Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом в якому вказав, що він, є власником житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] . В належному позивачу будинку зареєстрований його син [PERSON] , фактично за зареєстрованим місцем він на протязі тривалого часу не проживає. В 2018 році позивач отримав повідомлення про відмову в призначенні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим вирішив звернутись до суду з позовом про визнання відповідача особою, яка втратила право користуванням житловим приміщенням, так як фактично в житловому будинку не проживає, не сплачує комунальні послуги, внаслідок чого позивач не може отримати субсидію як малозабезпечена особа. Так як фактично місце мешканця відповідача на території України позивачу не відомо, він не може в добровільному порядку зняти з реєстрації в належному житловому будинку. В зв`язку з чим, просить суд, визнати [PERSON] [INFO] як особу, яка втратила право користування житловим приміщенням в [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, у випадку неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про місце, час проведення судового засідання, про причини не явки суд не повідомив, суд вважає за можливе згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги позивача, підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] доводиться сином позивачу. Понад один рік, а саме з січня 2018 року, відповідач за місцем реєстрації не проживає. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном у вигляді житлового приміщення, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод. Згідно з ч. 1,2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин зважаючи, що члени сім`ї позивача (відповідач по справі) з січня 2018 року у будинку позивач не проживає, він вважається таким, що втратив право користування житловим приміщенням [ADDRESS] , а тому заявлені вимоги є обгрутованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved