Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно по праву спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] року помер її співмешканець - [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] Магдалинівського району Дніпропетровської області та земельної ділянки площею 4,940 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщеної на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, що належала йому на підставі державного акта на право приватної власності на землю за ІУ-ДП № 057344 від 19 вересня 2002 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Мд № 9452. Заповіт померлий не залишав та відповідно до ст. 1266 ЦК України єдиною спадкоємицею по праву представлення була його онука [PERSON], але відповідно до рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2014 року їй було надано право спадкувати разом з відповідачкою як спадкоємицею першої черги. Для оформлення свідоцтва на спадщину вона звернулась до нотаріуса у встановлений законом строк, однак у видачі свідоцтва про праву на спадщину їй було відмовлено, посилаючись на те, що між нею та [PERSON] виник спір стосовно спадкового майна та роз'яснено право на звернення до суду, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності по праву спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] Магдалинівського району Дніпропетровської області, при цьому не заперечує щодо визнання за відповідачкою [PERSON] в порядку спадкування на земельну ділянку, оскільки між ними досягнуто згоди саме такого порядку спадкування майна кожною з них. Відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовом до відповідачів про визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що вМагдалинівському районному суді знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до неї та Личківської сільської ради про визнання за нею права власності на частину спадкового майна. Вона не заперечує проти її позову, але за захистом своїх прав як спадкоємиці вимушена звернутися з зустрічним позовом про визнання за нею права власності по праву спадкування за законом на земельну ділянку її діда [PERSON] площею 4,940 га. Вона, вважає, що вона має право спадкувати вище перелічене майно, оскільки вона є спадкоємицею за правом представлення, так як її батько [PERSON] помер до смерті свого батька 05 квітня 2008 року, в зв'язку з чим звернулась до суду із зустрічним позовом. У судове засідання позивач за первісним позовом, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не з'явилась, до суду надійшла заява (а.с. 54), згідно якої заявлені вимоги підтримує повністю, просить суд їх задовольнити та не заперечує щодо задоволення зустрічних позовних вимог. Відповідача за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом і її представник - адвокат [PERSON], що діє на підставі угоди про представництво клієнта адвокатом від 20 лютого 2015 року (а.с. 41, 42), будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, не з'явились, до суду надійшла заява від представника (а.с. 53), згідно якої заявлені зустрічні вимоги підтримує повністю, просить суд їх задовольнити та не заперечує щодо задоволення первісних позовних вимог. Представник відповідача Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з'явився, до суду надано заяву (а.с. 52), згідно якої просить справу розглянути в його відсутність, проти задоволення як первісного так і зустрічного позову не заперечує. З цих підстав суд вважає можливим ухвалити судове рішення, згідно ст. 174 ЦПК України, а також відповідно до ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги як первісні так і зустрічні підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер співмешканець [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 31-32) та дід [PERSON], [INFO] (а.с. 44) - [PERSON], про що видано свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] від [INFO] року (а.с. 15), після смерті якого залишилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] Магдалинівського району Дніпропетровської області (а.с. 8, 9-11, 14) та земельної ділянки площею 4,940 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщеної на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, що належала йому на підставі державного акта на право приватної власності на землю за ІУ-ДП № 057344 від 19 вересня 2002 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Мд № 9452 (а.с. 12, 49). Заповіт померлий [PERSON] не залишав та відповідно до ст. 1266 ЦК України єдиною спадкоємицею по праву представлення була його онука [PERSON], але відповідно до рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2014 року (а.с. 5) [PERSON] було надано право спадкувати разом з відповідачкою як спадкоємицею першої черги. Для оформлення свідоцтва на спадщину [PERSON] звернулась до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою (а.с. 23), однак у видачі свідоцтва про праву на спадщину їй було відмовлено, посилаючись на те, що між нею та [PERSON], яка також подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини (а.с. 22) виник спір стосовно спадкового майна та роз'яснено право на звернення до суду, тому [PERSON] звернулась до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності по праву спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] Магдалинівського району Дніпропетровської області, при цьому не заперечує щодо визнання за відповідачкою [PERSON] в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, оскільки між ними досягнуто згоди саме такого порядку спадкування майна кожною з них (а.с. 1, 2-3). Відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовом до відповідачів про визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що вМагдалинівському районному суді дійсно знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до неї та Личківської сільської ради про визнання за нею права власності на частину спадкового майна. Вона не заперечує проти задоволення позову [PERSON], але за захистом своїх прав як спадкоємиці вимушена звернутися з зустрічним позовом про визнання за нею права власності по праву спадкування за законом на земельну ділянку її діда [PERSON] площею 4,940 га, так вона має право спадкувати вище перелічене майно, оскільки є спадкоємицею за правом представлення, так як її батько [PERSON] помер до смерті свого батька 05 квітня 2008 року (а.с. 6, 7), в зв'язку з чим звернулась до суду із зустрічним позовом. (а.с. 38, 39-40). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, при цьому у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. У відповідності до ст.ст. 1268, 1273, 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, при цьому спадкоємець за законом чи за заповітом може відмовитись від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги протягом строку для прийняття спадщини подавши заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Право позивачів на спадщину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами приведеними та проаналізованими судом вище, а також копією спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] за № 15/2014 (а.с. 21-37). Таким чином, з урахуванням взаємного визнання позову, суд вважає, що є всі законні підстави задовольнити первісний позов і визнати за позивачем [PERSON] право власності на спадкове майно по праву спадкування за законом, а також є всі законні підстави задовольнити і зустрічний позов і визнати за позивачкою [PERSON] право власності на спадкове майно по праву спадкування за законом по праву представлення, оскільки згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, законність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову відповідає вимогам чинного законодавства і обґрунтована на обставинах справи та доказах про належність спірного спадкового майна спадкодавцю, враховуючи досягнуту між [PERSON] та [PERSON] згоду на спадкування майна саме в такому об'ємі та порядку, суд вважає за необхідним постановити рішення про визнання за позивачем [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, а за позивачем [PERSON] права власності на земельну ділянку. Дане рішення суд ухвалює в рамках заявлених позивачем вимог і на підставі наданих доказів (ст.ст. 57-66 ЦПК України). На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved