Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 15.072008 року між АКІБ «УкрСибанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» (надалі - позивач) та [PERSON] (надалі - відповідач) був укладений кредитний договір № 11371989000 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 95000, 00 дол. США, зі сплатою 14,5% річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 16.07.2018 року. Позивач свої зобов'язання виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 95000, 00 доларів США, проте відповідача взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 20.02.2013 року становить 152882,25 доларів США з яких: 92791, 74 доларів США - кредитна заборгованість; 60090, 51 доларів США - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 23407, 96 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 56440, 73 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву у якій просив суд проводити судовий розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав з урахуванням уточнень та не заперечував проти ухвалення у справі заочне рішення за відсутності належним чином повідомленого відповідача /Т. 2 а.с. 143/. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи судом повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність останнього та ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15.07.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № 11371989000, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 95000, 00 дол. США, зі сплатою 14,5% річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 16.07.2018 року /Т.1 а.с 6-9/. Відповідно до п. 1.1 договору, банк зобов'язується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит в іноземній валюті в сумі 95000,00 дол. США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах визначених договором /Т. 1 а.с.6/. Відповідно до п. 4.2. договору, позичальник зобов'язаний погашати кредит та сплачувати нараховані проценти шляхом сплати ануїтетних платежів , розмір яких встановлений п. 1.2.2 на вказаний рахунок /Т.1 а.с. 7/. Відповідно до п. 4.6 договору достроково повернути суму кредиту та сплатити проценти у випадках встановлених договором та /або порушень істотних умов договору та застосування банком процедури щодо дострокового повернення кредиту в порядку визначеному договором /Т. 1 а.с. 7/. Відповідно до п. 4.9. договору позичальник зобов'язаний достроково повернути кредит та сплатити проценти в повному обсязі у випадку невиконання позичальником вимог договору та за умови реалізації банком права вимоги на дострокове повернення кредиту та сплати процентів /Т. 1 а.с. 7/. Відповідно до п. 5.5. договору у випадку несплати позичальником чергового ануїтетного платежу у встановлений договором день сплати ануїтетного платежу, більше ніж на 1 місяць, та/або порушення інших умов договору та/або у випадку порушення позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку встановленому розділом 12 договору /Т.1 а.с. 7/. Відповідно до п. 8.1 договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема термінів повернення кредиту та/або термінів сплати процентів або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню у визначеному договором порядку /Т. 1 а.с. 8/. Проте, у встановлений кредитним договором строк відповідач не здійснював своєчасно проплату за кредитним договором, тобто не виконав свої зобов'язання за цим договором в частині своєчасного погашення кредиту, що є порушенням умов кредитного договору. Таким чином, станом на 20.02.2013 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 152882,25 доларів США з яких: 92791, 74 доларів США - кредитна заборгованість; 60090, 51 доларів США - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 23407, 96 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 56440, 73 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам /Т. 2 а.с. 124-126/. Згідно пункту 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Згідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 611 ЦК України, уі разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором, банк, або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Станом на 20.03.2013 року, тобто на момент здійснення розрахунку і на час розгляду справи відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання із повного погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором, відповідно, порушивши строки повернення кредиту, а також сплати відсотків, чим створив заборгованість, яка підлягає стягненню в примусовому порядку. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач свої зобов'язання за договором, укладеним з позивачем належним чином не виконує в добровільному порядку, сплатити заборгованість відмовляється, тому заборгованість підлягає стягнення в примусовому порядку. На підставі викладеного та

Outcome: approved