Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач звернувся 19 червня 2019 року до суду з позовом до прокуратури Одеської області, державної казначейської служби України, треті особи що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] , [PERSON] про стягнення моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що слідчим відділом управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №42017160000001748, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч.3 ст. 190, ч.2 ст. 205, ч. 4 ст. 358, ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 264 КК України. 21 листопада 2018 року слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва молодшим радником юстиції Патраманським М.А. [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч.3 ст. 190, ч.1 ст. 205, ч. 4 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України. В той же день, 21.11.2018 року слідчим Патраманським М.А. в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси Пілєвій М.І. вручено п`ять повісток про виклик, відповідно до яких [PERSON] необхідно з`явитися 22.11.2018 об 11.00, 23.11.2018 об 11.00, 26.11.2018 об 11.00, 27.11.2018 об 11.00, 28.11.2018 об 11.00 до слідчого відділу для участі у проведенні судового засідання у зазначеному кримінальному провадженні. Також 21.11.2018 слідчим Патраманським М.М. слідчому судді Приморського районного суду м. Одеси подане клопотання про застосування до [PERSON] запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Одеському слідчому ізоляторі із можливістю внесення застави у вигляді 8550 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 15 065 100 грн. Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.11.2018 року у справі .N«522/8965/18, за результатами розгляду клопотання слідчого в ОВС СВ УР КП СО прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області Патраманського М.А. за погодженням прокурора відділу прокуратури Одеської області Кавун А.В. про накладення арешту на майно підозрюваної [PERSON] накладено арешт на нерухоме майно, що знаходиться у власності [PERSON] , а саме: земельна ділянка кадастровий номер: 5110300000:02:028:0182, площею 0,064 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка кадастровий номер: 5110300000:02:005:0119, площею 0,0334 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ; садовий будинок, розташований за адресою: « [ADDRESS] ; житловий будинок котеджного типу за адресою: [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] . Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2018 року по справі №522/8965/18 клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо [PERSON] задоволено, застосовано щодо [PERSON] запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Визначено розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 5760 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 10 149 120 грн. 28 листопада 2018 року у залі Приморського районного суду м. Одеси [PERSON] була затримана на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2018 та поміщена до Одеського слідчого ізолятору. Крім того, суд зазначив, що у даному випадку суспільний інтерес переважає над правом особи на особисту свободу, зважаючи на обставини вчиненого кримінального правопорушення, що ставиться у підозру [PERSON] . Однак 18.12.2018 слідчим Патраманським М.А. [PERSON] було повідомлено про зміну раніше повідомленої 21.11.2018 підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 206-2, ч.1 ст. 205, ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 206-2 КК України, максимальна санкція статті за які передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до п`яти років. 20.12.2018 слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси, розглянувши клопотання слідчого в ОВС СВ УРКП СО прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області Патраманського М.А., яке погоджено з прокурором відділу прокуратури Одеської області Кавун А.В. у кримінальному провадженні №42017160000001748 від 18.11.2017 про зміну запобіжного заходу та клопотання захисника підозрюваної [PERSON] адвоката Вінчковського В.Л. про зміну запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо підозрюваної [PERSON] , постановив ухвалу, в якій застосував до підозрюваної [PERSON] запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням на останню передбачених ч.5 ст. 194 КПК України обов`язків, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою у розумні строки; не відлучатися з Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого постійного місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні. Звільнено [PERSON] з-під варти у залі суду. Отже, безпосередньо під вартою в Одеському слідчому ізоляторі [PERSON] перебувала з 28.11.2018 по 20.12.2018 року, що становить 22 дні. Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.01.2019 клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області Кавун А.В. про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо підозрюваної [PERSON] задоволено; продовжено строк виконання підозрюваної [PERSON] обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою у розумні строки; не відлучатися з Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого постійного місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні. Прокурором третього відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України Декайло О.П., розглянувши матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2017 за №42017160000001748, 19.03.2019 винесено постанову про закриття кримінального провадження стосовно особи, якою кримінальне провадження в частині підозри [PERSON] за ч.3 ст. 358, ч.2 ст. 206-2, ч.1 ст. 205, ч.4 ст. 358, ч. 2 ст. 206-2 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в її діях складу кримінальних правопорушень. При цьому, у постанові про закриття кримінального провадження стосовно особи зазначено, що «вивченням матеріалів кримінального провадження та зібраних в ході досудового розслідування доказів установлено, що обставини, викладені у повідомленні про підозру [PERSON] від 18.12.2018, суперечать фактичним обставинами справи і не підтверджуються здобутими доказами. Проте у матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б були достатніми для повідомлення про підозру [PERSON] у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.2 ст.206-2, ч.1 ст. 205, ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 206-2 КК України. Установлено, у ході досудового розслідування не здобуто жодного доказу, який би вказував на наявність у [PERSON] умислу на складання завідомо підроблених документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення, та в подальшому спричинили наслідки правового характеру. Таким чином, оцінюючи здобуті в ході досудового розслідування докази у їх взаємозв`язку та сукупності, враховуючи наведені положення чинного законодавства, позивач дійшла висновку про відсутність у її - [PERSON] діях ознак складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.2 ст.206-2, ч.1 ст. 205, ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 206-2 КК України. Внаслідок незаконного повідомлення про підозру [PERSON] завдано значної моральної шкоди. Так, навіть обставини повідомлення про підозру самі по собі нанесли [PERSON] суттєві моральні страждання. [PERSON] є свідком при розгляді кримінального провадження №42017000000002901 від 12.09.2017, яке розглядається у Приморському районному суді м. Одеси за обвинуваченням [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України. [PERSON] у даній справі є свідком з боку обвинувачення, яка діяла з метою викриття злочинної діяльності обвинувачених, та 21.11.2018 року повинна була надати покази щодо обставин, які їй відомі у даній справі про вчинення обвинуваченого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України. Слідчим [PERSON] свідомо було обрано такий час та місце вручення повідомлення про підозру, які б доставили найбільші моральні страждання [PERSON] . Так, [PERSON] діючи з особливим цинізмом та жорстокістю, незважаючи на те, що фактична адреса проживання [PERSON] йому була достеменна відома, вона ніколи не переховувалася від слідства, завжди відповідала на телефонні дзвінки, вирішив вручити їй підозру саме біля судової зали у Приморському районному суді м. Одеси під час проведення судового засідання по справі по обвинуваченню [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які відразу почали насміхатися над позивачем, говорити про те, що на наступне судове засідання вона не з`явиться, оскільки перебуватиме за гратами, називали її злочинцем та всіляко принижували у зв`язку із пред`явленням їй підозри. Крім того, 21.11.2018 слідчим Патраманським М.А. з метою залякування та абсолютно незаконно в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси [PERSON] вручено п`ять повісток про виклик, відповідно до яких [PERSON] необхідно з`явитися 22.11.2018 об 11.00,23.11.2018 об 11.00,26.11.2018 об 11.00,27.11.2018 об 11.00,28.11.2018 об 11.00 до слідчого відділу за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 14а для участі у проведенні судового засідання у зазначеному кримінальному провадженні. Вручені стороні захисту слідчим Патраманським М.А. повістки про виклик для забезпечення участі у судових засіданнях є незаконними, такими, що спрямовані на залякування [PERSON] , вчинення щодо неї неправомірного морального тиску. Очевидна протиправність наведених дій слідчого підтверджується, зокрема, тим, що Приморський районний суд міста Одеси, слідчий суддя якого уповноважений на здійснення правосуддя у цьому кримінальному провадженні, ніколи не знаходився та не знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а згідно даних офіційного веб-порталу «Судова влада України» адресою вказаного суду є: [ADDRESS] . 28.11.2018 [PERSON] взято під варту та доставлено до Одеського слідчого ізолятору. Перебування в Одеському слідчому ізоляторі принесло їй суттєвих моральних страждань, вона незаконно була позбавлена своїх основних прав та свобод, усі нормальні життєві зв`язки були порушені, непомірний розмір призначеної застави у розмірі 10 149 120 грн. взагалі позбавив позивача будь-якої надії на звільнення та можливості доводити свою невинуватість на волі, оскільки сплатити таку суму застави для позивача є неможливим та заздалегідь невиконуваним. Крім того, внаслідок тяжких моральних страждань та перебування у слідчому ізоляторі, у позивача суттєво погіршилося здоров`я на нервовому грунті. Під час спілкування із адвокатами з 28.11.2018 до 12.12.2018 у слідчих кабінетах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» [PERSON] постійно скаржилася на погане самопочуття та наявність підвищеного артеріального тиску, головокружіння, переднепритомного стану, блювоту, оніміння кінцівок рук і ніг, постійну сухість у роті, помутніння в очах та інше. Вищезазначені симптоми з`явилися у неї після прибуття у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» і стали загостренням постійних та хронічних захворювань, а саме: цукрового діабету, захворювання підшлункової залози, гінекологічних захворювань, підвищеного тиску. 08.12.2018 та 09.12.2018 [PERSON] була вимушена звертатися за медичною допомогою до персоналу ДП «Одеський слідчий ізолятор» у зв`язку із затримкою дихання та переднепритомним станом. За період перебування під слідством [PERSON] втратила звичайний спосіб життя, після звільнення зі слідчого ізолятора не мала змоги вільно пересуватися по території України без дозволу слідчого, неодноразово викликалася до прокуратури для дачі показань та участі у слідчих діях. Члени сім`ї позивача, а саме чоловік, дочка, а також престаріла мати також зазнавали моральних страждань та переживань, що негативно вплинуло на нормальні відносини у сім`ї. Незаконним накладенням арешту на майно, що належить на праві власності [PERSON] , їй також спричинені суттєві моральні страждання, оскільки вона позбавлена можливості будь-яким чином розпоряджатися належним їй майном. Крім того, станом на час подання позовної заяви арешт на майно, що на праві власності належить позивачці, все ще накладений, що додатково спричиняє позивачу моральні страждання внаслідок незаконного обмеження своїх законних прав та інтересів. Крім того, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, який максимально обмежує права та свободи людини і громадянина, зокрема, найважливіше право на свободу й особисту недоторканість. Застосування тримання під вартою як запобіжного заходу є найгострішим втручанням у сферу гарантованого Конституцією України права на свободу та особисту недоторканість. Взяття під варту (арешт) - це обмеження особистої свободи підозрюваного шляхом поміщення його до спеціальної установи. Тримання під вартою застосовується лише тоді, коли жоден інший запобіжний захід не здатен забезпечити належну поведінку підозрюваного, що має бути доведено прокурором перед слідчим суддею, судом. Вважають, що сам факт пред`явлення підозри позивачеві, численні допити, тримання під вартою, необхідність відстоювати свої права, доводити свою невинуватість, а в подальшому винесення постанови про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] складу злочину, відповідно до закону є підставою для звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, оскільки таке притягнення до кримінальної відповідальності є незаконним. Після того, як [PERSON] була поміщена за грати, слідчим Патраманським М.А. не вчинялися жодні дії (слідчі та процесуальні) для того, щоб розслідувати дане кримінальне провадження належним чином, та в порушення статті 9 КПК України ним не виконаний обов`язок всебічно, повно й неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного. З огляду на порушення слідчим Патраманським М.А. та його процесуальним керівником прокурором Кавун А.В. вищенаведеного обов`язку, стороні захисту [PERSON] довелося взяти на себе функції доведення невинуватості [PERSON] в інкримінованих їй діяннях. Так, адвокати Пілєвої М.І. неодноразово зверталися до слідчого Патраманського М.А. із численними клопотаннями про проведення слідчих дій, які ним не розглядалися в порядку, встановленим КПК України, у зв`язку із чим представники [PERSON] вимушені були подавати до суду скарги на бездіяльність слідчого Патраманського М.А. І тільки після подання до суду відповідних скарг на бездіяльність слідчого, адвокатам надавалися формальні відписки про те, що їх клопотання розглянуті та задоволені, слідчі дії будуть проведені в порядку та у строки, передбачені КПК. Разом з тим, більшість слідчих дій, про які клопотали представники [PERSON] так і не були проведені. Крім того, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.12.2018 року задоволена скарга адвоката на бездіяльність слідчого СВ УР КП СО прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області Патраманського М.А., яка виразилася у невчиненні інших дій, які вони зобов`язані вчинити у передбачений законом строк, зобов`язано відповідальних уповноважених осіб СВ УР КП СО прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області у кримінальному провадженні № 4201760000001748 від 18.11.2017, розглянути клопотання представника підозрюваної про проведення слідчих (розшукових) дій. Протиправна бездіяльність слідчого Патраманського М.А., яка виявилася у нездійсненні необхідних процесуальних та слідчих дій, та в ігнорування очевидних доводів сторони захисту [PERSON] про непричетність її до скоєння злочинів, призвела до того, що особа, яка не має жодного відношення до скоєння інкримінованих йому діянь, незаконно притягнена до кримінальної відповідальності, та незаконно перебувала за ґратами протягом трьох тижнів. З огляду на вочевидь протиправні дії слідчого Патраманського М.А. та його процесуального керівника прокурора Кавун А.В., які виявилися у незаконному притягненні [PERSON] до кримінальної відповідальності за відсутності з самого початку розслідування будь-яких достатніх та обґрунтованих доказів її винуватості, спричинену їй моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 100 000 грн. Провадження у справі відкрито 20 червня 2019 року. 25 липня 2019 року представником ДКСУ в Одеській області Чумаковою Я. подано відзив на позовну заяву, в яких представник відповідача вказує на відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] , так як вимоги позивача щодо стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь позивача моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн., є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки стягнення з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України моральної шкоди призведе до нецільового використання бюджетних коштів саме Державної казначейської служби України, оскільки кошти, які і виділяються на утримання Державної казначейської служби України, як окремої юридичної особи та суб`єкта господарювання, на цілі, визначені чинним законодавством України, не можуть бути стягнуті на користь інших осіб. Державна казначейська служба України вважає, що позивачем розмір морального відшкодування необґрунтовано завищено. [PERSON] залишено поза увагою визначений чинним законодавством порядок відшкодування шкоди громадянинові незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду, так як порядок відшкодування шкоди, визначений законодавством залишився поза увагою позивача, що суперечить положенням Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». [PERSON] не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями органів прокуратури та тяжкими фізичними та моральними стражданнями, на які посилається позивач, так як позивачем не надано жодних доказів того, що ці фізичні та моральні страждання виникли внаслідок дій відповідача. Тобто, відсутність хоча б одного складового цивільного правопорушення виключає підстави для відшкодування шкоди і, як наслідок, не передбачає покладання обов`язку на відповідача, у зв`язку з відсутністю цивільного правопорушення. Отже, оскільки позивачем не надано доказів завдання моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між діями органів прокуратури та завданою їй шкодою, позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. 02 вересня 2019 року першим заступником прокурора Одеської області Саулко О. подано до суду відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] , зазначивши, що наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування в тому розмірі, який заявлено позивачем, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності з наданням відповідних доказів щодо розміру заподіяної шкоди. Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Водночас, позивачем завищено суму моральної шкоди та не надано її обґрунтованого розрахунку. Так, [PERSON] перебувала під слідством та судом 3 місяці та 26 днів, а саме з 21.11.2018 по 19.03.2019, з них 23 дні під вартою (з 28.11.2018 по 20.12.2018). Мінімальний місячний розмір заробітної плати з 1 січня 2019 року складає 4173 грн., що встановлено ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 № 2629-VIII. Тож сума моральної шкоди може становити 16 150 грн. (за кожен місяць перебування під слідством - 4173 грн. * 3 міс. 26 днів = 16 150 грн.), про відшкодування якої вправі ставити питання позивач. Однак, реальність настання моральної шкоди має бути доведено належними та допустимими доказами, яких позивачем у справі не надано. Позивачем не наведено обґрунтованих розрахунків, з яких вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 100 тис. грн., якими належними та допустимими доказами підтверджується факт заподіяння їй моральних страждань, погіршення стану його здоров`я під час перебування під слідством, погіршення її відносин з оточуючими людьми тощо. З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 100 тис. грн. не обґрунтовані та задоволенню не підлягають. 09 квітня 2020 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити повністю. Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, про місце та час розгляду справи були сповіщені належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Суд розглянув справу за відсутності представників сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що слідчим відділом управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області проводилося досудове розслідування кримінального провадження № 42017160000001748, внесеного до ЄРДР 18.11.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. З ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 364 КК України. 21 листопада 2018 року в ході досудового розслідування, проведеного у зазначеному кримінальному провадженні, [PERSON] повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 205, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України. В той же день, тобто 21 листопада 2018 року слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області молодшим радником юстиції Патраманським М.А. подано до суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної [PERSON] . Крім того, як стверджує позивач, 21.11.2018 року слідчим Патраманським М.А. в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси їй - [PERSON] вручено повістки про виклик до СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області, відповідно до яких [PERSON] необхідно з`явитися 16.11.2018 об 11.00, 19.11.2018 об 11.00, 20.11.2018 об 11.00, 22.11.2018 об 11.00, 23.11.2018 об 11.00, 26.11.2018 об 11.00, 27.11.2018 об 11.00, 28.11.2018 об 11.00 для забезпечення участі у проведенні слідчих дій та у проведенні судових засідань у зазначеному кримінальному провадженні, на підтвердження чого надала копії згаданих повісток про виклик (а.с. 47-54). 23 листопада 2018 року задоволено клопотання слідчого в ОВС СВ УР КП СО прокуратури та процесуального керівника прокуратури Одеської області про накладення арешту на нерухоме майно [PERSON] та накладено арешт на майно, а саме: земельну ділянку кадастровий номер: 5110300000:02:028:0182, площею 0,064 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку кадастровий номер: 5110300000:02:005:0119, площею 0,0334 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ; садовий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок котеджного типу за адресою: [ADDRESS] ; квартиру за адресою: [ADDRESS] . 28 листопада 2018 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, клопотання слідчого\~в ОВС\~СВ УРКП\~СО прокуратури\~та процесуального\~керівництва прокуратури\~Одеської області\~Патраманського М.А.,\~яке погоджено\~з прокурором\~відділу прокуратури\~Одеської області\~Кавун А.В.\~у кримінальному\~провадженні №42017160000001748\~від 18.11.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної задоволено та застосовано до [PERSON] , яка народилася [INFO] , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Визначено розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 5 760 (п`ять тисяч сімсот шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: 10 149 120 (десять мільйонів сто сорок дев`ять тисяч сто двадцять) гривень. В подальшому, 18.12.2018 року [PERSON] повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри 21.11.2018 та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 206-2, ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 206-2 КК України. Як наслідок, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.12.2018 клопотання\~слідчого в\~ОВС СВ\~УРКП СО\~прокуратури та\~процесуального керівництва\~прокуратури Одеської\~області Патраманського\~М.А.,\~яке погоджено\~з прокурором\~відділу прокуратури\~ Одеської області\~ Кавун А.В.\~у кримінальному\~провадженні №42017160000001748\~від 18.11.2017 року про зміну запобіжного заходу та клопотання адвоката Вінчковського В.Л., про зміну запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання задоволено та застосовано щодо [PERSON] , яка народилася [INFO] , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із покладенням на останню передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язків, а саме: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою у розумні строки; 2) не відлучатися з Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого постійного місця проживання; 4) утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні. Звільнено [PERSON] з-під варти у залі суду. За твердженням відповідача, на виконання листа № 15/2/2-28300-18 від 05.12.2018 матеріали кримінального провадження № 42017160000001748 06.12.2018 направлені до Генеральної прокуратури України. 26 грудня 2018 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси скаргу представника\~підозрюваної [PERSON] \~ адвоката\~Вінчковського В.Л.\~на бездіяльність\~слідчого СВ\~УР КП\~СО прокуратури\~та процесуального\~керівництва \~прокуратури Одеської\~області Патраманського\~М.А., яка виразилась у не вчиненні інших дій, які вони зобов`язані вчинити у передбачений законом строк задоволено та зобов`язано відповідальних уповноважених осіб СВ УР КП СО прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області у кримінальному провадженні № 42017160000001748 від 18.11.2017 року, розглянути клопотання представника підозрюваної [PERSON] адвоката Вінчковського В.Л. від 11.12.2018 року про проведення слідчих (розшукових) дій та повідомити про результати розгляду клопотання зацікавлених осіб, в передбаченому законом порядку. 11 січня 2019 року листами слідчого в ОВС слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області Патраманського М. за № 17/3-5109-17 та 17/3-5109-17 адвоката Кравченко І.В., який діяв в інтересах [PERSON] повідомлялось про можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 42017160000001748 від 18.11.2017 року та листом від 22.12.2018 року № 17-5109-17 повідомлялось ще й адвоката Вінчковського В.Л. про проведення слідчих дій (а.с. 55-57). 15 січня 2019 року прокурором першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області Кавун А.В. складено клопотання про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №42017160000001748 від 18.11.2017 року. 17 січня 2019 року захисник підозрюваної [PERSON] адвокат Кравченко І.В. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з 28 скаргами в порядку статті 303 КПК України на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій у визначений КПК України строк (нерозгляду 28 (двадцяти восьми) клопотань сторони захисту про допит свідків та здійснення інших дій), про що надав копію супровідного листа до суду та кур`єрської накладної та опису внутрішнього вмісту відправлення (а.с. 58-60). 21 січня 2019 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси клопотання\~прокурора\~відділу прокуратури\~ Одеської області\~ Кавун А.В.\~ у кримінальному\~провадженні №42017160000001748\~від 18.11.2017 року про продовження запобіжного заходу щодо підозрюваної: [PERSON] задоволено та продовжено строк виконання підозрюваній [PERSON] , яка народилася [INFO] , обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою у розумні строки; 2) не відлучатися з Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого постійного місця проживання; 4) утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні. 19 березня 2019 року прокурором третього відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України Декайло Олександром Петровичем винесено постанову, якою кримінальне провадження в частині підозри [PERSON] за ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст., 206-2, ч. 1 ст. 205, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 206-2 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінальних правопорушень. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання вважається таким, що припинив свою дію. Одночасно із закриттям кримінального провадження відносно підозрюваної [PERSON] у відповідності до ч. 3 ст. 174 КПК України постановою прокурора відділу Генеральної прокуратури України Декайла О.П. від 19.03.2019 року скасовано арешт її майна, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.11.2018 р. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2\~ст. 1176 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державною у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України від 1 грудня 1994 року «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених\~законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю»\~та іншими актами законодавства, - відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду чи іншому рішенні суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину; 3) відмови в порушенні кримінальної справи; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Згідно з ст. 3 Закону України від 1 грудня 1994 року «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» у наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи досудового слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Відповідно до пп. 6, 11 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 року, одночасно з копією повідомлення про закриття справи в стадії дізнання і попереднього слідства громадянинові направляється повідомлення, в якому роз`яснюється, куди і протягом якого терміну можна звернутись за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав. Для визначення розміру шкоди, переліченої в пп. 1, 3, 4 ст. 3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутись: 1) при закритті провадження в справі органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури і Служби безпеки України\~\~відповідно до цих органів; 2) при винесенні виправдувального вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному порядку\~\~до суду, який розглядав справу по першій інстанції; 3) при скасуванні постанови районного (міського) суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт і закритті справи\~\~в районний (міський) суд (до судді), який розглядав справу про адміністративне правопорушення. Оскільки позивач тривалий час перебувала під слідством, при цьому у подальшому постановою було встановлено, що в її діях відсутній склад злочину, а кримінальне провадження зазначеною постановою прокурора закрито, суд вважає доведеним факт моральних страждань [PERSON] , які виразилися у погіршенні можливостей реалізації нею своїх звичок і бажань, погіршенні відносин з оточуючими людьми, нормальних життєвих зв`язків, необхідності прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, відсутністю можливості вільно пересуватися. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. У сенсі зазначених положень Конвенції під справедливим та відкритим розглядом протягом розумного строку слід розуміти також розумні строки ведення досудового слідства, оскільки відповідно до норм\~КПК України\~під час ведення розслідування з приводу підозри у скоєнні кримінального злочину особа обмежується у певних правах та зазнає певних обмежень у житті, зокрема: обмеження свободи пересування, свободи працевлаштування, свободи спілкування тощо. Суд погоджується з доводами позивача, що тривалість досудового слідства завдає особі певні страждання (почуття тривоги, страху, безпорадності), а відповідно - моральну шкоду. Враховуючи викладене, [PERSON] має законне право на відшкодування моральної шкоди незалежно від вини посадових осіб органів внутрішніх справ у відповідності до приписів ч. 1, 2\~ст. 1176 ЦК України, ст.ст. 1, 2 Закону України від 1 грудня 1994 року «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Як вже зазначалось вище, відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України від 1 грудня 1994 року «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, а право на відшкодування такої шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, у тому числі, у випадку закриття кримінальної справи за відсутністю у діянні складу злочину. При цьому Законом не визначено будь-яких умов, за яких при відсутності у діянні особи складу злочину, шкода не відшкодовується. Судом встановлено, що постановою прокурора Декайло О.П. від 19.03.2019 року кримінальне провадження в частині підозри [PERSON] за ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст., 206-2, ч. 1 ст. 205, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 206-2 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінальних правопорушень. За змістом п. 17 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 року, питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до норм цивільного законодавства України. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, установлених цивільних законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен день перебування під слідством чи судом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Відповідно до\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 р.\~\~\~розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2019 року становить 4173 гривень. Установивши, що [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування, і що вона звернулась за таким відшкодуванням у порядку, передбаченому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», суд дійшов до висновку про те, що завдана позивачеві моральна шкода підлягає відшкодуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України від 1 грудня 1994 року «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» за рахунок держави. Згідно з Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим\~Указом Президента України від 13 квітня 2011 року N 460/2011\~Державна казначейська служба України є юридичною особою публічного права, має печатку із\~\~зображенням\~\~Державного\~\~Герба\~\~України\~\~та\~\~своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в Казначействі України. Відповідно до\~ст. 176 ЦК України\~юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов`язаннями держави. Згідно зі\~ст. 48 Бюджетного кодексу України\~при\~\~виконанні\~\~державного\~\~бюджету\~\~і\~\~місцевих\~\~бюджетів застосовується\~\~ казначейське\~\~ обслуговування\~\~бюджетних\~\~коштів. Державна казначейська служба України, діяльність якої спрямовується\~\~і\~\~координується\~\~через\~\~Міністра фінансів України, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. Тобто, Державна казначейська служба України не є розпорядником бюджетних коштів та не уособлює державу в бюджетних відносинах. Відповідно до п. 8 ст.\~7, частин 1,\~2\~ст.\~23 Бюджетного кодексу України, бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються Законом України «Про Державний бюджет України» (рішенням\~\~про\~\~місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 25 Бюджетного кодексу України\~Державна\~\~казначейська\~\~служба України здійснює безспірне списання\~\~ коштів\~\~державного\~\~бюджету\~\~та\~\~місцевих\~\~бюджетів\~\~на підставі рішення суду. Таким чином, відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, у випадках, передбачених чинним законодавством, здійснюється за рішенням суду шляхом стягнення з Державної казначейської служби України певної суми за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь потерпілої особи. Рішенням Європейського Суду з прав людини у справах «Півень проти України» і «Жовнер проти України» від 29 червня 2004 року було визначено, що моральна шкода може також полягати у глибокому почутті несправедливості, яке викликане тим, що протягом досить тривалого часу всупереч остаточному і такому, що дає право на примусове виконання, судовому рішенню, потерпілий не отримав захисту своїх прав. Проте, задовольняючи вимогу позивача про стягнення моральної шкоди, вважає її занадто завищеною, з наступних підстав: Визначаючи розмір відшкодування суд має виходити із засад поміркованості, розумності, виваженості та справедливості. Позивачем в своїй позовній заяві, не наведено жодних обґрунтованих розрахунків, з яких вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 100 000 гривень. Так, [PERSON] перебувала під слідством та судом 3 місяці та 26 днів, а саме з 21.11.2018 року по 19.03.2019 року, з них 23 дні під вартою (з 28.11.2018 року по 20.12.2018 року). Враховуючи, що мінімальний місячний розмір заробітної плати з 1 січня 2019 року, як вже зазначалось, складає 4173 грн., сума моральної шкоди становить 16 692 грн. (за кожен місяць перебування під слідством - 4173 грн. * 4 = 16 692 грн.). При цьому, в даному випадку 26 днів перебування [PERSON] під слідством, суд прирівнює до місяця, оскільки дана особа за загальний період слідства 23 дні провела під вартою, чим суттєво було обмежено її права, свободи та законні інтереси. Відтак, при визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої або позбавлення її можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, враховуючи вимоги розумності і справедливості, та оскільки [PERSON] знаходилась під слідством 3 місяці і 26 днів та на час розгляду справи судом розмір мінімальної заробітної плати становить 4173,00 грн., то сума, яка підлягає стягненню на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди становить 16 692,00 гривень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial