Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач зазначає, що [PERSON] , звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 14.05.2009 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5600.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] , підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору позивач свої зобов`язання виконав перед відповідачем повністю. [PERSON] , в порушення умов договору не виконує свої зобов`язання щодо своєчасного погашення заборгованості, що у свою чергу призвело до порушення ним прав та інтересів банку. Загальний розмір боргу за договором станом на 31.01.2019 року становить 269410,96 грн. З даної суми заборгованості позивач просить суд стягнути із відповідача частину суми заборгованості в розмірі 120458,46 грн. На підставі вищевикладеного позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь заборгованість за договором та понесені судові витрати. 20 травня 2019 року заочним рішенням Любарського районного суду Житомирської області позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» було задоволено у повному обсязі. 02 червня 2020 року ухвалою суду було задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Заочне рішення Любарського районного суду Житомирської області від 20 травня 2019 року у цивільній справі № 282/344/19 за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК», інтереси якого представляє Кіріченко Віталій Михайлович до [PERSON] про стягнення заборгованості було скасовано. Справу за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК», інтереси якого представляє Кіріченко Віталій Михайлович до [PERSON] про стягнення заборгованості було призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 10 червня 2020 року від відповідача [PERSON] , надійшов відзив на позовну заяву. Згідно наданого відзиву відповідач позов не визнає та заперечує проти його задоволення. Зазначає, що позивачем не додано жодних доказів укладення між ним та банком договору кредиту, який би відповідав вимогам законодавства, зазначає, що підписана ним анкета-заява не містить ознак договору кредити не містить інформації про умови договору. Окрім того вказує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 14.05.2009 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами не містить і строку повернення кредиту. Позивачем не доведено доказів того, що ним не пропущено строк позовної давності, а тому просить застосувати наслідки пропуску позовної давності та відмовити у задоволенні позову. 06 липня 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що украдений між сторонами договір № б/н від 14.05.2009 року є таким, що відповідає вимогам законодавства та між сторонами узгоджено умови його укладення, а відтак позов є мотивованим та підлягає до задоволення. Щодо строку позовної давності зазначає, що строк перевипущеної картки до останнього дня 04.2016 року, а позивач звернувся до суду 09.03.2019 року до спливу строку позовної давності. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд її задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи наведені у відзиві на позовну заяву, зазначив, що позов є не мотивованим та просив застосувати строки позовної давності та у зв`язку з цим відмовити у задоволенні позовної заяви. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.\~ У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно анкети-заяви від 14 травня 2009 року позивач оформив на ім`я [PERSON] кредитну картку, на якій було встановлено кредитний ліміт зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, правилами надання послуг (виконаних робіт), а також тарифи банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14.05.2009 року станом на 31 січня 2019 року, загальна сума заборгованості становить 269410,80 грн., з яких: заборгованість за кредитом\~5579,06 грн., заборгованість за процентами 259404,80 грн., комісія\~4427,10 грн. Згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. В пункті 1.5.2 правових Висновків ВСУ у цивільних справах викладених у постановах, прийнятих за результатами розгляду справ із підстав, передбачених п.п. 1,2,4 ч. 1 ст.\~355\~ЦПК України за ІІ півріччя 2017 року, викладено наступний правовий висновок. Статтею 253\~ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі не належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Даний правовий висновок висловлено у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 9 серпня 2017 року у справі № 6-2322цс16. Окрім того, у п. 1.5.10 вищенаведених Висновків ВСУ зазначено, що не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 8 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16). Як вбачається із виписки з банківського рахунку з інформацією про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, який подано у вигляді таблиці здійснення операцій по картці відповідача судом встановлено, що останню операцію з картою, відповідачем було здійснено ще 14 січня 2013 року в розмірі 390 грн., а позов до суду АТ КБ «Приват Банком» було подано 18 березня 2019 року, тобто після спливу термінів позовної давності передбачених чинним законодавством України, що вказує на те, що позивач не вчиняв жодних дій по поверненню кредитних коштів, сума яких з кожним роком збільшувалася. У відповідності до вимог ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу. Оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання черговими платежами впродовж строку кредитування, то перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Таким чином, за наведених умов, початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування, як на це посилається позивач. Аналогічні висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та відповідають висновкам Верховного Суду України, зокрема, викладеним у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16. За таких обставин, суд вважає, що в позові Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , про стягнення заборгованості слід відмовити за спливом строків позовної давності звернення до суду, про застосування якої заявлено відповідачем у справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed