Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області суду з позовом до Вінницької Міської Ради з вимогами визнати право власності на спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS] в рівних долях по 1/2 частини за [PERSON] та [PERSON] . Позовні вимоги аргументовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] після смерті спадкодавця залишилася квартира [ADDRESS] . 16 листопада 2012 року [PERSON] було складено заповіт посвідчений приватним нотаріусом Вінницького нотаріального округу в якому зазначено, що все належне їй майно після смерті вона заповідає [PERSON] та [PERSON] . Після закінчення шестимісячного терміну на прийняття спадщини позивачі отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру з яких вбачається належність квартири спадкодавцеві. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивачі в заяві від 01.02.2018р. уточнили позовні вимоги вказавши, що власниками спірної квартири зазначені [PERSON] та її чоловік [PERSON] , [INFO] [PERSON] помер, а його дружина- [PERSON] фактично вступила в спадщину, залишившись проживати у спільній квартирі відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України та просили суд визнати право власності на спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS] в рівних долях по 1/2 частини за [PERSON] та [PERSON] . В зустрічному позові [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса ВМНО Свириденко Анатолія Борисовича про визнання недійсним заповіту позивач за зустрічним позовом просить суд визнати недійсним заповіт складений [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Свириденко Анатолієм Борисовичем 16.11.2012 року за номером в реєстрі нотаріальних дій 580. Зустрічний позов мотивовано тим, що позивач вважає, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її брат [PERSON] . У встановлений законом, шестимісячний термін з дня смерті сестри, [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини, проте 29.03.2017 року, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лазько С.І. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Вказана відмова мотивована тим, що 16.11.2012 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Свириденком А.Б. було посвідчено заповіт, за яким все майно [PERSON] заповіла іншим особам. Від сусідів позивачу вдалося дізнатися, що цими іншими особами, на ім`я яких складено заповіт є позивачі за первісним позовом та відповідачі за зустрічним позовом по даній справі. Інших родичів, крім сім`ї позивача, у спадкодавиці не було, також не було інших осіб які з нею спілкувалися чи здійснювали догляд. Позивач вважає, що він є єдиним родичем та у нього зберігаються оригінали усіх документів спадкодавиці, які вона передала йому на зберігання, в т.ч. документи на право власності на квартиру. Позивач повідомляє, що [PERSON] , тривалий час після смерті чоловіка хворіла, мала розлади мислення, поводила себе неадекватно, ні з ким крім сім`ї брата не спілкувалась та передала їм на зберігання усі свої документи, щоб після її смерті у брата не виникло труднощів у оформленні спадщині. Жодних заповітів [PERSON] не підписувала та не могла підписувати у силу стану здоров`я. Позивач вказує, що враховуючи обставини смерті [PERSON] , брат маючи сумніви у дійсному виявленні волі померлої, звернувся до органів поліції із заявою про шахрайство. Матеріали кримінального провадження внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017020010001354 від 24.03.2017 року за ч.1 ст. 190 КК України. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач за зустрічним позовом в заяві від 11.05.2018р. змінив підстави позову, подав до суду позов у новій редакції. Позивач вказує, що підпис, який міститься на оскаржуваному заповіті було здійснено не [PERSON] , що буде доводитись шляхом клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. Відповідно до ст. ст. 1233, 1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту представника не допускається. За змістом ст. 202 ЦК України (поняття і види правочинів) заповіт належить до односторонніх правочинів, і на нього поширюються положення глави 16 ЦК України -Правочини», в тому числі щодо наслідків недодержання сторонами вимог закону при вчиненні правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. В силу ч.ч. 2, 4 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. З цих підстав позивач за зустрічним позовом просить суд визнати недійсним заповіт складений [PERSON] від 16.11.2012р. Позивач [PERSON] за первісним позовом та представник позивачів в судовому засіданні первісний позов підтримали в повному обсязі проти визнання зустрічного заперечували. Представник третьої особи та позивача за зустрічним позовом [PERSON] в судове засіданні не з`явився надав до суду заяву про відкладення судового засідання у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні на призначеному на 14:00 год., 23.12.2019р., дане судове засідання призначене на 14:30 год. 23.12.2019р., відтак суд вважає неявку представника [PERSON] з неповажних причин. Відповідач за первісним позовом ВМР в судовому засіданні поклався на розсуд суду Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялись належним чином повідомлення про причини неявки до суду не надійшло. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій обл. серія: [NUMBER] . ( а.с. 7, т.1) Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса ВМНО Лазько С.В. від 30.03.2017р. №45/02-31 [PERSON] , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. ( а. с.5, т.1 ) 16.11.2012р. [PERSON] , було складено заповіт посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Свириденко Анатолієм Борисовичем 16.11.2012 року за номером в реєстрі нотаріальних дій 580, за яким, [PERSON] заповіла все своє майно в рівних частках [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 97, т.1) Судом з метою повного та об`єктивного розгляду справи досліджувались матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] . Судом встановлено, що із заявами про прийняття спадщини за заповітом звернулись [PERSON] та [PERSON] та із заявою про прийняття спадщини за законом - [PERSON] ( а.с. 74-77, 83-99, т.1) Ухвалою суду від 28.11.2018р. по справі призначено судову почеркознавчу експертизу. На вирішення експертів поставлено питання : « Ким [PERSON] чи іншою особою виконаний рукописний текст, що починається словами Текст заповіту та закінчується словами дійсним намірам, а також рукописний напис [PERSON] в графі: Підпис' на заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Свириденко A.B. 16.11.2012 року за номером реєстру нотаріальних дій 580? Ким [PERSON] чи іншою особою виконаний підпис від її імені в графі: Підпис на заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Свириденко A.B. 16.11.2012 року за номером реєстру нотаріальних дій 580?» 13.03.2019р. судом отримано повідомлення від експерта про неможливість проведення судової експертизи, у зв`язку із ненаданням експерту досліджуваних документів та порівняльних зразків необхідних для проведення судової експертизи. ( а.с. 2-3, т.2) Ухвалою суду від 29.05.2019р. після витребування документів судом призначено по справі судову почеркознавчу експертизу. Ухвалено на вирішення експертів поставити питання: - Ким [PERSON] чи іншою особою виконаний рукописний текст, що починається словами Текст заповіту \~ \~ \~ \~ та закінчується словами \~ \~ \~ \~дійсним намірам, а також рукописний напис [PERSON] в графі: Підпис' на заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Свириденко A.B. 16.11.2012 року за номером реєстру нотаріальних дій 580? -Ким [PERSON] чи іншою особою виконаний підпис від її імені в графі: Підпис на заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Свириденко A.B. 16.11.2012 року за номером реєстру нотаріальних дій 580? В якості порівняльного матеріалу брати підписи та почерк померлої [PERSON] та брати такі оригінали наступних документів: заповіт посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Свириденко A.B. 16.11.2012 року за номером реєстру нотаріальних дій 580, квитанція №3309 від 09,07.2009р. на ім`я [PERSON] , договір про надання житлово-комунальних послуг від 26.01.2010р. на ім`я [PERSON] , договір №а910067465 від 03.06.2009р. про надання послуг електрозв`язку між ВАТ «Укртелеком» та [PERSON] , відомості на виплату пенсій соціальних допомог, починаючи з червня по грудень. 2015 року та з січня по червень 2016 року. ( а.с. 222-229) Для порівняння при дослідженні підпису [PERSON] взяти до уваги аркуші вищезазначеної цивільної справи за № 99, 147,177-192,196, 222-227. Оригінал заповіту від 16.11.2012р. (а.с. 214, т.1) ( а.с.26, т.2) Ухвалою суду від 24.07.2019р. відновлено провадження у справі у зв`язку із клопотанням експерта про надання додаткових документів. Висновком Науково-дослідному експертно-криміналістичного центру при УМВС у Вінницької області від 31.10.2019р. встановлено, що рукописний текст, що починається словами «Текст заповіту...» та закінчується словами «... дійсним намірам», та рукописний текст « [PERSON] в графі: «Підпис» у наданому заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Свириденко А.В. 16.11.2012 року за номером реєстру нотаріальних дій 580, виконані гр. [PERSON] . Підпис в графі: «Підпис» у заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Свириденко А.В. 16.11.2012 року за номером реєстру нотаріальних дій 580, виконаний гр. [PERSON] . ( а.с. 69-84, т.2) Щодо вимог первісного позову суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення Відповідно до ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Ч.1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ч.1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч.1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Ч.1 ст.392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ч. 1 ст. 1261 ЦК України встановлено, що першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Положеннями ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. ч.1 ст. 1222 ЦК України встановлено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. ч.1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом з метою повного та об`єктивного розгляду справи досліджувались матеріали інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] . Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло від 31.08.1995р. виданого Виконкомом ВМР народних депутатів, спірна квартира належала на спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, а його дружина- [PERSON] фактично вступила в спадщину, залишившись проживати у спільній квартирі відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, якою визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. З роз`яснень в Постанові Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що первісний позов обґрунтований, повністю підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню в повному обсязі, тому суд вважає визнати право власності на спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS] в рівних долях по 1/2 частини за [PERSON] та [PERSON] . Стосовно вимог зустрічного позову, суд дійшов наступних висновків. Позивач за зустрічним позовом як підставу для звернення до суду за захистом своїх прав вказує, що лише він в єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , оскільки [PERSON] , тривалий час після смерті чоловіка хворіла передала йому на зберігання усі свої документи в тому числі і на квартиру, щоб після її смерті у брата не виникло труднощів у оформленні спадщині. Вважає, що жодних заповітів [PERSON] не підписувала та не могла підписувати у силу стану здоров`я, відтак позивач за зустрічним позовом має сумніви у дійсному виявлені волі померлої, просить суд визнати недійсним заповіт на підставі ч.1 ст. 215 ЦК України, якою передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Суд враховує, що відповідно до ч.1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Ст. 1257 передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Проте, враховуючи те, що висновком Науково-дослідного експертно-криміналістичному центру при УМВС у Вінницької області від 31.10.2019р. на виконання ухвали суду про призначення судової почеркознавчої експертизи призначеної за клопотанням позивача за зустрічним позовом встановлено, що рукописний текст, що починається словами «Текст заповіту...» та закінчується словами «... дійсним намірам», та рукописний текст « [PERSON] в графі: «Підпис» у наданому заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Свириденко А. В. 16.11.2012 року за номером реєстру нотаріальних дій 580, виконані гр. [PERSON] . Підпис в графі: «Підпис» у заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Свириденко А. В. 16.11.2012 року за номером реєстру нотаріальних дій 580, виконаний гр. [PERSON] . ( а.с. 69-84, т.2) Суд звертає увагу, що в процесі розгляду даної справи сторонам роз`яснювалось положення ст.77 ЦПК України якою визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування та згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відтак суд вважає висновок експерта належним та допустимим доказом у даній справі, а отже в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса ВМНО Свириденко Анатолія Борисовича про визнання недійсним заповіту слід відмовити. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та враховуючи те, що представник позивачів просив суд судові витрати залишити за позивачами , суд вважає судові витрати залишити за позивачами. На підставі викладеного,

Outcome: approved