Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач звернувсь з позовом до відповідачів про припинення поруки та визнання недійсним договору про внесення змін до договору поруки, посилаючись на те, що 24 жовтня 2006 року між сторонами укладено Договір поруки № 1-895/06-034-518, вказаний договір поруки був укладений в забезпечення виконання [PERSON], зобов'язань за кредитним договором про надання не відновлювальної кредитної лінії № 895/06-034-518 укладеним 24 жовтня 2006 року між останньою та банком по якому банк надав [PERSON], у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти в сумі 52 000 доларів США зі сплатою 13,00 % річних з кінцевим строком повернення кредиту до 21 жовтня 2016 року. Наприкінці березня 2014 року позивачу стало відомо, що в жовтні 2008 року між відповідачами по справі була укладена додаткова Угода № 1 про внесення змін до Кредитного договору, згідно умов якої з 20 жовтня 2008 року розмір відсоткової ставки за користування кредитом по Кредитному договору збільшився до 15 % процентів річних. Банк, ніяких повідомлень про вказані зміни відсоткової ставки для [PERSON] за користування кредитом по Кредитному договору, йому не направляв, та згоди на продовження його поруки щодо таких змін умов Кредитного договору він не надавав, а також ніяких додаткових угод до Договору поруки щодо вказаних змін з відповідачами на момент підвищення відсоткової ставки не підписував, тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав з припинення поруки та визнання недійсним договору про внесення змін до договору поруки. В судовому засіданні, адвокат позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Представник відповідача позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позову з застосуванням строків позовної давності. Відповідач [PERSON], до судового засідання не з'явилась, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що 24 жовтня 2006 року сторонами по справі укладено Договір поруки № 1-895/06-034-518, та відповідно до п.1.1 вище значеного договору поручитель зобов'язався перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування Кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених Договором про надання не відновлювальної кредитної лінії № 895/06-034-518 від 24.10.2006 року. Додатковою угодою № 1 укладеною між АКБ «Укрсоцбанк» (Кредитор) та [PERSON] (Позичальник) про внесення змін до договору кредиту № 895/06-034-518 від 28.10.2006 року, внесені зміни до п.1.1 де зазначено, що з 20 жовтня 2008 року встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 15 процентів річних та відповідно зазначити по тексту Договору процентну ставку в 15 % річних. Договором про внесення змін до договору поруки № 1-895/06-034-518 від 24.10.2006 року від 29 жовтня 2012 року укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» (Кредитор), [PERSON] (Позичальник), [PERSON] (Поручитель), внесені зміни до договору поруки та викладено підпункт 2.1.1 в наступній редакції: «повернення кредиту в розмірі 42 210 доларів США в строки та в порядок з (графіком) погашення заборгованості відповідно до Договору яким обумовлене Основне зобов'язання та з кінцевим терміном погашення кредиту до 21 жовтня 2016 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених Договором яким обумовлене Основне зобов'язання». А підпункт 2.1.2 - «сплата процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному договором, яким обумовлене Основне зобов'язання, а також додатковими угодами про внесення змін (доповнень) до договору, яким обумовлене основне зобов'язання, згідно з яким буде змінюватись розмір процентної ставки, а також сплата комісії у розмірі, строки та в порядку що визначені договором, яким обумовлене основне зобов'язання». 22 жовтня 2010 року на адресу позивача було направлено вимогу про погашення ним, як поручителем, заборгованості за забезпеченим його порукою кредитним договором. В тексті вимоги зокрема було зазначено суму наданого кредиту та розмір процентної ставки в 15 % річних, тобто зазначено обсяг відповідальності поручителя. Зазначену вимогу позивач отримав 23 грудня 2010 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч.2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частина 1 ст. 598 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», пунктами 22 та 24 передбачено, що відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. В даному випадку після укладання кредитного договору та договору поруки, позивачу було направлено повідомлення про порушення позичальником своїх зобов'язань перед банком, де було вказано суму заборгованості та відсоткову ставку в 15 %. Не оспорюючи факт підвищення відсоткової ставки, і фактично погоджуючись з нею, сторони укладають договір про внесення змін до договору поруки, а кредитор і позивальник ще й графік погашення кредиту. Посилання позивача на дані обставини, що зміна відсоткової ставки та зміни до договору поруки необхідно визнати недійсними, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, та нічим об'єктивно не підтверджені. Крім того, позивач пропустив строк звернення до суду з позовом. За таких обставин, позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed