Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склались, відсутнє взаєморозуміння, сторони припинили спільне проживання шість місяців тому та шлюбних стосунків не підтримують, а тому позивач вважає, що сім'я розпалася і зберегти її неможливо, має твердий намір розірвати шлюб. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України суд вважає відповідача таким, що повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, оскільки поштові конверти із судовою кореспонденцією, які повернулись до суду із відмітками пошти «за відмовою адресата від одержання» та «за закінченням терміну зберігання», були надіслані відповідачу за адресою його зареєстрованого місця проживання, встановленого згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України у Житомирській області, та за адресою проживання, яка була вказана в позовній заяві. Відповідач причин неявки суду не повідомив, заперечень за позовом та заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії I-ТП № 117832, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овруцького районного управління юстиції Житомирської області 26.11.2014 року, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 18.05.2005 року було зареєстровано шлюб, актовий запис № 34. Під час перебування в шлюбі у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ТП № 073953 та серії І-ТП № 118729. Згідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, позивач не погоджується на примирення та бажає розірвати шлюб, спору з приводу визначення місця проживання дітей немає. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання та підтримання подружніх стосунків сторін стало неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюбу не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне також розяснити сторонам, що згідно з абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути частину судового збору в сумі 121,80 грн.

Outcome: approved