Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № BLаЖГА00021314 від 23.03.2011 року, посилаючись на те, що відповідно до умов вказаного договору банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 5000 гривень. Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору виникла заборгованість в розмірі 5 903 гривень 01 копійка, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за цим договором з позичальника. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 23 березня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № BLаЖГА00021314 (а.с.4-10), за яким банк надав, а позичальник отримав грошові кошти в сумі 5000 гривень та зобовязався погасити кредит до 23.03.2012 року. Умовами спеціальної частини кредитного договору (п.3) передбачено обов'язок позичальника сплатити 15,00% річних за користування кредитом. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач належно їх не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №BLаЖГА00021314 (а.с.11). За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем станом на 27.08.2015 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором № BLаЖГА00021314 від 23.03.2011 року, року, відповідно до якого заборгованість відповідача за кредитним договором становить 5 903 гривень 01 копійка в тому числі: 1 469,09 гривень заборгованість по сплаті кредиту, 258,98 гривень - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 175,00 гривень комісія за розрахункове обслуговування, 3 999,94 гривень штраф(пеня) за несвоєчасне виконання зобовязань. Належних та допустимих доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем суду не представлено. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову ПАТ «ВіЕйБі Банк», оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, які виникли внаслідок укладання кредитного договору № BLаЖГА00021314 від 23.03.2011 року. Через порушення умов Договору з боку позичальника своєчасне погашення кредиту та відсотків не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом та відсотками, яку відповідач у добровільному порядку не погасив,а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивачів було звільнено від його сплати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч.1, 530, 611, 612, 546 ч.1, 548 ч.1, 1050 ч.2, 1054 ч.2, 1166, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 ч.1 ЦПК України,

Outcome: approved