Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами про надання споживчого кредиту №111244263000 від 30.10.2007 року, посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] отримала у позивача кредит в розмірі 20 900,00 Доларів США зі сплатою 13,90 % річних та зобовязалась виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов цього договору не пізніше 27.10.2017 року. Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 21.09.2015 року за відповідачкою [PERSON] наявна заборгованість по поверненню кредитних коштів за договором про надання споживчого кредиту №111244263000 від 30.10.2007 року в сумі 7 553,46 доларів США та 14 813,48 грн. пені. [PERSON] як поручитель згідно договору поруки, відповідає по зобов'язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи(а.с.66). Відповідачі в судове засідання не з'явилися повторно, про причину неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.75-77, 85-105). З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 30.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», найменування якого змінено на публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та відповідачкою [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №111244263000, за яким банк надав, а позичальник (відповідачка) отримала кредит в сумі 20 900,00 Доларів США, та зобов'язалася погасити кредит не пізніше 27.10.2017 року. Умовами п. 1.3.1. договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 13,90 % річних. Відповідно до Додатку №1 до Кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно умов Кредитного договору відбувається з 01 по 25 число кожного місяця (а.с.5-14). Незважаючи на взяті на себе за кредитними договорами зобов'язання, відповідачка [PERSON] з жовтня 2014 року не здійснювала платежів для погашення суми заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №111244263000 від 30.10.2007 року (а.с.26-34). За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. 20.05.2015 року за вих. №30-11/25358 та №30-11/25357 позивачем було направлено відповідачам вимоги про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором, однак, такі вимоги відповідачами залишені без відповідного реагування (а.с. 17-25). Позивачем станом на 21.09.2015 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту, відповідно до якого нараховано суму заборгованості відповідачки [PERSON], перед банком за кредитними зобов'язаннями в розмірі 7 553,46 доларів США, з яких: 6 475,68 дол. США кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість з жовтня 2014 року 1 947,66 доларів США, 1 077,78 доларів США заборгованість по процентам; та 14 813 грн. 48 коп. пеня за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів(а.с. 26-34). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним договором відповідачами не представлено суду. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з договору про надання споживчого кредиту №111244263000 від 30.10.2007 року, між банком та відповідачем [PERSON] 30.10.2007 року укладено договір поруки №1/11244263000-П, відповідно до якого поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором (а.с. 15, 16). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У зв'язку з наведеним, поручитель за вимогою банку повинен нести солідарну відповідальність. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 192, 533 ЦК України та ст. 5 Декрету КМУ від 19.02.1993 року №15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Як вбачається із матеріалів справи, представником позивача надано суду ліцензію на здійснення операцій з валютними цінностями, а тому, стягнення заборгованості слід здійснювати в іноземній валюті. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитними договорами з позичальника та поручителя. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитними договорами є обгрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 192, 526, 527, 533, 546, 548, 611, 554, 1050, 1054, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved