Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 15 серпня 2014 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8 000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. вказаного Договору, на підставі яких відповідач при його укладанні надала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. [INFO] позичальник [PERSON] померла, а відтак її спадкоємці мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 10 квітня по 10 жовтня 2016 року. У даному випадку спадкоємцями, які постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачі [PERSON] та [PERSON] 30 серпня 2019 року спадкоємцям було направлено Лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, однак жодних дій вчинено не було. Станом на дату смерті позичальника [PERSON] сума заборгованості склала 7 320,23 грн (заборгованість за простроченим тілом кредиту). На підставі наведеного позивач просить позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, однак при зверненні до суду з позовною заявою одночасно заявила клопотання, у якому просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує (а. с. 67). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання також не з`явилися, попередньо подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, а також просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі у зв`язку зі спливом строків позовної давності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що 10 грудня 2010 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений Договір про надання банківських послуг № б/н, за умовами якого позивач надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а. с. 66, зворот). Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п. п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг. При укладанні вказаного Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В той же час судом встановлено, що [INFO] позичальник [PERSON] померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Т.Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 11 квітня 2016 року (а. с. 50). Разом з цим за життя [PERSON] порушила зобов`язання по кредитному договору, а відтак на день її смерті заборгованість за ним склала 7 320,23 грн (заборгованість за простроченим тілом кредиту) (а. с. 8-11). У свою чергу, заперечуючи проти позову, відповідачі як спадкоємці померлої [PERSON] заявили суду про застосування наслідків спливу позовної давності (а. с. 97, 98). Як вбачається з наданої на вимогу суду копії спадкової справи № 47/2016, що була відкрита після смерті [INFO] [PERSON] , про смерть останньої як позичальника банку, позивачу стало відомо ще 15 серпня 2016 року, коли Перечинською державною нотаріальною конторою було отримано претензію кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» в порядку ст. 1281 ЦК України (а. с. 88, зворот), за якою того ж дня державним нотаріусом було заведено спадкову справу за спадкодавцем [PERSON] (а. с.94). 09 січня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» направило до Перечинської державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України (а. с. 52), на яку завідувачем нотконтори повідомлено, що за претензіями кредитора не заведена, зокрема спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Крім цього зазначено, що у працівників нотконотри виникли окремі сумніви щодо дотримання ч. ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України щодо часу, коли кредитору стало відомо про смерть боржника (а. с. 53). Також листи-претензії № SAMDNWFC00007974249 від 27 серпня 2019 року про погашення боргових зобов`язань позичальника на підставі вимог статей 1261, 1282 ЦК України позивачем були направлені і відповідачам [PERSON] та [PERSON] (а. с.54, 55).\~\~\~\~ Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Згідно ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Встановлені ст. 1281 ЦК України строки це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право на пред`явлення вимог до спадкоємців. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту і строки позовної давності не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. ст. 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором передбачених ст. 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємця. Вищевикладене узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом України у постанові від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15, яка, в силу вимог ч. 4 ст.263 ЦПК України, є обов`язковою для застосування судами. Позивач дізнався про смерть [PERSON] щонайменше 12 червня 2016 року, що підтверджується вихідним номером SAMDNWFC00007974249 від 12 червня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» на претензії кредитора, направленої на адресу Перечинської державної нотаріальної контори (а. с. 88). Однак, з вимогою до [PERSON] та [PERSON] як спадкоємців, банк звернувся лише 26 грудня 2019 року (а. с. 69), тобто після спливу визначеного законом шестимісячного строку. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Про вказане зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що кредитор пред`явив вимоги до спадкоємців через понад три роки після того, як дізнався про відкриття спадщини, тобто поза межами передбаченого частиною другою статті 1281 ЦК України шестимісячного строку, який є присічним, суд констатує, що АТ КБ «ПриватБанк» втратило право вимоги до [PERSON] та [PERSON] , а тому у задоволенні даного позову слід відмовити. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed