Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до Енергодарського міського суду з позовною заявою, яку уточнив в ході судового розгляду ( а.с.79-81), і в якій зазначає, що 06.01.2013р. приблизно о 18 год. 50 хв., в м. Енергодар на перехресті вул. Козацька - Енергодарське шосе, відбулась дорожньо - транспортна пригода за участю громадян [PERSON] та [PERSON], яка сталась в результаті порушення відповідачем правил дорожнього руху. Транспортний засіб, яким на підставі довіреності керував [PERSON], належить на праві приватної власності позивачу. В результаті ДТП автомобілі позивача ««Renault Kangoo» д.р.н [NUMBER] та відповідача «ІЖ 412» д.р.н [NUMBER], отримали механічні пошкодження. 15.03.2013р. слідчим Енергодарського МВ ГУ МВС України в Запорiзькiй області Сурковим РА., після розгляду матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013080160000041 вiд 07.01.2013 року, винесено постанову про закриття кримінального провадження. Копії матеріалів кримінального провадження направлені до ВДАІ Енергодарського МВ ГУМСУ в Запорізькій області для притягнення відповідача [PERSON] до відповідальності за ст.124 КУпАП. Постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 26.04.2013р. по справі №316/922/13-п, [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, однак у зв'язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення, провадження по справі було закрито на підставі ст.38 КУпАП. [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУАП- не притягувався. Відповідно до висновку №02 Експертного, автотоварознавського дослідження з питань визначення вартості матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Renault Kangoo» державний реєстраційний номер [NUMBER] від 25.01.2013р., виконаного спеціалістом Консультативно-автоекспертного бюро ТОВ ВЕП «Стандарт-Сервіс» судовим експертом Козаковим О.О., розмір матеріальної шкоди, нанесеної власнику автомобіля «Renault Kangoo» д.р.н. [NUMBER], в результаті пошкодження при ДТП, складає 19 742,89 грн. Відповідач [PERSON] не застрахував свою цивільну відповідальність, і як він повідомив позивача після ДТП, він є учасником бойових дій, тобто, є особою, що звільнена від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відповідно до вимог ст. 13 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004р. (з подальшими змінами),- учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. 28.10.2013р. МТСБУ своїм листом повідомило позивача про відмову у відшкодуванні шкоди з посиланням на пп.п.37.1.3 п.37.1 ст.37 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та рекомендували самостійно звернутися до суду з позовом до особи, відповідальної за скоєння ДТП. Просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 20 242,89 грн., яка складається з: 19 742,89 грн. - розміру матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, та 500 грн. - витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу. Крім того просить сягнути з відповідача завдану моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що він відчував великі моральні переживання в зв`язку із значними майновими втратами: приведенням у несправний стан транспортного засобу, що використовувалося для потреб його родини, отримання доходу; в нього на тривалий час значно змінився звичний спосіб життя і нормальні життєві зв`язки, йому довелося прикладати додаткові зусилля по відновленню цих зв`язків, а так само зусилля, направлені на захист своїх прав (поїздки до міліції для дачі пояснень, поїздки до експерта, звернення до МТСБУ, звернення по правову допомогу до адвоката, звернення до суду та інш.). Також, позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складають із витрат по оплаті судового збору та витрат на правову допомогу. В судове засідання позивач не з`явився, просить розглянути справу у його відсутність за участю представника [PERSON], про що повідомив суд письмово ( а.с. 74). Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує (а.с. 104). Також ним надані суду письмові пояснення по справі ( а.с.105-108). Відповідач у судове засідання не з`явився, просить розглянути справу у його відсутність за участю представника [PERSON], про що повідомив суд письмово ( а.с. 48). Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з його знаходженням в іншому судовому засіданні ( а.с. 98). Приймаючи до уваги, що представник [PERSON] заздалегідь був під розпис повідомлений про день та час судового засідання ( а.с.97), будь - яких заперечень щодо дати призначення засідання від нього не надходило, а також з метою недопущення затягування строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача, постановити заочне рішення на пiдставi даних що є у справі та доказів. Представник третьої особи - МТСБУ в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи ( а.с. 90). Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. 06.01.2013р. близько о 18 год. 50 хв., в м. Енергодар на перехресті вул. Козацька - Енергодарське шосе, відбулась дорожньо - транспортна пригода. Учасниками ДТП були відповідач [PERSON], який керував автомобілем «ІЖ 412» д.р.н. [NUMBER], та громадянин [PERSON], який керував автомобілем «Renault Kangoo» д.р.н. [NUMBER], що підтверджується матеріалами справи ( а.с. 12, 13,14-15). Автомобіль марки «Renault Kangoo» д.р.н [NUMBER] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] ( а.с. 9-10). Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до постанови Енергодарського міського суду від 26.04.2013 року винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (вищезазначеної ДТП) визнано [PERSON] Однак, у зв'язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення, провадження у справі відносно [PERSON] було закрито на підставі ст. 38 КУпАП (а.с.14-15). Дана постанова суду не змінена та не скасована. У зв'язку з вищевикладеним, судом не досліджувались обставини дорожньо-транспортної події, яка мала місце 06.01.2013 року за участю [PERSON] та відповідача. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року з подальшими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина даної особи. Таким чином, встановлено, що саме порушення відповідачем [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, тобто вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об'ємі особою, що її заподіяла. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Таким чином, враховуючи, що на момент скоєння ДТП водій [PERSON] керував та володів автомобілем «ІЖ-412» д.р.н. [NUMBER] на законних підставах, тому він повинен нести відповідальність за заподіяння шкоди позивачеві. Як вбачається з висновку №02 Експертного, автотоварознавчого дослідження від 25.01.2013р., вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Renault Kangoo» д.р.н [NUMBER] складає 19 472,89 грн. ( а.с. 16-30). Згідно квитанції №П601/1356374/1 від 31.01.2013р., позивачем було сплачено 500 грн. за проведення експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу ( а.с.31). Таким чином, суд вважає, що заявлена позивачем сума матеріальної шкоди знайшла своє підтвердження та підлягає стягненню з відповідача. Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: - у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженням здоров'я; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім'ї; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; - у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної особи. Враховуючи, що винним у ДТП, яка мала місце 06.01.2013р., є відповідач, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з нього на користь позивача моральної шкоди є обґрунтованим і такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки в наслідок пошкодження автомобіля, позивачу довелось прикладати зусилля, направлені на ремонт автомобіля та на захист своїх прав. Суд не може врахувати як підставу для відшкодування моральної шкоди посилання позивача на те, що приведенням у несправний стан транспортного засобу, що використовувався для потреб його родини, отримання доходу, він зазнав моральні переживання, оскільки як зазначив позивач у своєму позові, автомобілем по довіреності керував [PERSON] Зазначена обставина свідчить про те, що позивач та його родина транспортним засобом не користувались. Інші докази суду не надані. Крім того позивачем не надано обґрунтування, який саме дохід він міг би отримувати від користування автомобілем. Таким чином, виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 500 грн. При вирішенні питання про стягнення судових витрат суд враховує наступне. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, до судових витрат відносяться, зокрема, судовий збір, витрати на правову допомогу. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмірі компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» № 4191-VI від 20.12.2011р., розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Мінімальна заробітна плата в України становить 1218,00 грн. В матеріалах справи є акт №1 від 03.09.2014р. здачі - приймання виконаних робіт за надання правової допомоги адвокатом та проведення консультації. Акт підписаний адвокатом [PERSON] та позивачем [PERSON] В зазначеному акті перелічені виконані [PERSON] роботи по наданню правової допомоги позивачу із зазначенням витрат робочого часу, та узгоджений розмір гонорару адвоката - 2 000 грн.( а.с. 109). Позивачем [PERSON] здійснена оплата послуг адвоката [PERSON] в сумі 2 000 грн., що підтверджується квитанцією №14417.43.1 від 03.09.2014р. ( а.с.110). Розмір витрат, понесених позивачем на оплату вартості надання правової допомоги, відповідає вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Крім того, позивачем при зверненні до суду з зазначеним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн. за вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, та 243,60 грн. за вимогу про відшкодування моральної шкоди ( а.с.1,2). З урахуванням положення ч.1 ст. 88 ЦПК України, судові витрати, які були понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи в суді, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial