Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд із вказаним позовом. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Самбірській районній державній адміністрації розглянуто клопотання служби у справах дітей Самбірської районної державної адміністрації від 28 квітня 2020 року №01-07/254 щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Тернавка Сколівського району Львівської області, відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є одинокою матір`ю, за період проживання в с. Велика Білина, зарекомендувала себе з негативної сторони, а саме не вела належний догляд за своїми малолітніми дітьми, не займалась їхнім вихованням, часто йшла з дому на декілька днів залишаючи дітей на спів жителя [PERSON] до яких він не мав жодного відношення, не прибирала в будинку, вела аморальний спосіб життя. Відповідно до рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 квітня 2019 року справа № 452/680/19, за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків, малолітніх дітей відібрано від матері [PERSON] , жительки с. Велика Білина Самбірського району Львівської області, без позбавлення її батьківських прав. Згідно розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації від 10 червня 2019 року №168 «Про надання [PERSON] статусу дітей, позбавлених батьківського піклування», малолітніх дітей поставлено на первинний облік, дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, служби у справах дітей Самбірської районної державної адміністрації та влаштовано в державні заклади на повне державне забезпечення.Також просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 50 (однієї третьої) частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів на кожну дитину, щомісячно до досягнення ними повноліття. Ухвалою судді від 25.05.2020 р. провадження по даній справі відкрито. Представник позивача органу опіки та піклування Самбірської районної держаної адміністрації Львівської області Гунза С.М. в судовому засіданні позов підтримала повністю, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, та вказала, що вона дітей відвідує, купляє їм солодке, одежу, також має мінливий заробіток так як працює неофіційно, виготовила закордонний паспорт, просила в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що із свідоцтв про народження: [NUMBER] (актовий запис №9), виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сколівського районного управління юстиції Львівської області від 25 березня 2011 року на [PERSON] , [INFO] , [NUMBER] (актовий запис №32), виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сколівського районного управління юстиції Львівської області від 25 березня 2011 року на [PERSON] , [INFO] , [NUMBER] (актовий запис №9), виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сколівського районного управління юстиції Львівської області від 25 березня 2011 року на [PERSON] , [INFO] , [NUMBER] (актовий запис №1), виданого Лавочненською сільською радою Сколівського району Львівської області від 03 січня 2012 року на [PERSON] , [INFO] , [NUMBER] (актовий запис №10), виданого виконавчим комітетом Лавочненської сільської ради Сколівського району Львівської області від 11 квітня 2014 року на [PERSON] , [INFO] , [NUMBER] (актовий запис №4), виданого Лавочненською сільською радою Сколівського району Львівської області від 02 березня 2016 року на [PERSON] , [INFO] , (актовий запис №18), виданого Лавочненською сільською радою Сколівського району Львівської області від 02 жовтня 2018 року на [PERSON] , [INFO] , вбачається, що їхньою мамою записана - [PERSON] . Відповідно до ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Стаття 150 цього Кодексу перелічує обов`язки батьків щодо виховання дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування №63-1174/0/2-20 від 05.05.2020 року вирішено вважати за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно пункту 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Не доводять вказані обставини і покази свідка [PERSON] , яка була допитана в судовому засіданні. У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, притягнення до адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач намагається спілкуватися та зустрічатися з дітьми, забезпечувати їх необхідними речами. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно її малолітніх дітей не забезпечуватиме інтересів самих дітей. Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення матері по відношенню до своїх дітей батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у частині позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей - відмовити. Разом з тим, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про необхідність попередження [PERSON] про можливість позбавлення батьківських прав у разі продовження неналежного виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку(доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч.1 ст.183 СК України, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, приймаючи до уваги матеріальне положення [PERSON] , суд вважає, що заявлений позов слід задовольнити та стягнути з відповідача аліменти щомісячно у розмірі 50 (п`ятдесяти) відсотків всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів на кожну дитину, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, що відповідатиме інтересам дітей. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial