Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач - голова правління Перечинської районної кредитної спілки «Тур'я» - Качко В.С. звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивує тим, що 01 березня 2007 року між Позивачем - Мукачівською філією №4 Перечинської районної кредитної спілки «Тур'я» в особі виконавчого директора Караван Оксани Антонівни, і позичальником, відповідачем - [PERSON] та поручителем, відповідачем - [PERSON] було укладено Договір кредиту-поруки №31, згідно якого позивач надав кредитні кошти у розмірі 5 750,00 гривень (річний процент - 45 %, зі сплатою відсотків за користування ним), терміном на 24 місяці, з 01 березня 2007 року по 01 березня 2009 року. Відповідач [PERSON] порушила свої зобов'язання (п.п. 1.1, 2.2, 2.3 Договору) та її заборгованість по Договору кредиту-поруки станом на 10 серпня 2017 року складає - 4540,67 гривень, з них: по кредиту - 1210,27 гривень, по відсотках за користування кредитом - 3330,40 гривень. Відповідач [PERSON] не виконала своїх обов'язків за договором кредиту-поруки (п.п. 5.1-5.4, 5.2-5.3 Договору), у зв'язку з чим відповідає перед спілкою за його зобов'язаннями солідарно з відповідачем [PERSON]. Позивач - голова правління Перечинської районної кредитної спілки «Тур'я» - Качко В.С. в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідачі - [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суд не повідомили. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідачів, згідно вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Дослідивши матеріали цивільної справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 01 березня 2007 року між Мукачівською філією №4 Перечинської районної кредитної спілки «Тур'я» в особі виконавчого директора Караван Оксани Антонівни, і позичальником - [PERSON] та поручителем - [PERSON], було укладено Договір кредиту-поруки №31, згідно якого Спілка надала, а позичальник отримав кредит у розмірі 5750,00 гривень (зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 45 % річних), терміном на 24 місяці, з 01 березня 2007 року по 01 березня 2009 року (а.с.4-6,7). -2- Вказані кредитні кошти, [PERSON] було отримано 01 березня 2007 року, що підтверджується її підписом у Видатковому касовому ордері 270 (а.с.8). Крім цього встановлено, що відповідач [PERSON] порушила вимоги Договору кредиту-поруки від 01 березня 2007 року, а саме не проводила щомісячні платежі для погашення заборгованості за кредитом, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість у розмірі 4540,67 гривень, з них: по кредиту - 1210,27 гривень, по відсотках за користування кредитом - 3330,40 гривень (а.с.9). Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до статтей 526, 527 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. На підставі статтей 553, 554 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків. У відповідності статтей 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Разом з цим, згідно пункту 1.2. Договору кредиту-поруки № 31 від 01 березня 2007 року кредит, визначений п. 1.1. договору, надається терміном на 24 місяців з 01 березня 2007 року по 01 березня 2009 року (а.с.4-6). Як роз'яснено в пункті 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Як вбачається з Договору кредиту-поруки № 31 від 01 березня 2007 року, строк виконання основного зобов'язання настав 01 березня 2009 року, а позивач правом пред'явлення вимоги до поручителя скористався лише 30 жовтня 2017 року, пред'явивши даний позов до суду, внаслідок чого пропустив шестимісячний строк предявлення вимоги до поручителя, передбачений статтею 559 ЦК України, а тому вимога до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором кредиту-поруки, як солідарного боржника, задоволенню не підлягає, оскільки порука припинилася. -3- Наявні у матеріалах справи письмові попередження відповідачів про погашення заборгованості суд до уваги також не приймає, оскільки такі були надіслані позивачем після спливу встановленого частиною 4 статті 559 Цивільного кодексу України шестимісячного строку (а.с. 12-14). Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved