Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що у службі у справах дітей райдержадміністрації на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв'язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов'язків із виховання дитини, із липня 2017 року перебуває неповнолітня [PERSON], [INFO]. Батько не може виконувати батьківські обов'язки за станом здоров'я. Позивач зазначає, що сімейне життя між батьками неповнолітньої [PERSON] не склалися, і у листопаді 2012 року відповідачка [PERSON] разом із дітьми, поїхали проживати із с. Злазне Костопільського району Рівненської області, до с. Пугачівка Млинівського району Рівненської області. У січні 2013 року шлюб між батьками неповнолітньої [PERSON] був розірваний. У липні 2013 року неповнолітня [PERSON] приїхавши до батька у с. Злазне залишилася проживати разом з ним. Мати дитини - [PERSON] проживає у с. Пугачівка, Млинівського району та з липня 2013 року самоусунулася від виконання батьківських обов'язків, навчанням та утриманням доньки [PERSON], життям та її здоров'ям не цікавиться, не приїжджає, зрідка телефонує, бачиться з донькою дуже рідко, участі у матеріальному забезпеченні доньки не бере, втратила із донькою родинні зв'язки. [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, проте донька [PERSON] їхати до матері категорично відмовляється, оскільки мати не піклується про неї і не виконує своїх батьківських обов'язків. У зв'язку з викладеним просять позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] та стягнути з неї на утримання доньки аліменти у розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Представник позивача Козлюк О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задоволи з підстав викладених у позовній заяві. Неповнолітня [PERSON], в судовому засіданні показала, що проживає з батьком, бабусею та тіткою уже 4 роки, з мамою бачиться не часто, вказала, що почуття поваги та любові до мами у неї не має, вказала, що мама вітає її на день народження, однак зовсім не цікавиться її життям, навчанням та здоров'ям. Повідомила, що мама переслала на її утримання лише 500 гривень, вказала, що її вихованням займається її рідна тітка. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, зазначила, що вона має бажання спілкуватися з донькою, приймати участь у її вихованні, однак донька не приймає її увагу. Зазначила, що при можливості надає фінансову допомогу. Відповідач розкаялася у своїй поведінці і обіцяли виправитися. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача до задоволення не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). З довідки № 671 від 30.06.2017 року виданої виконкомом Злазненської сільської ради Костопільського району Рівненської області встановлено, що неповнолітня [PERSON], 2002 р.н. проживає у [ADDRESS], з батьком [PERSON], бабусею [PERSON] та тіткою [PERSON] (а.с.5). Згідно заключення ЛКК № 1822 [PERSON] є інвалідом І групи, батьківські обов'язки виконувати не може, терміном один рік (а.с. 4). Згідно інформації про стан навчання та розвитку [PERSON], остання забезпечена підручниками та іншим шкільним приладдям, школу відвідує систематично, дівчинка має охайний зовнішній вигляд, старанна та пунктуальна, врівноважена, спокійна, ввічлива, розсудлива, товариська. Зазначено, що батьки дівчинки розлучені, мама має іншу сім'ю і проживає окремо в с. Пугачівка Млинівського району, із 01.09.2014 року по даний час навчанням дочки матір не цікавиться: не відвідує загальношкільні та класні заходи для батьків, не допомагає [PERSON] у підготовці до шкільних занять (а.с. 5). Відповідно до наказу № 38 від 03.07.2017 року Служи у справах дітей Костопільської районної державної адміністрації Рівненської області [PERSON] було взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв'язку із проживанням у сім'ї, в якій матір ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а батько не може виконувати батьківські обов'язки терміном на один рік (а.с. 6). Згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини Костопільської районної державної адміністрації № 33 від 26.10.2017 року комісією було вирішено [PERSON] позбавити батьківських прав стосовно неповнолітньої [PERSON] (а.с.17). Встановлено, що відповідно до висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої доньки [PERSON], відповідачку [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав, оскільки остання не виконує батьківські обов'язки, не турбується, у телефонних розмовах звинувачує та кричить на доньку (а.с. 18-19). З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання будинку [PERSON], де проживає неповнолітня [PERSON], від 10 травня 2017 року вбачається, що матір [PERSON], [PERSON] проживає у Млинівському районі с .Пугачівка, до дочки матір не приїжджає, участі у вихованні та матеріальному забезпеченні не бере (а.с. 16). Заслухані в судовому засіданні свідки показали також, що відповідачка [PERSON] неналежним чином виконує батьківські обов'язки. Зокрема, свідок [PERSON] , показала суду, що вона є працівником амбулаторії у с. Злазне, де проживає неповнолітня [PERSON], повідомила суду, що дитина проживає з батьком, тіткою і бабусею, зазначила, що здоров'ям дитини цікавиться тітка, мама [PERSON] - ні. Свідок [PERSON], показала суду, що вона працює практичним психологом у школі, де навчається [PERSON]. Зазначила, що при розмові про матір дівчинка хвилюється та уникає розмов про маму. Вказала, що дитина не має бажання спілкуватися з мамою [PERSON] Свідок [PERSON], інспектор Злазненської сільської ради, показала суду, що зі слів сусідів їй відомо, що відповідачка до своєї донька у с. Злазне не приїжджає, повноцінної участі у вихованні дитинине бере. Зі слів самої дівчинки їй відомо, що мама інколи телефонує та пересилає кошти. Свідок [PERSON], показала, що вона є племінницею батька [PERSON], вказа, що за час коли [PERSON] проживає разом з батьком, її мама [PERSON] до дитини не являлася та не цікавилася її життям. Зазначила, що дитини не має бажання повертатися жити до мами. Свідок [PERSON], показала суду, що вона є рідною тітеою [PERSON], проживає разом з нею, показала, що дитина не хоче їхати жити до мами [PERSON], зазначила, що за 4 роки, вона, свідок, бачила [PERSON] лише один раз. Показала, що відповідачка ніколи не проявляла бажання повернути доньку, гроші на утримання дитини висилала один раз. Пояснила суду, що [PERSON] не спілкується зі свідком, а телефонує лише до [PERSON]. Свідок [PERSON], показала, що вона працює фахівецем із соціальної роботи Соціальної служби дітей, сім'ї та молоді Костопільської РДА, повідомила суду, що сім'я неповнолітньої дитини [PERSON], перебуває на обліку у службі як сім'я, що опинилася у складних життєвих обставинах, так як мати ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а батько не може виконувати батьківські обов'язки за станом здоров'я. Пояснила, суду, що з відповідачкою було проведено профілактичні бесіди щодо належного виховання дитини та виконання батьківських обов'язків. За змістом ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ці підстави є вичерпними. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає у с. Пугачівка Млинівського району Рівненської області, разом із синами [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO] та матір'ю [PERSON] (а.с. 8). З акту обстеження матеріально-побутових умов та умов проживання від 17.10.2017 року сім'я [PERSON] проживає в с. Пугачівка Млинівського району, в будинку який їй надежить та складається з трьох кімнат, кухні, коридору, опалення пічне. Кімнати вмебльовані, наявна побутова техніка, в будинку чисто, придбано, одяг та постільна білизна випрані. Дитина забезпечена одягом та взуттям відповідно до віку. Комісією встановлено, що [PERSON] створено належні умови для проживання та виховання дітей (а.с. 10). Встановлено, що із [PERSON] службою у справах дітей Млинівської районної державної адміністрації проводилися профілактична бесіда, щодо неналежного виконання своїх батьківських обов'язків відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] В ході вказаних бесід [PERSON] заперечувала факт невиконання батьківських обов'язків (а.с. 11). З листа Млинівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді № 232 від 20.07.2017 року вбачається, що сім'я [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою с. Пугачівка, Млинівського району характеризується позитивно, у будинку санітарно гігієнічні норми не порушені, продукти харчування наявні, менший син [PERSON], [INFO] - чистий, охайно одягнений, усі потреби дитини задовольняються повністю (а.с. 12). Таким чином, встановлено, що відповідачка не веде аморальний спосіб життя, належним чином виконує батьківські обов'язки відносно дітей, які проживають разом з нею, що дає суду підстави вважати, що почуття материнської любові і відповідальності відповідачці відомі. Судом встановлено, що зі сторони відповідачки дійсно має місце факт відсутності постійного спілкування з дитиною, зацікавленості її життям та матеріальним забезпеченням, однак позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Однак причиною обмеженого спілкування є не небажання матері спілкуватися з дочкою, а неприязні відносини дочки до матері, дитина сама не прагне до спілкування. Не можна також стверджувати, що відповідачка свідомо ухиляється від матеріального забезпечення дитини, оскільки в судовому засіданні встановлено, що постійного місця роботи остання не має, обмежується тимчасовими заробітками, єдиним стабільним джерелом доходу є соціальна допомога, на утриманні має ще одну неповнолітню дитину. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року визначено, що позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьків обов'язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини, на те, щоб малолітня дитина проживала з ними закріплено і в положеннях ст.ст.151, 160,163 СК України. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що при позбавленні батьківських прав суди повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Крім того, у даному рішенні Європейським судом звернуто увагу, що при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов'язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року визначено, що відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Враховуючи, викладене, суд вважає за необхідне в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відмовити, попередити відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покласти на орган опіки та піклування в особі Органу опіки та піклування Костопільської районної державної адміністрації контроль за виконанням [PERSON] своїх батьківських обов'язків відносно її доньки [PERSON] Щодо позовної вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] слід зазначити наступне. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що позивачу відмовлено у задоволенні поовних вимог про позбавлення відповідачки батьківських прав та те, що неповнолітня [PERSON] фактично проживає з батьком [PERSON], який не є позивачем у справі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed