Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд та просить стягнути з відповідача 60000грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків, внаслідок професійного захворювання. Свої вимоги мотивує наступним. В період з 07.09.1987р. по 10.02.2006р. він працював у підземних умовах на шахтах ДП «Львіввугілля» та був звільнений по стану здоров'я. 15.06.1998р. під час роботи він отримав травму долоні правої руки. У зв'язку з тривалою роботою в особливо шкідливих умовах в нього погіршився стан здоров'я та він постійно перебував на стаціонарному лікуванні та йому встановлено діагноз : хронічний бронхіт ІІ ступненя в стадії загострення, емфізема легень, дифарний пневмофіброз, пневмоконіоз тощо. Професійне захворювання у нього виникло внаслідок шкідливих умов праці на шахтах ДП Львіввугілля». Висновком МСЕК від 14.02.2006р. йому вперше встановлено 65% втрати працездатності у зв'язку з профзахворюванням та ІІІ групу інвалідності. Після звільнення з роботи він продовжує лікуватися як амбулаторно, так і стаціонарно, оскільки він став інвалідом, у нього з'явилися кашель та задишка, він втратив можливість забезпечувати сім'ю, відчуває незручності у повсякденному житті, змушений терпіти фізичні болі, відчуває себе неповноцінною людиною, в нього немає можливості навантажувати свій організм тощо. Дані обставини завдають йому моральних страждань, які змінили ритм та порядок його життя. В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, оскільки страждає на онкологічне захворювання та переніс оперативне втручання. Позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання не прибув та не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подав. З огляду на зазначене, суд ухвалює заочне рішення у справі. Дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє частково з наступних підстав. Згідно із ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка, зокрема полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як роз'яснено у п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1997 року, право на отримання потерпілим страхових виплат настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності. З копії трудової книжки вбачається, що позивач працював у підземних умовах шахт Державного підприємства «Львіввугілля» в період з 07.09.1987р. по 10.02.2006р. та був звільнений у зв'язку з невідповідністю стану здоров'я виконуваній роботі. З акта №33 від 18.06.1998р. вбачається, що в результаті неуважності [PERSON] під час виконання робіт на заточувальному станку, зокрема, застосування небезпечного прийому, він отримав травму долоні правої руки. З повідомлення від 13.01.2006р. вбачається, що 12.01.2005р. у позивача виявлено професійне захворювання, зокрема: хронічний обструктивний бронхіт ІІ ст. у фазі загострення, дифузний пневмосклероз, емфізема легень, хронічне компенсоване легеневе серце, вегетосенсорна полі невропатія рук з стійкими трофічними змінами З акта від 23.01.2006р. вбачається, що професійне захворювання у позивача виникло внаслідок роботи у шкідливих умовах шахт при не достатньому виконанні протипилових заходів та заходів по зменшенню вібрації від виробничого обладнання. З витягів з медичних карток вбачається, що позивач дійсно з 2004 року систематично перебував на стаціонарному лікуванні, з приводу профзахворювання. Згідно виписки з акта огляду від 22.02.2006р. позивачу вперше встановлено ІІІ групу інвалідності. З довідки від 25.02.2010р. вбачається, що позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності, який складає 65%. З вищезазначеного вбачається, що позивач потребує постійного лікування, внаслідок професійного захворювання, отриманого на виробництві. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідача слід зобов'язати відшкодувати позивачу моральну шкоду, оскільки в судовому засіданні доведено, що така шкода завдана останньому підприємством під час виконання ним трудових обов'язків. Визначаючи розмір грошового відшкодування, суд враховує, що [PERSON] на момент працевлаштування був попереджений та чітко усвідомлював шкідливість умов праці у шахті та вплив даних умов на його здоров'я, ознайомлений з правами на пільги і компенсації за роботу в таких умовах. Крім того, нещасний випадок, під час якого травмовано позивача, стався частково і з вини останнього. Також, суд приймає до уваги і той факт, що відшкодування моральної шкоди не може слугувати джерелом збагачення. Судові витрати, згідно ст.88 ЦПК України, слід покласти на відповідача.

Outcome: partial