Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 30 травня 2007 року у розмірі 23120 грн. 53 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. 00 коп., зазначаючи, що 30 травня 2007 року з відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого він одержав від позивача кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору виникла заборгованість, яка станом на 28 лютого 2017 року становить 23120 грн. 53 коп. та складається з: 189 грн. 63 коп. заборгованість за кредитом; 17201 грн. 83 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 4151 грн. 90 коп. пеня та комісія; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 1077 грн. 17 коп. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи наявна письмова заява про застосування строку позовної давності до позовних вимог банку, оскільки строк дії кредитної картки до травня 2011 року, а позов подано в 2017 році, угоди про збільшення строку позовної давності між сторонами договору не укладалось. Більш того, після закінчення строку дії картки банк в односторонньому порядку списував кошти на погашення кредиту, але без волевиявлення боржника. Ніякої заяви про перевипуск кредитної картки до банку він не подавав. У нього є інші кредити в Приватбанку, але саме по цій картці банком пропущений строк позовної давності. Від позивача надійшла письмова відповідь на відзив щодо застосування позовної давності, де зазначено, що відповідно до ст.599 ЦК України зобовязання припиняться виконанням, проведеним належним чином. Оскільки відповідач повинен був сплачувати щомісячні платежі, до моменту звернення до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із них. Оскільки із розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки нараховувались щомісячно, відповідачем вони не сплачувались, право банку на отримання щомісячних платежів порушувалось, що дає право звернутися до суду. Крім того, відповідач неодноразово вносив кошти на погашення заборгованості, останній з яких внесений 03.09.2013, а тому, строк звернення до суду не пропущений. Також позивач вважає, що кредитний договір є чинним, оскільки картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначений на самій картці. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. 30 травня 2007 року між позивачем та [PERSON] було\~укладено кредитний\~договір (без\~номеру)\~у вигляді\~підписання заяви\~на оформлення\~кредиту.\~Відповідач був\~ознайомлений з\~Умовами та\~Правилами надання\~банківських послуг,\~а також\~Тарифами банку\~і погодився з тим, що вказана заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг з Тарифами\~\~складає між ним та банком\~\~договір про надання банківських послуг /а.с.8 зворот/. Відповідно до підписаної заяви та у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг банк надав відповідачу кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із розрахунку 360 днів на рік (п.5.5). Згідно до ч.1 та 2 статті 634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.6.5 Умов та Правил відповідач повинен погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, за перерозподіл платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Судом встановлено, що відповідач вносив щомісячні платежі в рахунок погашення заборгованості по кредиту з порушенням графіку погашення заборгованості. Тому, станом на 28.02.2017 за ним виникла заборгованість за кредитним договором, яка згідно з розрахунком банку становить 23\~120,53 грн., з яких: заборгованість за кредитом 189,63 коп., за процентами за користування кредитом 17201,83 коп., за пенею та комісією 4151,90 коп., за штрафом (фіксована частина) 500 грн., за штрафом (процентна складова) 1077,17 грн. /а.с.6-7/. За вимогами статей\~526,\~530\~ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із\~статтею 610\~ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до\~статті 611\~ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Разом із тим,\~статтею 257 ЦК України\~встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з частиною 1\~статті 260 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до\~статті 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Частинами 3 та 4\~статті 267 ЦК України\~передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності, оскільки банком пропущений строк звернення із позовом до суду /а.с.145/. В своєму відзиві банк посилається на те, що [PERSON] отримав картку №5457082957749166 із строком дії перевипущеної картки до 05.2015 року у звязку з чим, як вважає позивач, строк позовної давності ним не пропущений /а.с.114/. Разом з тим з долученої представником відповідача копії картки «кредитка універсальна», виданої на імя [PERSON] за №5457082957749166 вбачається, що вона дійсна до 05/2011 (а.с.148). Матеріалами справи встановлено, що відповідач отримав у банку кредитну картку з № 5457082957749166, дія якої до 05/11. Іншої картки з продовженим строком дії він не отримував, доказів з цього приводу матеріали справи не містять. В своєму відзиві банк посилається на переривання перебігу позовної давності у звязку із здійсненням відповідачем погашення заборгованості, остання з яких була внесена 03.09.2013. Сам відповідач заперечує внесення коштів після 31.05.2011, посилаючись на те, що кошти на погашення заборгованості по кредиту після вказаної дати списувались банком в односторонньому порядку. З долученої до\~матеріалів справи\~банком виписки\~по картці\~№5457082957749166\~вбачається,\~що 30.09.2013\~банком проведено\~списання процентів\~за прострочений\~кредит в\~сумі 4,83\~грн. Оскільки відповідач жодних проплат за період з 30.09.2013 по час подання позовної заяви позивачем, не здійснював, із заявою про списання банком будь-яких сум з його карткового рахунку на погашення заборгованості не звертався в цей період, таке списання банк зробив за власною ініціативою, а тому, таке списання не може свідчити про визнання відповідачем боргу в повному обсязі та про переривання строку позовної давності. Щодо посилання банком на збільшення строку позовної давності до 50 років, то будь-які докази, які б підтверджували, що саме із цими умовами ознайомлений відповідач, підписуючи заяву позичальника, відсутні. Таким чином, підстав вважати позовну давність збільшеною немає. Це узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15. Відповідно ч.1\~ст.81\~ЦПК України кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. За приписами статей\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки банк звернувся до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права 04.05.2017, тобто після спливу строку позовної давності, належних доказів продовження терміну виконання зобовязання картки суду не надав, тому, в позові необхідно відмовити. Так як сплив строк позовної давності до основної вимоги, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» судовий збір не підлягає стягненню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed