Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості по процентах за договором позики у розмірі 70901,16 гривень, інфляційні втрати у розмірі 50148,76 гривень, а також три проценти річних у розмірі 11557,39 гривень, що в загальній сумі становить 132607,31 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.12.2009 року між ним та відповідачем було укладеного договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком Ю.Р. за реєстровим № 1037, на суму 1117200,00 гривень, що дорівнює еквіваленту 140000,0 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на день укладення договору. Факт одержання коштів позичальником підтверджується розпискою від 01.12.2009 року. Відповідно до п.2 договору позики зазначену вище суму грошей позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві готівкою у строк до 01.06.2010 року. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав, у зв'язку з чим за період з 18.11.2015 року по 11.12.2016 року залишок суми основного боргу відповідача перед позивачем становить 361427,20 гривень. Позивач зазначив, що згідно із вимогами п.7 договору якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Враховуючи порушене право, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, термін виконання якого настав 01.06.2010 року та станом на час звернення до суду 12.12.2016 року, таке не виконав, просить стягнути з нього за період з 18.11.2015 року по 11.12.2016 року у відповідності до вимог ст.ст.625, 1048 ЦК України три проценти річних, проценти від суми позики та інфляційні втрати. На підставі наведеного просить позовні вимоги задоволити у повному обсязі. В судове засідання 15.03.2017 року представник позивача [PERSON] не з'явився, про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, при цьому від нього поступила заява про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Виклик відповідача здійснювався також шляхом публікації оголошення в газеті «Львівська пошта» № 11 (1921) від 11 лютого 2017 року, а тому згідно зі ст.224 ЦПК України проведено заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі та оцінивши в їх сукупності, суд позовні вимоги задовольняє з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з вимогами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 26 листопада 2012 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 02 квітня 2013 року, встановлено, що взяті на себе зобов'язання за договором позики від 01.12.2009 року відповідач [PERSON] не виконала, чим порушила умови такого та не повернула отримані кошти до 01.06.2010 року. Відповідно до договору позики від 01.12.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком Ю.Р. за реєстровим № 1037, позикодавець [PERSON] передав, а позичальник [PERSON] прийняла у власність 1117200,00 гривень, що дорівнює еквіваленту 140000,0 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на день укладення договору. Факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі їй суми позики (а.с.7, 9). Як вбачається із змісту розписки від 01.12.2009 року (а.с.9), відповідач [PERSON] отримала від [PERSON] суму еквівалентну 140000,0 доларів США відповідно до договору позики від 01.12.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком Ю.Р. за реєстровим № 1037. Пунктом 2 договору позики передбачено, що зазначену вище суму грошей позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві готівкою у строк до 01.06.2010 року. За змістом положень ст.625 ЦК України обов'язок боржника щодо повернення суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від суми боргу, виникає лише у випадку прострочення грошового зобов'язання та з моменту виникнення такої прострочки. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається із укладеного між сторонами договору позики, розмір процентів у такому не встановлений, а тому розмір таких визначається на рівні облікової ставки НБУ. Розмір процентів відповідно до коливань облікової ставки НБУ за період з 18.11.2015 р. по 11.12.2016 р. становить 70901,16 гривень. Судом встановлено, що сума боргу за договором позики за період з 18.11.2015 року по 11.12.2016 року становить 361427,20 гривень, а тому розмір трьох процентів річних від прострочених сум становить за вказаний період відповідно 11557,39 гривень, оскільки інший розмір процентів річних від простроченої суми договором не встановлено, розмір таких обчислюється, виходячи з положень ст.625 ЦК України. Пунктом 7 договору позики встановлено обов'язок позичальника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. Розмір інфляційних нарахувань із врахуванням відповідних індексів інфляції станом на 11.12.2016 року становить 50148,76 гривень. В ході судового розгляду встановлено, що наданий позивачем розрахунок процентів за користування позикою, трьох процентів річних та інфляційних нарахувань є правильним, жодних заперечень з приводу такого відповідачем суду не надано (а.с.4). У відповідності до положень ст.88 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved