Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даною позовною заявою до відповідача та третьої особи про визнання права власності на майно в порядку спадкування, в позовній заяві вказавши, що 18.03.2003 року померла його баба [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, що складається із двох земельних ділянок загальною площею 1.9895 га, а саме 1.8853 га ріллі та 0.1042 га кормових угідь, для товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території [PERSON] сільської ради Сокальського району Львівської області. Зазначає, що він проживав із спадкодавцем та фактично вступив у володіння спадщиною. Надалі продовжує користуватись і розпоряджатись майном, що підтверджуються довідкою [PERSON] сільської ради від 12.01.2018 року №34 та показами свідків [PERSON] та [PERSON] Вказує, що оригінал Державного акту про право приватної власності на землю було втрачено і у нього залишилася лише копія. Державний акт на право приватної власності на землю видавався виключно громадянам, власникам земельної ділянки, підписувався і реєструвався за місцем знаходження земельної ділянки, однак зареєструвати на померлу людину державний акт неможливо, як і неможливо видати державний акт не його власнику. Окрім того, прийняттям Закону України «Про Державний земельний кадастр», відповідно до якого державні акти відмінені, тобто з 01.01.2013 року унеможливлюється видача їх дублікатів. Звернувшись у нотаріальну контору з метою прийняття спадщини на вищевказані земельні ділянки йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Покликаючись на те, що у разі ненадання особою документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, тобто відсутність у позивача оригінала Державного акту на право приватної власності на землю є обмеженням для нотаріального оформлення його спадкових справ, яке можливо вирішити тільки в судовому порядку. Таким чином позивач був позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказані земельні ділянки в нотаріальному порядку. Просить суд визнати за ним право власності на дві земельні ділянки загальною площею 1.9895 га, в тому числі 1.8853 га ріллі та 0.1042 га кормових угідь, для товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Сокальського району Львівської області, право на які належало спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЛВ №025151, виданого 28.01.2003 року на підставі розпорядження голови Сокальської райдержадміністрації від 27.01.2003 року за №29. Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не прибули. Однак, подали заяву, в якій вказують, що позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не прибув, подав в суд заяву, в якій вказує, що позовні вимоги визнає, справу просить слухати у їх відсутності. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Львівської області в судове засідання не прибув, подав в суд заяву, в якій вказує, що позовні вимоги визнає, справу просить слухати без їх участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачами, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі і не суперечить правам та інтересам інших осіб. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. В свою чергу, відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Із дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії І-СГ №305008, встановлено, що 18.03.2003 року померла [PERSON]. Згідно державного акта на право приватної власності на землю серія ІІ-ЛВ №025151 від 28.01.2003р. встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 1.9895 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради та надана для ведення сільськогосподарського виробництва. Також, згідно довідки відділу Держгеокадастру у Сокальському районі від 17.01.2017 року №34-283-0.2-199/9-17-АП вбачається, що загальна вартість даних земельних ділянок становить 68805,44 грн. Із довідки [PERSON] сільської ради від 12.01.2018 року №34 встановлено, що позивач до дня смерті баби [PERSON] проживав та був зареєстрований разом з нею в с.Роятин, по вул..Центральна, 25, Сокальського району Львівської області. Із свідоцтва про народження серія І-АВ №318435, встановлено, що позивач [PERSON] народився 15.10.1970 року. Мати [PERSON], батько [PERSON], який помер 12.03.2005 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СГ №001598. Разом з цим, на час смерті мами позивачки діяв ЦК України (1963р.) Згідно п.п.4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2003р.) щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В свою чергу відповідно до ст. 1265 ЦК України, позивач як спадкоємець п'ятої черги має право на спадкування за законом вказаних земельних ділянок після діда. Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved