Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] сільська рада Обухівського району Київської області 17.08.2017 року звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сільської ради Обухівського району Київської області шкоду за самовільне використання земельних ділянок, що знаходяться в межах населеного пункту с. Перегонівка Обухівського району Київської області, в сумі 1119738,31 грн. та судові витрати в сумі 16796,07 грн. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначив, що в 2015 році громадянин [PERSON] отримав у власність нерухоме майно (виробничі будинки), які знаходиться на земельних ділянках: земельна ділянка площею 5,74 га (територія ферми), земельна ділянка площею 3,1 га (територія комори), земельна ділянка площею 0,7 га (територія пасіки), земельна ділянка площею 5,5988 га, кадастровий номер 3223186401:01:033:0006 (територія птахокомплексу). Зазначені земельні ділянки в 2001 році були включені до земель запасу [PERSON] сільської ради внаслідок припинення діяльності КСП «Україна» та надавались позивачем в оренду на договірних засадах. Разом з тим, користуючись своїм майном [PERSON] самовільно зайняв вказані земельні ділянки та не надає доступу до них, при цьому, відповідач не звертався до позивача з заявами про надання спірних земельних ділянок у користування або у власність. Власником спірних земельних ділянок є територіальна громада, від імені якої діє [PERSON] сільська рада Обухівського району, а остання є органом, уповноваженим розпоряджатись землями територіальної громади, а також здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності. Позивач неодноразово звертався до відповідача з листами щодо вирішення питання використання спірних земельних ділянок. В листопаді 2016 року позивач звернувся до відповідача з листом, в якому пропонував звернутись до позивача для отримання реквізитів щодо сплати коштів за фактичне користування ділянками протягом року, проте, лист позивача відповідач залишив без відповіді. 20.02.2017 року комісією з визначення та відшкодування збитків власниками землі та землекористувачам було проведено обстеження земельних ділянок, за результатами яких складено акти обстеження земельних ділянок без правовстановлюючих документів № 1-4 від 20.02.2017 року. Зазначені акти обстежень земельних ділянок були направлені відповідачеві поштою. За результатами обстеження також були складені акти про визначення обсягів збитків. Згідно з актави про визначення обсягів збитків № 1-4 від 20.02.2017 року розмір збитків за фактичне користування самовільно зайнятими земельними ділянками складає по земельній ділянці розміром 3,1 га - 229290,88 грн., по земельній ділянці розміром 0,7 га - 51775,36 грн., по земельній ділянці розміром 5,5988 га - 414114,12 грн., по земельній ділянці розміром 5,74 га - 424557.95 грн. за період фактичного користування. Позивач вважає, що відповідач, використовуючи спірні земельні ділянки без відповідного рішення органу місцевого самоврядування та будь-яких інших правовстановлюючих документів, порушує земельне законодавство, та не сплачує грошові кошти за таке користування, тому просить стягнути з відповідача суму збитків за фактичне користування самовільно зайнятими земельними ділянками в сумі 1 119738,31 грн. 25.10.2017 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] сільської ради Обухівського району Київської області в якій позивач за зустрічним позовом, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 01.12.2017 року, просив визнати незаконним та скасувати Рішення [PERSON] сільської ради Обухівського району Київської області № 16-4 від 23.02.2001 року «Про припинення права КСП «Україна» на постійне користування» в частині анулювання Державних актів на право колективної власності на землю КСП «Україна». В обґрунтування позовних вимог позивач за зустрічним позовом зазначив, що Рішенням [PERSON] сільської ради Обухівського району Київської області від 23.02.2001 року № 16-4 «Про припинення права КСП «Україна» на постійне користування» було припинено право КСП «Україна» на постійне користування землею загальною площею 84,9 га., в тому числі резервного фонду 68,6 га. Крім припинення права КСП «Україна» на постійне користування, пунктом 3 даного рішення також анульовані Державні акти на право колективної власності КСП «Україна». Позивач за зустрічним позовом [PERSON] вважає, що дане рішення є незаконним та таким, що прийнято з перевищенням повноважень [PERSON] сільської ради в частині анулювання Державних актів на право колективної власності на землю КСП «Україна». Протягом 2015 року позивачем за зустрічним позовом [PERSON] було набуто у приватну власність нерухоме майно, а саме: майновий комплекс за адресою Київська область Обухівський район, с. Перегонівка, вул. Гержана. 1-А, птахокомплекс (майновий комплекс) за адресою Київська область, Обухівський район, с. Перегонівка, вул. Перемоги. 1-А, що знаходиться в межах Перегоніської сільської ради. Вказане нерухоме майно було власністю Колективного сільськогосподарського товариства «Україна» разом із земельними ділянками, на яких розміщено таке нерухоме майно. Підтвердженням даного факту є рішення №1 загальних зборів співвласників майна бувшого КСП «Україна» від 26.03.2015 року «Про виділення майна в натурі співвласників майна бувшого КСП «Україна» та рішення [PERSON] сільської ради № 27 від 28.08.2015 року про присвоєння поштової адреси. Земельні ділянки під будівлями та спорудами, на які позивач за зустрічним позовом набув право власності, були надані КСП «Україна» в колективну власність рішенням [PERSON] сільської ради шостої сесії двадцять шостого скликання від 26 грудня 1995 року, не підлягали розпаюванню і не були розпайовані, свого винного правового статусу не змінювали, в даний час не має обтяжень чи прав на них будь-яких третіх осіб, не можуть бути відчужені окремо від розташованих на них обєктів нерухомості, не можуть бути використані за будь-яким іншим цільовим призначенням, їх розмір та зовнішні межі за планом землекористування визначені необхідністю виключно для обслуговування будівель. Для належного вирішення питання землекористування в добровільному порядку позивач за зустрічним позовом звернувся до [PERSON] сільської ради з заявою щодо дозволу на розроблення проектів землеустрою для відведення вказаних земельних ділянок у власність. 22 лютого 2016 року [PERSON] сільська рада розглянула заяву та прийняла рішення № 56.6.УП, яким відмовила в задоволенні звернення про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність для ведення особистого селянського господарства. Позивач за зустрічним позовом вважає, що можливість користуватися належним йому нерухомим майном знаходиться у прямій залежності від можливості користуватися земельною ділянкою, а тому ненадання йому земельної ділянки, позбавляє його належно здійснювати право власності на майно. Представник позивача по первісному позову в судовому засіданні підтримав первісний позов, проти зустрічного позову заперечила та просила відмовити в його задоволенні. Зазначила, що відповідач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.07.2015 року, укладеного між ТОВ «Торговий дім «Фобос» та [PERSON], рішення загальних зборів співвласників майна бувшого КСП «Україна» від 26.03.2015 року, відповідно до вимог п. «е» ст. 141 Земельного кодексу України, не набув право власності на земельні ділянки, на яких розташовані споруди за адресою с. Перегонівка, вул. Гержана. 1-А та с. Перегонівка. вул. Перемоги, 1-А, оскільки зазначеними документами не передбачалось перехід до останнього права власності на земельні ділянки. До набувача, якому належать будівлі та споруди, переходить право власності лише на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею, спорудою та на частину земельної ділянки, що необхідна для їх обслуговування, оскільки норми статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України не передбачають автоматичного набуття права власності чи користування земельною ділянкою поза встановленою процедурою, визначеною статтями 125, 126, 193, 202 Земельного кодексу України. Крім того, представник позивача вказала, що оскаржене у цій справі рішення винесене відповідно до повноважень [PERSON] сільської ради, передбачених статтею 9 чинного на той час Земельного кодексу України. Також просили суд застосувати строки позовної давності щодо позовних вимог за зустрічною позовною заявою. Представники відповідача по первісному позову в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову не визнали, просили відмовити в його задоволенні, вимоги зустрічного позову підтримали, просили його задовольнити з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог. Зазначили, що позовні вимоги незаконні, необґрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки при складенні та затвердженні актів про визначення обсягів збитків [PERSON] сільська рада діяла не в порядку, визначеному чинним законодавством, чим порушила ст. 19 Конституції України. Крім того Рішенням [PERSON] сільської ради від 22.02.2016 року № 56.6УII на звернення відповідача [PERSON] було відмовлено в дозволі на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та оформлення на них належним чином права власності, таким чином вина відповідача щодо заподіяння шкоди позивачу відсутня. Крім того, зазначили, що оскаржуване рішення порушує право власності відповідача. Судом були розглянуті клопотання сторін, зокрема, клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. Суд, вислухавши представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 вересня 2017 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] сільської ради Обухівського району Київської області, Обухівської районної державної адміністрації Київської області, треті особи управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фобос», про визнання права власності відмовлено повністю. Судовим рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 вересня 2017 року, яке набрало законної сили, встановлені такі обставини: 07 травня 1996 року на імя колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії КВ, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю під № 27 від 07.05.1996 року, яким посвідчено право колективної власності на земельну ділянку площею 735,5 га для сільськогосподарського виробництва, що підтверджується актом. 23 лютого 2001 року рішенням сесії [PERSON] сільської ради Обухівського району Київської області № 16-4 було припинено право КСП «Україна» на постійне користування землею загальною площею 84,9 га, вилучені землі передано до земель запасу сільської ради, анульовано державні акти на право постійного користування землею та право колективної власності на землю, що підтверджується рішенням. 20 березня 2012 року між [PERSON] сільською радою Обухівського району Київської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фобос» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 5,5988 га з кадастровим номером 3223186401:01:033:0006 за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с.Перегонівка, вул. Перемоги,1-а, що підтверджується договором, актом. 22 січня 2013 року між [PERSON] сільською радою Обухівського району Київської області та СТОВ «Україна» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 11,8 га в межах населеного пункту [PERSON] сільської ради Обухівського району Київської області,\~ що підтверджується договором, актом. Позивач [PERSON] протягом 2015 року набув право власності на майновий комплекс за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с. Перегонівка, вул. Гержана,1-а, а також птахокомплекс за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с. Перегонівка, вул. Перемоги,1-а, що підтверджується свідоцтвом, витягами, договором, рішенням загальних зборів співвласників майна, актом, рішенням виконкому сільради. 22 лютого 2016 року рішенням сесії [PERSON] сільської ради Обухівського району Київської області № 56.6.УІІ було відмовлено [PERSON] в задоволенні звернення від 15.02.2016 року про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (7,8 га, 3,1 га, 0,7 га, 8,2 га) у приватну власність для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в с. Перегонівка Обухівського району Київської області, що підтверджується рішенням, кадастровими планами. Також рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 вересня 2017 року встановлено таку обставину, як те, що при набутті позивачем права власності на будівлі і споруди у 2015 році будь-які відомості про те, що вони розташовані на певних земельних ділянках у правочинах та правовстановлюючих документах не зазначались.\~Тобто рішенням суду позивачу було, зокрема, відмовлено у визнанні за ним права власності на спірні земельні ділянки. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській,цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеною права і припинення дій, які порушують це право. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч, 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Положеннями статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу, України право власності на земельну ділянку, а також право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Стаття 211 Земельного кодексу України передбачає, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення, зокрема самовільне зайняття земельних ділянок. Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, в тому числі, розпорядження землями територіальних громад; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства. Власником спірних земельних ділянок є територіальна громада, від імені якої діє [PERSON] сільська рада Обухівського району, а остання є органом уповноваженим розпоряджатись землями територіальної громади, а також здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності. Листом № 23/01-17 від 15.02.2016 року [PERSON] сільська рада Обухівського району Київської області повідомляла відповідача [PERSON] про необхідність заключити договір оренди на земельну ділянку, яка знаходиться під майновим комплексом. 20.02.2017 року комісією з визначення та відшкодування збитків землі та землекористувачам за участю сільського голови [PERSON] сільської ради у присутності свідків проведено обстеження земельних ділянок, які знаходяться в межах населеного пункту с. Перегонівка по вул. Гержана, 1А та по вул. Перемоги, 1-А Обухівського району Київської області, у звязку із необхідністю відшкодування збитків за використання земельних ділянок для обслуговування господарських будівель гр. [PERSON]. За результатами обстеження були складені акти про визначення обсягів збитків, згідно актів про визначення обсягів збитків №1-4 від 20.02.2017 року розмір збитків за фактичне користування самовільно зайнятими земельними ділянками складає по земельній ділянці розміром 3,1 га - 229290,88 грн., по земельній ділянці розміром 0,7 га - 51775,36 грн., по земельній ділянці розміром 5,5988 га - 414114,12 грн., по земельній ділянці розміром 5,74 га - 424557.95 грн., за період фактичного користування загальний розмір збитків становить 1119738,31 грн. Як вбачається з листа [PERSON] від 22.05.2017 року, відповідач ознайомився з договорами про відшкодування втрат від недоотримання коштів [PERSON] сільською радою за фактичне землекористування. Згідно з п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розміри збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам вилученням (викупом) або тимчасовим зайняттям земельних ділянок у встановленому порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. № 284). У такому ж порядку визначаються збитки, заподіяні обмеженням прав власників землі та землекористувачів, погіршенням якості земель або приведенням їх у не придатний для використання за цільовим призначенням стан унаслідок негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вирішуючи спори про відшкодування власникам землі й землекористувачам шкоди, заподіяної самовільним зайняттям або забрудненням земельних ділянок та іншими порушеннями земельного законодавства, суди мають виходити з того, що відповідно до статті 156 ЗК, статті 1166 ЦК така шкода відшкодовується у повному обсязі. Отже, враховуючи, що відповідач використовує спірні земельні ділянки без відповідного рішення органу місцевого самоврядування та будь-яких інших правовстановлюючих документів, чим порушує земельне законодавство, а крім того, не сплачує грошові кошти за таке користування, тому, суд вважає, що первісний позов [PERSON] сільської ради Обухівського району Київської області до [PERSON] про стягнення шкоди за самовільне використання земельних ділянок, заявлений правомірно, розрахунок шкоди відповідає чинному законодавству, позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, доведені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] сільської ради Обухівського району Київської області про скасування рішення, суд вважає, що при прийнятті 23.02.2001 року [PERSON] сільською радою Обухівського району спірного рішення № 16-4 не могли були порушені інтереси [PERSON] щодо володіння, користування чи розпорядження земельними ділянками, розташованими в с. Перегонівка по вул. Гержана, 1-А та по вул. Перемоги. 1-А, з огляду на те, що останнім тільки в 2015 році набуто право власності на будівлі та споруди, розташовані за адресою: с. Перегонівка, вул. Гержана. 1-А та с. Перегонівка. вул. Перемоги, 1-А, тому достатніх підстав для задоволення зустрічного позову суд не вбачає. Враховуючи всю сукупність досліджених в ході судового розгляду доказів та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги первісного позову слід задовольнити повністю, а\~ вимоги зустрічного позову задоволенню не підлягають.\~ Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності до зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] сільської ради Обухівського району Київської області про скасування рішення за заявою представника позивача [PERSON] сільської ради Обухівського району Київської області. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved