Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач, в особі свого представника [PERSON], звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за опалення та підігрів води за період з 01 травня 2009 року по 01 травня 2014 року в розмірі 10 462, 75 грн. Уточнивши позовні вимоги представник позивача просив суд стягнути з відповідачів заборгованість наступним чином: за період часу з 01 травня 2009 року по 01 червня 2011 року у розмірі 3 691, 22 грн. з відповідача [PERSON], за період часу з 01 червня 2011 року по 01 липня 2013 року солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] в розмірі 4596, 35 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] і являються абонентами КП «Харківські теплові мережі». Особистий рахунок відкрито на ім’я [PERSON], опалювальна площа квартири складає 41,0 кв.м., квартира не приватизована. За період часу з 01 травня 2009 року по 01 травня 2014 року у відповідачів виник борг за опалення та підігрів води. Розрахунок заборгованості виконано за тарифами, затвердженими розпорядженнями облдержадміністрації № 419 від 25.06.2001р., № 19 від 18.01.2002р. та рішеннями виконавчого комітету Харківської міської ради № 987 від 10.10.2003р., № 804 від 04.10.2006р., № 693 від 05.11.2008р., постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 1757 від 14.12.2012р. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник – [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з’явилися. Матеріали справи містять письмові заяви цих осіб про розгляд справи за їх відсутності та застосування до вимог позивача позовної давності. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Просили суд про застосування позовної давності. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно інформації КП «Жилкомсервіс» № 1150 від 20 березня 2014 року відповідачі зареєстровані за адресою: [INFO], яка в централізованому порядку забезпечується послугами теплопостачання, що надає позивач. Дана квартира не приватизована, особовий рахунок відкрито на ім’я [PERSON], яка зі слів відповідачки [PERSON], померла у 2009 році (а.с. 9). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач – це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Договором є усна чи письмова угода між споживачем та продавцем (виконавцем) про якість, термін, ціну та інші умови, по яким реалізується продукція. Підтвердженням дії усної угоди оформляється квитанцією або іншим документом. Факт оплати споживачем – відповідачем послуг, тобто послуг які надає позивач, є підтвердженням факту існування договірних відносин між ними. Пунктом 33 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою КМ України від 21 липня 2005 р. № 630, передбачено що споживач зобов’язаний вчасно, у встановлений термін, оплачувати надані послуги. Згідно пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунками. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до засобів обліку води та теплової енергії або затверджених нормативів ( норм) споживання. Відповідно до положень ст. 64 Житлового Кодексу України члени сім’ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов’язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Судом встановлено, що наймачем житлового приміщення за адресою: м. Харків, вул. Танкопія. 31/1, кв. 38 була [PERSON], яка померла 06 квітня 2009 року. Після смерті [PERSON] її син [PERSON], відповідно до вимог ст. 106 ЖК України, вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. З матеріалів справи вбачається, що 08 червня 2011 року [PERSON] зі згоди свого чоловіка [PERSON], зареєструвалася у [ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 15 жовтня 2014 року за позовом [PERSON] до [PERSON]В про поновлення порушеного права користування жилим приміщенням (справа № 645/12285/13-ц) встановлено, що [PERSON] з липня 2013 року не проживає у [INFO]. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені рішенням у цивільних справах, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи, або особа щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до відомості нарахувань та оплат за теплову енергію за період 01 травня 2009 року по 01 червня 2011 року у відповідача [PERSON] існує заборгованість за опалення та підігрів води у розмірі 3 691, 22 грн., за період часу з 01 червня 2011 року по 01 липня 2013 року у відповідачів [PERSON], [PERSON] існує заборгованість в розмірі 4596, 35 грн. (а.с. 54-56). Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Суду не надано доказів того, що відповідач зверталася зі скаргами на неякісність надання послуг позивачем та із заявами щодо необґрунтованості сум заборгованості, в зв’язку із чим, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з урахуванням вимог відповідачів про застосування позовної давності. Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості заявлені позивачем за період з 01 лютого 2009 року по 01 квітня 2014 року. Позов подано до суду 20 травня 2014 року. Відповідно до ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Даний спір не відноситься до окремих видів вимог до яких законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, як це передбачено ст. 258 ЦК України. Позивач звернувся до суду у червні 2014 року, в зв’язку із чим, станом на 01 липня 2011 року строк позовної давності для вимоги про стягнення заборгованості за опалення та підігрів води за вказаний у позові період – сплинув, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині. Із даних, що містяться у відомості нарахувань та оплати за послуги теплопостачання з урахуванням періоду платежу з 01 липня 2011 по 01 липня 2013 року вбачається, що сума нарахувань за опалення та гарячу воду складає 4 476, 99 грн., і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рівних долях, з урахуванням стягнутих з відповідача [PERSON] державною виконавчою службою коштів ( 2 238, 50 грн. – 31, 37 грн. – 271, 56 грн. = 1935, 57 грн.). Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. З відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір рівних долях з кожного, з урахуванням стягнутих з відповідача [PERSON] державною виконавчою службою коштів (121, 80 грн. – 53, 65 грн. = 68, 15 грн.) Враховуючи викладене,

Outcome: partial