Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення коштів банківського вкладу, посилаючись на те, що 31 жовтня 2014 року він уклав з відповідачем - Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» договір-заяву №331832/225064/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт». Відповідно до умов цього договору ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» прийняв від позивача на строк з 31.10.2014 року по 31.03.2015 року грошові кошти в сумі 200 доларів США із нарахуванням та виплатою процентів за ставкою 11,6% річних, про що свідчить квитанція № 23 від 31.10.2014 року. Окрім того, на депозитний рахунок позивача згідно договору банківського вкладу «Стандарт» №331832/225064/5-14 від 31.10.2014 року зараховано надходження грошових коштів у сумі 200 доларів США згідно квитанції № 24 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 25 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 26 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 27 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 28 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 29 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 30 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 31 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 32 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 33 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 34 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 35 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 36 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 47 від 31.10.2014 року та 570 доларів США згідно квитанції № 852 від 20.11.2014 року. Остаточна сума банківського строкового вкладу «Стандарт» згідно договору - заяви №331832/225064/5-14 від 31.10.2014 року становить 3570 доларів США. Пункт 5.2 договору передбачає, що у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення Строкового вкладу після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, Вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення Вкладу, отримати кошти з Строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію Договору припинити, зобов'язаний надати Банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку Строкового вкладу, визначеного Договором-заявою. Вказану письмову вимогу Вкладник зобов'язаний надати Банку у двох автентичних примірниках, один з яких приймається Банком, а другий - повертається Вкладнику з відміткою Банку про отримання письмової вимоги. У зазначеній письмовій заяві Вкладник обов'язково зазначає спосіб повернення вкладу: видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок (із вказанням у заяві повних реквізитів рахунку для перерахування). Якщо день повернення суми Вкладу припадає на вихідний, святковий, неробочий день, то повернення суми Вкладу проводиться Банком на наступний перший робочий день. Перед закінченням строку розміщення вкладу, в зв'язку із небажанням продовжувати на новий строк депозитний договір позивач в порядку п.5.2 Основних умов 26.03.2015 року письмово повідомив Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» про таке рішення та в своїй заяві вимагав повернення в день закінчення договорів сум строкових вкладів та нарахованих процентів у відповідності до укладеного договору шляхом видачі готівкових коштів. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було зобов'язано повернути 31.03.2015 року 3570 (три тисячі п»ятсотсімдесят сімдесят) доларів США. 31.03.2015 року позивач особисто прибув до банку, з метою отримання належних йому коштів з нарахованими процентами. Договір-заяву №331832/225064/5-14 від 31.10.2014 було припинено. В касі філії банку «Фінанси та Кредит» у м.Лубни позивачу було виплачено готівкові кошти в іноземній валюті - доларах США за нараховані відсотки по вкладу у відповідності до Договору-заяви №331832/225064/5-14. Одночасно вкладнику було повідомлено, що видати грошові кошти за основним вкладом відповідно до вказаного Договору-заяви йому не можуть у зв»язку з відсутністю коштів та повідомлено про те, що можливо готівкові кошти будуть в наявності пізніше. Працівники банку не змогли повідомити в який термін буде змога виконати договірні зобов»язання. Згідно Договору-заяви та Основних умов, котрими врегульовано спірні правовідносини не передбачено будь-яких підстав для неповернення банківського вкладу. Такими діями на думку позивача , Банк грубо порушив п.6 Договору - заяви (вклад повертається після закінчення строку (31.03.2015 року) та ч. 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Спір є правовідносинами виконавця обумовлених ним послуг та споживачем, в розумінні п.п. 3, 19 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів». А тому просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на його користь 3570 доларів США. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в позовній заяві та просив позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явилася, хоча відповідно до ст.ст. 75-78 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за відсутності їх представника до суду не надходило. На підставі статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши думку, доводи та пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши дійсні правовідносини, які виникли між сторонами справи, оцінивши всі докази, зібрані у справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31 жовтня 2014 року позивач уклав з відповідачем - Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» договір-заяву №331832/225064/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт». Відповідно до умов цього договору ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» прийняв від позивача на строк з 31.10.2014 року по 31.03.2015 року грошові кошти в сумі 200 доларів США із нарахуванням та виплатою процентів за ставкою 11,6% річних, про що свідчить квитанція № 23 від 31.10.2014 року. Окрім того, на депозитний рахунок позивача згідно договору банківського вкладу «Стандарт» №331832/225064/5-14 від 31.10.2014 року зараховано надходження грошових коштів у сумі 200 доларів США згідно квитанції № 24 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 25 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 26 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 27 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 28 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 29 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 30 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 31 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 32 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 33 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 34 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 35 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 36 від 31.10.2014 року, 200 доларів США згідно квитанції № 47 від 31.10.2014 року та 570 доларів США згідно квитанції № 852 від 20.11.2014 року. Остаточна сума банківського строкового вкладу «Стандарт» згідно договору - заяви №331832/225064/5-14 від 31.10.2014 року становить 3570 доларів США. Пунктом 5.2 договору передбачено, що у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення Строкового вкладу після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, Вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення Вкладу, отримати кошти з Строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію Договору припинити, зобов'язаний надати Банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку Строкового вкладу, визначеного Договором-заявою. Вказану письмову вимогу Вкладник зобов'язаний надати Банку у двох автентичних примірниках, один з яких приймається Банком, а другий - повертається Вкладнику з відміткою Банку про отримання письмової вимоги. У зазначеній письмовій заяві Вкладник обов'язково зазначає спосіб повернення вкладу: видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок (із вказанням у заяві повних реквізитів рахунку для перерахування). Якщо день повернення суми Вкладу припадає на вихідний, святковий, неробочий день, то повернення суми Вкладу проводиться Банком на наступний перший робочий день. Перед закінченням строку розміщення вкладу, в зв'язку із небажанням продовжувати на новий строк депозитний договір позивач в порядку п.5.2 Основних умов 26.03.2015 року письмово повідомив Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» про таке рішення та в своїй заяві вимагав повернення в день закінчення договорів сум строкових вкладів та нарахованих процентів у відповідності до укладеного договору шляхом видачі готівкових коштів. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було зобов'язано повернути 31.03.2015 року 3570 (три тисячі п»ятсотсімдесят сімдесят) доларів США. 31.03.2015 року позивач особисто прибув до банку, з метою отримання належних йому коштів з нарахованими процентами. Договір-заяву №331832/225064/5-14 від 31.10.2014 було припинено. В касі філії банку «Фінанси та Кредит» у м.Лубни позивачу було виплачено готівкові кошти в іноземній валюті - доларах США за нараховані відсотки по вкладу у відповідності до Договору-заяви №331832/225064/5-14. Одночасно вкладнику було повідомлено, що видати грошові кошти за основним вкладом відповідно до вказаного Договору-заяви йому не можуть у зв»язку з відсутністю коштів та повідомлено про те, що можливо готівкові кошти будуть в наявності пізніше. Працівники банку не змогли повідомити в який термін буде змога виконати договірні зобов»язання. Згідно Договору-заяви та Основних умов, котрими врегульовано спірні правовідносини не передбачено будь-яких підстав для неповернення банківського вкладу. Такими діями на думку позивача , Банк грубо порушив п.6 Договору - заяви (вклад повертається після закінчення строку (31.03.2015 року) та ч. 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до п. 3.3 Положення «Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», яке затверджено постановою правління Національного банку України за № 516 від 03.12.2003 року , банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. ч.1 ст. 1058 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 5 ст. 1061 Цивільного кодексу України передбачено обов'язок Банку щодо виплати вкладникові процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Таким чином, відповідач - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» своєю відмовою у поверненні банківського вкладу порушив вимоги ст.ст. 1058, 1060, 1061, 1074 Цивільного кодексу України, які не допускають обмежень прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні Згідно ч.5 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року № 15-93, одержання індивідуальної ліцензії однією із сторін валютної операції означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною або третьою особою, яка має відношення до цієї операції, якщо інше не передбачено умовами індивідуальної ліцензії. Отже, вклад позивача відповідно до зазначеного вище договору, підлягає поверненню у валюті, вказаній в договорах, тобто у доларах США. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, а тому підлягають задоволенню. Таким чином з відповідача - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» необхідно стягнути на користь позивача суму банківського вкладу за договором-заявою №331832/225064/5-14 від 31.10.2014 року про банківський строковий вклад (депозит) у розмірі 3570 доларів США. Відповідно до умов депозитних договорів, а також п. п. 3, 19 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач є виконавцем обумовлених ним послуг, а позивач споживачем, тому захист прав позивача, як споживача, регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів», та відповідними нормами ЦК України. Згідно п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а також ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі за позовами до суду щодо захисту їх прав звільняється від сплати судового збору. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач при подачі позову до суду, звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на його користь, тому судовий збір відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved