Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

Позивач - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області в особі представника Ремінного В . І . 30.10.2019 року звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди заподіяної внаслідок нецільового використання земельної ділянки у розмірі 14653,35 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області звернувся громадянин [PERSON] із заявою від 23.04.2018 року та просив здійснити заходи, спрямовані на припинення порушень земельного законодавства. Доповідною запискою в.о. начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Дергачівському, Зміївському, Харківському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Беденко П.Є. від 24.04.2018, повідомлялося, що в ході моніторингу за законністю використання земель у Дергачівському районі Харківської області встановлено факт використання земельної ділянки приватної форми власності (цільове призначення - землі сільськогосподарського призначення, вид використання - для ведення особистого селянського господарства), яка використовується не за цільовим призначенням - на ділянці облаштоване сміттєзвалище. Головним управління Держгеокадастру у Харківській області видано наказ від 25.04.2018 року №198-ДК «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» складено акт обстеження земельної ділянки від 25 квітня 2018 року №198-ДК/133/АО/10/01/-18, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 11 травня 2018 року №198-ДК/223/АП/09/01/-18, протокол про адміністративне правопорушення від 11 травня 2018 року №198-ДК/012207/01/-18 відносно [PERSON] . Відповідачу видано обов`язковий для виконання припис від 11 травня 2018 року №198-ДК/0150Пр/03/01/-18 та в подальшому [PERSON] на адресу Головного управління надав письмове повідомлення від 15.06.2018 року про виконання ним вимог вищезазначеного припису та зазначив, що приведено земельну ділянку з кадастровим номером 6322055900:00:003:1793 у стан, відповідний для використання за цільовим призначенням - «для ведення особистого селянського господарства». Постановою про накладення адміністративного стягнення від 31.05.2018 року громадянина [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., яку [PERSON] оскаржив у судовому порядку та його позов було задоволено, однак постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2019 року скасовано рішення суду першої інстанції та встановлено, що земельна ділянка виділялася [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, проте використовувалася як звалище непобутових відходів, будівельних відходів, ґрунту невідомого походження. У зв`язку з вчиненням [PERSON] адміністративного правопорушення шляхом використання земельної ділянки з кадастровим номером 6322055900:00:003:1793 не за цільовим призначенням, в.о. начальника відділу контролю за використанням та охороною земель, у Дергачівському, Золочівському, Харківському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Беденком П.Є. , в ході здійснення заходів контролю дотримання вимог земельного законодавства, здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок нецільового використання вказаної земельної ділянки та розмір такої шкоди становить 14653, 35 грн. Просить суд позов задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] - адвоат Романюк В. В. надав до суду відзив, згідно якого вважає позовну заяву Головного управління Держгеокадастру у Харківській області необґрунтованою, безпідставною, та такою що не підлягає задоволенню. 16.02.2018 року [PERSON] отримано у власність земельну ділянку, кадастровий номер: 6322055900:00:003:1793, цільове призначення - землі сільськогосподарського призначення, вид використання - для ведення особистого селянського господарства, форма власності - приватна. Як зазначає позивач, протиправними діями відповідача було порушено інтереси держави, оскільки ним було використано не за цільовим призначенням земельну ділянку державної форми власності. Однак виходячи з приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом цивільної відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. В порушення вищевказаного позивачем не було доведено належності земельної ділянки, кадастровий номер 6322055900:00:003:1793, саме державі, зазначена земельна ділянка належить відповідачу. На момент отримання [PERSON] у власність зазначеної земельної ділянки, вона була поросла бур`янами і чагарниками, не була огороджена парканом. Одразу, з моменту набуття [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку привести земельну ділянку у придатний стан для використання за цільовим призначенням було не можливо, оскільки була зима, лежав сніг і техніка просто не в змозі була заїхати. Коли настала весна, розтанув сніг і посохла земля, щоб змогла заїхати техніка, зазначені порушення було усунуто, приведено земельну ділянку у стан, відповідний для з використання за цільовим призначенням - «для ведення особистого селянського господарства», про що повідомлено Головне управління Держгеокадастру у Харківській області. За три місяці з моменту набуття права власності на земельну ділянку [PERSON] привів земельну ділянку у належний стан, засадив її і використовував її за цільовим призначенням. 15.01.2019 року Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області було складено акт обстеження земельної ділянки №14-ДК/11/АО/10/01/-19, яким встановлено, що на час обстеження ознак порушення земельного законодавства не встановлено. 30.01.2019 року Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 14-ДК/29/АП/09/01 /- 19, відповідно до якого 15.01.2019 було проведено обстеження вказаної земельної ділянки. Обстеження проводилось у присутності гр. [PERSON] . Обстеженням на місцевості встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6322055900:00:003:1793. огороджена бетонним парканом типу « Єврозабор », вільна від будівель та споруд. На земельній ділянці висаджені фруктові дерева. Таким чином, самим позивачем встановлено, що земельна ділянка, яка належить відповідачу, з кадастровим номером 6322055900:00:003:1793 використовується за цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», порушень вимог земельного законодавства України не встановлено. Що стосується самого розрахунку розміру шкоди, то відповідач вважає його необґрунтованим та незаконним. В розрахунку не зазначено за який період нараховано шкоду, адже у розрахунку застосовані коефіцієнти та показники середньорічного доходу, тобто у розрахунку розмір шкоди розраховано за один рік, порушення земельного законодавства, що нібито вчинив відповідач, тривало менше місяця. Також, позивачем не надано належних доказів того, що порушення цільового призначення спірної земельної ділянки було здійснено на всій поверхні земельної ділянки, а отже сума шкоди визначена позивачем та заявлена до стягнення не є доведеною. Просить суд відмовити у задоволенні позову. Позивач - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області надав до суду відповідь на відзив, згідно якої наголошує, що згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом перевірки від 11.05.2018 року встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 63220559000:00:003:1793, площею 0,6000 га не огороджена, вільна від будівель та споруд, використовується власником гр. [PERSON] . Під час здійснення обстеження встановлено, що земельна ділянка за цільовим призначенням не використовується, діяльність, пов`язана з веденням сільськогосподарського виробництва, не проводиться. На земельній ділянці, власником гр. [PERSON] влаштоване звалище непобутових відходів, будівельних відходів, ґрунту невідомого походження. Одночасно в даному акті перевірки зазначено, що зазначена земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, що є порушенням абз.1 ч.3, абз.1 ч.6 ст. 20, п. «а» ч.1 ст. 91, п. «а» ст. 96 Земельного кодексу України, вимог абз. 9 ст. 35 Закону України «Про охорону земель», відповідальність за що передбачена нормами, закріпленими у п. «г» ст. 21. п. «в» ч.1 ст. 211 Земельного коде України та ст.53 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У зв`язку з вчиненням [PERSON] адміністративного правопорушення шляхом використання земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] :00:003:1793 не за цільовим призначенням, в.о. начальника відділу контролю за використанням та охороною земель, у Дергачівському, Золочівському, Харківському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Беденком П.Є. в ході здійснення заходів контролю дотримання вимог земельного законодавства, здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок нецільового використання вказаної земельної ділянки у розмірі 14653 грн. 35 коп. Враховуючи зазначене, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області при здійсненні розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок нецільового використання вказаної земельної ділянки діяло в межах наданих повноважень. Посилання відповідача у відзиві на акт обстеження земельної ділянки №14-ДК/11/АО/Ю/01/-19 та на акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №14-ДК/29/АП/09/01/-19, в яких зазначено, що порушення земельного законодавства не встановлено, є необґрунтованим, тому, що дані документи складені у 2019 році, тобто після усунення [PERSON] раніше виявленого порушення вимог земельного законодавства. Третя особа - [PERSON] надав до суду заяву, у якій вказує на те, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить суд позов задовольнити. А також надав копію колективного листа мешканців сел. Мала Данилівка, копії пояснень мешканців сел. Мала Данилівка, копію протоколу №08-04-18 Державної екологічної інспекції України. Суд, дослідивши доводи учасників справи, викладені у письмових заявах, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, щоз 16.02.2018 року власником об`єкта нерухомого майна - земельної ділянки з кадастровим номером: 6322055900:00:003:1793 є відповідач [PERSON] , про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №114351909. 23.04.2018 року громадянин [PERSON] звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із заявою про здійснення невідкладних заходів, спрямовані на припинення грубих та суттєвих порушень земельного законодавства. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 25.04.2018 року №198-ДК «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» вирішено здійснити державний контроль за дотриманням вимог земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки щодо земельної ділянки, як об`єкту перевірки, з кадастровим номером [NUMBER] :00:003:1793, площею 0, 6000 га, розташованої в межах смт. Мала Данилівка на території Малоданилівської об`єднаної територіальної громади Дергачівського району Харківської області. За змістом частини першої статті 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності. Як вбачається із акту обстеження земельної ділянки №198-ДК/133/АО/10/01/-18 від 25.04.2018 року, складеного виконуючим обов`язки начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Дергачівському, Зміївському, Харківському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель - державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Беденком П.Є. , на земельній ділянці, власником якої є [PERSON] , влаштоване звалище непобутових відходів, будівельних відходів, ґрунту невідомого походження.. наявні сліди того, що працювала важка техніка, розгортала привезені відходи та ґрунт. Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом перевірки - земельної ділянки від 11 травня 2018 року №198-ДК/223/АП/09/01/-18, складеного виконуючим обов`язки начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Дергачівському, Зміївському, Харківському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель - державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Беденком П.Є. , земельна ділянка з кадастровим номером 6322055900:00:003:1793 використовується не за цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», а використовується у якості земель, визначених у п. ж ст. 19 ЗК України - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення , що є порушенням абз. 1 ч. 3, абз. 1 ч. 6 ст. 20, п. А ч. 1 ст. 91, п. А ст. 96 ЗК України, вимоги абз. 9 ст. 35 ЗУ Про охорону земель , відповідальність за що передбачена п. Г ст. 21, п. В ч. 1 ст. 211 ЗК України та ст. 53 КУпАП. Також щодо відповідача [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення від 11 травня 2018 року №198-ДК/0122П/07/01/-18 та постанову про накладення адміністративного стягнення від 31.05.2018 року №198-ДК/0155По/08/01/-18, яку відповідач оскаржив до суду. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.03.2019 року позов [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в.о. начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Дергачівському, Зміївському, Харківському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Беденко Павла Євгеновича «Про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення», третя особа - [PERSON] , - задоволено: скасовано постанову в.о. начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Дергачівському, Зміївському, Харківському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Беденко Павла Євгеновича №198-ДК/0155По/08/01/-18 від 31.05.2018 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 53 КУпАП; справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за статтею 53 КУпАП, закрито. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2019 року апеляційні скарги Головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Дергачівському, Зміївському, Харківському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель, В.о. начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Дергачівському, Зміївському, Харківському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління, [PERSON] задоволено, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.03.2019 по справі № 638/8209/18 скасовано; прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в.о. начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Дергачівському, Зміївському, Харківському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Беденка П.Є. , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів [PERSON] про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовлено. Наведене судове рішення є підставою звільнення позивача від доказування того факту, що [PERSON] створив на земельній ділянці з кадастровим номером 6322055900:00:003:1793 сміттєзвалище та використовує вказану земельну ділянку не за цільовим призначенням (для ведення особистого селянського господарства), а використовує у якості земель, визначених у п. Ж ст. 19 ЗК України - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення , що є порушенням абз. 1 ч. 3, абз. 1 ч. 6 ст. 20, п. А ч. 1 ст. 91, п. А ст. 96 ЗК України, вимоги абз. 9 ст. 35 ЗУ Про охорону земель , відповідальність за що передбачена п. Г ст. 21, п. В ч. 1 ст. 211 ЗК України та ст. 53 КУпАП, тобто обставини, встановлені наведеним судовим рішенням не підлягають доказуванню у справі, що розглядається та у відповідності до статті 82 ЦПК України є преюдиційними фактами, тобто фактами, що встановлені рішеннями суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Отже, з огляду на викладене та відповідно до положення статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2019 року. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Земельний Кодекс України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними. За змістом частини 3 статті 1 Земельного кодексу України використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до статті 4 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України. Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами, що закріплено у сатті 79 Земельного кодексу України. Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням. Відповідно до частини 5 статті 20 Земельного кодексу України земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу. Відповідно до п. «ґ» ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року №963 затверджено Методику визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу. У зв`язку з вчиненням [PERSON] адміністративного правопорушення шляхом використання земельної ділянки з кадастровим номером 6322055900:00:003:1793 не за цільовим призначенням, в.о. начальника відділу контролю за використанням та охороною земель, у Дергачівському, Золочівському, Харківському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Беденком П.Є. , в ході здійснення заходів контролю дотримання вимог земельного законодавства, здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок нецільового використання вказаної земельної ділянки за формулою: Шц = Пн х 0,33 х (Нп + Нф х Кр) х Ко х Кі (3), де: Шц - розмір шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; Пн - площа земельної ділянки, яка використовується не за цільовим призначенням (згідно акту обстеження земельної ділянки від 25.04.2018 року №198-ДК/133/АО/10/01/-18 площа= 0,6000 гектарів); 0, 33 - коефіцієнт для врахування частки середньорічного доходу, що перерозподіляється через державний та місцеві бюджети; Нп - середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель за цільовим призначенням, визначений у додатку 1 Методики (Харківська область землі сільськогосподарського призначення - 767 гривень з гектара); Нф - середньорічний додатковий дохід, отриманий внаслідок фактичного використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, визначений у додатку 8 Методики - 15020 гривень з гектара; Кр - коефіцієнт, що застосовується для врахування регіональної відмінності формування середньорічного доходу, отриманого від фактичного використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, визначений у додатку 9 Методики (Адміністративно-територіальна одиниця - Харківська область, коефіцієнт складає 0,95); Ко - коефіцієнт, що застосовується для врахування природоохоронної цінності, наявності обмежень (обтяжень), які зумовлюють особливий режим використання земельної ділянки, визначений у додатку 10 Методики, значення коефіцієнту складає 2,5; Кі - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, який дорівнює добутку коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2007 та наступні роки, що визначаються відповідно до Порядку проведення індексації грошової оцінки земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2000 р. №783, який складає 1,8797. Таким чином, суд погоджується із розрахунком, наданим позивачем, адже він виконаний відповідно до вказаної вище Методики та розмір заподіяної шкоди внаслідок нецільового використання вказаної земельної ділянки з кадастровим номером 6322055900:00:003:1793 відповідачем складає 14653 грн. 35 коп. Згідно приписів статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно із частиною 3 статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. За нормами частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. За змістом абз.1 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно з частиною 2 статті 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Статтею 56 Закону України «Про охорону земель» визначено, що юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Обставина нецільового використання відповідачем земельної ділянки з кадастровим номером 6322055900:00:003:1793 в якості сміттєзвалища та використання вказаної земельної ділянки не за цільовим призначенням (для ведення особистого селянського господарства), а в якості земель, визначених у п. Ж ст. 19 ЗК України - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, що є порушенням абз. 1 ч. 3, абз. 1 ч. 6 ст. 20, п. А ч. 1 ст. 91, п. А ст. 96 ЗК України, вимоги абз. 9 ст. 35 ЗУ Про охорону земель є встановленою та доказуванню не підлягає. Враховуючи факт відсутності добровільного відшкодування шкоди відповідачем, Головне управління звернулось до суду з даним позовом щодо примусового стягнення завданої шкоди з винної особи. Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Нормами частини 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представником відповідача доказів на спростування фактів, викладених у позові, суду не надано, а акти обстеження земельної ділянки з кадастровим номером 6322055900:00:003:1793 від 15.01.2019 року та 30.01.2019 року, згідно яких порушень земельного законодавства при використанні земельної ділянки не встановлено, жодним чином не стосуються цивільної справи, що розглядається, адже стосуються іншого часового періоду.

Outcome: approved