Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач в позові вказує, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі\~ до 08.09.2016 року. Від даного шлюбу мають двох дітей: дочку-Глуханюк [PERSON], 10.06.2012 року; дочку-Глуханюк [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Згідно виконавчого листа, виданого Калинівським районним судом Вінницької області по справі №132/1026/15-ц з [PERSON], [INFO], (ідентифікаційний номер [NUMBER]),\~ жителя [INFO], стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу),\~ але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідно її віку, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 08.04.2015 року, щомісячно до досягнення повноліття дітей. Проте відповідач сплачує аліменти не у повному обсязі та має заборгованість по аліментах. Крім того, діти потребують постійного підтримуючого лікування в звязку\~ з тим, що доньці [PERSON], [INFO], встановлений діагноз:вегето-судинна\~ дистонія, вторинна кардіопатія, аномальна хорда, алергічний риніт, атопічний дерматит, складний\~ астигматизм обох очей, а доньці\~ [PERSON], [INFO] встановлений діагноз: атопічний дерматит, вторинна кардіопатія, аномальна хорда, плосковальгусна деформація стоп. Протягом 2016-2018 року вона витратила на лікування дітей більше 32000 грн. За вказаних обставин вимушена звертатись в суд з даним позовом. В судове засідання позивач не зявилась, згідно заяви, наявної в матеріалах справи\~ позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У звязку із чим, судом постановлено рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають\~ до\~ задоволення. Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі\~ до 08.09.2016 року. Від даного шлюбу мають двох дітей: дочку-Глуханюк [PERSON], [INFO]; дочку-Глуханюк [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою №509 від 10.05.2018 року, виданою КП «Житловик» м.Калинівка. Згідно виконавчого листа, виданого Калинівським районним судом Вінницької області по справі №132/1026/15-ц з [PERSON], [INFO], (ідентифікаційний номер [NUMBER]), жителя м Калинівка, [ADDRESS], стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу),\~ але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідно її віку,\~ починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 08.04.2015 року, щомісячно до досягнення повноліття дітей. Проте відповідач сплачує аліменти не у повному обсязі та має заборгованість по аліментах. Крім того, діти потребують постійного підтримуючого лікування в звязку\~ з тим, що\~ доньці [PERSON], [INFO], встановлений діагноз:вегето-судинна\~ дистонія, вторинна кардіопатія, аномальна хорда, алергічний риніт, атопічний дерматит, складний\~ астигматизм обох очей, а доньці\~ [PERSON], [INFO], встановлений діагноз: атопічний дерматит, вторинна кардіопатія, аномальна хорда, плосковальгусна деформація стоп, що підтверджується відповідними\~ довідками, виписками з медичної карти стаціонарного хворого та карткою стану здоровя і розвитку дитини (а.с.10-18). Протягом 2016-2018 років позивачка витратила на лікування дітей більше 32000 грн., що підтверджується відповідними квитанціями та чеками (а.с.19-33). Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларація прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991року №789-ХІІ) як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Вищевказаною Декларацією прав дитини, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Також, відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до частини другої статі 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після фактичного понесення разово, періодично або постійно. (ч. 3 ст. 185 СК України) У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу судів на те, що до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. В правовій позиції Верхового Суду України, висловленій 13 вересня 2017р. у справі № 6-1489цс17, зазначено, що виходячи з аналізу статті 185 СК України, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. За таких обставин, суд вважає, що відповідач зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дітей, які викликані їхніми хворобами, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача разово понесені додаткові витрати, викликані особливими обставинами, зокрема хворобами дітей, в розмірі 16000 грн. від загальної суми, яку позивач самостійно понесла в розмірі 32000 грн., а також\~ щомісячно стягувати додаткові витрати на дітей в розмірі 1000 грн. Враховуючи прийняте судом рішення та на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача\~ в дохід держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved