Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 3538,13 доларів США, що за курсом 14,97 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.11.2014 року складає 52965, 84 грн., а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 529,66 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.02.2008 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору і станом на 30.11.2014 року заборгованість [PERSON] становить 3538,13 доларів США, що за курсом 14,97 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.11.2014 року складає 52965, 84 грн., яка складається з: 882,34 дол. США - заборгованість за кредитом, 1790,50 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 665,00 дол.США - заборгованість з комісії за користування кредитом, 33,40 дол. США - штраф (фіксована частина), 166,89 дол. США - штраф (процентна складова), що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 224 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 11.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір № б/н, згідно якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Як вбачається з матеріалів справи при укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до цієї статті, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За таких обставин підписання позивачем договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Позивач свої зобов»язання за договором виконав та надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач прострочував зобов'язання, не виконав взяті на себе договором обов'язки і станом на 30.11.2014 року заборгованість [PERSON] становить 3538,13 доларів США, що за курсом 14,97 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.11.2014 року складає 52965, 84 грн., яка складається з: 882,34 дол. США - заборгованість за кредитом, 1790,50 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 665,00 дол. США - заборгованість з комісії за користування кредитом, 33,40 дол. США - штраф (фіксована частина), 166,89 дол. США - штраф (процентна складова), що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом. Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг, позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 8.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів,позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 (позика, кредит, банківський вклад) ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. При невиконанні зобов'язання за договором, відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 2. ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України . Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином на умовах, визначених договором, Цивільним кодексом України, іншими актами цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України банки надають кошти позичальникам у вигляді кредитів, умови яких встановлюються відповідними кредитними договорами. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до роз»яснень, що містяться в п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 № «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає, про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст. 533 ЦПК УКраїни. Враховуючи те, що факт наявності заборгованості у [PERSON] перед кредитором доведений, суд вбачає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у заявленій сумі та понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved