Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування. Свої вимоги мотивує тим, що 21 жовтня 2015 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно , зокрема на 1/2 частину квартири [ADDRESS], що належала їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 16 травня 1995 року та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.03.1996 року. Після смерті матері він у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Звернувшись в нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтво про право на спадщину за законом, отримав відмову через те, що у Свідоцтві про право на спадщину за законом від 26.03.1996 року було допущено помилку та в одному із речень помилково зазначено номер будинку 16 замість вірного 15. Вказані обставини позбавляють його можливості не лише реалізувати спадкові права, а й порушують його права власника, оскільки відповідно Свідоцтва про право власності на житло від 16 травня 1995 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.03.1996 року він являється власником іншої частини (1/2) квартири . Тому вимушений звернутися для захисту своїх прав до суду. Позивач та його представник в судове засідання не з»явились, надіслали заяву з проханням розглядати справу без їх участі . Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надіслав клопотання з проханням розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що 21 жовтня 2015 року померла мати позивача [PERSON] (а.с. 9-10). Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на 1/2 частину квартири [ADDRESS], що належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 16 травня 1995 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.03.1996 року (а.с.14-15) . Відповідно Свідоцтва про право власності на житло від 16 травня 1995 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.03.1996 року позивач являється власником іншої частини (1/2) квартири [ADDRESS]. Після смерті матері у встановлені законом строки позивач звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але йому у цьому було відмовлено з тих підстав, що у Свідоцтві про право на спадщину за законом від 26.03.1996 року було допущено помилку та в одному із речень помилково зазначено номер будинку 16 замість вірного 15 (а.с. 47). Та обставина, що 1/2 частина квартири [ADDRESS] увійшла до складу спадкового майна після смерті [PERSON], а інша 1/2 частина вказаної квартири належить позивачеві, підтверджується правовстановлюючими документами, а саме Свідоцтвом про право власності на житло від 16 травня 1995 року та Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.03.1996 року . Однак, наявність помилки у Свідоцтві про право на спадщину за законом від 26.03.1996 року перешкоджає позивачу оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, а також порушує його права власника. Оскільки позивач в іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності, захистити своє порушене право не може, то суд вважає за необхідне його вимоги задовольнити. Враховуючи, що спір виник не з вини відповідача, судові витрати суд залишає по фактично понесеним.

Outcome: approved