Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про визнання права на майно в порядку спадкування за заповітом. На підставу своїх вимог спирається на те, що 6 вересня 2015 року в с. Вікторівка Христинівського району Черкаської області помер [PERSON], який за життя склав заповіт, в якому заповів земельну частку (пай) позивачу. Відповідно до довідки Шукайводської сільської ради від 16.03.2016 року № 185 спадкоємців за законом у гр. [PERSON], не має, разом з ним ніхто не був зареєстрований і не проживав. 10 березня 2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Христинівського районного нотаріального округу Черкаської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті гр. [PERSON] на земельну ділянку площею 2.88 га., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Русалівської сільської ради Маньківського району Черкаської області та належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 020399. Постановою приватного нотаріуса Христинівського районного нотаріального округу Черкаської області від 10 березня 2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2.88 га., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Русалівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, яка залишилась після смерті гр. [PERSON], який помер 6 вересня 2015р. у зв'язку з тим, що у заповіті посвідченого [PERSON], державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Черкаської області, від 21 лютого 2004 року за реєстровим №327 таке майно не вказане. У своїй постанові від 10.03.20016 року приватний нотаріус вказав, підставу для спадкування було подано заповіт № 327 від 21.02.2004 року, в якому заповідалось земельну частку належну на підставі сертифікату на право на земельну частку /пай/ серії ЧР № 026590. виданого Маньківською райдержадміністрацією 1 серпня 1996 року, а фактично спадкується земельна ділянка, право власності на яку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 020399 від 4 червня 2003 року, площею 2.88 га. Наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Русалівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, яка належала [PERSON]. Відповідно довідки відділу Держгеокадастру у Маньківському районі Черкаської області від 12.03.2016 року № 028-08748/15-16 сертифікат на право на земельну частку /пай/ серії ЧР № 026590 був виданий Маньківською райдержадміністрацією 1 серпня 1996 року [PERSON], на підставі якого було виготовлено і видано Державний акт на право власності на земельну ділянку 4 червня 2003 року за №97 серії ЧР № 020399. У зв'язку з відмовою приватного нотаріуса видати свідоцтво на право власності позивач вимушений звернутись до суду з позовом про визнання права власності на зазначену земельну ділянку оскільки отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку можливості не має у зв'язку зі смертю спадкодавця, що змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Позивач позов підтримав. Представник Русалівської сільської ради в судове засідання не зявився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню згідно вимог ст. ст. 16, 319, 322, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1225, 1268 ЦК України, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що 6 вересня 2015 року в с. Вікторівка Христинівського району Черкаської області помер [PERSON], про що 8 вересня 2015 року зроблено відповідний актовий запис за № 18. Свідоцтво про смерть серії 1-СР № 267799 видане 8 вересня 2015 року виконавчим комітетом Шукайводської сільської ради Христинівського району Черкаської області. За життя [PERSON] склав заповіт, в якому зробив таке розпорядження -« земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Калініна с. Русалівка Маньківського району Черкаської області, розміром 3,59 умовних кадастрових гектарів, належну мені на підставі сертифікату на право на земельну частку /пай/ серії ЧР №026590, виданого Маньківською райдержадміністрацією 1 серпня 1996 року з послідуючим виготовленням на нього державного акту, заповідаю [PERSON]», тобто позивачу. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори [PERSON], 21 лютого 2004 року та зареєстрованого в реєстрі за № 327. Відповідно до довідки Шукайводської сільської ради від 16.03.2016 року № 185 спадкоємців за законом у гр. [PERSON], не має, разом з ним ніхто не був зареєстрований і не проживав. Після смерті гр. [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме-земельна частка /пай/ площею 2,88 га., Державний акт на право приватної власності на землю серії ЧР №020399, розташована на території Русалівської сільської ради Маньківського району Черкаської області. 10 березня 2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Христинівського районного нотаріального округу Черкаської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті гр. [PERSON] на земельну ділянку площею 2.88 га., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Русалівської сільської ради Маньківського району Черкаської області та належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 020399. Постановою приватного нотаріуса Христинівського районного нотаріального округу Черкаської області від 10 березня 2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2.88 га., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Русалівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, яка залишилась після смерті гр. [PERSON], який помер 6 вересня 2015р. у зв'язку з тим, що у заповіті посвідченого [PERSON], державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Черкаської області, від 21 лютого 2004 року за реєстровим №327 таке майно не вказане. У своїй постанові від 10.03.20016 року приватний нотаріус вказав, підставу для спадкування було подано заповіт № 327 від 21.02.2004 року, в якому заповідалось земельну частку належну на підставі сертифікату на право на земельну частку /пай/ серії ЧР № 026590. виданого Маньківською райдержадміністрацією 1 серпня 1996 року, а фактично спадкується земельна ділянка, право власності на яку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 020399 від 4 червня 2003 року, площею 2.88 га. Наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Русалівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, яка належала [PERSON]. Відповідно довідки відділу Держгеокадастру у Маньківському районі Черкаської області від 12.03.2016 року № 028-08748/15-16 сертифікат на право на земельну частку /пай/ серії ЧР № 026590 був виданий Маньківською райдержадміністрацією 1 серпня 1996 року [PERSON], на підставі якого було виготовлено і видано Державний акт на право власності на земельну ділянку 4 червня 2003 року за №97 серії ЧР № 020399. У зв'язку з відмовою приватного нотаріуса видати свідоцтво на право власності позивач вимушений звернутись до суду з позовом про визнання права власності на зазначену земельну ділянку оскільки отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку можливості не має у зв'язку зі смертю спадкодавця. Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ст.322 ЦК України зобов'язує власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно ст. 1217 цього ж кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, а за ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Стаття 1225 ЦК України визначає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до закону спадщина належить позивачу з часу відкриття спадщини, як спадкоємиць позивач є власником майна в порядку спадкування, зобовязаний утримувати майно, здійснювати його державну реєстрацію, але не може цього зробити через відсутність правовстановлюючого документа і неможливістю отримати його у звязку зі смертю спадкодавця, тому позов позивача підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved