Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 66-04-08-2 від 04 січня 2008 року та судових витрат посилаючись на те, що згідно умов вказаного кредитного договору відповідач [PERSON] отримав в позивача кредитні кошти в сумі 7 000 грн. з терміном погашення до 04 січня 2011 року та зобов'язався проводити погашення кредиту щомісячно і сплачувати відсотки за користування кредитом в строки, визначені договором. Внаслідок порушення графіку сплати коштів, визначених умовами кредитного договору, станом на день звернення з позовом в суд за відповідачем [PERSON] наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в сумі 15 038 грн. 83 коп. [PERSON], як поручитель згідно договору поруки відповідає по зобов'язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись про час та місце розгляду справи належним чином. Причини неявки суд не повідомили та будь-яких заяв від них не надходило. З урахуванням думки представника позивача про можливість розгляду справи у відсутності відповідачів та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 04 січня 2008 року між АБ «Київська Русь», назву якого змінено на ПАТ «Банк «Київська Русь» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 66-04-08-2 (а.с.4), за яким банк надав, а позичальник (відповідач [PERSON]) отримав кредитні кошти в розмірі 7 000 грн. та зобов'язався повернути кредит до 04 січня 2011 року. Умовами п. 1.4. Кредитного договору встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами, який становить 25 % річних. Відповідно до п. 2.1 Договору позичальник зобов'язався проводити погашення кредиту щомісячними виплатами в строк з 01 по 20 число відповідного місяця, згідно з Графіком. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, [PERSON] систематично їх порушував, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 66-04-08-2 від 04 січня 2008 року (а.с.6). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Позивачем станом на 10 жовтня 2013 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором № 66-04-08-2 від 04 січня 2008 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача [PERSON] за кредитними зобов'язаннями в розмірі 15 038 грн. 83 коп., а саме: 6 612 грн. - заборгованість за кредитом, 8 007 грн. 84 коп. - відсотки за користування кредитом, 418 грн. 99 коп. - штраф за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачами не представлено суду. В забезпечення належного виконання зобов'язання по кредитному договору № 66-04-08-2 від 04 січня 2008 року, між банком та відповідачем [PERSON], 04 січня 2008 року укладено договір поруки № 66-04-08-2/П (а.с.5) відповідно до якого в п. 2.1. поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником [PERSON] зобов'язань за наведеним кредитним договором. У зв'язку з чим, поручитель за вимогою банку повинен нести солідарну з позичальником відповідальність. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом п.4.3 договору поруки, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя. За таких обставин у позивача виникло право пред'явити вимогу до поручителя [PERSON] про виконання основного зобов'язання боржника [PERSON] щодо повернення кредиту, починаючи з 04 січня 2011 року, протягом наступних шести місяців. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не пред'являлась вимога до поручителя [PERSON] про виконання основного зобов'язання протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання - 04 січня 2011 року. Доказів направлення такої вимоги [PERSON] позивачем суду не надано. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст.ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя. Таким чином, підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором тільки з боржника (позичальника) [PERSON]. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача [PERSON] також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527 ч. 1, 530, 546 ч. 1, 548 ч. 1, 611, 612, 1050 ч. 2, 1054 ч. 1, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч. 1 ЦПК України,

Outcome: partial