Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 20.06.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №CGVPGA00000044. Відповідно до даного кредитного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 250000 дол.США терміном до 16.05.2012 року. Відповідач зобов»язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленими кредитним договором. Умови кредитного договору банком виконано в повній мірі та позичальнику видано всю суму коштів, однак відповідач у свою чергу умови договору не виконує, тобто не своєчасно проводить сплату кредиту та відсотків за користування ним. Станом на 03.02.2015 року до сплати підлягають 51459 доларів США, в т.ч. 43494,27 доларів США -заборгованість за кредитом; 3977,57 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 846,72 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 675,35 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором; 15,39 доларів США - штраф (фіксована частина); 2449,70 доларів США - штраф (процентна складова). Тому просить позов задовольнити та стягнути з відповідача суму заборгованості. Представник позивача звернувся до суду з заявою про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги визнав. Із врахуванням наведеного, на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін та на підставі представлених суду доказів. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних міркувань. Судом встановлено, що 20.06.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір №CGVPGA00000044. Відповідно до укладеного кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 250000 доларів США терміном до 16.05.2012 року. Відповідач зобов»язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленими кредитним договором. Правовідносини, що виникли між сторонами носять зобов»язальний характер. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором №CGVPGA00000044 заборгованість відповідача становить 51459 доларів США, в т.ч. 43494,27 доларів США -заборгованість за кредитом; 3977,57 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 846,72 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 675,35 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором; 15,39 доларів США - штраф (фіксована частина); 2449,70 доларів США - штраф (процентна складова), що в гривневому еквівалентів відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.02.2015 року становить 835694,15 грн,. Згідно ст.ст.525,526,530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, слід зазначити, що ч. 2 вказаної статті наголошує, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Тому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За таких підстав, коли встановлено, що з вини відповідача зобов'язання перед позивачем не виконано, відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та відсотків, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на законі, а тому підлягають до задоволення в повній мірі. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved