Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 21 150,00 грн. за договором позики (розпискою) від 11.12.2012 року, стягнення судових витрат в розмірі 243,60 грн., мотивуючи тим, що згідно договору позики(розписки) від 11.12.2012 року відповідач отримав у позивача 1 000,00 дол. США та зобовязався на протязі одного року передати позивачу піч для лаваша. Однак, до цього часу піч відповідач так і не передав. В жовтні 2013 року повідомив позивача, що печі не буде, а отмані кошти повернути відмовився. А тому, просив стягнути в судовому порядку з відповідача 21 150,00 грн., що станом на 11.06.2015 року становило 1 000,00 дол. США, які позивачу заборгував відповідач. Позивач в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не зперечує проти заочного розгляду справи(а.с. 62). Відповідач в судове засідання не з`явився, повторно, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 24-29, 35-40, 54-59). З урахуванням думки позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики(розписки), внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором позики. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 11.12.2012 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики(розписка). Відповідно до вказаного договору позики(розписки) відповідач отримав у позивача грошові кошти в розмірі 1 000,00 дол США. для купівлі печі для лаваша (а.с. 46). Проте відповідач по даний час свої зобовязання згідно договору позики не виконав, піч для лаваша не передав та не повернув отримані кошти. Зазначена обставина нічим не спростована. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку розписки позичальника. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивачем проведено розрахунок заборгованості [PERSON] за договором позики(розписки) від 11.12.2012 року станом на 11.06.2015 року, відповідно до якого за відповідачем наявна заборгованість в розмірі 1 000,00 дол. США, що по курсу НБУ 1 дол. США = 21,15 грн. становить 21 150,00 грн. (а.с.4, 66). Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики(розпискою) та доводи позивача, відповідачем суду не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики є обгрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 533, 612, 625, 1046, 1048-1050 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved