Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14.03.2012 [PERSON] отримав кредит у розмірі 2300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер, та його спадкоємці мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з [INFO] по 03.03.2016. У даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач [PERSON] . На виконання ч. 3 ст. 1281 ЦК України позивачем 19.12.2017 було направлено до Канівської державної нотаріальної контори претензію кредитора, та 29.01.2018 отримано відповідь. 25.11.2019 до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, однак жодних дій вчинено не було. Станом на дату смерті позичальника [PERSON] сума заборгованості склала 7577,80 грн., яка складається з наступного: 1129,13 грн. - заборгованість за кредитом; 6448,67 грн. - заборгованість за відсотками. Просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 14.03.2012 у розмірі 7577,80 грн. У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії: Ухвалою суду від 13.05.2020 провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 22.06.2020 та витребувано докази по справі. Ухвалою суду від 22.06.2020 судовий розгляд відкладено на 22.07.2020 у зв`язку з неявкою у засідання відповідача. Представника позивача у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.51). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.74). Повідомлення про причину неявки в судове засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] з метою отримання банківських послуг, було укладено договір б/н від 14.03.2012, в результаті якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 2300,00 грн. (а.с.8-32). Відповідно до анкети-заяви від 14.03.2012 позичальник [PERSON] виразив свою згоду, що ця заява разом із запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», Умовами та правилами надання банківських послуг складає між сторонами кредитний договір. При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору. При укладанні вказаного Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В той же час судом встановлено, що [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00022620649 від 15.04.2019 (а. с. 44). Разом з цим за життя [PERSON] порушив зобов`язання по кредитному договору, а відтак заборгованість за ним склала 7577,80 грн., яка складається з наступного: 1129,13 грн. - заборгованість за кредитом; 6448,67 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.5-7). 29.10.2017 АТ КБ «ПриватБанк» направило до Канівської державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України (а.с.39), у відповідь на яку дано інформацію №2406/02-14 від 22.12.2017 (а.с.40) відповідно до якої позивачу роз`яснено, що інформація про спадкоємців не може бути надана на запит відповідно до ст. 8 Закону України «Про нотаріат». На виконання ухвали суду від 13.05.2020 про витребування доказів, від Канівської державної нотаріальної контори 27.05.2020 на адресу суду надійшла інформація щодо спадкової справи №443/02-14 від 21.07.2020 (а.с.66-71) відповідно до якої вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину за законом прийняла [PERSON] , що мешкає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.09.2018 (а.с.70) вбачається, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем спадкового майна після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 1,1193 га, яка розташована за адресою: Черкаська область, Канівський р-н, Грищинецька сільська рада, та належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі розпорядження Канівської РДА №386. 25.11.2019 позивачем на адресу відповідача було направлено лист-претензію №SAMDN50000059717761 від 06.11.2019 про погашення боргових зобов`язань позичальника на підставі вимог статей 1261, 1282 ЦК України (а.с.41-43). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України, у редакції чинній на момент відкриття спадщини, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Згідно ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право на пред`явлення вимог до спадкоємців. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту і строки позовної давності не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. ст. 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором передбачених ст. 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємця. Вищевикладене узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом України у постанові від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15, яка, в силу вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, є обов`язковою для застосування судами. Позивач дізнався про смерть [PERSON] щонайменше 31.05.2016, що підтверджується вхідною датою на ухвалі Канівського міськрайонного суду №697/751/16-ц про закриття провадження у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с.35). Однак, з вимогою до [PERSON] як спадкоємця, банк звернувся лише 27.04.2020, що підтверджується датою на поштовому відправленні (а. с.56), тобто далеко після спливу визначеного законом шестимісячного строку. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Про вказане зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що кредитор пред`явив вимоги до спадкоємця поза межами передбаченого частиною другою статті 1281 ЦК України шестимісячного строку, який є присічним, суд констатує, що АТ КБ «ПриватБанк» втратило право вимоги до [PERSON] , а тому у задоволенні даного позову необхідно відмовити. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed