Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач звернувся в суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позов мотивував тим, що 18 вересня 2014 року у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області він уклав шлюб з відповідачем. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що причиною розірвання шлюбу стало те, що у сторін склались різні погляди на життя, ведення спільного господарства. Він більше трьох років фактично проживає в Республіці Польща з іншою жінкою. У зв`язку із цим вони припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство і спільно вирішили розірвати шлюб. Відповідно до поданого відзиву відповідач позов не визнала, зазначила, що з чоловіком вона не обговорювала питання розірвання шлюбу. В травні 2018 року [PERSON] поїхав на роботу в Польщу, звідки підтримував стосунки з сім`єю по телефону і допомагав сім`ї. Просила суд відмовити у задоволенні позову. Ухвалою від 17 вересня 2019 року судом визнано явку позивача [PERSON] у судовому засіданні обов`язковою для дачі особистих пояснень. Особисті пояснення з приводу причин розірвання шлюбу позивачем надано у заяві від 15 листопада 2019 року. Відповідно до ухвали від 05 грудня 2019 року сторонам надано строк на примирення один місяць. Правом примирення сторони не скористались. Позивач у судове засідання не з`явився, суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримав. Відповідач та її представник у судовому засіданні 05 грудня 2019 року позов не визнали з мотивів наведених у відзиві. У судове засідання 20 січня 2020 року не прибули причину неявки суд не повідомили. З урахуванням положень п. 1 ч. 3 ст. 233 ЦПК України судом ухвалено розгляд справи провести за відсутності відповідача та її представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно повторно виданого свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21 лютого 2019 року (а.с. 7), сторони зареєстрували шлюб 18 вересня 2014 року у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області, актовий запис № 1689. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Сторони не підтримують сімейних стосунків, проживають окремо. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Тому такий шлюб з урахуванням приписів ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України зберігати не доцільно. Відповідно до ч. 1 ст. 161 ЦПК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст. 141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст.157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідач щодо проживання сина [PERSON] разом з нею не заперечувала. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що повні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, малолітнього сина [PERSON] залишити на проживанні з матір`ю. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved