Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 18.02.2005 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір №881 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки. Крім того, 27.07.2011 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору №881 від 18.02.2005 року, відповідно до умов якої відповідачу було встановлено кредит в сумі 13000 грн. на строк дії платіжної карти, зі сплатою 11,00 % річних за користування кредитними коштами. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 24,0 % річних. Вказує. що [PERSON] свої зобов`язання по кредитному договору не виконала і станом на 02.02.2019 року у неї утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі з процентами та штрафами в розмірі - 33047,64 грн. А тому, просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи через судове оголошення. Заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, а тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.02.2005 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір №881 про відкриття фізичній особі карткового рахункудля платіжної картки (а.с. 13-16). Крім того, 27.07.2011 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору №881 від 18.02.2005 року, відповідно до умов якої відповідачу було встановлено кредит в сумі 13000 грн. на строк дії платіжної карти, зі сплатою 11,00 % річних за користування кредитними коштами. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 24,0 % річних. Умовами кредитування також передбачені порядок нарахування та сплати процентів, погашення боргових зобов`язань, комісії, пені та штрафи (а.с. 17-20). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , порушуючи умови договору, свої зобов`язання за договором в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним належним чином не виконувала. Так, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 02.12.2019 року у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі - 33047,64 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 10921,68 грн., заборгованість за процентами - 12423,15 грн., заборгованість за комісійною винагородою - 11 грн., пеня - 7140,01 грн., загальна сума 3% річних - 701,20 грн., загальна сума втрат банку від інфляції - 1850,60 грн. (а.с. 5-10). Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. А тому, позов в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотками підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 33047,64 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат. На підставі ст.ст. 509, 510, 525, 526, 536, 1048, 1054, ЦК України,

Outcome: approved