Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач в серпні 2018 року звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] помер її син [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого фондом комунального майна Мінського району м. Києва 15 липня 1993 року. Позивач у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак, державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Васильєвою О.В. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у неї відсутній документ, що підтверджує право власності на зазначену квартиру, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлому [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 12.09.2018 по справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою від 04.07.2019 по справі було зупинено провадження до вирішення іншої справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Головне територіальне управління юстиції в м.Києві, Департамент з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про встановлення нікчемності правочину - договору купівлі- продажу, про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Ухвалою від 29.01.2020 по справі відновлено провадження. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, з обставин викладених в позові та просили суд позов задовольнити. Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, матеріали справи містять клопотання про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі не з`явившихся учасників справи. Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] (попереднє прізвище [PERSON] ) належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна Мінського району м.Києва 15 липня 1993 року, дублікат виданий згідно розпорядження КП «Управління житлового господарства» Оболонського району м.Києва 30.04.2002 року №344-Д та зареєстрованого в Бюро 09.08.1993 року реєстрова книга д.28-128 за реєстровим №761. 14.11.1993 року між [PERSON] та [PERSON] у м.Києві в Палаці реєстрації шлюбів та новонароджених було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 3502. Після реєстрації шлюбу подружжю було присвоєно прізвище « [PERSON] [INFO] помер [PERSON] , який є сином позивача, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, копією свідоцтва про народження, копією свідоцтва про реєстрацією шлюбу позивача. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) , до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У частині другій статті 1223 ЦК України зазначено, що у разі відсутності заповіту визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті сина позивач в установлений законом строк та будучи єдиною спадкоємицею майна померлого сина - [PERSON] звернулась до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.08.2018 року державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Васильєвою О.В. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності на зазначену квартиру. Згідно довідки виданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації №104/22-16/49 від 06.12.2017 року вбачається, що [PERSON] з 28.03.1974 року по день смерті [INFO] , був зареєстрований один за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки КВ-2018 №16395 від 24.05.2018, виданої КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира за адресою: [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого фондом комунального майна Мінського районну 15.07.1993 року, дублікат виданий згідно розпорядження КП «Управління житлового господарства» Оболонського району м.Києва 30.04.2002 року №344-Д та зареєстровано в Бюро 09.08.1993 року реєстрова книга д.28-128 за реєстровим №761. 21 листопада 2018 року Оболонським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №1201810050009406 за ч.4 ст. 190 КК України за фактом заволодіння шахрайським шляхом квартирою [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] . Досудове слідство в кримінальному провадженні №1201810050009406 триває. При зверненні позивачем до суду з даним позовом було встановлено, що спірна квартира була відчужена на підставі договору купівлі-продажу № 435 від 13.06.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Шкуро І.М. та зареєстрована за [PERSON] . Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 27.11.2019 по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Головне територіальне управління юстиції в м.Києві, Департамент з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про встановлення нікчемності правочину - договору купівлі- продажу, про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно визнано нікчемним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] , посвідчений 13.06.2012 року за №435 приватним нотаріусом Шкуро І.М. Вищевказаним судовим рішенням скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , яка була проведена 24.09.2018 року державним реєстратором Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Аквабіоресурси» за [PERSON] . Згідно з положеннями ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [PERSON] являється єдиною спадкоємицею після смерті її сина [PERSON] , про що зазначає нотаріус у постанові від 10.08.2018 року, вказана обставина також підтверджується копією спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] . Інші спадкоємці першої черги за законом відсутні. За змістом частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, звернувшись до державного нотаріуса із заявою про видачу такого свідоцтва [PERSON] 10.08.2018 отримала відмову з огляду на відсутність документу, що підтверджує право власності на майно (квартиру) померлого [INFO] [PERSON] , а тому суд доходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає захисту в судовому порядку. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бутипротиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зі змісту статті 392 ЦК України вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З огляду на викладене, вимоги позивачки ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved