Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернувсь до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 14.04.2009 року між позивачем та [PERSON] була укладена рамкова угода № FW2801.21, відповідно до якої позивач зобов'язувався здійснити кредитування відповідачки [PERSON] у межах ліміту в сумі 300 000 гривень та строк 60 місяців. Видача кредиту на підставі вищевказаної рамкової угоди та визначення їх умов здійснювались шляхом укладання договорів про надання траншу, овердрафту, кредитної лінії, які є невід'ємною частиною рамкової угоди та не мають самостійного значення. На підставі та в межах рамкової угоди між позивачем та відповідачкою [PERSON] 27.12.2010 року було укладено договір про надання траншу № 1602.41460/FW2801.21, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 200 000 гривень, під 27% річних на строк 22 місяці. Крім того, 04.04.2012 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про надання траншу № 1602.42066/FW2801.21, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 140 000 гривень, під 28% річних на строк 6 місяців. В забезпечення виконання зобов'язання [PERSON] за рамковою угодою та договорами траншу 14.04.2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 79421-ДП1. Всупереч умовам рамкової угоди, договору про надання траншу № 1602.41460/FW2801.21 від 27.12.2010 року [PERSON] не забезпечила своєчасне погашення кредиту, внаслідок чого в неї виникла заборгованість за 318 прострочених днів у розмірі 183412,86 гривень, а саме: борг по капіталу - 45551,93 гривня, борг по процентах - 18249,29 гривень, пеня - 119611,64 гривень. Фактично розмір пені відповідно до розрахунку складає 119611,64 гривень, але позивач при визначенні суми позовних вимог в частині заборгованості по пені обмежився розміром у сумі 100000 гривень. Крім того, всупереч умовам рамкової угоди, договору про надання траншу № 1602.42066/FW2801.21 від 04.04.2012 року [PERSON] не забезпечила своєчасне погашення кредиту, внаслідок чого в неї виникла заборгованість за 296 прострочених днів у розмірі 215900,77 гривень, а саме: борг по капіталу - 66768,43 гривень, борг по процентах - 16721,79 гривень, пеня - 132410,55 гривень. Фактично загальний розмір пені відповідно до розрахунку складає 132410,55 гривень, але позивач при визначенні суми позовних вимог в частині заборгованості по пені обмежився розміром у сумі 92353,81 гривень. Позивач звернувся до відповідача [PERSON] з вимогою про повернення заборгованості по кредиту, однак ці вимоги відповідачем [PERSON] не були виконані. В зв'язку з вищенаведеним, позивач просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за рамковою угодою № FW2801.21 від 14.04.2009 року та укладених на її підставі договору про надання траншу № 1602.42060/FW2801.21 від 27.12.2010 року та договору про надання траншу № 1602.42066/FW2801.21 від 04.04.2012 року у розмірі 339645,25 гривень, а також суму сплачених судових витрат у розмірі 3396,45 гривень. Представник позивача у судове засідання не з'явився, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності на позовних вимогах наполягає у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає частково, та просить винести рішення зі зменшеним розміром неустойки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково, та просить винести рішення зі зменшеним розміром неустойки. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню за наступних підстав. 14.04.2009 року між позивачем та [PERSON] була укладена рамкова угода № FW2801.21, відповідно до якої позивач зобов'язувався здійснити кредитування відповідачки [PERSON] у межах ліміту в сумі 300 000 гривень та строк 60 місяців. Видача кредиту на підставі вищевказаної рамкової угоди та визначення їх умов здійснювались шляхом укладання договорів про надання траншу, овердрафту, кредитної лінії, які є невід'ємною частиною рамкової угоди та не мають самостійного значення (а.с.5-7). Відповідно до п. 2.1. банк на підставі угоди зобов'язується здійснювати кредитування відповідачки [PERSON] у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених Угодою та кредитними договорами, а відповідачка [PERSON] зобов'язується належно виконувати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов'язань, а також належно виконувати усі інші зобов'язання, передбачені угодою та кредитними договорами. Згідно до п. 4.1. за користування кредитом відповідачка [PERSON] зобов'язана сплатити банку проценти у розмірі та порядку, визначених угодою та кредитними договорами, у межах максимальних розмірів процентів, встановлених угодою. Відповідно до п. 6.1. за надання банком послуг пов'язаних з кредитуванням відповідачки [PERSON] на підставі угоди та кредитних договорів відповідачка [PERSON] зобов'язується сплатити банку комісії, вид, розмір та порядок сплати яких встановлено угодою та/або кредитними договорами та/або тарифами банку. Згідно до п. 7.1. погашення грошових зобов'язань здійснюється у строк, порядку, черговості та розмірі, встановлені Угодою та кредитними договорами, шляхом зарахування коштів на визначений банком рахунок. Відповідно до п. 9.2.2. вищевказаної рамкової угоди відповідачка [PERSON] зобов'язана щоразу у день настання строків погашення грошових зобов'язань забезпечувати належне їх погашення, здійснювати перевірку проведення погашення та його належності. Згідно до п. 10.2. вищевказаної рамкової угоди при порушенні встановлених цим договором строків погашення грошових зобов'язань відповідачка [PERSON] сплачує штрафну пеню у розмірі 0,5% від суми погашеної заборгованості, але не менше ніж 15 гривень у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. Починаючи з 31 календарного дня прострочення, вказаний розмір пені збільшується до 1% за умови подання банком відповідного повідомлення відповідачу про таке збільшення. Розмір пені не може бути збільшено, якщо погашено не менш ніж 80% усього боргу чи щомісячно погашається не менш ніж 30% від суми заборгованості. Відповідно до п. 10.6. вищевказаної рамкової угоди банк має право відмінити чи зменшити розмір неустойки (а.с.7). 27.12.2010 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір про надання траншу № 1602.41460/FW2801.21, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 200 000 гривень, під 27% річних на строк 22 місяці (а.с.8-9). Відповідно до п. 5 вищевказаного договору про надання траншу погашення усіх грошових зобов'язань відповідачки за цим договором здійснюється шляхом зарахування коштів на визначені банком рахунки у черговості, вказаній рамковою угодою. 04.04.2012 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір про надання траншу № 1602.42066/FW2801.21, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 140000 гривень, під 28% річних на строк 6 місяців (а.с.15-18). Відповідно до п. 5 вищевказаного договору про надання траншу погашення усіх грошових зобов'язань відповідачки за цим договором здійснюється шляхом зарахування коштів на визначені банком рахунки у черговості, вказаній рамковою угодою. Відповідачка [PERSON] отримала вищевказані кошти у розмірі 340000 гривень, що підтверджується меморіальними ордерами від 27.12.2010 року та 04.04.2012 року (а.с.11-12, 19-20). В забезпечення виконання зобов'язання [PERSON] за рамковою угодою та договорами траншу 14.04.2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 79421-ДП1 (а.с.33). Згідно до 2.1. договору поруки відповідач [PERSON] поручається перед банком за виконання усіх зобов'язань відповідачки [PERSON] у їх повному обсязі як солідарний із відповідачкою [PERSON] боржник. Відповідно до п. 3.2. договору поруки відповідач [PERSON] був зобов'язаний належно, повністю виконати зобов'язання відповідачки [PERSON] у випадку та з моменту виникнення заборгованості відповідачки [PERSON] у зв'язку із порушенням умов кредитного договору чи неможливістю виконання ним його зобов'язань (смерть, тривала відсутність, хвороба, ліквідація, банкрутство тощо). Банк може вимагати від відповідача [PERSON] дострокового виконання усіх зобов'язань відповідачки [PERSON] за наявності підстав для дострокового виконання, які встановлені умовами кредитних договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позивальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язнаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У порушення норм закону та умов договору Відповідачка [PERSON] зобов'язання за вказаною рамковою угодою та кредитними договорами належним чином не виконала, у зв'язку з чим відповідачка [PERSON] має заборгованість за рамковою угодою від 14.04.2009 року у розмірі 399313,63 гривень, яка складається з договору про надання траншу № 1602.41460/FW2801.21 від 27.12.2010 року, за яким заборгованість становить у розмірі 183412,86 гривень, яка складається з наступного: - борг по капіталу - 45551,93 гривня, - борг по процентах - 18249,29 гривень, - пеня - 119611,64 гривен, та з договору про надання траншу № 1602.42066/FW2801.21 від 04.04.2012 року, за яким заборгованість становить у розмірі у розмірі 215900,77 гривень, яка складається з наступного: - борг по капіталу - 66768,43 гривень, - борг по процентах - 16721,79 гривень, - пеня - 132410,55 гривень (а.с.139-141). При подачі позову позивач зменшив розмір пені з 252022,19 гривень до 192353,81 гривень. В зв'язку з чим, сума заборгованості [PERSON] становить 339645,25 гривень (а.с.42-43). 01.07.2013 року позивач звертався з повідомленням до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про виникнення заборгованості з проханням погасити існуючу заборгованість (а.с.32,35). Однак відповідачами до теперішнього часу заборгованість не погашена. У відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений судом, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За своєю сутністю заборгованість за кредитом не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, а тому до даних правовідносин, що виникли, не застосовуються норми ч. 3 ст. 551 ЦК України. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» N 5 від 30.03.2012 року, положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Судом встановлено, що позивачем вже знижено суму пені з 252022,19 гривень до 192353,81 гривень, а тому немає підстав для повторного зниження суми неустойки. Відповідно до ч. 1 ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивачем сплачений судовий збір в сумі 3396,45 гривень (а.с.4). Таким чином, суд вважає, що позовна заява Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості законна, обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved