Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та резидентом України [PERSON] укладено кредитний договір № ВLаЖГА00045755 від 22 червня 2011 року. Відповідно до умов договору банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 10000 грн. 00 коп., термін повернення кредиту 22 червня 2014 року. За користування кредитними коштами встановлена плата у розмірі 15 % річних. За обслуговування кредиту встановлена щомісячна плата у розмірі 175,00 грн., що становить 1,75% від суми кредиту. Згідно п. 2.5.2 Кредитного договору позичальник зобов'язався повертати кредит та вносити черговий мінімальний платіж щомісячно до дати встановленої у графіку у сумах визначених тим же графіком. [PERSON] у разі порушення виконання зобов'язань, передбачених Кредитним договором, зобов'язаний сплатити Банку штрафні санкції, передбачені п.п. 4.1 - 4.5 Кредитного договору. Відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління Кредиту, які передбачені п. 2.5 Кредитного договору. Станом на 21.08.2015 року заборгованість за Кредитним договором становить 8847,71 грн., з них: - заборгованість за кредитом 1385,11 грн.; - відсотки за користування кредитом -330,83 грн.; - комісія за РО -814,94 грн.; - штраф 6316,83 грн. Тому просить стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» заборгованість у розмірі 8847,71 за кредитним договором № ВLаЖГА00045755 від 22 червня 2011 року. Представник позивача підтримує позовні вимоги і просить їх задовольнити в повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 22 червня 2011 року уклав з ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]», (а.с. 8-15), кредитний договір № ВLаЖГА00045755. Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредитні грошові кошти у сумі 10000 гривень зі сплатою 15,00% за користування кредитом. Комісія за управління кредитом 1,75% від суми кредиту. Відповідач повинен був щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, сплачувати суму процентів, нарахованих за користування кредитними коштами в строк до 22 червня 2014 року. Відповідно до п. 2.4.2. договору проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення кредиту відповідно, до платежів передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному у додатку № 1 цього договору. Згідно із п.2.5.2. договору позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок банку, вказаний у п.6 Спеціальної частини договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управлінням кредитом. Відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати проценті за користування кредитом, а також плати за управління кредитом, які передбачені п.2.5. кредитного договору. Відповідно до п. 4.2 договору, у випадку невиконання позичальником обовязку, передбаченого Загальною частиною договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобовязань за договором перевищило 60 календарних днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 Спеціальної частини договору, а саме 25%. Згідно пункту 4.3 договору, у випадку прострочення позичальником сплати за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка 0,50 % та те, що пеня розраховується за методом «факт/360», зазначено у п.9 Спеціальної частини договору. Згідно розрахунку, загальна сума заборгованості відповідача до розрахунку заборгованості станом на 21.08.2015 року становить 8847,71 грн., з них: - заборгованість за кредитом 1385,11 грн.; - відсотки за користування кредитом -330,83 грн.; - комісія за РО -814,94 грн.; - штраф 6316,83 грн. Зобов'язання за кредитним договором позивач виконав, надавши кредитні кошти в повному обсязі. Однак позичальник взятих на себе зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконав, не сплативши проценти за користування кредитними коштами, не повернувши чергові суми отриманого кредиту та не погасивши всю суму кредиту. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оцінюючи встановлене суд приходить до висновку, що відповідач не виконав у визначені строки зобовязання по поверненню грошових коштів ПАТ «ВіЕйБі Банк», вимоги якого являються законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволених вимог, відповідно до вимог ст. 88 ч.3 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved