Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28 листопада 2005 року відповідач [PERSON] за договором № МКС7АК04520015 отримав кредит у сумі 19 431 доларів США на строк до 28 листопада 2012 року включно, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Однак, в порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв'язку з цим, у такого станом на 30 серпня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 7745,66 доларів США (сім тисяч сімсот сорок п»ять) доларів США 66 центів, з якої 6 215,66 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 1530,00 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. На підставі наведеного та з врахуванням того, що відповідачі у кредитних правовідносинах діють як солідарні боржники, позивач просив задовольнити позову та стягнути з них 7 745,66 доларів США, з яких 6 215,66 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту) та 1 530 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити, посилаючись на обставини позову. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в частині стягнення своєї заборгованості за кредитним договором. В частині стягнення заборгованості солідарно з поручителя [PERSON] в задоволенні позовних вимог заперечив, оскільки вважає, що позивач пропустив строки позовної давності і з цих мотивів в цій частині позову слід відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак попередньо подавав заяви про застосування в частині стягнення з нього заборгованості строків позовної давності та про розгляд справ у його відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 28 листопада 2005 року відповідач [PERSON] за договором № МКС7АК04520015 отримав кредит у сумі 19 431 доларів США на строк до 28 листопада 2012 року включно та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і порядку, встановлених кредитним договором (а. с. 13-14). В судовому засіданні також встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, за яким боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники (а. с. 15). Також судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору №МКС7АК04520015 від 28 листопада 2005 року, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв'язку з цим, у такого станом на 30 серпня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 7745,66 доларів США (сім тисяч сімсот сорок п'ять) доларів США 66 центів, з якої 6 215,66 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 1530,00 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості за кредитним договором (а. с. 4-7). Правовідносини між сторонами випливають із зобов'язань, що виникають внаслідок договору, які врегульовані нормами глави 48 ЦК України, зокрема згідно вимог статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, враховуючи те, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором від 28 листопада 2005 року, суд вважає, що позовна заява в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним є обґрунтованою. Що стосується стягнення заборгованості за даним кредитним договором солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON]., то суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб'єктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов'язок боржника за договором. Правила частини четвертої статті 559 ЦК України встановлюють припинення поруки як за договором із визначеним строком дії поруки, так і за договорами, в яких строк дії поруки або строк основного зобов'язання встановлений не був. Припинення поруки зі спливом строку, установленого в договорі поруки, означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобов'язання за договором поруки у зв'язку з припиненням такого зобов'язання поручителя. За змістом речення першого та третього зазначеної статті кредитор повинен встигнути звернутись до поручителя з вимогою про виконання останнім свого обов'язку за договором поруки, у тому числі в примусовому порядку. Разом із тим за змістом другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України у разі, якщо строк договору поруки не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить до поручителя вимоги. Правова природа зобов'язання у всіх випадках, передбачених статтею 559 ЦК України, є тотожною. Вимога кредитора до поручителя полягає в реальному виконанні зобов'язання за боржника, оскільки така вимога може бути заявлена лише в разі невиконання боржником своїх зобов'язань та настання строку виконання основного зобов'язання. Виходячи з тотожної природи зобов'язань, які регулюються реченнями першим і третім частини четвертої статті 559 ЦК України та реченням другим частини четвертої цієї статті, правову конструкцію частини четвертої статті 559 ЦК України, викладену в одному абзаці, ототожнює правову природу усіх зобов'язань, преклюзивність строку дії договору поруки, необхідно дійти висновку, що такою вимогою може бути лише позов, заявлений кредитором до поручителя в судовому порядку, оскільки пред'явлення іншої вимоги суперечить правовій природі поруки як строкового зобов'язання. Відповідно на вказані строки не поширюється положення частини п'ятої статті 267 ЦК України про захист судом порушеного права у разі, коли строк позовної давності пропущений із поважних причин. Отже, сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, так само як закінчення строку, установленого договором поруки, та закінчення одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до поручителя з позовом. Разом із тим позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до п. 12 Договору поруки від 28 листопада 2005 року порука за цим договором припиняється після закінчення 3 (трьох) років з дня настання терміну повного погашення за кредитним договором (а. с. 15). В той же час відповідно до п. 1.1 Кредитного договору № МКС7АК04520015 від 28 листопада 2005 року строк повного погашення встановлено до 28 листопада 2012 року. В судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся до поручителя [PERSON] з вимогою про виконання зобов'язання лише 09 серпня 2017 року, що підтверджується реєстром згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів (а. с. 11-12). Таким чином суд дійшов висновку, що наявна підстава для відмови в позові в цій частині у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України в справі № 6-170цс13 від 17 вересня 2014 року. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею витрати, пов'язані з розглядом справи.

Outcome: partial