Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

Позивач звернувся в Могилів-Подільський міськрайонний суду з позовом до [PERSON] про зобов`язання вчинити дії, мотивуючи тим, що 12.06.2017 до сільської ради надійшло звернення від жителів вул . Соборної с. Серебрія, з вимогою припинення незаконного будівництва паркану гр. [PERSON] за адресою [ADDRESS] . 13.06.2017 відповідною комісією було проведено обстеження вище зазначеної земельної ділянки, про що було складено Акт обстеження, згідно якого встановлено, що правовстановлюючі документи на земельну ділянку у [PERSON] відсутні, викопані фундаменти під заплановану [PERSON] огорожу вийшли за межу, що історично склалася і свідчать про намагання самовільного заволодіння земельною ділянкою комунальної власності. Самовільне зайняття земельної ділянки призведе до звуження проїзду до сусідніх земельних ділянок. 16.06.2017 15 сесією 7 скликання Серебрійської сільської ради було прийняте рішення №200, згідно якого зобов`язано гр. [PERSON] припинити будівельні роботи огорожі по [ADDRESS] . 21.06.2017 [PERSON] уповноважені представники Серебрійської сільської ради намагалися вручити вище вказане рішення, однак він відмовився його отримувати, а також відмовився розписатися про відмову в отриманні, про що було складено відповідний акт. При цьому, [PERSON] продовжив далі будівництво огорожі та завершив його. 21.08.2017 на засіданні виконавчого комітету Серебрійської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області було прийняте рішення №16, згідно якого вирішено зобов`язати [PERSON] у п`ятнадцятиденний термін з моменту опублікування даного рішення демонтувати засіб обмеження руху (огорожу) на [ADDRESS]. У випадку невиконання даного рішення юристу сільської ради підготувати та подати відповідну позовну заяву до суду. 15.09.2017 у газеті «Слово Придністров`я» №37 було опубліковане рішення №16 виконавчого комітету Серебрійської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 21.08.2017. Однак відповідачем і по сьогоднішній день не вжито заходів, спрямованих на виправлення ситуації, паркан досі не демонтований. 18.07.2018 Серебрійською сільською радою було складено протокол про адміністративне правопорушення вчинене [PERSON] за ст.152 КУпАП та накладено на нього штраф в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Крім того, позивачем в позовній заяві зазначено, що Серебрійською сільською радою Могилів-Подільського району Вінницької області не приймалося рішення щодо надання дозволу [PERSON] на розробку технічної документації земельної ділянки під будинком [ADDRESS] , а також щодо затвердження такої документації. Враховуючи вище викладене позивач просить зобов`язати [PERSON] провести знесення самочинно збудованого об`єкта, а саме: огорожі по [ADDRESS] , з можливим подальшим її відтворенням (відбудовою) по історично визначених межах земельної ділянки даного домоволодіння після відведення даної ділянки забудовнику у відповідності до вимог законодавства та стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, де просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. В разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду та постановлення заочного рішення. позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без поважних причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації та місцем знаходження майна. Згідно поштових повідомлень зазначені інші причини невручення, або адресат не проживає. Згідно доповідної судового розпорядника вручити судову повістку не виявилося можливим, оскільки за місцем реєстрації відповідач не проживає, а за місцем знаходження майна відсутній. Оскільки на підставі ч.1 ст.131 ЦПК України відповідач вважається повідомленим, а позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі з наступних підстав: згідно звернення жителів с. Серебрія від 12.06.2017, останні просять провести перевірку законності будівництва [PERSON] паркану по [ADDRESS] на земельній ділянці яка йому не належить та ухвалити рішення про припинення незаконного будівництва (а.с.7). Згідно акту обстеження земельної ділянки від 13.06.2017, підписаним членами земельної комісії Серебрійської сільської ради, в результаті обстеження земельної ділянки встановлено, що правовстановлюючі документи на земельну ділянку у [PERSON] відсутні, викопані фундаменти під заплановану [PERSON] огорожу вийшли за межу, що історично склалася і свідчать про намагання самовільного заволодіння земельною ділянкою комунальної власності, самовільне зайняття земельної ділянки призведе до звуження проїзду до сусідніх земельних ділянок (а.с.8). Рішенням 15 сесії 7 скликання Серебрійської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області №200 від 16.06.2017, зобов`язано гр. [PERSON] припинити будівельні роботи огорожі по [ADDRESS] (а.с.9). Згідно даного рішення Серебрійською сільською радою Могилів-Подільського району Вінницької області технічна документація відносно земельної ділянки на сесії сільської ради не затверджувалася, а [PERSON] не має права власності на земельну ділянку [ADDRESS] . Згідно акту від 21.06.2017 [PERSON] відмовився отримувати рішення 15 сесії 7 скликання Серебрійської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області №200 від 16.06.2017, а також відмовився розписатися про відмову в його отриманні (а.с.10). Рішенням виконавчого комітету Серебрійської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області №16 від 21.08.2017, вирішено зобов`язати [PERSON] у п`ятнадцятиденний термін з моменту опублікування даного рішення демонтувати засіб обмеження руху (огорожу) на [ADDRESS]. У випадку невиконання даного рішення юристу сільської ради підготувати та подати відповідну позовну заяву до суду (а.с.11). 15.09.2017 у газеті «Слово Придністров`я» №37 було опубліковане рішення виконавчого комітету Серебрійської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області №16 від 21.08.2017 (а.с.12). Як зазначено позивачем з моменту опублікування даного рішення відповідачем у визначений термін його вимоги не виконано. 18.07.2018 Серебрійською сільською радою було складено протокол №1 про адміністративне правопорушення вчинене [PERSON] за ст.152 КУпАП за порушення правил благоустрою населеного пункту. З даного приводу адміністративною комісією при Серебрійській сільській раді вирішено накласти на [PERSON] штраф в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1020 грн.), що підтверджується протоколом №1 від 06.09.2018 (а.с.13,14). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює, що планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає: 1) прогнозування розвитку територій; 2) забезпечення раціонального розселення і визначення напрямів сталого розвитку територій; 3) обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням; 4) взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій; 5) визначення і раціональне взаємне розташування зон житлової та громадської забудови, виробничих, рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих, історико-культурних та інших зон і об`єктів; 6) встановлення режиму забудови територій, на яких передбачено провадження містобудівної діяльності; 7) розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; 8) реконструкцію існуючої забудови та територій; 9) збереження, створення та відновлення рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих територій та об`єктів, ландшафтів, лісів, парків, скверів, окремих зелених насаджень; 10) створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури; 10-1) створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення; 11) проведення моніторингу забудови; 12) ведення містобудівного кадастру; 13) здійснення контролю у сфері містобудування. Статтею 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено , що планування територій здійснюється на державному, регіональному та місцевому рівнях відповідними органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування. Планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані, зокрема: утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію; дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів. Згідно з ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» огорожі є різновидом малих архітектурних форм та є елементом благоустрою. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил. При цьому за положеннями частини четвертої цієї статті, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. За змістом частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Отже, системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови. З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом. За змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови. Такий висновок про застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 6.09.2017 в справі №6-1721цс16 та у постанові Верховного Суду 16 січня 2019 року у справі №458/1173/14-ц. У відповідності до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститись позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. В даному випадку позивачем належним чином обґрунтовано та доведено порушення його прав фактом самочинної будови паркану на земельній ділянці комунальної власності, що є підставою для задоволення позовних вимог. Крім того, згідно вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762 грн. При цьому оскільки позивачем сплачено судовий збір в більшому розмірі ніж передбачено законом, суму переплаченого судового збору в розмірі 79 грн. слід повернути позивачу.

Outcome: approved