Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про примусове виселення особи, яка самоправно зайняла житлове приміщення Свій позов мотивує тим, що квартира, яка знаходиться на вул.Профспілкова, 4/2 у м.Луцьку є обєктом державного житлового фонду, що перебуває у віданні Луцької міської ради. Основним квартиронаймачем даної квартири згідно копії особового рахунку була [PERSON], яка померла у 2007 році. Інших членів сімї або зареєстрованих осіб за цією адресою немає. Вказує, що житлово-комунальним підприємством №7 та дільничим інспектором міліції Луцького МВ УМВС України у Волинській області встановлено, що на даний час у цій квартирі проживає громадянин [PERSON], який самоправно вселився у дану квартиру. На звернення добровільно виселитися відповідач [PERSON], не реагує, а тому звернулись з даним позовом про примусове виселення. На підставі викладеного, просить суд усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням комунальної форми власності, шляхом виселення [PERSON] із самоправно зайнятого житлового приміщення, що знаходиться по вул.Профспілковій, 4/2 у м.Луцьку, без надання іншого житлового приміщення. Представник позивача [PERSON] міської ради [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Представник третьої особи на стороні позивача в судове засідання не зявилась, по невідомій суду причині, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с.23). Відповідач в судове засідання повторно не зявився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с.17, 25). Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2\~ст. 197 ЦПК України. За погодженням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно\~ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 57 Цивільного процесуального кодексу України\~встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що квартира по вул.Профспілковій, 4/2 у м.Луцьку є обєктом комунальної власності, що перебуває у віданні Луцької міської ради. Згідно копії особового рахунку, виданого ЖКП № 7, станом на 22.05.2015 року за зазначеною адресою ніхто не зареєстрований (а.с. 12). Попереднім квартиронаймачем була [PERSON], яка проживала в даному помешканні разом із своїм чоловіком [PERSON]. У 2007 році [PERSON] померла. Інших членів сімї або зареєстрованих осіб за цією адресою немає. Відповідно до\~ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~ представниками житлово-комунального підприємства № 7 та Луцького міського відділу УМВС України у Волинській області було проведено обстеження зазначеної квартири на предмет встановлення осіб, які проживають чи не проживають у ній. Під час перевірки 09.12.2014 року було встановлено, що у квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON] Єдуард, про що був складений відповідний акт. Даний факт був встановлений під час опитування мешканців вказаного будинку (а.с.10). Відповідно до ст.ст.\~42,\~51,\~58,\~106 Житлового кодексу України\~жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, крім випадків, передбачених, передбачених чинним законодавством. Єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер, який видає виконавчий комітет міської ради на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонд. Повнолітній член сімї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сімї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сімї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сімї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. До членів сімї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2\~ст. 64 ЖК України). Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Враховуючи те, що [PERSON] без дозволу Луцької міської ради та виконавчого комітету самовільно зайняв комунальне жиле приміщення, не є членом сімї попереднього належного квартиронаймача, правових підстав для визнання за ним права користування цим приміщенням немає, тому відповідачу [PERSON] письмово надано розяснення щодо вимог\~Житлового кодексу України\~та попереджено про звільнення квартири в добровільному порядку до 30.04.2015 року, що підтверджено листом від 06.04.2015 року № 198-21/604 (а.с. 7). Відповідачу повторно було розяснено норми\~Житлового кодексу\~щодо умов та порядку надання державного житла, попереджено про примусове виселення у порядку, передбаченому чинним законодавством. За результатами перевірки був складений акт. Отже, на даний час відповідач добровільно комунальну квартиру не звільнив. Крім того, згідно з інформацією відділу реєстру житлового фонду департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради [PERSON] на квартирному обліку для отримання державного житла у виконавчому комітеті Луцької міської ради не перебуває (а.с. 5). Відповідно до ст.ст.\~386,\~391 Цивільного кодексу України\~власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушили його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В такому випадку Луцька міська рада, будучи власником майна, фактично позбавлена права користування цим приміщенням та можливості надання жилого приміщення іншим квартиронаймачам з підстав та у порядку, передбаченому чинним законодавством. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, відповідно до ч. 3\~ст. 116 Житлового кодексу України, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, [PERSON] самоправно заселився та перешкоджає вільно користуватись належним міській раді майном, тому слід усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенням комунальної форми власності, шляхом виселення відповідача із самоправно зайнятого житлового приміщення, що знаходиться по вул. Профспілкова, 4/2 в м. Луцьку, без надання іншого жилого приміщення. Згідно\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved