Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач в серпні 2018 звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, що залишилось від батька [PERSON], померлого 07 січня 2006 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є сином [PERSON]. В січні 2006 року його батько помер. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок № 58, загальною площею 81,0 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м., зі всіма надвірними спорудами, що розташовані по вул.Зелена (колишня назва Першотравнева) у с.Петрівка м.Торецька (колишня назва Дзержинськ) Донецької області. Єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] за законом першої черги є він, його син. Інших спадкоємців у померлого [PERSON] за законом або за заповітом не має. В установленому законом порядку та визначені строки він звернувся до Торецької державної нотаріальної контори з заявою про оформлення спадщини від померлого [PERSON], на належний йому на праві власності транспортний засіб. Проте, одразу спадщину у вигляді житлового будинку зі всіма надвірними спорудами після смерті батька не оформив, але фактично її прийняв, від спадщини не відмовлявся. В липні 2018 року звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у вигляді житлового будинку зі всіма надвірними спорудами, але із-за відсутності правовстановлюючих документів на будинок, йому було відмовлено в оформленні спадщини. Визнання права власності на житловий будинок зі всіма надвірними спорудами, що залишились від [PERSON], померлого 07 січня 2006 року необхідно позивачу для реалізації свого набутого права на прийняття спадщини від померлого батька. Позивач в судове засідання не зявився, просив суд розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, вирішення справи залишив на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України. \~ \~ \~ \~Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати право власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно, що залишилось після смерті [PERSON], померлого 07.01.2006, а саме на житловий будинок № 58, загальною площею 81,0 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м., зі всіма надвірними спорудами, що розташовані по вул.Зелена (колишня назва Першотравнева) у с.Петрівка м.Торецька (колишня назва Дзержинськ) Донецької області. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом [PERSON] є батьком позивача [PERSON] (а.с. 9). 07 січня 2006 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку\~№ 58,\~загальною площею\~81,0\~кв.м.,\~житловою площею\~42,7\~кв.м.,\~зі всіма\~надвірними спорудами,\~що розташовані\~по вул.Зелена\~(колишня\~назва Першотравнева)\~у с.Петрівка\~м.Торецька\~(колишня\~назва Дзержинськ)\~Донецької області. Нерухоме майно у виді житлового будинку зі всіма надвірними спорудами на праві власності належало [PERSON] (а.с. 7-8; 10-15), тобто батькові позивача. За життя, [PERSON], який є батьком позивача по справі, зазначене нерухоме майно нікому не спадкував. Єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] за законом першої черги є його син [PERSON], тобто позивач по справі. Позивач по справі звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини від померлого 07.01.2006 батька [PERSON], але йому було відмовлено в оформленні спадщини. Даний факт підтверджено постановою про відмову вчинення нотаріальних дій від 17.07.2018 (а.с.6). Отже, після смерті [PERSON] позивач по справі фактично прийняв спадщину у вигляді житлового будинку зі всіма надвірними спорудами, за законом першої черги від померлого батька, не відмовлявся від неї. Крім того, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с. 31-34) після померлого 07.01.2006 [PERSON] до державного нотаріуса Торецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, крім сина померлого [PERSON], тобто позивача по справі, ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Разом з цим, зазначено, що 12.06.2010 за реєстром № 2-1522 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на користь його сина [PERSON], яка складається з легкового автомобілю марки ВАЗ 2105, реєстраційний номер [NUMBER]. З огляду на це суд зазначає наступне. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. В частині 2 статті 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають в тому числі діти спадкодавця. Згідно ст. ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Із приписів ч. 2 ст. 1268 ЦК України вбачається, що прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. У відповідності до норм ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми доказами є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок зі всіма надвірними спорудами, не може бути для позивача по справі перешкодою у прийняті спадщини від померлого батька, оскільки зазначене майно належало йому на праві приватної власності, яке відповідно до вимог ст. 321 ЦК України є непорушним. Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Ураховуючи те, що позивачем втрачена можливість підтвердити своє право власності на житловий будинок зі всіма надвірними спорудами, його вимоги підлягають судовому захисту. На підставі викладеного,

Outcome: approved