Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач зазначає, що 20 грудня 2017 року о 13 год. 50 хв. [PERSON] на 9 км. + 500 м. автодороги Печанівка Любар, керуючи автомобілем [NUMBER] із саморобним причіпом державний номерний знак [NUMBER], під час виконання маневру обгону, не дотримався безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впоравшись з керуванням автомобіля, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], власником якого є ТОВ «А.Т.К». Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди належний товариству автомобіль «Рено Дастер» державний номерний знак [NUMBER] отримав значні механічні пошкодження та був доставлений на сервісну станцію «RENAULT» в м.Житомир для проведення його послідуючого ремонту. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що призвело до ДТП та пошкодження майна ТОВ «А.Т.К», постановою Любарського районного суду від 18.01.2018 року визнано [PERSON] У відповідності до висновку Звіту, матеріальний збиток (шкода), завданий власникові автомобіля [NUMBER], внаслідок його пошкодження при ДТП складає 212505,86 грн. Крім того, позивачем понесені витрати по оплаті послуг евакуатора в сумі 2400,00 грн. та витрати по оплаті експертизи в сумі 1200,00 грн. Відповідач застрахував свою цивільну відповідальність перед третіми особами із сумою страхового ліміту 100000,00 грн., а тому сума заподіяної шкоди, яку відповідач зобовязаний відшкодувати, зменшена на дану суму та складає 116105,86 грн., яку відповідач [PERSON] в добровільному порядку оплатити відмовляється. Саме тому, позивач звернувся до суду з проханням ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на його користь заподіяну матеріальну шкоду в загальній сумі 116105,86 грн., а також просив стягнути з останнього понесені ним судові витрати.\~ У судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги свого довірителя підтримав повністю та просив суд їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Пояснив, що обставини викладені у позовній заяві підтверджуються доданими до неї письмовими доказами. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказав, що заявлені позовні вимоги визнає частково. Вказав, що представники ТОВ «А.Т.К» зверталися до нього про відшкодування заподіяної шкоди, однак він відмовився її виплачувати та наполіг на проведенні відповідної експертизи. Крім того, він вказав, що його підставили і на його думку схема ДТП працівниками поліції складена не вірно. Також додав, що не згоден з сумою витраченою на послуги евакуатора. [PERSON] пояснив, що являється пенсіонером, а тому заподіяну матеріальну шкоду буде виплачувати частинами. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зігдно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що постановою Любарського районного суду Житомирської області від 18.01.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тобто у тому, що 20 грудня 2017 року о 13 год. 50 хв. він на 9 км. + 500 м. автодороги Печанівка Любар, керуючи автомобілем [NUMBER] із саморобним причіпом державний номерний знак [NUMBER], під час виконання маневру обгону, не дотримався безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впоравшись з керуванням автомобіля, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER]. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.5-6). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у завданні шкоди доведена належним чином та відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України доведенню не підлягає. В результаті даної ДТП автомобіль позивача отримав значні механічні пошкодження та згідно звіту про оцінку автомобіля [NUMBER] №727 від 22.03.2018 року, виконаним ТОВ «Експерт Авто», матеріальний збиток завданий власнику даного автомобіля складає 212505,86 грн. (а.с.10-21). Протокол огляду транспортного засобу від 13.03.2018 року та протокол додаткового огляду транспортного засобу від 19.03.2018 року вказують на те, що при огляді автомобіля [NUMBER] виявлено механічні пошкодження (а.с.22 25). Товарний чек від 20.12.2017 року, виданий фізичною особою-підприємцем [PERSON] вказує на те, що за послуги евакуатора з доставки автомобіля [NUMBER] з с.Нова Чортория Любарського району до м.Житомира, коштує 2400,00 грн. Згідно квитанції ПАТ «ПриватБанк» №0.0.981322237.1 від 07.03.2018 року, ТОВ «А.Т.К» було перераховано на рахунок ТОВ «Експерт Авто» 1200,00 грн. за експертну оцінку автомобіля. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності чи інше) володіє транспортним засобом, використання якого утворює підвищену небезпеку. За заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки його володілець відповідає незалежно від наявності вини. Володільцем визнається той власник, чи інший титульний володілець, який одночасно фактично його використовує, зберігає, чи утримує. Частинами 1, 2, 3, 4 статті 1187 ЦК України регламентовано, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник, особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Частиною 2 ст.1192 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як з'ясовано судом, страховою компанією, в якій була застрахована цивільна відповідальність відповідача [PERSON] позивачу було сплачено 100000 грн., в межах ліміту відповідальності страховика. У відповідності до Звіту про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, позивачу завданий матеріальний збиток у розмірі 212505 грн. 86 коп. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення із відповідача суми матеріального збитку у розмірі 116105,86 грн. знайшли своє підтвердження та підлягають стягненню з відповідача. Крім того, оскільки рішення ухвалено на користь позивача то у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 1762 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved