Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаною заявою, в якій просить визнати недійсним шлюб від 21.12.2012 року зареєстрований між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; зобов'язати відділ реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції скасувати державну реєстрацію укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого 21.12.2012 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним, що з 1986 року він проживає за адресою [ADDRESS] в будинку свого вітчима разом з його рідним братом [PERSON], [INFO], що підтверджується записом у будинковій книзі. В 2008 році відповідач [PERSON] здійснив спробу закінчення життя самогубством, перерізавши собі ножем шию, після чого одразу був направлений до Васильківської ЦРЛ де перебував в хірургічному відділенні. По факту спроби суїциду відповідач [PERSON] був оглянутий дільничним лікарем-психіатром та направлений на лікування до КЗ КОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об'єднання». Позивач стверджує, що він є єдиною близькою людиною відповідачу [PERSON], яка весь час з ним знаходиться, доглядає, несе витрати на лікування, харчування тощо. Проте, 22.01.2013 року, в черговий раз при відвідуванні лікаря психіатра, йому стало відомо, що відповідач [PERSON] 21.12.2012 року зареєстрував шлюб з [PERSON], [INFO], що є також відповідачем у справі. Позивач зазначає, що 29.01.2013 року відповідач [PERSON] вчинила йому скандал, звинувачуючи в тому, що він нібито викрав документи відповідача [PERSON] і почала погрожувати йому виселенням разом з його дружиною та двома неповнолітніми дітьми. Крім цього, 30.01.2013 року позивачу було повідомлено в телефонному режимі про те, що відповідач [PERSON] звернулась з заявою до Васильківського МВ ГУ МВС України у Київській області з заявою, в якій обвинувачує його у викраденні документів відповідача [PERSON] Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що відповідач [PERSON] одружилася із відповідачем [PERSON] з метою заволодіння його майном фактично вчинивши шахрайські дії, одружуючись із психічно хворою людиною, яка не усвідомлює значення своїх дій. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали. При цьому позивач пояснив, що спірним шлюбом порушено його право на вільний вибір місця проживання. А тому, він вимушений звернутися з даною позовною заявою до суду для захисту своїх прав та інтересів, оскільки виникла реальна загроза порушенню законних прав та вільне мирне користування житлом в якому позивач проживає вже більше 26-ти років поспіль. Відповідач [PERSON] надала суду письмові заперечення на позов, в якому проти задоволення позову заперечила та вказала, що позивач не належить до кола осіб, які мають право звертатися до суду з таким позовом. Також [PERSON] зазначила, що позивач разом із своєю сім'єю проживає не разом з [PERSON], а в окремому будинку в тому ж подвір'ї і взаємним побутом не пов'язані. Крім того, [PERSON] вказала, що позивач заволодів всіма документами чоловіка на майно останнього і намагається за допомогою цього позову заволодіти майном [PERSON] 11.07.2013 року до суду надійшла заява [PERSON] про визнання позову, натомість визнання позову судом не приймається, оскільки під час судового з поведінки позивача та його представника вбачався психологічний тиск на [PERSON], більш того таке визнання позову не відповідає інтересам [PERSON], а тому суд відмовив у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжив судовий розгляд. Відділ реєстрації актів цивільного стану направив суду лист, в якому просив розглядати справу без його участі. Відповідачі та третя особа у судове засідання 13.03.2014 року не з'явились, про день та час розгляду справи судом неодноразово повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову в задоволені позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що було зроблено відповідний актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів під № 359. Згідно довідки Васильківської ЦРЛ від 21.03.2013 року № 222, виданої на ім'я представника позивача, станом на 21.12.2012 року [PERSON] перебував під диспансерним наглядом (обліком) у психіатричному кабінеті Васильківської ЦРЛ, як особа, яка страждає на тяжкий психічний розлад здоров'я у вигляді шизофренія параноїдальна. Відповідно до ч. 1 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства. Згідно ст. 42 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв'язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена. Як роз'яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов'язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК). Таким чином, вирішуючи справу, судам слід брати до уваги те, наскільки цим шлюбом порушено права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення. Позивачем не доведено, по-перше, що спірним шлюбом порушено його право на вільний вибір місця проживання; по-друге, позивачем не доведено, що спірний шлюб був зареєстрований без вільної згоди чоловіка, тобто що в момент реєстрації шлюбу [PERSON] страждав тяжким психічним розладом, в результаті чого не усвідомлював сповна значення своїх дій і (або) не міг керувати ними; по-третє, позивачем не доведено, що шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства. Отже, позов є необґрунтованим, матеріалами справи не підтверджується та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed