законом (ч. 3 ст. 549, ст. 550 ЦК України) та позивачем не надано доказів про нанесення йому збитків від несплати коштів за договором позики. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial