Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація яка діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третьої особи Київської місцевої прокуратури № 1, третьої особи Голосіївського районного в м. Києві Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач просить: 1) позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; 2) Позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO]; 3) Стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей. (а.с.2-5,49). На мотивування позовних вимог позивач вказує, щона обліку дітей, залишених без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, служби у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації перебувають малолітні:[PERSON], [INFO], яка має визначений соціально-правовий статус дитини, позбавленої батьківського піклування, в зв'язку з тим, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від(справа №752/21052/15-ц) у батьків [PERSON] та [PERSON] відібрано дитину, без позбавлення батьківських прав;[PERSON], [INFO], яка має визначений соціально-правовий статус дитини, позбавленої батьківського піклування у зв'язку з тим, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24.05.2016 року (справа №752/21052/15-ц) батька [PERSON] позбавлено батьківських прав, а у матері [PERSON] відібрано дитину, без позбавлення батьківських прав. Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24.05.2016 року(справа №752/21052/15-ц) діти були негайно відібрані у батьків в зв'язку з тим, що батьки не доглядали за дітьми, не годували їх, в квартир були антисанітарні умови. Під час обстеження житлово-побутових умов проживання дітей 11.11.2015 року за адресою: [ADDRESS], було виявлено, що діти в квартирі перебували зі сторонніми чоловіками, батьків на момент обстеження вдома не було. Діти були повністю голі, волосся брудне, одягти дітей не виявилось можливим, оскільки чоловікам не було відомо де знаходиться одяг дітей. При повторному відвідування родини 14.11.2015 року було встановлено, ще діти знову без одягу, харчування нераціональне (лише гречана каша), в квартирі брудно, діти знаходились з сторонніми чоловіками, батьків вдома не було, одяг для дітей взагалі у квартирі був відсутній. За наслідками виїзду діти були негайно відібрані у батьків та розміщені до Клінічної лікарні № 6 м. Києва, в подальшому діти були влаштовані де КМБД «Берізка». З моменту вилучення дітей з родини [PERSON] та [PERSON] неодноразово наголошувалось на умови, за яких діти можуть бути повернені до їх родини, а саме: підвищення їх батьківського потенціалу, проходження батьками обстеження у лікаря нарколога та влаштування їх на роботу, необхідність покращити умови проживання. Також, [PERSON] та [PERSON] неодноразово роз'яснювалась стаття 170 Сімейного кодексу України, відповідно до якої вони мали можливість звернутися до суду з заявою про повернення їм дітей, у разі усунення всіх причин, за яких у них було відібрано дітей. Проте [PERSON] та [PERSON] не вжили жодних заходів, що свідчить про байдуже ставлення до долі дітей. Відповідно до інформацій Голосіївського районного Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 13.10.2016 року №100/09/10-1249, від 15.12.2016 №100/09/10-1533, від 21.04.2017 року №100/09/10-477 [PERSON] та [PERSON] перебували на обліку Центру з 2015 року, як родина, яка опинилась в складних життєвихобставинах та перебували під соціальним супроводом з 16.12.2015 по 06.04.2016. Соціальний супровід було закрито з негативним результатом та пост-програмною підтримкою для подолання невирішених проблем. Водночас завдання, які були поставленні перед батьками виконані не були. Фахівцями Центру разом зі спеціалістами Служби в справах дітей 03.10.2016 рокубуло здійснено соціальне відвідування сім'ї та попереджено про необхідність співпраці батьків з Центром для вирішення поставлених завдань, спрямованих на повернення дітей. Однак відповідачі не проявляли ініціативи та не виконали поставлених завдань для повернення дітей. Відповідачі і в подальшому неодноразово запрошувались до Голосіївського районного в місті Києві Центру соціальних служб для сім'ї, та молоді для обговорення завдань, необхідних для повернення дітей та встановлення часових меж для їх виконання, а саме: -батьки протягом двох місяців самостійно мали пройти огляд у лікаря- нарколога; -відвідати не менше 10 консультацій психолога Центру; -прибрати в квартирі та підготувати її до повернення дітей; -відвідати курси для підвищення батьківського потенціалу. Також, було зазначено, що всі поставлені завдання батьки мають виконувати самостійно, чим довести своє бажання повернути дітей, при цьому спеціаліст Центру надаватиме їм необхідну соціальну підтримку. Однак, батьки лише декілька раз відвідали психолога Центру, при цьому бажання у батьків щодо виконання рекомендацій не спостерігалось, вони не готувалися до народження молодшої дитини та повернення старших дітей до родини. Згодом фахівці відвідали родину за місцем проживання та з'ясували, що в квартирі не прибрано та брудно, брудні речі розкидані. Продуктів харчування недостатньо для повноцінного харчування. Відповідачів було запрошено пройти курси для підвищення батьківського потенціалу, які вони мали відвідувати протягом всього тижня, проте батьки були присутні лише на одному занятті. [PERSON] та [PERSON] не пройшли медичний огляд у лікаря-нарколога, фахівцем було надано необхідну інформацію щодо медичних установ, проте вони нею не скористались.Підтверджуючих документів щодо свого працевлаштування відповідачі не надали. 03.10.2016 року начальником служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації [PERSON], начальником відділу опіки, піклування та усиновлення ССД Голосіївської РДА [PERSON] тафахівцем з соціальної роботи Центру соціальних служб для сім'ї, дітей молоді Голосіївського району [PERSON], було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання родини за адресою: [ADDRESS]. Під час обстеження було встановлено, що квартира потребує ремонту, не прибрана, існують борги за комунальн послуги. [PERSON] - не працює. [PERSON] офіційно не працює. Умов для проживання дітей не створено. Немає облаштованого окремого спального місця з чистою постільною білизною. Відсутні продукти харчування, в квартирі відчувався стійкий неприємний запах. Сім'я займає одну кімнату, в іншій проживають квартиранти. Відповідачі зверталися до Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою від 22.11.2016 року щодо надання їм дозволу на відвідування малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] за місцем влаштування. У зв'язку з тим, що батьками не виконано рекомендації Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, а саме: не надано довідку від лікаря-нарколога, не відвідано всі консультації психолога Центру, батькам було відмовлено у зустрічі з дітьми, оскільки це суперечить інтересам дітей. Про це батьків було повідомлено письмово і вони знову не вжили необхідні заходів на покращення ситуації в своїй родині. [INFO] [PERSON] народила ще одну дитину [PERSON]. 05.05.2017 року Спеціалістами Служби у справах дітей та фахівцем соціальної роботи Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Голосіївського району, було відвідано родину за адресою: [ADDRESS]. Під час обстеження вдома був [PERSON], який не бажав спілкуватися з спеціалістами, поводив себе агресивно, висловлювався нецензурною лексикою, вигнав спеціалістів квартири та відмовився підписувати акт обстеження житлово-побутових умов проживання родини. При відвідуванні квартири було встановлено що соціально - побутові умови проживання не змінились, в квартирі брудно, відсутні умови для проживання дітей. 07.06.2017 року спеціалістами Служби у справах дітей Голосіївськ районної в місті Києві державної адміністрації було здійснено чергове обстеження умов проживання квартири [ADDRESS]. Відвідування родини було здійснено за попередньою домовленістю. На час обстеження в квартирі була помита підлога та достатньо чисто, проте ремонт не зроблений, відчувався стійкий неприємний запах, ремонтні роботи не розпочато. Зі слів відповідачів вони планували облаштувати для дітей окрему кімнату, в якій проживали квартиранти. Однак, [PERSON], яка є власницею другої кімнати, неодноразово зазначала що кімнату нікому не віддасть і вона заперечує щодо проживання в ній дітей. Умов для проживання та повернення дітей в родину не створено. Відповідач [PERSON] ніде не працює. Відповідач [PERSON] доглядає за новонародженою дитиною. Аліментів на утримання малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьки не сплачують. На даний час розпорядженнями Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] влаштовані під опіку в сім'ю громадян України. Відповідно до пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», «...якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав». Відповідачі не вжили заходів, щодо повернення їм дітей, що свідчить про їх небажання виховувати та утримувати дітей. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, відповідачі - [PERSON] та [PERSON] не вживають заходів щодо здійснення даних обов'язків. Відповідно до ст. 150-151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо дітей. Проте відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] не виявляють бажання та не здійснють батьківське піклування по відношенню до малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Комісія з питань захисту прав дитини, розглянувши дане питання на засіданні 07.06.2017 (протокол № 10), прийняла рішення про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO] Відповідно до частини 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, батьки позбавлені батьківських прав не звільняються від обов'язку щодо утримання своїх дітей, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьку зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні представник позивача Пархомчук С.А. позовні вимоги підтримує з викладених в позовної заяви підстав. Та пояснила, та пояснила, що відповідачі так і не створили умов для повернення дітей в родину, не цікавились дітьми, а повернення дітей до відповідачів небезпечно для їх здоров'я та належного виховання. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив в судовому засіданні що оскільки він перебував в слідчому ізоляторі до вироку суду то не мав можливості займатися родиною. У теперешній час квартира в якій вони з дружиною проживають виставлена на продаж. Він працює неофіційно та має дохід у три тисячі гривень, який як він вважає таким що буде достатнім для існування родини з трьома дітьми якщо йому повернуть дітей. Відповідач [PERSON] позов не визнала, пояснивши що народила ще одну дитину виховання якої займає її час. Вважає що зможе забезпечити належне утримання та виховання ще двох дітей. Представник Київської місцевої прокуратури № 1 в судове засідання не з'явився. Від Київської місцевої прокуратури № 1 надійшов лист про розгляд справи без її представника. Представник третьої особи Голосіївського районного в м. Києві Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Шуйська О.М. позов підтримує, вважає що відповідачі не скористались наданою їм можливістю створити умови для належного утримання та виховання дітей, не цікавляться дітьми. Вислухавши представника позивача, відповідачів, представника третьої особи Голосіївського районного в м. Києві Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, дослідивши письмові всі матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], як батько неповнолітньої дитини доньки [PERSON], яка народилася [INFO], а відповідач [PERSON] як мати дитини доньки [PERSON], яка народилася [INFO] та дитини доньки [PERSON], яка народилася [INFO] без поважних причин, тривалий час не виявляють по відношенню до дітей батьківської уваги та опіки та ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, не цікавляться фізичним та психічним здоров'ям дітей. Це підтверджується висновком Голосіївської районної державної адміністрації, яка у своєму письмовому висновку № 100-11253 від 30.06.2018 року, залученому до матеріалів справи, вважає доцільним позбавити відповідачів батьківських прав відносно дітейдоньки [PERSON], [INFO] та дитини доньки [PERSON] [INFO]. Також це підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов проживання (а.с.18,19,20). Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписом ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За приписом ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Таким чином суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів. Суд критично ставиться до пояснень відповідачів про можливість створення ними умов для виховання дітей, оскільки відповідні доводи цьому вони не приводять. Не змогли обгрунтувати чому вони не виконали умови поставлені до них для повернення дітей у родину, та джерело коштів для створення матеріально-побутових умов для дітей. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Щодо позовних вимог у частини зміни розміру аліментів суд вважає позовні вимоги такими що підлягають задоволенню пропорційно до заробітку(доходу) відповідачів та їх батьківства щодо конкретної дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору на користь держави, оскільки позивач при подачі позову звільнений від його сплати. На підставі викладеного,

Outcome: approved