Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором №620502 від 19.03.2014 року, додатковим договором №1 від 22.08.2014 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки в сумі 6769,26 грн. При цьому посилається на те, що 19.03.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №620502 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки та 22.08.2014 року додатковий договір №1 до нього, за якими відповідач отримала кредит у розмірі 7800,00 грн. за сплатною процентів за користування ним зі строком, що відповідає строку дії платіжної картки. Умови договору відповідач не виконувала належним чином, щомісячно кредит не погашала, таким чином утворилась заборгованість в сумі 6769,26 грн., станом на 09.01.2019 року. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 15.01.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. 05.02.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками, в якому вона заявила про застосування наслідків спливу позовної давності та просила відмовити у задоволенні позову повністю. 08.02.2019 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.03.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №620502 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки та 22.08.2014 року додатковий договір №1 до нього, за якими відповідач отримала кредит у розмірі 7800,00 грн. за сплатною процентів за користування ним зі строком, що відповідає строку дії платіжної картки. Умови договору відповідач не виконувала належним чином, щомісячно кредит не погашала, таким чином утворилась заборгованість станом на 09.01.2019р. в сумі 6769,26 грн. та складається з: 6755,93 грн. загальна сума основної заборгованості (основного боргу); 13,33 грн. розмір 3% річних на суму простроченого кредиту. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Підстави виникнення цивільних прав та обовязків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до положень ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). За приписом ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст.\~638\~та ч. 1 ст.\~640 ЦК України\~договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до\~ст.\~1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК). Згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (стаття 530 ЦПК України). Статтею 525 ЦК\~заборонено односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у\~ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Позивачем надано належним чином завірені копії відповідних документів. Відповідач не надала суду належні, допустимі, достатні та достовірні докази на підтвердження належного виконання нею зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі та спростування суми заборгованості перед позивачем. Посилання відповідача на втрату нею постійної роботи, захворювання її та членів сім'ї, розлучення, не впливають на вирішення спору. Судом не встановлено наявності передбачених законом підстав для застосування наслідків спливу позовної давності відповідно до ст.267 ЦК України, оскільки термін дії платіжної картки, виданої відповідачу, закінчився у березні 2016 року, останній платіж мав місце 05.05.2016 року, а позовна заява подана до суду 14.01.2019 року. Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги банку до відповідача\~про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved