Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач, діючи також як законний представник малолітніх дітей, звернулася до суду із позовом, яким просить усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення її разом з малолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 02 листопада 2006 року, сторони придбали у рівних частках 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS]. Після придбання частини будинку позивач зареєструвала своє місце проживання за вказаною адресою, після народження дітей їх місце проживання також було зареєстровано у спірному будинку. В 2010 році між сторонами відбувся конфлікт, в ході якого відповідач спричинив позивачу тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, за що був засуджений вироком суду. З цього часу позивач та діти не мають можливості проживати за місцем реєстрації, та користуватися власністю позивача, оскільки відповідач перешкоджає у цьому. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2017 року провадження у справі відкрито. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31жовтня 2017 року за заявою позивача з Депратаменту реєстрації Харківської міської ради витребувані відомості про всіх осіб, зареєстрованих за адресою: [ADDRESS]. 29 листопада 2017 року через канцелярію суду надійшли витребувані з відділу реєстрації місця проживання в Основ'янському районі м. Харкова докази, а саме - довідка про осіб, зареєстрованих [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надали суду заяву, якою просять розглянути справу у їх відсутність, задовольнити позовні вимоги та не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, викликався у судове засідання за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Таким чином, суд визначає, що відповідач не з'явився у судове засідання без поважних причин. Третя особа у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляд справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу від 02 листопада 2006 року, [PERSON] та [PERSON] придбали кожний по ? частці житлового будинку житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS]. Позивачем було оформлено технічний паспорт на своє ім'я належну їй частку житлового будинку. Судом встановлено, що 05 серпня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] в приміщенні кухні по [ADDRESS] відбулася сварка, в ході якої [PERSON] були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкові від 16 травня 2012 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та засуджений. Вирок набрав законної сили. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2017 року у позовних вимогах [PERSON] про поділ житлового будинку було відмовлено. Рішення набрало законної сили. Вказаним рішенням суду було встановлено, що з технічної точки зору неможливо запропонувати варіанти розподілу в натурі ? частини належної сторонам частини будинку [ADDRESS] Як вбачається з інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова № 0002910-2017, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON]. Задовольняючі позовні вимоги про вселення позивача та її малолітніх дітей у спірне житло, суд виходить з наступного. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст. 155 ЖК України, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, встановлених законодавством. Згідно ч. 3 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. ч. ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. За ч. 4 ст. 9 Житлового Кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає встановленим, що позивач та її малолітні діти обмежені у користуванні належним позивачу житлом, а тому право позивача та малолітніх дітей має бути поновлено шляхом вселення у спірний житловий будинок. За звернення до суду із позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 640,00 гривень, що підтверджується квитанцією КП «ПриватБанк» від 23.10.2017 року. Сплачений позивачем судовий збір суд стягує з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved