Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом в якому просить виділити в натурі у його власність житлову кімнату 57, згідно плану квартири, площею 16,1 кв.м, що ідеально складає ? житлової площі квартири та визнати у спільному користуванні нежитлову площу квартири, а саме: кухню 64, відповідно плану, ванну кімнат 63, вбиральню 62, коридор 61, передпокій 61а, веранду 1 та тамбур 1а. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати, понесені ним внаслідок звернення до суду. Відповідачка [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій з урахуванням уточнень просить припинити право [PERSON] на ? частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Визнати право власності за [PERSON] на 1/4 частку квартири [ADDRESS]. Виплатити [PERSON], що зареєстрований за адресою [ADDRESS] грошову компенсацію в сумі 292969,00 грн. (двісті дев'яносто дві тисячі дев'ятсот шістдесят дев'ять гривень), які знаходяться на рахунку № [NUMBER] в ТУ ДСАУ в Харківській області, код 26281249, банк отримувача - ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011. Сторони про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі, на задоволенні своїх позовних вимог не наполягав. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши [PERSON] повноваження представляти її інтереси в судовому засіданні на підставі нотаріально посвідченої довіреності. В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала, просила їх задовольнити на підставі обставин викладених в позовній заяві, в задоволені позовних вимог [PERSON] просила відмовити. Виходячи з наведеного, вислухавши думку сторін, які були присутні в судовому засіданні, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності позивача за зустрічним позовом. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, та оцінивши надані сторонами по справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, а позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню повністю. Судом встановлені такі факти, що підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 61 ЦК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Квартира № 11 за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] в ? частинах на підставі договору дарування від 20 жовтня 2010 року та [PERSON] ? частині на підставі договору дарування від 18 червня 2010 року [PERSON] є колишнім чоловіком доньки позивачки - [PERSON] Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 березня 2011 року . Після розірвання шлюбу з дочкою позивачки [PERSON] в спірній квартирі за адресою: [ADDRESS], не мешкав. На теперішній час [PERSON] та [PERSON] є сторонніми особами, нічим не пов'язані між собою. Сторони спільно квартирою не користуються, оскільки мають неприязнені стосунки, що може в подальшому стати підставою для виникнення нових конфліктів та суперечок. Існування конфлікту між сторонами підтверджується, неможливість власними силами вирішити питання користування спірною квартирою, а також відповіддю Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, з якої вбачається, що [PERSON] в 2010 році зверталася до дільничного інспектора міліції Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області з питань неправомірної поведінки [PERSON] Після розірвання шлюбу позивач за первісним позовом [PERSON] постійно мешкає за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з рішення Дзержинського районного суду № 2-2137/11 від 18 червня 2013 року в результаті поділу майна, набутого подружжям під час шлюбу, вказаний житловий будинок, загальною площею 185,5 кв.м, належить по ? частині позивачу [PERSON] та його колишній дружині [PERSON] Крім того, представником відповідача за первісним позовом [PERSON] до суду надане рішення Апеляційного суду Харківської області від 04 листопада 2014 року, з якого вбачається, що в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], на ? частину, яка належить [PERSON], виділені приміщення загальною площею 102 кв.м Судом достовірно встановлено та не оспорюється сторонами по справі, що спільне користування квартирою неможливе. Наведені вище обставини сторони не заперечували та не оспорювали, тому оскільки, зазначені обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, суд відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України вважає їх встановленими та такими, що не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно з вимогами ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. З метою визначення наявності підстав необхідних для припинення права власності, передбачених ст. 365 ЦК України, та з'ясування питання щодо можливості виділу ? частини, по справі 17 листопада 2014 року проведена судова будівельно-технічна експертиза № 7332/12366. З представленого висновку судової будівельно-технічної експертизи № 7332/12366 вбачається, що виходячи з архітектурно-планувального і конструктивного рішення квартири, переобладнати квартиру на дві ізольовані квартири з окремими приміщенням: житлової кімнати, кухні, коридору, ванної кімнати, вбиральні відповідно до норм п.2.28 ДБН В.2.2-15-2005 та п.8.11, п. 8.12 ДБН В.3.2-2-2009, неможливо Пунктом 6 Постанови пленум Верховного суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» визначено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. З огляду на наведене, так як здійснити виділ ? частини квартири, яка належить [PERSON], неможливо, беручи до уваги те, що [PERSON] не наполягав на задоволені своїх вимог, суд дійшов висновку, що в задоволені позову [PERSON] необхідно відмовити. Частина 1 ст.365 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав припинення права власності співвласника на частку спільного майна. Зокрема його частка повинна бути незначною й не може бути виділена в натурі. Чинним законодавством не визначене чітке поняття незначної частки, тобто це є оціночною величиною в кожному конкретному випадку. Тобто, поняття «незначна частка», на думку суду, має з'ясовуватись з урахуванням всіх даних щодо спірного майна, а не лише з урахування розміру цієї частки у спільній власності. Відповідно до практики Верховного Суду України для вирішення питання про припинення права особи на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників наявність всіх чотирьох умов, зазначених в ч.1 ст.365 ЦК України, в їх сукупності не є необхідністю, оскільки ці умови є вичерпним переліком підстав, за наявність будь-якого з них можливо вирішення судом питання про припинення права на частку в загальному майні й, кожен з чотирьох випадків, може бути самостійною підставою для звернення до суду. Проаналізувавши всі надані сторонами докази, суд вважає, що матеріалами справи доведені підстави, викладені в ч.1 ст.365 ЦК України, а саме: що частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим. Таке припинення не завдасть шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї, оскільки [PERSON] забезпечений житлом, має у власності частину житлового будинку, площею 102 кв.м. Згідно з ч.2 ст.365 ЦК України обов'язковою умовою постановкою судом рішення про припинення права особи на частку у спільному майні - є попереднє внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно з висновком експертизи ринкова вартість спірної квартири становить 1171877 грн. Тобто грошова компенсація за ? частину квартири становить 292969 грн. (1171877*1/4 = 292969). Надана представником [PERSON] квитанція свідчать про те, що [PERSON] внесла на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області кошти в сумі 292969 грн., як забезпечення виконання рішення по справі № 638/116/14-ц для отримання їх в подальшому [PERSON] Оскільки під час розгляду даної справи було встановлено наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 365 ЦК України, крім того, позивачка [PERSON] виконала вимоги ч. 2 цієї статті, то позовні вимоги [PERSON] про припинення права власності [PERSON] на ? частку спірної квартири із сплатою компенсації на користь [PERSON], підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved