Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

позивач звернувся до відповідачки з позовом про розірвання шлюбу зареєстрованого 23.05.2007 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 718 від 23.05.2007 року. Крім того просить суд затвердити графік спілкування з дітьми. В судове засідання позивач не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Із позовних вимог вбачається, що спільне життя з відповідачкою у них не склалось. Через несумісність характерів виникали постійні сварки. На протязі 2007-2013 років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних стосунків. З січня 2013 року ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання було припинено. Вважає що подальше спільне життя і забезпечення шлюбу неможливе. Сторони в шлюбі мають двох неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час, їх спільні діти проживають з відповідачкою по справі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки не повідомила. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Таким чином, оскільки позивач миритися не бажає, а відповідачка заперечень проти позову не надала, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати. Що стосується позовних вимог про затвердження графіку спілкування дітьми, суд приходить до висновку, що цій частині позову слід відмовити виходячи з наступного. Відповідно до ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Згідно зі ст.159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участь одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Разом з тим, позивачем до суду не було надано доказів про те, що він звертався до органу опіки та піклування за місцем проживанням дітей із заявою про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 110-112, 158-159 СК України та

Outcome: dismissed