Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.11.2018 року сторони зареєстрували шлюб, про що Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблено відповідний актовий запис № 3224. Позивач та відповідач мають спільних дорослих дітей, які були народжені до зареєстрованого шлюбу, а саме: доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з втратою сторонами взаємних почуттів любові та поваги один до одного, різними поглядами на життя, шлюб та сім`ю, а також відсутністю порозуміння між собою спільне проживання позивача однією сім`єю з відповідачем було фактично припинено, хоча й проживають в одному помешканні. Сторони не підтримують подружніх та шлюбних стосунків, не ведуть спільного домашнього господарства, не пов`язані спільним побутом, а шлюб між ними існує лише формально. Позивач переконаний, що подальше спільне життя та/чи/або збереження шлюбу, якого з відповідачем у нього на сьогодні не існує, зокрема шляхом примирення, неможливе, а вжиття таких заходів судом не відповідатиме полі позивача, буде суперечити моральним засадам суспільства, інтересам позивача. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.06.2021 року відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 06.07.2021 р. на 10.00 год. (а.с. 27). В судове засідання 06.07.2021 р. з`явились позивач та представник позивача [PERSON] . У зв`язку з поданим відповідачем клопотанням від 02.07.2021 року про відкладення розгляду справи в судовому засіданні була оголошена перерва до 03.08.2021 року. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином під розписку, суду подав заяву від 28.07.2021 з проханням розглянути справу у його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, строк для примирення просить не надавати. Ухвалою суду від 03.08.2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про надання строку для примирення. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та викладені у ньому обставини, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що 10.05.2021 позивач несподівано пішов з дому без пояснень, після чого не з`являвся, через що вона зверталася до поліції з питання розшуку позивача. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюб між сторонами був зареєстрований 21 листопада 2018 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 3224 (а.с. 7). Позивач та відповідач від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України і законами України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету, проживають за різними адресами, позивач наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що збереження шлюбу суперечить його інтересам. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими, взаєморозуміння між сторонами відсутнє, шлюб існує формально, позивач та відповідач не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та моральним засадам суспільства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору представник позивача просив з відповідача на користь позивача у порядку розподілу судових витрат між сторонами, відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, не стягувати.

Outcome: approved