Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» про захист прав споживача, стягнення коштів зазначивши, що 30.10.2014 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» , в особі начальника відділення № 304 АТ «Імексбанк» у м. Кіровограді було укладено Договір банківського вкладу «Ексклюзив1м22» № 1010018692 від 30 жовтня 2014 року. На виконання п. 1.1 розділу 1 Договору, Банк прийняв від Вкладника кошти в сумі 107 391, 00 грн. строком на 28 днів, а саме до 28 листопада 2014 року, на депозитний рахунок [NUMBER], зі сплатою відсотків 22,00% річних. 25.11.2014 року позивач усно звернувся до Банку, а 10 грудня 2014 року письмово повторно з питання повернення коштів, проте кошти позивачу повернуто не було. Крім того, позивач вказав, що невиконанням умов договору, відповідачем йому заподіяно моральну шкоду. Вважаючи порушеними свої права та інтереси позивач звернувся з даним позовом до суду. В подальшому представником позивача до суду було надано заяву про зменшення позовних вимог, згідно з якою позивач просив стягнути з відповідача 273 086, 84 грн., з яких: 107 391, 00 основна сума депозиту; 406,03 грн. - 3% річних; 5 566, 75 грн. - інфляційні; 154 881,26 грн. - пеня у розмірі 3% за кожен день прострочення; 4 841, 80 грн. - проценти по депозиту. Представник позивача до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав, надав заперечення проти позову. З урахуванням вищевикладених обставин, відповідно до ст. ст. 158, 169 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у їх сукупності суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Договору банківського вкладу «Ексклюзив1м22» № 1010018692 від 30 жовтня 2014 року, позивач вніс, а відповідач прийняв від позивача кошти в сумі 107 391, 00 грн. строком на 28 днів, а саме до 28 листопада 2014 року, на депозитний рахунок [NUMBER], зі сплатою відсотків 22,00% річних, що також підтверджується випискою з лицевого рахунку, виданою відповідачем від 30 жовтня 2014 року. Згідно з листом від 10.12.2014 року встановлено, що позивач 10.12.2014 року звертався письмово до відповідача з питання видачі грошових коштів з поточного рахунку [NUMBER], проте відповіді від відповідача не отримував. Тобто, причини неповернення позивачеві коштів з депозитного рахунку відповідачем не повідомлено, що свідчить про безпідставне невиконання відповідачем умов Договору банківського вкладу «Ексклюзив1м22» № 1010018692 від 30 жовтня 2014 року. Відповідно до письмових заперечень відповідача, відповідачем не оспорюється факт отримання від позивача вказаної в договорі суми коштів. Разом з тим, суд частково відхиляє вимоги позову, оскільки нараховані відповідачем проценти за користування коштами позивача, загальний розмір яких становить 1 485, 53 грн. перераховані відповідачем на поточний рахунок вкладника, про що свідчить виписка по рахунку [NUMBER] за період з 28 листопада 2014 року по 27 січня 2015 року. Крім того, загальний розмір 3% річних склав 353, 06 грн., проти 406,03 грн. вказаних позивачем, а інфляційні втрати 5 334, 96 грн., проти вказаних позивачем 5 566, 75 грн. Згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати роботу згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи , якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки , встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Таким чином, загальний розмір пені до дня прийняття постановою правління НБУ від 26.01. 2015 року № 50 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних» та прийняття виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення № 16 від 26.01.2015 року, згідно з яким з 27.01.2015 року було запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариств «Імексбанк», склав 154 643,04 грн. (період з 10.12.2014 року - день звернення позивача до відповідача з письмовою заявою про повернення суми вкладу по 26.01.2015 року. - день запровадження тимчасової адміністрації). Позовна вимога в частині стягнення моральної шкоди судом відхиляється, оскільки в позові позивачем не вказано з яких міркувань від виходив визначаючи розмір моральної шкоди, саме у розмірі 5000,00 грн. Крім того, моральна шкода, на яку вказав позивач, обґрунтовується матеріальними втратами, будь - яких доказів щодо фізичних страждань позивачем не надано. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом ст. 1060 та ч.2 ст. 1228 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку, право на який входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене суд вважає за можливе частково задовольнити вимогу позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів та за необгрунтованістю відмовити в частині стягнення моральної шкоди. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи викладене та

Outcome: partial