Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що на підставі кредитного договору від 06 вересня 2006 року №11034557000 між АТ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] виникло зобовязання, за яким банк надав відповідачу кредит в сумі 42876 швейцарських франків на термін користування до 05 вересня 2013 року, а відповідач зобовязався повернути кредитні кошті та сплатити відсотки за користування кредитом. 08.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином АТ «Дельта Банк» став новим кредитором [PERSON] за кредитним договором06 вересня 2006 року №11034557000. [PERSON] свої зобовязання за вказаним кредитним договором не виконав. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 335541,95 грн., з яких 245938,18 грн. заборгованість за кредитом (з них 193236,20 грн. прострочена заборгованість), 89603,77 грн. заборгованість за відсотками (з них 40097,59 грн. прострочена заборгованість) та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, звернувшись до суду в тексті позовної заяви з письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання без поважних причин не зявився, будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. До висновку про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд приходить, виходячи з наступного. Судові повістки-виклики в судове засідання на імя відповідача направлялись судом за зареєстрованим у встановленому законом подяку місцем його проживання (м.Полтава, вул.Гліба Котельникова (колишня Ульянових), 31), але повернулись до суду без вручення відповідачу за закінченням терміну зберігання. Вказану адресу як адресу його фактичного місця проживання відповідач повідомив суду в своїх заявах: від 16 серпня 2016 року про перегляд заочного рішення а.с.76, від 29 серпня 2016 року про видачу копії ухвали суду а.с.92, від 21 вересня 2016 року про відкладення розгляду справи а.с.98, від 30 вересня 2016 року у скарзі на дії державного виконавця а.с.106, від 04 жовтня 2016 року про залишення скарги без розгляду а.с.136, від 04 жовтня 2016 року у скарзі на дії державного виконавця а.с.137, від 19 жовтня 2016 року про призначення експертизи а.с.186, від 19 жовтня 2016 року про видачу копії ухвали суду а.с.190, від 25 жовтня 2016 року про відкладення розгляду справи а.с.195. Будь-яку іншу адресу місця свого проживання відповідач суду не повідомляв, але судові повістки, що направлялись судом за адресою: м.Полтава, вул.Гліба Котельникова, 31 повернулися до суду без вручення (а.с.244-249). Відповідно до ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Оскільки відповідач не повідомив суду про зміну місця проживання або місцезнаходження, повістки на його імя направлялися судом на останню відому судові адресу, вони вважаються доставленими, навіть якщо [PERSON] за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не зявились. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному розмірі з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 вересня 2006 року між АТ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №11034557000, за яким банк надав відповідачу кредит в сумі 42876 швейцарських франків на термін користування до 05 вересня 2013 року, а відповідач зобовязався повернути кредитні кошті та сплатити відсотки за користування кредитом (а.с.5-18). 28 листопада 2008 року АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №11034557000 від 06 вересня 2006 року, яким змінено строк сплати процентів та графік погашення кредиту викладено в новій редакції (а.с.19). Зміни в графік погашення кредиту АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] вносились також додатковою угодою від 10 лютого 2009 року №1 до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11034557000 від 06.09.2006 року (а.с.20). 08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях. Внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників, в тому числі від [PERSON] за кредитним договором від 06 вересня 2006 року №11034557000, повного належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с.28-30). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні, банком зобовязання перед відповідачем [PERSON] по договору №11034557000 виконано, але відповідач взяті на себе зобовязання в повному обсязі не виконав. Станом на 12 квітня 2013 року заборгованість відповідача перед позивачем склала 335541,95 грн., з яких 245938,18 грн. заборгованість за кредитом (з них 193236,20 грн. прострочена заборгованість), 89603,77 грн. заборгованість за відсотками (з них 40097,59 грн. прострочена заборгованість). Вказаний розрахунок суми заборгованості позивачем обрахований вірно, з врахуванням курсу іноземних валют, встановленого НБУ, та в повній мірі відповідає обставинам справи. Будь-яких доказів того, що ним здійснювалось погашення заборгованості за даний період відповідач суду не надав. Не погоджуючись з розрахунком розміру заборгованості, що обрахований позивачем, відповідач та його представник звернулися до суду з клопотанням про призначення у справі судової економічної експертизи. За їх клопотанням ухвалою суду від 26 жовтня 2016 року призначено судову економічну експертизу, яка мала надати відповіді на питання щодо фактичної суми заборгованості [PERSON] по тілу кредиту відповідно до умов Договору про надання споживчого кредиту №11034557000 від 06 вересня 2006 року, укладеного АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], станом на 26 квітня 2013 року, фактичної суми простроченої заборгованості за відсотками по даному договору, а також чи підтверджується документально розрахунок заборгованості [PERSON] та чи відповідає метод нарахування заборгованості [PERSON] умовам Договору про надання споживчого кредиту №11034557000 від 06 вересня 2006 року, укладеного АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] (а.с.198). Витрати, повязані з проведенням експертизи, вказаною ухвалою покладені на [PERSON]. Також наведеною ухвалою суд попередив сторони у справі, що у разі, коли ухилення сторони у справі від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів, тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК України може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Оскільки [PERSON] проведення експертизи оплачено не було, справа у звязку з цим повернута до суду без проведення експертизи, суд вважає, що [PERSON] ухилився від участі в експертизі, що унеможливило її проведення. Тому, застосовуючи наслідки, передбачені ст. 146 ЦПК України, суд приходить до висновку, що відповідачем не спростовано розмір заборгованості за кредитним договором, що обрахований позивачем. На підставі викладеного суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 335541,95 грн. Також з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 3355,42 грн. на відшкодування понесених позивачем при зверненні з позовом до суду судових витрат.

Outcome: approved