Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідачів про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення у розмірі 9181,36 гривень, стягнення понесених судових витрат, а саме: 1921,0 гривень судового збору та 881,0 гривня витрат за проведення експертизи. Своїми позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 вересня 2016 року за результатами перевірки представниками ПрАТ «Львівобленерго» електроустановки за адресою: [ADDRESS] , складено акт порушення ПКЕЕН № 06709, яким зафіксовано: пошкодження приладу обліку. Вказане пошкодження виявлено у присутності споживача, який відмовився від підпису в акті. Відповідний акт про порушення та запрошення на засідання комісії по розгляду актів про порушення ПКЕЕН було скеровано відповідачу рекомендованим листом № 30-03468 від 29.09.2016 року. У відповідності до вимоги п.15 ПКЕЕН лічильник споживача № 7337821 28 вересня 2016 року було скеровано для проведення експертизи щодо визначення пошкоджень або неправильної роботи засобу обліку, які сталися з вини побутового споживача. Згідно з актом проведення огляду засобів обліку № 444 від 13.10.2016 року, вказаний лічильник вилучено, опломбовано та упаковано в сейф-пакет № А00045828 та направлено до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ для проведення експертизи. Висновком експерта від 07.11.2016 року № 5064 було встановлено пошкодження лічильного механізму. Позивачем було сплачено вартість експертизи на суму 881,0 гривень. Листом № 30-03590 від 07.10.2016 року, відповідач запрошувався на засідання комісії по розгляду актів про порушення ПКЕЕН. На підставі акту порушення ПКЕЕН та висновку експертизи комісією по розгляду актів по порушення ПКЕЕН 11 листопада 2016 року встановлено, що вартість не облікованої електроенергії становить 9181,36 гривань. Розрахунок проводився відповідно до п.53 ПКЕЕН і Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН за період з 29 березня 2016 року по 28 вересня 2016 року. У зв`язку із тим, що відповідачі на засідання комісії не з`явилися, копія розрахунку та рахунок було скеровано рекомендованим листом № 31-00648 від 18 листопада 2016 року. На даний момент рахунок по сплаті не облікованої електричної енергії не сплачений. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити та стягнути з відповідачів вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення у розмірі 9181,36 гривень, судові витрати у розмірі 1921,0 гривень судового збору та 881,0 гривень витрат за проведення експертизи. Справа поступила до суду 02.10.2019 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 17.10.2019 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 13 листопада 2019 року відповідачами подано відзив на позовну заяву згідно з яким відповідачі проти позову заперечують, просять застосувати строк позовної давності, оскільки подано розрахунок вартості не облікованої електричної енергії в сумі 9181,36 гривень за період з 29.03.2016 року по 28.09.2016 року, у той час як позовна заява позивачем подана 02.10.2019 року. Відповідно до вимог ст.ст.257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки та перебіг строку починається з дня, коли особа дізналась або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи наведене, просять суд відмовити у задоволенні позову з підстав, що позовна заява подана до суду поза межами встановленого законом строку позовної давності. 19 листопада 2019 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якого відзив на позовну заяву позивач заперечує. Щодо строку позовної давності вважають, що такий не пропущено, оскільки перебіг строку позовної давності у відповідності до вимог ст.261 ЦК України розпочався з 12 грудня 2016 року,тобто після спливу строку виконання зобов`язання за складеним протоколом № 06709 від 11 листопада 2016 року. Тому вважають, що позов пред`явлено у межах встановлених строків позовної давності. Відповідно до поданих заперечень відповідача [PERSON] від 12.12.2019 року, такий вважає, що особа, яка проводила експертизу не мала спеціальних знань, відповідно до реєстру судових експертів, і не могла дати об`єктивний та фаховий висновок, тому висновок № 5064 експертного трасологічного дослідження вважає недопустимим доказом. Також зазначає, що розрахунок, який поданий позивачем, є необґрунтований, оскільки відповідачами сплачувалась вартість спожитої електроенергії, що підтверджується долученими копіями квитанцій. В судовому засіданні 12.12.2019 року представник позивача позов підтримала, з підстав наведи у позовній заяві, просить позов задовольнити. В судове засідання 28.01.2020 року представник позивача Мастикаш Н.М. не з`явилася, разом з тим, подала заяву про завершення розгляду справи без її участі. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подавши при цьому 10.12.2019 року клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача Поваляєв П.О. в судовому засіданні позов заперечили, з підстав зазначених у відзиві на позов, просять суд застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. В судове засідання 28.01.2020 року відповідач та його представник не з`явилися. Разом з тим, представник відповідача [PERSON] - адвокат Поваляєв П.О. подав заяву про завершення розгляду справи у його відсутності. Просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливим завершити розгляд справи без участі сторін, на підставі поданих сторонами доказів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 28.01.2020 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ПрАТ «Львівобленерго» слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до п.53 ПКЕЕН (в редакції від 26.12.2011 року) у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. Як вбачається з копії акта про порушення № 06709 від 28.09.2016 року (а.с.5), представниками ПрАТ «Львівобленерго» встановлено порушення правил користування електричною енергією для населення за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 4841 від 22 травня 2019 (а.с.22), відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , та являються співвласниками квартири. Згідно з п.37 ПКЕЕН (в редакції від 26.12.2011 року) енергопостачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією. Споживач у свою чергу відповідно до п.48 ПКЕЕН (в редакції від 26.12.2011 року) несе відповідальність згідно із законодавством за порушення правил користування електричною енергією. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] була присутня при складанні акту, яким виявлено порушення ПКЕЕН, однак від підпису відмовилася. Акт було скеровано рекомендованим листом про вручення, який був отриманий 23.11.2016 року відповідачем [PERSON] (а.с.8). Крім цього, в акті вказано про те, що споживачу потрібно з`явитись на засідання комісії для розгляду вказаного акта, яке відбудеться 11.11.2016 року. Висновком № 5064 експертного трасологічного дослідження засобу обліку «Меридіан» СОЄ-1.02/2Т № 7337821 від 07.11.2016 року (а.с.13-16) встановлено, що на внутрішніх елементах електролічильника, недоступних для безпосереднього зовнішнього механічного втручання, є пошкодження елементів кріплення лічильного механізму у вигляді мікротріщин в основі обох стійок кріплення барабану лічильного механізму і незначного зміщення самого барабану, які могли виникнути внаслідок дії на лічильний механізм зусиль, що змінювали його просторове розташування всередині корпусу без безпосередньої механічної дії. Такі зусилля могли бути викликані дією (впливом) магнітного поля, джерелом якого міг бути прикладений ззовні до корпуса лічильника магніт (електромагніт), що могло спричинити зміни в роботі лічильного механізму. Відтак, листом ПрАТ «Львівобленерго» від 07.10.2016 року, який скеровувався [PERSON] (а.с.12), відповідача було запрошено для участі у засіданні комісії з розгляду акту про порушення ПКЕЕН. У разі неявки на засідання комісії, розгляд відбудеться без участі споживача, а висновок комісії буде надіслано поштою. Як вбачається з копії протоколу № 06709 від 11.11.2016 року (а.с.18), розглянувши акт про порушення № 06709 від 28.09.2016 року, комісія встановила, що вартість не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН електричної енергії за період з 29.03.2016 року по 28.09.2016 року склала 9181,36 гривень, що визначалося за Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення ПКЕЕН. Так, відповідно до списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів (а.с.21), протокол комісії скеровано відповідачу [PERSON] 19.11.2019 року. Відповідно до п.6 ч.2 ст.77 Закону України «Про ринок електричної енергії» правопорушеннями на ринку електричної енергії є пошкодження приладів обліку, використання приладів обліку електричної енергії, не провірених або неатестованих в установленому порядку. Пунктом 53 ПКЕЕН (в редакції від 26.12.2011 року) передбачено, що у разі відмови споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадку виявлення факту самовільного підключення). Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи та юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Разом з тим, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Як вбачається з матеріалів справи, порушення відповідачами Правил користування електричною енергією виявлено позивачем 28.09.2016 року, що підтверджується актом про порушення № 06709 , в той час як із позовною заявою до суду позивач звернувся лише 02.10.2019 року. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідачів вартості не облікованої електричної енергії після спливу позовної давності. При цьому, судом не беруться до уваги посилання позивача у позовній заяві на ту обставину, що строк перебігу позовної давності розпочався з 12.12.2016 року, тобто після спливу строку виконання зобов`язання за складеним протоколом № 06709 від 11.11.2016 року, оскільки судом встановлено та стверджується матеріалами справи і визнається всіма учасниками справи, в тому числі - і позивачем (а відтак, в силу положень частини 1 статті 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає), що позивач ПрАТ «Львівобленерго» про порушення свого права - факт пошкодження приладу обліку спожитої електроенергії в квартирі [ADDRESS] , з вини мешканців цієї квартири, як побутових споживачів електроенергії) та про осіб, які його порушили (відповідачів по справі), довідався саме 28.09.2016 року - за результатами перевірки його представниками в цей день електроустановки за згаданою адресою. Відтак, перебіг позовної давності почався саме з 28.09.2016 року, тобто - з дня, коли ПрАТ «Львівобленерго» довідалося, як про порушення свого права, так і про осіб, які його порушили (ч.1 ст.261 ЦК України), оскільки саме з цього дня (з 28 вересня 2016 року) у ПрАТ «Львівобленерго» виникло право на звернення з позовом до суду за захистом порушених прав. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідачі подали до суду заяву про застосування строку позовної давності, а представником позивача не представлено суду доказів поважності пропуску такого, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд не вбачає підстав і для стягнення з відповідачів 1921,0 гривень судового збору та 881,0 гривні вартості проведеної експертизи.

Outcome: dismissed