Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач заявив позов до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 24 вересня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2005931103. 22.12.2014 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір факторингу № 22/12/14/1-1, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №2005931103 від 24.09.2013, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] Відповідно до умов кредитного договору №2005931103 від 24.09.2013 позичальнику було надано кредит у сумі 29750 гривень зі строком повернення до 24.09.2018. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідач станом на 19.08.2015 порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. [PERSON] продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, на даний час кредитна заборгованість не погашена і складає 33530 гривень 36 копійок. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з позичальника [PERSON] заборгованість по кредиту у сумі 33350 гривень 36 копійок та судові витрати у сумі 335 гривень 30 копійок. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ст.74 ч.5 ЦПК України - судовою повісткою, направленою рекомендованим повідомленням за адресою зареєстрованого місця його проживання, про причини неявки суд не повідомив, заперечень суду не надав. Належним чином повідомлений відповідач не прибув у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив. Судом встановлено відсутність поважних причин неявки в судове засідання належно повідомленого відповідача, представником позивача дано письмову згоду на проведення заочного розгляду справи - заява від 05.10.2015. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів - анкети-заяви [PERSON] на отримання кредиту, договору від 24.09.2013 про надання споживчого кредиту №2005931103, договору страхування, квитанції на видачу готівки №3 від 24.09.2013, встановлено, що між сторонами у простій письмовій формі укладено кредитний договір, на підставі якого відповідачу було надано позивачем кредит у сумі 29750 гривень. Відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за його користування, комісію згідно із графіком платежів, однак, як слідує із розрахунку по договору, не виконав своїх зобов'язань та допустив заборгованість станом на 19.08.2015 у сумі 33530 гривень 36 копійок, з яких заборгованість за кредитом - 27254 гривні 89 копійок, сума відсотків за користування кредитом - 2720 гривень 20 копійок, сума комісії - 3555 гривень 27 копійок. Дослідивши усі докази, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими ПАТ «ОТП Банк» зобов'язався надати та надав грошові кошти (кредит) відповідачу у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит та проценти за користування кредитом. Також судом встановлено, що на підставі договору факторингу від 22.12.2014, копія якого додана позивачем, ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги, що належить ПАТ «ОТП Банк» і стало кредитором за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «ОТП Банк» і боржниками. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Оцінюючи усі докази, що є у справі, у їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по вказаному кредиту у сумі 33530 гривень 36 копійок. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у розмірі, встановленому п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» на момент подання позову. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.526, 527, 530, 536, 610, 611, 624, 625, 1054, 1055 ЦК України.

Outcome: approved