Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, судові витрати просить покласти на відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що 14.10.2011 року відповідач стала клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк», ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання послуг, отримала кредитну картку «Універсальна». 04.09.2014 року відповідачу було переоформлено кредитну картку та вона отримала кредит у розмірі 8400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Стверджує, що відповідач своїх зобовязань за кредитним договором не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 15637,36 грн. На підставі наведеного змушений звернутись в суд для захисту свого майнового права та інтересу. Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання 31.01.2018 року не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. 20.11.2017 року на електронну адресу суду надійшла заява про перенесення розгляду справи №450/1969/17 після 01.01.2018 року, однак відправником даної заяви є [PERSON], який не являється учасником справи. А тому суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надала, в силу положень ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Відтак, беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надала, в силу положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. З письмової згоди представника позивача суд постановляє ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.09.2014 року відповідач отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 8400,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 32,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Нормами п. 2.1.1.7.6. умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. У відповідності із ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. У звязку із тим, що відповідач належним чином не виконала своїх зобовязань станом на 30.06.2017 року у неї виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 15637,36 грн., з яких 7854,62 грн. заборгованість за кредитом, 5891,91 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 670,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована складова) та 720,83 грн. штраф (процентна складова), що стверджується відповідним розрахунком заборгованості. Отже вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1600,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Оскільки позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved