Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості, покликаючись на те, що відповідач є власником квартири №1 в будинку №8 на вул.Шептицьких у м.Львові, проте не оплачують послуг з утримання будинку та прибудинкових територій послуги з холодного водопостачання та водовідведення. Станом на 21.05.2014 року у відповідача існує заборгованість перед позивачем в сумі 4489,32 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги. Відповідач за первісним позовомОнишко С.Г. звернулася в суд зі зустрічним позовом до Львівського міського комунального підприємства «Айсберг» про зобовязання до вчинення дій. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що між нею та ЛКП не було укладено договір про надання житлово-комунальних послуг, на її письмові пропозиції про укладення договору позивач не реагував. Вважає дії ЛКП щодо стягнення суми заборгованості безпідставними. Просить суд зобовязати ЛМКП «Айсберг» укласти з [PERSON] договір про надання житлово-комунальних послуг з можливістю споживача послуг їх вибрати відповідно до пропозицій надавача послуг. Представник позивача в судовому засіданні первісний позов підтримав, дав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Зустрічний позов заперечив, з підстав викладених у письмових запереченнях. Просить первісний позов задовольнити, в зустрічному позові просить відмовити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні первісний позов заперечили з підстав, викладених у письмових запереченнях. Зустрічний позов підтримали, надали пояснення аналогічні доводам зустрічного позову. Просять відмовити в первісному позові, зустрічний позов просять задовольнити. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, оцінивши надані суду докази, суд вважає, що первісний позов слід задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити з наступних підстав. Статтею 68 ЖК України встановлено, що наймач жилого приміщення зобовязаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, а згідно ч.1 ст.64 ЖК України повнолітні члени сімї наймача, які проживають разом з ним, нарівні з наймачем несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору найму жилого приміщення. Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3698684 від 27.05.2004 року (а.с.33) [PERSON] є власником квартири №1 в будинку №8 на вул.Шептицьких у м.Львові. Власником будинку є міська рада. Судом встановлено, що відповідач, проживаючи в квартирі в квартирі №1 в будинку №8 на вул.Шептицьких у м.Львові та не здійснює оплату по утриманню будинку та прибудинкової території, послуги з холодного водопостачання та водовідведення внаслідок виникла заборгованість в сумі 4489,32 грн., що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-5). Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність підстав для стягнення коштів внаслідок відсутності договірних відносин, оскільки такі є безпідставними. Стаття 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що законодавство у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Частиною 1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 цього Закону визначають обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг укласти договір на надання таких послуг (п.1 ч.3 ст.20, п.3 ч.2 ст.21 Закону). Згідно п.2 ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг відносяться послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому право прямо відповідає визначених п.5 ч.3 ст.20 Закону обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог п.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених кварти) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобовязані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Судом встановлено, що міська рада є власником будинку №8 на вул.Шептицьких у м.Львові, а відповідач - власником приватизованої квартири №1. Оскільки балансоутримувачем даного будинку і виконавцем послуг є ЛМКП «Айсберг», яке несе витрати з утримання будинку і прибудинкової території, надає послуги його мешканцям (у тому числі і відповідачам), то останні повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Отож, відсутність між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення відповідачів від їх сплати. Згідно ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою КМУ від 20.05.2009р. №529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». З аналізу ч.3 ст.6, ч.1 ст.630 ЦК України, ст.19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009р. №529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обовязкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обовязковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору про надання житлово-комунальних послуг є обовязком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Також, відповідачем не надано доказів того, що ним пропонувався позивачу проект договору, який би відповідав вимогам встановленого Типового договору і останній відмовився від його підписання. Статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі не скористалися правом, наданим їм ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та не надали з цього приводу суду жодного належного доказу Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, в суду відсутні підстави вважати неякісними послуги, надані ЛКП «Снопківське». Суд вважає обґрунтованим представлений представником позивача розрахунок заборгованості відповідача за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, оскільки такий підтверджений документально та відповідає іншим матеріалам справи. Таким чином, оскільки відповідач не оплачує надані житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території та послуги з холодного водопостачання та водовідведення внаслідок чого у неї перед позивачем існує відповідна заборгованість, суд приходить до висновку, що первісний позов слід задовольнити. Разом з тим, зустрічні позовні вимоги про зобовязання до вчинення дій є безпідставними, а тому не підлягають до задоволення.

Outcome: approved