Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490923356 від 29 серпня 2014 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (надалі - ПАТ «Альфа-Банк») та відповідачем. За умовами договору ПАТ «Альфа-Банк» надало [PERSON] кредит у розмірі 25 579 грн. 11 коп., зі сплатою 39 % річних. Свої зобов`язання перед відповідачем банк виконав належним чином, надавши йому грошові кошти в розмірі 25 579 грн. 11 коп., однак не зважаючи на взяті на себе зобов`язання позичальник тільки частково погасив борг за кредитом, виконавши зобов`язання не в повному обсязі. 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (надалі - ТзОВ «Кредитні ініціативи») укладено договір про відступлення прав вимоги, у тому числі за кредитним договором № 490923356 від 29 серпня 2014 року. В подальшому, 26 грудня 2018 року ТзОВ «Кредитні ініціативи» відступило право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Веста» (надалі - ТзОВ «ФК «Веста»). В свою чергу ТзОВ «ФК «Веста» на підставі договору про відступлення прав вимоги від 16 січня 2019 року відступило право вимоги кредитним договором позивачу товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (надалі - ТзОВ «Вердикт Капітал»). Згідно розрахунку позивача загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 490923356 від 29 серпня 2014 року, станом на 03 грудня 2019 року, становить 42 649 грн. 54 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 11 325 грн. 55 коп., заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги - 9 457 грн. 46 коп., заборгованість за відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату розрахунку - 4 050 грн. 76 коп., заборгованість за пенею - 9 394 грн. 10 коп., три процента річних - 1 020 грн. 16 коп., інфляційні втрати - 3 424 грн. 85 коп., подвійна облікова ставка НБУ - 3 976 грн. 66 коп. Відповідно до поданого відзиву на позовну заяву відповідач позов не визнав, та зазначив що листом за вихідним номером № 16481496 ТзОВ «Кредитні ініціативи» запропонувало йому в рахунок повного погашення боргу за кредитом сплатити 7 841 грн. Погодившись із пропозицією, ним вказану суму було сплачено та отримано довідку від ТзОВ «Кредитні ініціативи» про прощення боргу. Крім того із наданих суду доказів неможливо встановити обставини відступлення прав вимоги за кредитним договором. Інших заяв по суті справи до суду не надходило. Відповідно до ухвали від 03 лютого 2020 року судом постановлено витребувати у товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» розширений розрахунок заборгованості за кредитним договором № 490923356 від 29 серпня 2014 року, із зазначенням розрахунку боргу по кожній складовій заборгованості, періодів за які нараховано (збільшено) розмір заборгованості, та відображенням здійснених позичальником періодичних платежів, зокрема дат коли було сплачено кошти та у якому розмірі. Дану ухвалу про витребування доказів позивачем виконано не було, витребовуваних документів суду не надано, однак від представника надійшло повідомлення (пояснення) про неможливість виконання ухвали суду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Вказав, що докази надані відповідачем на підтвердження погашення кредитної заборгованості та прощення боргу не містять необхідних реквізитів, для того щоб їх вважати такими, що підтверджують обставини на посилається відповідач. Зокрема у довідці про прощення боргу та повідомленні-пропозиції ТзОВ «Кредитні ініціативи», не вказано дати складання цих документів, а номер кредитного договору, зазначеного в них, відрізняється від номеру договору, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Відповідач у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що борг йому було прощено попереднім кредитором ТзОВ «Кредитні ініціативи», а тому договірні зобов`язання за кредитним договором припинені. Заслухавши пояснення представника позивача, думку відповідача, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого фінансова установа позивається про його відновлення шляхом стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов`язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що на підставі кредитного договору № 490923356 від 29 серпня 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» надало [PERSON] кредит у розмірі 25 579 грн. 11 коп., зі сплатою 39 % річних на строк до 01 вересня 2018 року. Пунктом 2.5 кредитного договору сторони передбачили, що зарахування коштів, спрямованих на повернення заборгованості за цим договором повинно здійснюватись на рахунок № [NUMBER] у ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346 Обставина зміни кредитора за даним договором 21 червня 2016 року із ПАТ «Альфа-Банк» на ТзОВ «Кредитні Ініціативи» не заперечувалась сторонами у судовому засіданні. Листом за вихідним номером № 16481496 в жовтні 2016 року ТзОВ «Кредитні ініціативи» запропоновано [PERSON] сплатити 7 841 грн. 54 коп., в рахунок повного погашення заборгованості. Згідно копії квитанції № 68205 від 29 вересня 2016 року [PERSON] сплатив 7 842 грн., на рахунок запропонований у листі № 16481496 (№ [NUMBER] у ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346). За змістом копії довідки про отримай дохід у вигляді прощеного боргу, ТзОВ «Кредитні ініціативи» повідомило [PERSON] про те, що ним отримано дохід у вигляді прощеного боргу у розмірі 16 732 грн. 28 коп. за кредитним договором № 490923356_КІ від 01 вересня 2014 року (загальна сума непогашеного боргу за кредитним договором). Також повідомлено, що заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором № 490923356_КІ від 01 вересня 2014 року, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк», анульовано. 26 грудня 2018 року між ТзОВ «Кредитні Ініціативи» та ТзОВ «ФК «ВЕСТА» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2019-1КІ/ВЕСТА, відповідно до якого ТзОВ «Кредитні Ініціативи» відступило ТзОВ «ФК «ВЕСТА», а ТзОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 490923356 від 29 серпня 2014 року, укладеному між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . 16 січня 2019 року між ТзОВ «ФК «ВЕСТА» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого ТзОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал», а ТзОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за договорами кредиту, у тому числі за договором кредиту № 490923356 від 29 серпня 2014 року. Згідно розрахунку позивача, загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 490923356 від 29 серпня 2014 року, станом на 03 грудня 2019 року, становить 42 649 грн. 54 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 11 325 грн. 55 коп., заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги - 9 457 грн. 46 коп., заборгованість за відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату розрахунку - 4 050 грн. 76 коп., заборгованість за пенею - 9 394 грн. 10 коп., три процента річних - 1 020 грн. 16 коп., інфляційні втрати - 3 424 грн. 85 коп., подвійна облікова ставка НБУ - 3 976 грн. 66 коп. У довідці АТ «Альфа-Банк» № 10116-23.1-б/б від 30 січня 2020 року зазначено, що новим кредитором за договором № 490923356 з 21 червня 2016 року стало ТзОВ «Кредитні ініціативи». 29 вересня 2016 року на рахунок № [NUMBER] надійшов платіж у розмірі 7 842 грн. Станом на 30 січня 2020 року діючі договори/рахунки, укладені на ім`я [PERSON] в АТ «Альфа-Банк» відсутні. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Також статтею 605 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Із наданих суду документів встановлено, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором перед ПАТ «Альфа-Банк» належним чином не виконував, платежі за кредитом вносив невчасно. Після відступлення прав вимоги за договором № 490923356 від 29 серпня 2014 року на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» позичальник [PERSON] сплатив запропонований даним кредитором розмір боргу, внаслідок чого залишок заборгованості за кредитом в сумі 16 732 грн. 28 коп. йому було прощено. Із наведеного слідує, що зобов`язання [PERSON] за кредитним договором № 490923356 від 29 серпня 2014 року припинилось прощенням боргу кредитором ТзОВ «Кредитні ініціативи». Твердження представника позивача, про те що борг був прощений неналежним кредитором, так як з 26 грудня 2018 року право вимоги за кредитним договором набуло ТзОВ «ФК «ВЕСТА», а з 16 січня 2019 року ТзОВ «Вердикт Капітал» не узгоджуються із матеріалами справи, так як 7 842 грн. [PERSON] було сплачено 29 вересня 2016 року, тобто на момент, коли кредитором за даним договором було ТзОВ «Кредитні Ініціативи». Також зазначення у наданих відповідачем документах номеру кредитного договору «490923356_КІ», а не «490923356» не змінює висновки суду, так як платіж в розмірі 7 842 грн. був внесений за реквізитами зазначеними у п. 2.5 кредитного договору № 490923356 від 29 серпня 2014 року (№ [NUMBER] у ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором позивачем не доведено, ухвалу суду від 03 лютого 2020 року про витребування розширеного розрахунку заборгованості суду не надано. Із наданих позивачем доказів неможливо встановити коли позичальник погашав кредит, в якому розмірі, тобто визначити реальний розмір заборгованості, із урахуванням всіх оплат. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами факту наявності у відповідача перед ним невиконаних договірних зобов`язань та обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог до відповідача. А тому у задоволенні позову слід відмовити. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Тому понесені ТзОВ «Вердикт Капітал» судові витрати по сплаті судового збору та на правничу допомогу слід залишити за позивачем. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 527 ч.1, 530, 599, 605, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України,

Outcome: dismissed