Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], з врахуванням уточнених позовних вимог /Том 1 а.с.42 - 44/, просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь грошові кошти у сумі 250000,00 доларів США, а також судові витрати. В обгрунтування поданого первісного позову покликається на те, що 12 листопада 2005 року, між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів на суму 150 000,00 доларів США. На підтвердження укладення даного договору позики, [PERSON] була представлена розписка, відповідно до якої [PERSON] взяв у позику в [PERSON] грошові кошти у сумі 150000,00 доларів США для проведення реконструкції квартири за адресою: [ADDRESS] та влаштування в цій квартирі магазину. Отримані грошові кошти зобов'язувався повернути до 12 листопада 2015 року. Після настання строку повернення грошових коштів за даним договором, а саме 12 листопада 2015 р. [PERSON] всіляко ухилявся від виконання своїх зобов'язань та грошові кошти не повернув. 10.12.2005 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів на суму 100 000,00 доларів США. На підтвердження укладення даного договору позики, [PERSON] була представлена розписка, відповідно до якої [PERSON] взяв у позику в [PERSON] грошові кошти у сумі 100 000,00 доларів США для придбання квартири за адресою: [ADDRESS]. Отримані грошові кошти зобов'язувався повернути до 10.12.2014 року. Після настання строку повернення грошових коштів за даним договором, а саме 10.12.2014 року [PERSON] всіляко ухилявся від виконання своїх зобов'язань та грошові кошти не повернув. У визначені договорами позики строки [PERSON] грошові кошти не повернув, тобто не виконав взяті на себе зобов'язання, чим порушив умови договорів позики. Відповідно 10.12.2014 року та 12 листопада 2015 мало місце прострочення боржника. Відповідно загальна сума грошових коштів, які отримав у позику [PERSON] складає - 250000,00 доларів США. Окрім цього, позивач зазначає, що оскільки грошові кошти отримані за договорами позики були отримані [PERSON] під час його перебування у шлюбі з [PERSON] тобто в інтересах сім'ї та були використані в інтересах сім'ї, вважає, що стягнення цих грошових коштів, слід здійснювати з відповідачів солідарно. 15.11.2017 р. [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON], [PERSON], в якій просить визнати недійсним договір позика між [PERSON] та [PERSON] на суму 150000,00 доларів США, на підтвердження укладення якого [PERSON] була надана розписка, датована 12.11.2005 р.; визнати недійсним договір позика між [PERSON] та [PERSON] на суму 100000,00 доларів США, на підтвердження укладення якого [PERSON] була надана розписка, датована 10.12.2005 р. /Том 1 а.с. 229-233/. В обгрунтування поданого зустрічного позову покликається на те, що договір позики між [PERSON] та [PERSON], на підтвердження укладення якого [PERSON] була надана розписка, датована 12 листопада 2005 року та договір позики між [PERSON] та [PERSON], на підтвердження укладення якого [PERSON] була надана розписка, датована 10 грудня 2005 року є фіктивними тобто такими, які вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Вказані розписки були складені без мети передачі грошей у позику. На фіктивність наведених договорів вказує, те що період коли [PERSON] нібито позичив [PERSON] 250 000,00 доларів США (листопад - грудень 2005 року) [PERSON] перебувала у шлюб за [PERSON] Зазначає, що жодної згоди на отримання вказаної суми не давала, про існування такої позики, теж [PERSON] не знала. Жодних коштів у зазначених розмірах не отримувала. Сім'я жодного майна за позикові кошти не придбала і ремонти чи будівельні роботи за такі кошти не здійснювала. Просить зустрічний позов задоволити, а в первісному відмовити. Ухвалою суду від 11.05.2017 р. (суддя Мисько Х.М.) у справі призначено судово - технічну експертизу. Провадження у справі на час проведення експертизу зупинено. /Том №1 а.с.169/. На підставі розпорядження керівника апарату Галицького районного суду м.Львова №52 від 01.08.2017 р. /а.с. Том №1 а.с.173/ у справі проведено повторний автоматичний розподіл справ, які перебували в провадженні судді Галицького районного суду м.Львова Мисько Х.М., у зв'язку із тим, що 30.07.2017 р. припинено повноваження судді Мисько Х.М. у зв'язку із закінченням строку, на який її було призначено суддею. 01.08.2017 р. вказану цивільну справу передано судді Радченко В.Є., на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями. / Том №1 а.с.174/. Ухвалою суду від 11.09.2017 р. у справі відновлено провадження та призначено до розгляду. /Том №1 а.с.184/. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до них. Просив суд первісний позов задоволити повністю. Щодо зустрічного позову, то представник позивача подав відзив на нього /Том №2 а.с.30-35/, відповідно до якого просив суд відмовити у його задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Однак, подав письмові пояснення /Том №1 а.с.131/, в яких зазначив, що дійсно 12 листопада 2005 року та 10 грудня 2005 року між ним та [PERSON] були укладені договори позики грошових коштів на загальну суму 50 000,00 доларів США. Дані грошові кошти були [PERSON] необхідні та витрачені в подальшому для придбання квартири за адресою: [ADDRESS] та для проведення реконструкції квартири за адресою: [ADDRESS] та влаштування у цій квартирі магазину. Після настання строку для повернення цих грошових коштів, [PERSON] не зміг їх повернути у зв'язку з складним матеріальним становищем. Неодноразово він звертався до [PERSON] з метою відстрочення повернення цих грошових коштів та вони узгоджувала певну відстрочку виконання моїх зобов'язань. Окрім цього, відповідач зазначив, що і надалі між ними ведуться переговори про можливість часткового погашення заборгованості та подальшого узгодження графіку сплати щомісячних платежів для погашення. Також щодо зустрічного позову відповідач [PERSON] подав відзив на нього /Том №2 а.с.26-28/, згідно якого просить суд відмовити у задоволенні такого. Оскільки, за позичені кошти у [PERSON] відповідачем була придбана квартира за адресою: [ADDRESS] та для проведення реконструкції квартири за адресою: [ADDRESS] та влаштування у цій квартирі магазину. Придбання та реконструкція квартири здійснювалася під час шлюбу з [PERSON], тобто дане майно є спільною сумісною власністю. Крім цього, відповідача зазначає, що його колишня дружина за час перебування у шлюбі ніколи не працювала, та ніколи не цікавилася походженням грошей [PERSON] У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] надані письмові пояснення щодо первісного позову та відзив на зустрічну позовну заяву підтримав. Надав пояснення аналогічні викладеним у них. Вирішення первісного позову відніс на розсуд суду, а щодо зустрічного, то просив суд відмовити у такому. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] первісні позовні вимоги заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні. Щодо зустрічного позову, то такий підтримав надав пояснення аналогічні до нього. Просив суд вимоги зустрічного позову задоволити повністю. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, на підтвердження та спростування первісних та зустрічних позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд встановив, що 12 листопада 2005 року, між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів на суму 150 000,00 доларів США. На підтвердження укладення даного договору позики, [PERSON] була представлена розписка, відповідно до якої [PERSON] взяв у позику в [PERSON] грошові кошти у сумі 150000,00 доларів США для проведення реконструкції квартири за адресою: [ADDRESS] та влаштування в цій квартирі магазину. Отримані грошові кошти зобов'язувався повернути до 12 листопада 2015 року. /Том №1 а.с.4/ Також, 10.12.2005 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів на суму 100 000,00 доларів США. На підтвердження укладення даного договору позики, [PERSON] була представлена розписка, відповідно до якої [PERSON] взяв у позику в [PERSON] грошові кошти у сумі 100 000,00 доларів США для придбання квартири за адресою: [ADDRESS]. Отримані грошові кошти зобов'язувався повернути до 10.12.2014 року. /Том №1 а.с.5/. Як вбачається з матеріалів справи квартира за адресою [ADDRESS] була придбана [PERSON] 16 грудня 2005 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири. /Том №1 а.с.53/. Реконструкція квартири за адресою: [ADDRESS] та влаштування цій квартирі магазину здійснювалося теж за позичені відповідачем в [PERSON] грошові кошти. Дана квартира була придбана [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу квартири від 3 червня 2003 року./ Том №1 а.с.54/ Реконструкцію цієї квартири [PERSON] здійснювалося для облаштування в ній нежитлового приміщення магазину промислових товарів загальною площею 56, 5 кв.м. та підвалу площею 1,5 кв.м. Реконструкція здійснювалаcя на підставі: розпорядження № 1372 від 02.11.2005 р. «Про розгляд заяви гр. [PERSON].».; дозволу на виконання будівельних робіт № 404/06 від 7 серпня 2006 р. на реконструкцію приміщення квартири [ADDRESS].; дозволу на виконання будівельних робіт (перереєстрація дозволу № 404/06 від 07.08.2006 р.) № 1/130-09 від 19 лютого 2009 р. на реконструкцію приміщення квартири [ADDRESS] під магазин промислових товарів з влаштування в порядку відновлення дверного прорізу на місці віконного та антресолі. /Том №1 а.с.60, 61, 62/. За результатами проведених робіт було складено Акт готовності об'єкта до експлуатації, ухвалено Рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 02.10.2009 № 783 «Про погодження акта готовності об'єкта до експлуатації - магазину промислових товарів на [ADDRESS] та видано Свідоцтво Інспекції ДАБК у Львівській області № 13000553 від 23 грудня 2009 р. про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил. /Том №1 а.с. 63-66, 67, 68-70/. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики ) або таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, розписка про отримання в борг грошових коштів за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено у судовому засіданні, у визначені договорами позики строки [PERSON] грошові кошти не повернув, тобто не виконав взяті на себе зобов'язання, чим порушив умови договорів позики. Відповідно 10.12.2014 року та 12 листопада 2015 року мало місце прострочення боржника. Відповідно загальна сума грошових коштів, які отримав у позику [PERSON] складає - 250000,00 доларів США. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений договором строк, а за умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язань, якщо він не приступив до їх виконання або не виконав їх у строк, встановлений договором. Як вбачається зі змісту письмових пояснень, [PERSON] після настання строку для повернення цих грошових коштів, у зв'язку з складним матеріальним становищем. Неодноразово він звертався до [PERSON] з метою відстрочення повернення цих грошових коштів та вони узгоджувала певну відстрочку виконання моїх зобов'язань. Згідно ч.2 ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 2 статті 533 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За змістом п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» - згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальноювартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, з врахуванням наведеного, а також те, що в матеріалах справи є достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 250000,00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 15.02.2018 р. становить 6662500 (шість мільйонів шістсот шістдесят дві тисячі п'ятсот) гривень. Що ж стосується позовної вимоги про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] грошових коштів, суд не вбачає підстав для її задоволення, з наступних підстав. Встановлено, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 22.09.2016 р.розірвано шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 03.03.1994 року, актовий запис за №358. /Том №1 а.с.82-83/. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 17.06.2017 р. відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. /Том №1 а.с.22/. Згідно ч.4 ст.65 Сімейного кодексу України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Частиною 1 статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Проте, всупереч зазначених вимог, позивачем не надано суду жодних доказів в підтвердження факту, що позика у зазначеній сумі надавалась саме на потреби сім'ї [PERSON]. З огляду на те, що [PERSON] не є ні позичальником, ні поручителем за договорами позики, які підтверджуються розписками від 12.11.2005 р. та 10.12.2005 р., укладеними між [PERSON] та [PERSON], зважаючи на відсутність даних отримання [PERSON] позики саме на потреби сім'ї, зокрема, як зазначено у розписках для реконструкції квартири за адресою: [ADDRESS] та для придбання квартири за адресою: [ADDRESS]. Відтак, суд вважає, що [PERSON] не може нести відповідальність за даним договорами позики, а тому позов в цій частині не підлягає до задоволення. Що ж стосується зустрічного позову [PERSON], то суд також не вбачає підстав для його задоволення, з огляду на наступне. Згідно з ч. 2 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За своєю правовою характеристикою договір позики, є реальним та одностороннім правочином. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). У зв'язку з цим договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості Внаслідок цього та реального характеру позики письмова форма договору позики є доказом не лише факту укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16. Згідно з ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таки, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого засобі зв'язку. Внаслідок цього, факт наявності оригіналів розписок у [PERSON] написаної [PERSON] підтверджує не лише факт укладення договорів позики між ними, а й підтверджує факт отримання [PERSON] від [PERSON] грошових коштів за цими договорами. Аналогічна правова позиції викладена Верховним Судом України у справі за № 6- 2789цс16, згідно з якою: «Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, адже після його укладення всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або відповідної кількості речей того ж роду й такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей». Аналогічний правовий висновок Верховного Суду України викладений у справі № 6- 996цс17 згідно з яким: «За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей». Також підтвердження факту укладення договорів позики та факту отримання грошових коштів за даними договорами позики визнає безпосередньо сам Позичальник - [PERSON], а саме у наявних в матеріалах справи письмових поясненнях, в яких зазначено: «Дійсно 12 листопада 2005 року та 10 грудня 2005 року між мною та [PERSON] були укладені договори позики грошових коштів на загальну суму 250 000,00 доларів США. Дані грошові кошти були мені необхідні та витрачені в подальшому для придбання квартири за адресою: [ADDRESS] та для проведення реконструкції квартири за адресою: [ADDRESS] та влаштування у цій квартирі магазину. Після настання строку для повернення цих грошових коштів, [PERSON] не зміг їх повернути у зв'язку з складним матеріальним становищем. Неодноразово звертався до [PERSON] з метою відстрочення повернення цих грошових коштів та узгоджували певну відстрочку виконання моїх зобов'язань». Відповідно та обставина на яку покликається [PERSON] з приводу того, що їй не було відомо про факт укладення договорів позики, жодних грошових коштів за такими договорами вона не отримувала та письмової згоди на укладення таких договорів нею не надавалося не може бути підтвердженням того, що грошові кошти [PERSON] від [PERSON] за договорами позики не отримувалися. Також такі твердження [PERSON] не можуть бути підтвердженням фіктивності договорів позики тобто такими, які вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, тобто що вказані розписки були складені без мети передачі грошей у позику. Згідно з п.24 ППВС України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним» від 06.11.2009 № 9, для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір в розмірі 6890 грн. Згідно п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Як вбачається із наявного в матеріалах справи акту №10043/17-34 вартість проведеної судово - технічної експертизи складає 3571,20 грн. /Том №1 а.с.176/. Таким чином, слід стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] сплачені нею витрати за проведення експертизи в сумі 3571,20 грн. У зв'язку із відмовою у задоволенні зустрічного позову [PERSON], судовий збір сплачений нею в розмірі 1280 грн. поверненню їй не підлягає.

Outcome: partial