Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач заявила позов до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Заявлений позов обґрунтувала тим, що під час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилася одна дитина, син [PERSON] [INFO] , який на даний час є малолітнім та проживає з нею і перебуває на її утриманні. 17.05.2016 року, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач коштів на утримання дитини не дає, не бере участі у вихованні сина, не цікавиться його здоров`ям. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом постановлено розглядати справу в заочному порядку. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі, який було укладено 12.03.2016 року, у них народилася одна дитина, син [PERSON] [INFO] , який на даний час є малолітнім та проживає з нею і перебуває на її утриманні. 17.05.2016 року, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ними розірвано. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не дає. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, інші обставини, що мають істотне значення, дозволяють йому в повній мірі брати участь в утриманні їх неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, зокрема те, що син повністю знаходиться на утриманні матері, та матеріальне становище відповідача. Суд вважає, що з відповідача, з урахуванням вказаних обставин відповідно до вимог ч.1 ст.184 СК України слід стягнути на користь позивача на утримання сина [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі ј всіх видів заробітків (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. 180- 183 СК України та

Outcome: approved