Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання електронних торгів та акта про реалізацію предмета іпотеки недійсними. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.04.2019 року були проведені електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, за результатами яких було реалізовано лот №299741, а саме: склад з гаражем і столярною майстернею /літ. А-1/, загальною площею 348,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до протоколу проведення електронних торгів №405758 від 18.04.2019 року переможцем торгів є приватне підприємство «3Д Україна». Вважає, що угода про відчуження майна на електронних торгах №405758 від 18.04.2019 року є недійсною з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених ч.1-3 та ч. 5, 6 ст. 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК та іншим актам цивільного законодавства. Зазначає, що вищевказаний лот на підставі іпотечного договору від 27.08.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №4007, переданий в іпотеку АТ «Український інноваційний банк» в забезпечення виконання зобов`язань ТзДВ «Довірче товариство - Перша Волинська фінансово-будівельна компанія «ТРАНС-ІНВЕСТ-БУД» за кредитною угодою №005 від 27.08.2010 року, укладеного між ТзДВ «ТРАНС-ІНВЕСТ-БУД» та АТ «Український інноваційний банк». При цьому, відповідно до умов іпотечного договору було передано комплекс об`єктів незавершеного будівництва, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Водночас, згідно змісту протоколу, реєстраційний номер лота 299741 має назву «Предмет іпотеки. Склад з гаражем і столярною майстернею /літ. А-1/, загальною площею 348,6 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , тобто було здійснено продаж закінченого будівництвом та введеного в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, що не відповідає дійсності, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дана нерухомість обліковується як об`єкт незавершеного будівництва. У зв`язку з чим, просить визнати недійсними результати електронних торгів з реалізації незавершеного будівництва - склад з гаражем і столярною майстернею / літ. А-1/, загальною площею 348,6 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , проведених 18.04.2018 року, а також визнати недійсним акт про реалізацію предмета іпотеки, складений державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 18.04.2019 року при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом 06.12.2013 року на виконання рішення Луцького міськрайонного суду від 10.09.2013 року у справі №161/11023/13-ц. Ухвалою суду від 02.10.2019 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено ПАТ «Українська інноваційна компанія». В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача ПП «3Д Україна» в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні за безпідставністю. Інші представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце слухання справи були повідомлені судом належним чином. У поданих відзивах на позовні вимоги просили відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи - ПАТ «Укрінбанк» також в судове засідання не з`явився, проте подав суду письмові пояснення, у яких просив розгляд справи проводити у його відсутності, а рішення у даній справі прийняти у відповідності до вимог чинного законодавства. Представник третьої особи - ТзДВ «Довірче товариство - Перша Волинська фінансово-будівельна компанія «ТРАНС-ІНВЕСТ-БУД» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом з`ясовано, що 18.04.2019 року були проведені електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, за результатами яких було реалізовано лот №299741, а саме: склад з гаражем і столярною майстернею /літ. А-1/, загальною площею 348,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , переможцем яких стало приватне підприємство «3Д Україна» (а.с. 15-16). У відповідності до ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Згідно з абзацом другим п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013р. №3 передбачено, що відповідно до частини четвертої статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на конкурсах, аукціонах (прилюдних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж (з урахуванням особливостей її проведення). Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Правила проведення електронних торгів визначено Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2015 №2710/5 (надалі - Порядок). Зокрема, електронні торги - це продаж майна на прилюдних торгах за принципом аукціону або на комісійних умовах засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну (ч. 1 Порядку). Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином. Отже, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами 1-3 та 6 статті 203 ЦК України. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 листопада 2015 року № 6-1749цс15. Також, слід звернути увагу, що підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів. Дану правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року по справі № 759/2467/15-ц. Вирішуючи спір про визнання електронних торгів недійсними, необхідно встановити чи мало місце порушення вимог порядку та інших норм законодавства під час проведення електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати електронних торгів. У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як слідує з позовної заяви, позивач покликається на ті обставини, що в результаті реалізації окремої будівлі предмета іпотеки, що є об`єктом незавершеного будівництва, були порушені майнові права ТзДВ «ТРАНС-ІНВЕСТ-БУД», оскільки вартість будівель незавершеного будівництва, що є предметом іпотеки, після будівельних робіт з реконструкції з розширенням виробничої бази була б безперечно вищою, ніж вартість предмета іпотеки, яка є його початковою ціною. Проте, посилання позивача на підставність його позовних вимог, оскільки реалізація майна з електронних торгів відбулась за ціною, значно нижчою від реальної вартості, суд оцінює критично, оскільки неодноразово Верховний Суд України у власних постановах, зокрема № 6-116цс12, №6-174цс12, №6-547цс16, 6-2677цс16 висловлював правові висновки, що порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом України «Про виконавче провадження» (ст. 57 Закону). Відповідно до абз. 19.1 Постанови Верховного Суду по справі № 910/10136/17 від 02 травня 2018 року, підставою для визнання електронних торгів недійсними може бути лише порушення порядку їх проведення, а дії державного виконавця у виконавчому провадженні, в тому числі щодо оцінки майна, мають самостійний порядок оскарження і не можуть бути підставою для визнання торгів недійсними. Відповідно до абз. 45 Постанови Верховного Суду від 02 травня 2018 року, визначення вартості майна не входить до предмету доказування в справах про визнання електронних торгів недійсними, оскільки результати оцінки майна мають окремий, передбачений законом спосіб та порядок оскарження. Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Саме таку позицію Верховний Суд виклав також у постановах від 6 березня 2018 року по справі № 309/3860/13-ц та від 25 квітня 2018 року по справі № 344/7799/15-ц. Таким чином, вимоги про незгоду з оцінкою майна повинні розглядатись як оскарження рішення державного виконавця в процесуальному порядку, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретна особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження, у зв`язку із чим покликання позивача на цю обставину, не може бути підставою для визнання недійсними прилюдних (електронних) торгів. Разом з тим, суд вважає необґрунтованими та безпідставними заявлені вимоги, оскільки вважає, що реалізація предмету іпотеки як об`єкту завершеного будівництва не порушує жодним чином прав позивача, оскільки він був оцінений і реалізований значно за вищою ціною, ніж би реалізовувався як об`єкт незавершеного будівництва. При цьому, посилання про можливу реконструкцію і продаж даної нерухомості в якості цілісного комплексу жодними доказами не підтверджується і дані припущення суд до уваги не приймає. Оскільки, проект реконструкції та дозвіл на будівництво від 07.09.2006 року є певними намірами, які тривалий період часу не реалізовані, а тому не можуть слугувати беззаперечним доказом цього. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, зважаючи на вищевикладене, представником позивача всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних і беззаперечних доказів того, що при проведенні електронних торгів було допущено порушення вимог чинного законодавства, а також прав позивача, а тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed