Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що з 2005 по 2010 рік знаходився з нею у зареєстрованому шлюбі. В даному шлюбі [INFO] народився син [PERSON] , на утримання якого з позивача стягуються аліменти згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2011 року, в розмірі 1/3 частини його доходу. 27 вересня 2013 року позивач зареєстрував шлюб із [PERSON] . Від даного шлюбу [INFO] народилась дочка [PERSON] . Також у нього наявний обов`язок матеріально допомагати матері інваліду ІІ групи та батьку, який є пенсіонером. За вказаних обставин просив суд зменшити розмір аліментів які стягуються на сина [PERSON] до 1/6 частини від його заробітку (доходу). Відповідно до відзиву на позовну заяву відповідач позов не визнала, оскільки у відповідача наявні доходи, які йому дозволяють виконувати рішення суду від 29 вересня 2011 року. Наявність у позивача дитини від іншого шлюбу не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. У відповіді на відзив позивач зазначив, що наявність у нього утриманців, а саме дитини від нового шлюбу та батьків, не дають йому змогу сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, з мотивів наведених у ньому. Вказав що розмір його доходів на протязі останніх місяців суттєво зменшився, тому йому важко виконувати рішення суду про стягнення аліментів. Також у нього наявні витрати пов`язані із лікуванням хребта. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначила, що позивач не довів неспроможність виконувати обов`язок по сплаті аліментних платежів у визначеному рішенням суду розмірі. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2011 року судом присуджено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходу, починаючи з 14 березня 2011 року до досягнення сином повнолітня. 27 вересня 2013 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] . У даному шлюбі у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . 19 серпня 2016 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] . Після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». [PERSON] працює на посаді старости Козинського старостинського округу у Галицькій міській раді. Його загальний дохід за лютий, березень та квітень 2021 року склав 60\~119 грн. 81 коп. Інформації про інші доходи платника аліментів суду не надано. Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у пункті 23 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звертає увагу судів на те, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З урахуванням вказаних положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Правове значення при вирішенні даного спору має встановлення наявності або відсутності факту саме зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів (в даному випадку рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2011 року по справі № 0907/2-4971/2011 року). При вирішенні даного спору суд враховує що сімейний стан [PERSON] змінився, так як у нього [INFO] народилась дочка, яка також потребує утримання зі сторони батька. Стягнення аліментів в розмірі третини заробітку позивача не дозволить надати аналогічне матеріальне забезпечення молодшій дитині, народженій у новому шлюбі. Наведене в свою чергу свідчить про наявність підстав для зменшення розміру аліментів. Однак запропонований позивачем розмір аліментів в розмірі 1/6 частини його доходу є занадто низьким щоб забезпечити належне утримання неповнолітнього [PERSON] . Наявність у позивача непрацездатних батьків суд не може взяти в основу для зменшення розміру аліментів, так як суду не надано доказів про розмір їх пенсії та інших доходів. Також позивачем не зазначено про розмір витрат на лікування хребта, тому суд також не може взяти дану обставину для висновку про доцільність зменшення розміру аліментних платежів. Враховуючи зміну сімейного стану позивача, а також рівень його доходу, суд вважає що встановлений рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2011 року розмір аліментів на [PERSON] слід зменшити із 1/3 до 1/4 частини від всіх видів доходів позивача щомісячно. При цьому суд виходить із того, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Із наведеного слідує, що стягнення аліментів у зменшеному розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. На підставі ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 180-183, 192 СК України,

Outcome: partial