Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач звернувся\~в суд з позовом до відповідача про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 22.05.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №3251 про стягнення заборгованості у сумі 124911,85 грн. на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з [PERSON] В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що при отриманні чергової пенсії звернув увагу на те, що її розмір став меншим, ніж в попередньому місяці. Йому стало відомо, що 14.09.2018 року державний виконавець Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрив виконавче провадження про стягнення з нього боргу в сумі 14291,85 грн. з виконання виконавчого напису №3251, виданого 22.05.2017 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]. Стягувачем у цьому виконавчому провадженні є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК». 22 травня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинив виконавчий напис за реєстровим номером 3251 за кредитним договором б/н від 16.11.2010 року, строк, за який проводиться стягнення 2319 днів, а саме з 16.11.2010 року по 23.03.2017 року. Сума, що підлягає стягненню складає 124911,85 грн., з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14689,08грн., заборгованості за відсотками у розмірі 1006500,30 грн. заборгованість з комісії та пені 3148,10 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 5924,37 грн., витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800,00 грн. Однак, він 16.11.2010 року кредитного договору не укладав та 14689,08 грн. кредиту не отримував. З вказаним виконавчим написом не погоджується, вважає, що нотаріус не дотримався актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, оскільки станом на 22 травня 2017 року сума, зазначена у виконавчому написі є безпідставною та необґрутованою. Оскільки він кредитного договору від 16.11.2010 року не підписував, то відповідно його нотаріально посвідчений оригінал не міг бути долучений до документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Крім того, виконавчий напис було вчинено після спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги, з заявою ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся у 2017 році, вимога ж про стягнення коштів ставиться з 2010 року. Ухвалою від 19.12.2018 року залишено позовну заяву без руху. Ухвалою від 14.01.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 05.03.2019 року відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому вказав на те, що 16.11.2010 року позивач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНК, та висловив свою згоду про те, що така заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами Банку, які розташовані в рекламному буклеті, складають між сторонами договір про надання банківських послуг. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку, які позичальник зобовязався виконувати та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті. Договір укладений у формі приєднання. Укладання договору саме в такій формі передбачено ст.634 ЦК України. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Сама процедура укладення даного договору не передбачає підписання позичальниками стандартних Умов та правил надання банківських послуг, а факт ознайомлення з цими Умовами позичальників засвідчується відповідними записами та їх підписами в заяві. [PERSON] уклав таким чином з ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» кредитний договір №б/н від 16.11.2010 року, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит (кредитний ліміт в розмірі 15000,00 грн.) в порядку та на умовах, визначених договором. Даний договір позивач не оспорював. У звязку з невиконанням боржником зобовязань за кредитним договором щодо своєчасної сплати відсотків та погашення кредиту, відповідно до умов договору, йому було надіслано письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором. Загальна сума заборгованості становить 124911,85 грн.: за тілом кредиту 14689,08 грн., за відсотками 100650,30 грн., з комісії та пені 3148,10 грн., штраф (фіксована складова) 500,00 грн., штраф 5924,37 грн. Позивач отримав платіжні картки. Отримання і користування кредитним лімітом підтверджується випискою по рахунку. Нотаріус перевіряє наявність документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку. Жодна норма права не передбачає застосування строку позовної давності нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, то у даній справі позивач не вправі порушувати питання спливу строку позовної давності, тим більше будучи при цьому у процесуальному статусі позивача. Протокольною ухвалою суду від 06.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Заперечень на відзив не надав. Через канцелярію суду подав заяву про перенесення судового засідання з підстав зайнятості його захисника, однак жодних доказів укладення договору про надання правничої допомоги суду не надав та підтвердження зайнятості такого не представив. А тому підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, подав відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи без участі представника Банку. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа Пустомитівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відтак, беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи 16.11.2010 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» був укладений кредитний договір № б/н, про що свідчать подані до відзиву копії документів, зокрема анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також дані з камер відеоспостереження, роздрукованих та долучених до матеріалів справи. Таким чином, покликання позивача на неукладення кредитного договору з ПАТ «КБ «Приватбанк» від 16.11.2010 року є необгрунтованими та спостовуються наданими доказами. 22.05.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості за кредитним договором б/н від 16.11.2010 року за період з 16.11.2010 року по 23.03.2017 року в розмірі 124911,85 грн. у тому числі: заборгованість за тілом кредиту 14689,08 грн., заборгованість за відсотками 100650,30 грн.; заборгованість за комісією та пенею 3148,10 грн.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) 500 грн.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 5924,37 грн. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800,00 грн. Згідно з пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ (ст.18 ЦК України, ст.87 Закону України «Про нотаріат»). Згідно положень глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, виконавчий напис може бути вчинений на кредитному договорі, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р., а тому при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному переліку. Таким чином, за змістом п.1 вказаного Переліку, а також Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, та ст.ст. 87 та 88 ЗУ «Про нотаріат» заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені наведеним вище Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та підтверджують безспірність заборгованості. При цьому, дії нотаріуса при вчиненні виконавчого напису мають бути спрямовані на перевірку безспірності заборгованості. Враховуючи, що за своєю суттю виконавчий напис є розпорядженням нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника, тобто в основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника, тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов'язань боржника. Посилання позивача в обґрунтування своїх вимог на те, що нотаріусом було допущено порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, а саме виконавчий напис вчинений з пропуском встановленого трирічного строку, суд вважає безпідставними, виходячи з наступного. Відповідно до п.3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно ч.1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частиною другою статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч.5ст. 261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч.1, ч.3ст. 264 ЦК України строк позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново, час, що минув до переривання, до нового строку не зараховується. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно копії розрахунку заборгованості боржника, доданої до матеріалів справи, позивач періодично сплачував заборгованість за договором від 16.11.2010 року, зокрема поповнив карту 03.06.2014 року. Останнє поповнення, згідно вказаного розрахунку, здійснено саме 03.06.2014 року. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає посилання позивачка на те, що з моменту виникнення права вимоги минуло більше трьох років є безпідставним, оскільки право вимоги виникло у банку після 03.06.2014 року, а виконавчий напис вчинено 22.05.2017 року, тому банком не було пропущено строк позовної давності, а нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було допущено порушення Порядку вчинення нотаріальних дій. Таким чином, на підставі вищезазначеного, судом встановлено, що при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] були дотримані вимоги ЦК України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд приходить про необгрунтованість та безпідставність позовних вимог, правові підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відсутні, а тому позов задоволенню не підлягає. Згідно ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, понесені позивачем стягненню з відповідача, не підлягають.

Outcome: dismissed