Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № ІФ01-01402 від 03.03.2014 року, посилаючись на те, що відповідачка отримала в позивача кредит в розмірі 400,00 грн. у національній валюті, на умовах строковості, платності та поворотності строком на 14 днів до 17 березня 2014 року зі сплатою 2% за кожен день від залишкової суми кредиту та зобовязалася виконати свої зобов'язання відповідно до умов договору. Внаслідок невиконання взятих на себе зобовязань, за відповідачкою наявна заборгованість по договору про надання фінансового кредиту, яку позивач просить суд стягнути з останньої. Представник позивача в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася повторно, про причину неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 24, 31). З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов договору фінансового кредиту внаслідок чого позивач позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за вказаним договором. Відповідно до ст.ст. 1, 4 ЗУ Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг фінансовий кредит кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Фінансовою послугою вважається надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що 03.03.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Українська мікрофінансова мережа та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № ІФ01-00018, за яким Кредитодавець надав, а позичальник (відповідачка) отримала кредит в розмірі 400,00 грн. строком на 14 днів до 17 березня 2014 року. Умовами кредитного договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 2% за кожень день від залишкової суми кредиту (а.с. 6). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Не зважаючи на взяті на себе за договором фінансового кредиту зобов'язання, відповідачка [PERSON] систематично порушувала строки сплати кредиту, що підтверджується довідкою про стан заборгованості за договором фінансового кредиту № ІФ01-01402 від 03.03.2014 року (а.с.5). Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позивачем станом на 05.05.2015 року проведено розрахунок заборгованості за договором фінансового кредиту № ІФ01-01402 від 03.03.2014 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідачки [PERSON] за кредитними зобов'язаннями в розмірі 512 грн. 00 коп., з яких: 400,00 грн. - розмір неповернутого фінансового кредиту, 112,00 грн. - прострочені проценти за користування фінансовим кредитом (а.с. 5). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним договором фінансового кредиту відповідачкою не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 611, 612, 1046, 1048 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1 ЦПК України,

Outcome: approved