Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому вказав, що відповідно до рішення командуючого військово-повітряними силами Чорноморського флоту про продаж будівель та споруд аеродрому «Сокологірне» від 23.01.1995, на виконання резолюції командуючого флотом від 19.01.1995, здійснено продаж будівель та споруд, які знаходились на балансі інженерно-аеродромній служби тилу ВПС, розташованих на запасному ґрунтовому аеродромі ВПС ЧФ «Сокологірне», згідно акту оцінки вартістю 4,7 млрд. крб., фермерському господарству «ОРН». В рахунок сплати на вказану суму фермерське господарство «ОРН» зобов`язалось поставити у відповідності з укладеним контрактом у період з 25.01. по 25.02.1995 вугілля для котельних гарнізонів ВПС у обсязі 1500 тон. Відповідно до контракту, акту прийому-передачі будівель та споруд, акту оцінки будівель та споруд, фермерське господарство «ОРН» придбало у військової частини [NUMBER] ВПС ЧФ наступне майно: -водонапірна вежа з арт. свердловиною 10 м.куб/час, вартістю 378,4 млн. крб.; -склад на 16 вагонів (ДОК-12), вартістю 190,2 мнл. кбр.; -склад на 11 вагонів напівзаглиблений, вартістю 248,2 млн. крб.; -склад на 11 вагонів напівзаглиблений, вартістю 248,2 млн. крб.; -склад на 8 вагонів, вартістю 244 млн. крб.; -скоад на 45 вагонів, вартістю 616 млн. крб.; -склад на 3 вагони, вартістю 128,2 млн. крб.; -склад на 3,5 вагони, напівзаглиблений, вартістю 148,9 млн. крб.; -склад на 6 вагонів, вартістю 221,2 млн. кбр.; -котельна, 2 котли КВ-300 поверхневого підігріву 24 м.кв., емкістю 4 м3 на вуглі, вартістю 304 млн. крб.; -казарма на 150 чоловік, вартістю 897,4 млн. кбр.; -житловий будинок 4-квартирний/8-кімнатний, вартістю 89,2 млн. кбр.; -житловий будинок 2-квартирний/4-кімнатний, вартістю 46,7 млн. крб.; -житловий будинок 1-квартирний/2-кімнатний, вартістю 20,9 млн. крб.; -трансформаторна підстанція ТП-160 з МЕП, вартістю 49,6 млн. кбр. Проте, з 2004 року вказаним майном почав користуватись [PERSON] , тобто одноосібно безперервно та відкрито володіє даним майном, користується ним та несе витрати на його утримання. Інші особи своїх прав на вказану земельну ділянку не пред`являли та на даний час не пред`являють. За результатами проведеної технічної інвентаризації комплексу за адресою: [ADDRESS] , встановлено наступний склад нерухомості: будівля А-1, загальна площа 1370,5 м2, основна 1370,5 м2; будівля В-1, загальна площа 677,6 м2, основна 662,6 м2; будівля Д-1 з прибудовою д-1, загальна площа 197,8 м2, основна 179,6 м2; будівля Н-1, загальна площа 123,8 м2, основна 114,8 м2; будівля Т-1, загальна площа 330,3 м2, основна 330,3 м2; трансформаторна підстанція ТП; свердловина №1. Відповідно до висновку про ринкову вартість об`єкту, ринкова вартість комплексу складає 298\~700 (вісті дев`яносто вісім тисяч сімсот) грн. В зв?язку з чим, позивач посилаючись на положення ст. 344 ЦК України, просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно комплекс, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та складається з наступного складу нерухомості: будівля А-1, загальна площа 1370,5 м2, основна 1370,5 м2; будівля В-1, загальна площа 677,6 м2, основна 662,6 м2; будівля Д-1 з прибудовою д-1, загальна площа 197,8 м2, основна 179,6 м2; будівля Н-1, загальна площа 123,8 м2, основна 114,8 м2; будівля Т-1, загальна площа 330,3 м2, основна 330,3 м2; трансформаторна підстанція ТП; свердловина №1. \~ \~ \~ \~В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, і просить їх задовольнити. Представник відповідача ФГ «ОРН» в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши\~ матеріали справи, суд\~ приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до рішення командуючого військово-повітряними силами Чорноморського флоту про продаж будівель та споруд аеродрому «Сокологірне» від 23.01.1995, на виконання резолюції командуючого флотом від 19.01.1995, здійснено продаж будівель та споруд, які знаходились на балансі інженерно-аеродромній служби тилу ВПС, розташованих на запасному ґрунтовому аеродромі ВПС ЧФ «Сокологірне», згідно акту оцінки вартістю 4,7 млрд. крб., фермерському господарству «ОРН» (а.с.7-9). В рахунок сплати на вказану суму фермерське господарство «ОРН» зобов`язалось поставити у відповідності з укладеним контрактом у період з 25.01. по 25.02.1995 вугілля для котельних гарнізонів ВПС у обсязі 1500 тон. Відповідно до контракту, акту прийому-передачі будівель та споруд, акту оцінки будівель та споруд, фермерське господарство «ОРН» придбало у військової частини [NUMBER] ВПС ЧФ наступне майно: -водонапірна вежа з арт. свердловиною 10 м.куб/час, вартістю 378,4 млн. крб.; -склад на 16 вагонів (ДОК-12), вартістю 190,2 мнл. кбр.; -склад на 11 вагонів напівзаглиблений, вартістю 248,2 млн. крб.; -склад на 11 вагонів напівзаглиблений, вартістю 248,2 млн. крб.; -склад на 8 вагонів, вартістю 244 млн. крб.; -скоад на 45 вагонів, вартістю 616 млн. крб.; -склад на 3 вагони, вартістю 128,2 млн. крб.; -склад на 3,5 вагони, напівзаглиблений, вартістю 148,9 млн. крб.; -склад на 6 вагонів, вартістю 221,2 млн. кбр.; -котельна, 2 котли КВ-300 поверхневого підігріву 24 м.кв., ємкістю 4 м3 на вуглі, вартістю 304 млн. крб.; -казарма на 150 чоловік, вартістю 897,4 млн. кбр.; -житловий будинок 4-квартирний/8-кімнатний, вартістю 89,2 млн. кбр.; -житловий будинок 2-квартирний/4-кімнатний, вартістю 46,7 млн. крб.; -житловий будинок 1-квартирний/2-кімнатний, вартістю 20,9 млн. крб.; -трансформаторна підстанція ТП-160 з МЕП, вартістю 49,6 млн. кбр. (а.с.10-12). 05 грудня 1995 року позивач отримав реєстраційне посвідчення (правовстановлюючий документ) Якимівського ПОЖКХ, що вказане нерухоме майно селянського фермерського господарства «ОРН», зареєстроване за позивачем на підставі розпорядження Якимівської районної ради народних депутатів №677 від 08 грудня 1993 року та записано в реєстрову книгу №2-а за реєстровим №938 (а.с.13). За результатами проведеної технічної інвентаризації комплексу за адресою: [ADDRESS] , встановлено наступний склад нерухомості: будівля А-1, загальна площа 1370,5 м2, основна 1370,5 м2; будівля В-1, загальна площа 677,6 м2, основна 662,6 м2; будівля Д-1 з прибудовою д-1, загальна площа 197,8 м2, основна 179,6 м2; будівля Н-1, загальна площа 123,8 м2, основна 114,8 м2; будівля Т-1, загальна площа 330,3 м2, основна 330,3 м2; трансформаторна підстанція ТП; свердловина №1. Відповідно до висновку про ринкову вартість об`єкту, ринкова вартість комплексу складає 298\~700 (вісті дев`яносто вісім тисяч сімсот) грн. Разом з цим, позивач позбавлений можливості на цей час зареєструвати право власності на вказане майно на підставі реєстраційне посвідчення Якимівського ПОЖКХ від 05 грудня 1995 року. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п. п. 9, 11 та 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3 ст. 344 ЦК України). Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав». Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. При вирішенні спорів, пов`язаних із виникненням і припиненням права власності, слід мати на увазі, що норми статті 344 ЦК про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). За таких обставин суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved