Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач Запорізька обласна кредитна спілка «Довіра» звернулася до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по процентам за кредитним договором №9987 від 03.03.2008 року в сумі 69619,00 гривень та судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між Запорізькою обласною кредитною спілкою «Довіра» та [PERSON] кредитного договору №9987 від 03.03.2008 року останній отримав кредит у розмірі 150000,00 гривень, строком погашення не пізніше 03.03.2013 року, зі сплатою відповідної платні за користування кредитом. В якості забезпечення наданого кредитного договору 03.03.2008 року між Запорізькою обласною кредитною спілкою «Довіра» та [PERSON], [PERSON] був укладений договір поруки №9987, на підставі якого поручителі взяли на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] його зобов'язань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору. Так як [PERSON] порушував вимоги кредитного договору №9987 від 03.03.2008 року, а саме не виконував в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому Запорізька обласна кредитна спілка «Довіра» була змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. 01.06.2012 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя винесено рішення про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» заборгованості за вищезазначеним кредитним договором у розмірі 314817,00 гривень. У зв'язку з тим, що кредитний договір на даний час не розірвано, суму кредиту не повернуто, тому позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за процентами за період з 09.10.2011 року по 03.01.2014 року у розмірі 69619,50 гривень, а також судовий збір. Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 17.02.2014 року відкрито провадження по справі (а.с.23). 14.04.2014 року до канцелярії суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» про припинення договору поруки, треті особи - [PERSON], [PERSON], в якому позивач за зустрічним позовом просить суд прийняти позов до свого провадження, винести рішення про визнання договору поруки №9987 від 03.03.2008 року, укладеного між Запорізькою обласною кредитною спілкою «Довіра» та [PERSON], [PERSON], припиненим з 06.10.2009 року, посилаючись на те, що спірний договір поруки припинений ще після спливу п'яти днів з дати отримання нею 01.10.2009 року вимоги кредитної спілки про повернення заборгованості, тобто з 06.10.2009 року. Крім того, з 12.06.2012 року по сьогоднішній день нею не виконувалось рішення суду від 01.06.2012 року. Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 14.05.2014 року зазначений зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом та об'єднано первісний та зустрічний позови в одне провадження. Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом у судовому засіданні первісний позов підтримав повністю та просив суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому, проти задоволення зустрічного позову заперечував в повному обсязі. Відповідачі за первісним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], повідомлені судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися і не повідомили суд про причини неявки. Відповідно до вимог ст.169 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти первісного позову заперечував та просив суд відмовити у його задоволені, зустрічний позов підтримав повністю та просив суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти первісного позову заперечувала та просила суд відмовити у його задоволені, зустрічний позов підтримала повністю та просила суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Суд, заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом, представників відповідачів за первісним позовом, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.2.2 Статуту Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра», затвердженого рішенням загальних зборів (протокол №12 від 19.03.2011 року), завданням Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» є задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг шляхом здійснення діяльності, передбаченої підрозділом 5 статуту (а.с.9-10). На підставі п.21.3 статуту Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра», затвердженого рішенням загальних зборів (протокол №12 від 19.03.2011 року), при прийняті кредитним комітетом рішення про надання кредиту, між кредитною спілкою та позичальником укладається кредитний договір, визначаються строк та умови повернення кредиту. 03.03.2008 року між Запорізькою обласною кредитною спілкою «Довіра» (спілка) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір №9987 (а.с.6), згідно умов якого банк на підставі заяви-анкети члена Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» на отримання кредиту надав позичальнику кредит на загальну суму 150000 гривень на потреби будівництва нерухомості, а [PERSON], в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі не пізніше 03.03.2013 року, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором. Відповідно до п.4.1 кредитного договору №9987 від 03.03.2008 року договір набуває чинності після підписання його сторонами та надання позичальнику кредиту (частину кредиту) та діє до повного повернення позичальником суми по кредиту і сплати належних процентів за користування кредитом. Згідно п.1.1 кредитного договору №9987 від 03.03.2008 року позичальник сплачує 1,8% щомісячно наперед від залишку суми неповерненого кредиту у відповідності з графіком погашення суми кредиту і процентів за користування кредитом. 03.03.2008 року в якості забезпечення наданого кредитного договору №9987 від 03.03.2008 року між Запорізькою обласною кредитною спілкою «Довіра» (спілка) та [PERSON], [PERSON] (поручителі) був укладений договір поруки №9987, на підставі якого поручителі взяли на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] (позичальник) його зобов'язань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору (а.с.7). Відповідно до п.2.2 договору поруки №9987 від 03.03.2008 року відповідальність поручителів перед спілкою настає у тому випадку, коли позичальник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов'язання по поверненню кредиту, належних процентів відповідно до умов кредитного договору. На підставі п.2.1 договору поруки №9987 від 03.03.2008 року встановлено, що поручителі зобов'язані самостійно слідкувати за виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором. У разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов кредитного договору, поручителі як солідарні боржники зобов'язуються сплатити заборгованість позичальника за кредитним договором у повному обсязі протягом 5-ти робочих днів з дня, наступного за днем порушення позичальником строку погашення заборгованості за кредитним договором. 01.06.2012 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя було винесено рішення про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» заборгованості станом на 08.10.2011 року за вищезазначеним кредитним договором у розмірі 314817,00 гривень. Рішення набуло законної сили 12.06.2012 року. Зазначеним судовим рішенням кредитний договір розірвано не було (а.с.4-5). Відповідно до розрахунку, наданого позивачем за первісним позовом (а.с.3), сума заборгованості по процентам за період з 09.10.2011 року по 03.01.2014 року за кредитним договором №9987 від 03.03.2008 року становить 69619,50 гривень. Проценти нараховані відповідно до п.1.1 кредитного договору №9987 від 03.03.2008 року із розрахунку - 1,8 % щомісячно наперед від залишку суми неповерненого кредиту. Статтями 14 та 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.2 ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених Законом України «Про кредитні спілки». Пунктом 6 частини 1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що фінансовою послугою вважається надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Як вбачається з ч.2 п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.526, 599 ЦК України. Таким чином, дострокове присудження до виконання основного зобов'язання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили рішенням суду і не виключає стягнення процентів, пені та збитків, а також інших штрафних санкцій, передбачених угодою, до дня фактичного задоволення (повного розрахунку). Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. У ст.599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином (а не в силу ухвалення рішення суду). Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка відповідно до свого статуту надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. Розмір кредиту, наданого одному члену кредитної спілки, не може перевищувати 20 відсотків від капіталу кредитної спілки. Частиною 2 ст.21 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитами, наданими кредитною спілкою, види кредитів, що надаються кредитною спілкою, умови надання та строки повернення кредитів, способи забезпечення кредитних зобов'язань, вимоги щодо забезпечення погашення кредитів. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Виходячи з положень ст.ст.626-629, 631 ЦК України, укладений сторонами кредитний договір є цивільно-правовою угодою, в якій сторони на власний розсуд визначили зміст їх прав і обов'язків, які є обов'язковими до виконання протягом строку, визначеного договором. Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. На підставі ст.544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідачі за первісним позовом [PERSON], [PERSON] є поручителями перед позивачем за первісним позовом за виконання умов кредитного договору №9987 від 03.03.2008 року та солідарними боржниками. У зв'язку з невиконанням позичальником вимог зазначеного кредитного договору у позивача виникло право вимагати від [PERSON] виконання зобов'язань по кредитному договору, які останній ігнорує. Тому суд вважає, що є підстави для солідарного стягнення з відповідачів за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом суми заборгованості за процентами відповідно до приведеного позивачем за первісним позовом розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. Вирішуючи питання щодо зустрічного позову [PERSON] до Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» про припинення договору поруки, треті особи - [PERSON], [PERSON], суд виходить з наступного. Відповідно до положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлений порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. За змістом норм ст.ст.559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідносин, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Уживаний законодавцем у ч.1 ст.559 ЦК України терміну «порука» використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки. Згідно п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. На підставі п.3.1 договору поруки №9987 від 03.03.2008 року договір поруки діє до повного повернення позичальником або поручителем суми по кредиту і сплати належних процентів за користування кредитом (а.с.7). Таким чином, як вбачається з договору поруки, в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (п.3.1) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України, згідно з якими строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Такої позиції дотримується також і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ (лист вих.№10-1393/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). Оскільки в договорі поруки не встановлено строку припинення поруки, то порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя - відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України. Пунктом 1.1 кредитного договору №9987 від 03.03.2008 року встановлено дату повернення кредиту - 03.03.2013 року (а.с.6). Запорізька обласна кредитна спілка «Довіра» звернулася до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у 2011 року, тобто до дня настання строку виконання основного зобов'язання (до 03.09.2013 року). Крім того, рішенням Ленінського районного суду від 24.03.2014 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» про припинення зобов'язання за кредитним договором та договором поруки, третя особа - [PERSON] Зазначеним рішенням суду, зокрема встановлено, що [PERSON] добровільно виконувала рішення суду (остання сплата 27.11.2013 року) в сумі 55680,00 гривень. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06.05.2014 року зазначене рішення суду залишено без змін, а також зазначено, що стаття 559 ЦК України надає вичерпний перелік підстав, з яких порука припиняється. Оскільки судом встановлено, що основне зобов'язання, забезпечене порукою, не припинено, то не припинилася і порука. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що первісний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а у задоволені зустрічного позову слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача за первісним позовом, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають солідарному стягненню з відповідачів за первісним позовом. У зв'язку з тим, що у задоволенні зустрічного позову відмовлено у повному обсязі, а позивач за зустрічним позовом при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання зустрічної позовної заяви до суду віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved