Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 126624,00 грн., з яких інфляційні втрати за 35 місяців 61612,00 грн., 3% річних за 1069 днів 6562,00 грн, штраф за 1069 днів прострочення зобов»язання 53450,00 грн., а також моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до договору позики від 13.11.2008 року ним передано відповідачу грошові кошти в сумі 17400,00 грн, що були еквівалентом 3000 дол. США, які відповідач повинен був повернути в строк до 01.12.2008 року. Однак у вказаний строк відповідач свої зобов»язання за договором не виконав, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. 07.05.2013 року Ужгородським міськрайонним судом ухвалено рішення по справі № 2-4316/12 про стягнення боргу та моральної шкоди з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 74681,24 грн., яке набрало законної сили 23.05.2013 року. 03.09.2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було видано виконавчий лист по справі № 2-4316/12. 09.09.2013 року старшим державним виконавцем Ярешко Д.В. МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження реєстраційний номер 39671549 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 74681,24 грн. Однак, станом на 26.04.2016 року [PERSON] грошове зобов»язання не виконав у зв»язку з чим відповідно до умов договору повинен сплатити інфляційні втрати, 3% річних та штраф за період з 23.05.2013 року дати коли рішення набрало законної сили по 26.04.2016 року із суми боргу 74681,00 грн. за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.05.2013 року по справі № 2-4316/12. Моральну шкоду позивач оцінює в сумі 5000 грн. за неотримання доходів, які зміг би реально отримати за звичайних обставин, якби його право не було порушено (упущена вигода). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та третя особа в судове засідання не з»явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Новини Закарпаття» № 91(4556) від 16.08.2016 року та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 12.07.2016 року відповідно, про причини неявки суд не повідомили, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 224 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні згідно матеріалів справи, 16.11.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики відповідно до якого [PERSON] передав а [PERSON] прийняв у власність 17400,00 грн., що еквівалентно 3000 дол. США. за середнім комерційним курсом станом на день укладення договору. Відповідач зобов»язався повернути борг позикодавцеві готівкою в строк до 01.12.2008 року. Однак, свої зобов»язання за договором позичальник [PERSON] не виконав, у зв»язку з чим [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. 07.05.2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 74024,74 грн., з яких сума основного боргу 17400,00 грн., інфляційні збитки 5389,05 грн., 3% річних 1285,69 грн., пеня 44950,00, та моральна шкода 5000,00 грн. Зазначене рішення набуло законної сили 23.05.2013 року. 03.09.2013 року Ужгородським міськрайонним судом видано виконавчий лист по справі № 2-4316/12 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу в розмірі 74024,74 грн., з яких сума основного боргу 17400,00 грн., інфляційні збитки 5389,05 грн., 3% річних 1285,69 грн., пеня 44950,00, та моральна шкода 5000,00 грн. 09.09.2013 року старшим державним виконавцем Ярешко Д.В. МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 39671549 за виконавчим листом № 2-4316/12, виданим 03.09.2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області та надано боржнику можливість самостійно виконати рішення суду до 16.09.2013 року. Проте, рішення суду станом на час звернення позивача до суду з заявою відповідачем не виконано. Згідно\~ст. 599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як випливає з приписів\~статтей 598-609 ЦК України, рішення суду про стягнення грошової суми, яке не виконано, не припиняє зобов'язальних правовідносин і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов»язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. 526, 599 ЦК України. Відповідно до п. 18 названої Постанови Пленуму за змістом ч.2 ст. 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов»язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 7 позики від 13.11.2008 року передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов»язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також штраф в розмірі 50,00 грн. за кожний день прострочки. Враховуючи рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07.05.2013 року, яке набуло законної сили 23.05.2016 року, періодом прострочення виконання відповідачем грошового забов»язання є період з 23.05.2013 року по 26.04.2016 року який складає 35 місяців = 1069 днів. Таким чином, сума інфляційних втрат розрахована за формулою: сума інфляції *процент інфляції = сума боргу (74681,00 * 100,5 (2013рік) * 124,9 (2014 рік) * 143,3% (2015 рік) * 101,5% (2016 рік) становить 61612,00 грн. Сума 3% річних, розрахована за формулою: 3% річних * суму боргу * кількість прострочених днів (3% * 74681 * 1069 днів) становить 6562,00 грн. Крім того, згідно п. 7 договору позики, сума штрафу за 1069 днів прострочки (50,00 * 1069 днів) становить 53450,00 грн. А тому на підставі наведено суд вважає, що позов в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 126624,00 грн., з яких інфляційні втрати за 35 місяців 61612,00 грн., 3% річних за 1069 днів 6562,00 грн, штраф за 1069 днів прострочення зобов»язання 53450,00 грн. підлягає до задоволення. Водночас, позовна вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди до задоволення не підлягає виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст.23, 1167 ЦК України \~\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується одноразово. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та інших обставин, які мають істотне значення. \~Відповідно до загальних підстав деліктної відповідальності обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди настає у разі доведеності наявності такої шкоди, протиправної поведінки заподіювача, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача та вини. Проте доказів навмисного невиконання відповідачем рішення суду позивачем не надано. Не надано і доказів на підтвердження обставин, на які позивач посилається в обґрунтування заподіяння йому моральної шкоди, настання\~\~негативних наслідків, пов'язаних із ухиленням відповідача від виконання судового рішення . А тому суд вважає, що позивачем не доведено заподіяння йому моральної шкоди внаслідок винної протиправної поведінки відповідача у невиконанні судового рішення\~\~про стягнення на користь [PERSON] боргу та моральної шкоди і у задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Outcome: partial