Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить постановити рішення про відібрання її доньки [PERSON], [INFO], від відповідача [PERSON] і повернення дитини їй; стягнути з відповідача на її користь судові витрати; допустити негайне виконання рішення суду у частині відібрання доньки [PERSON], [INFO], і повернення їй дитини. Зазначає, що від шлюбу з відповідачем вони мають доньку - [PERSON], [INFO], місце проживання якої на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду від 13 вересня 2011 року було визначено з нею (справа №2025/2-1273/11). 30 квітня 2016 року її колишній чоловік [PERSON], коли вона перебувала на роботі, з її дозволу прийшов до Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла - садок) №142» Харківської міської ради і забрав дитину, пообіцявши її повернути 10 травня 2016 року. Після 10 травня 2016 року [PERSON] дитину їй не повернув та без її згоди утримує доньку у себе вдома. Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просить суд визначити місце проживання його доньки [PERSON] з ним за адресою: Харківська область, Лозівський район, с. Катеринівка, вул. Могильченка, буд. 30; стягнути з [PERSON] аліменти на його користь на утримання доньки - [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення заяви до суду і до досягнення донькою повноліття. Вважає, що в інтересах доньки проживати саме з ним, а не з її матір'ю, виходячи з наступного. По-перше, він забезпечений житлом, має у особистій приватній власності домоволодіння, у якому облаштована дитяча кімната з урахуванням побажань доньки [PERSON], в якій є всі необхідні меблі та речі для виконання шкільних занять для відпочинку, спорту, розвитку. Навесні, влітку та восени Влада дуже багато часу проводить на свіжому повітрі на дворі домоволодіння. По-друге, він являється фізичною особою-підприємцем, його робочий день триває 7-8 один, а інколи він має змогу залишатись вдома, керуючи своїми справа дистанційно, а тому має час відвозити доньку до школи, до різних секцій та гуртків, займатися з нею вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про неї. Він має стабільний дохід, яким може у повному обсязі створити доньці необхідні умови для проживання дитини. Відповідач не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання [PERSON] По-третє, донька проживає з ним майже два роки, вона відвідує середній навчальний заклад, гуртки, секції, де в неї вже склались якісь усталені стосунки з педагогами, однокласниками, іншими дітками. Вилучення дитини з даного середовища може спровокувати для неї сильний стрес. Відповідач протягом двох років не приймала ніякої участі у житті доньки, не цікавилась її здоров'ям, життям. Таким чином, проживання доньки разом з ним відповідає її інтересам. Також зазначає, що не буде чинити жодних перешкод для спілкування відповідача з донькою. Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та ї представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, з зустрічним позовом погодились. Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали, підтримали вимоги зустрічного позову з підстав, викладених у ньому. Представник третьої особи за первісним та зустрічним позовом Служби у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності з урахуванням думки щодо позовних вимог, викладеної у висновку про визначення місця проживання дитини. Представник третьої особи за зустрічним позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської\~ області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, причину неявки суду не повідомив. Вислухавши думку учасників справи, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.11.2009 року. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.09.2011 року шлюб між сторонами розірвано, місце проживання дитини [PERSON] було встановлено разом з матір'ю. Позивач за\~первісним позовом,\~відповідач за\~зустрічним позовом[PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], фактично мешкає за адресою: [ADDRESS]. Вона не працює, доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує допомогу при народженні дитини. Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [INFO], є фізичною особою-підприємцем, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває. 30 квітня 2016 року [PERSON] з дозволу [PERSON] забрав доньку [PERSON] до свого місця проживання. З того часу і до сьогодні [PERSON] проживає разом з батьком. Суд зазначає,\~що відповідно\~до ч.\~1ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до характеристики, [PERSON] навчається у Катеринівській загальноосвітній школі Лозівської районної ради Харківської області. Дівчинка проживає разом з батьком - [PERSON] Він приділяє багато уваги своїй доньці, контролює виконання домашніх завдань, за потреби допомагає їй, цікавиться її навчанням. Батько співпрацює зі школою, класним керівником. Мати дитини за час навчання доньки, у школі з'явилася 2 рази, перед судовими засіданнями. Крім того, [PERSON] другий рік здобуває додаткову освіту у творчих об'єднаннях художньо-естетичного напряму Будинку дитячої та юнацької творчості Лозівської районної ради. Вона є вихованкою гуртків «Образотворче мистецтво», «Мистецтво нашого народу», «Писанкарство». Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 12.03.2018р., складеного Катеринівською сільською радою Лозівського району Харківської області, [PERSON] разом з донькою [PERSON] мешкає за адресою: Харківська обл., Лозівский район, с. Катеринівка, вул. Могильченка, буд. 30, у приватному будинку, який складається з 4-х кімнат, загальна площа 93,5 кв. м. В результаті обстеження виявлено, що в будинку тепло, охайно, дитина має окрему кімнату, в наявності нові меблі, побутова техніка, дитячий одяг і взуття відповідно сезону та потреб, предмети особистої гігієни та все необхідне для навчання. Мати дитини не брала участь у вихованні доньки протягом періоду проживання доньки з батьком. Між батьком та донькою дружні, довірливі стосунки. Дівчинка доба, весела, добре йде на контакт з односельцями, відвідує гуртки творчості, добре навчається. Службою у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області від 03.09.2018р. надано висновок про визначення місця проживання дитини, з якого вбачається наступне. 30 серпня 2018 року спеціалістом служби у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області проведена бесіда з малолітньою дитиною [PERSON] з метою з'ясування особистої прихильності дитини до кожного з батьків. Під час бесіди [PERSON] повідомила, що однаково любить як маму, так і тата. Дівчинка висловила бажання проживати разом з батьком [PERSON] та щотижня бачитись з мамою [PERSON] Питання про\~надання висновку\~щодо визначення\~місця проживання\~малолітньої дитини\~[PERSON]\~разом з\~батьком [PERSON]\~розглянуто на\~засіданні комісії\~з питань\~захисту прав\~дитини Лозівської\~районної державної\~адміністрації 31 серпня 2018 року. Членами комісії прийнято одноголосне рішення щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON] Пункт 18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~наголошує, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення\~ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 171 СК України, регламентовано, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За правилами ч. 1 та ч. 2\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.\~\~\~\~ Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Поняття «розлучення дитини та матері» не є тотожним поняттю «визначення різних місць проживання матері та дитини», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, на турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. Така правова позиція викладена і Верховним Судом України в постанові від 14.12.2016р. у справі № 6-2445цс16. Таким чином, вищезазначене положення Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959р., не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. При цьому, вимоги національного законодавства, а саме: ст.\~21,\~22,\~24,\~51 Конституції України,\~ст. 141 СК України,\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачають рівність всіх громадян перед законом і рівність обох батьків щодо виховання та утримання своїх дітей без будь-яких привілеїв і обмежень, включаючи стать особи. Відповідач за зустрічним позовом не позбавлена права у побаченнях та спілкуванні зі своєю дитиною. Судом не встановлено виняткових обставин у розумінні положень\~ст. 161 СК України\~та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини з батьком. Враховуючи викладене, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини та участь батьків у її вихованні, наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини у батька, відсутність належних заперечень матері щодо місця проживання дитини з батьком, з метою забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання дитини [PERSON] з її батьком [PERSON] Також підлягає задоволенню вимога позивача за зустрічним позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, оскільки згідно ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ст.ст. 182-183 Сімейного кодексу України розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини, встановлюється судом з урахуванням: стану здоровя та матеріального становища дитини; стану здоровя та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Враховуючи обґрунтованість вимог зустрічного позову, суд відмовляє у задоволенні позову [PERSON] про відібрання і повернення дитини.\~

Outcome: approved