Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу. Мотивувала свої вимоги тим, що шлюб між ним та відповідачем був зареєстрований 10 вересня 1993 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, про що 10 числа вересня місяця 1993 року складено відповідний актовий запис № 1123. [INFO] від шлюбу народилася [PERSON]. Сімейні стосунки у шлюбі не склались. Протягом останніх років між ними виникли конфлікти та сварки. З весни 2016 року не ведеться спільне господарство, мають окремий бюджет, шлюб носить формальний характер, проживають за різними адресами. Позивач в судовому засіданні просив суд ухвалити рішення, яким шлюб укладений між ним та відповідачем розірвати та категорично заперечував проти надання строку на примирення. Відповідач не з'явився в судове засідання. При цьому заява про відкладення справи надійшла від відповідача без підтвердження причин поважності неявки. В судовому засіданні позивач зазначив, що таким чином відповідач затягує розгляд справи, а тому суд з врахуванням думки позивача, визнаючи причини неявки в судове засідання відповідача такими що відбулися за відсутності поважних причин, вважає за можливе вирішити справу по суті за наявними матеріалами, з врахуванням обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 вересня 1993 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, про що 10 числа вересня місяця 1993 року складено відповідний актовий запис № 1123. [INFO] від шлюбу народилася [PERSON]. Сторони не підтримують шлюбних стосунків починаючи з весни 2016 року, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, втратили почуття любові. Позивач наполягає на розірванні шлюбу посилаючись на неможливість збереження сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Судом враховується, що позивач втратив інтерес до відповідача та не має наміру вчиняти будь-які дії направлені на збереження сім'ї з останньою. Позивач в категоричній формі наполягає на розірванні шлюбу посилаючись на неможливість збереження сім'ї. Відповідачем в ході розгляду справи не вчинялося дій, які б свідчили про намір зберегти шлюб, що також враховується судом при прийнятті рішення по суті у сукупності з іншими встановленими пор справі обставинами. За таких обставин, відповідно до ст. 111-112 СК України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дочки, вважає за доцільне не надавати сторонам строк для примирення і на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. На підставі ст.ст. 84, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved