Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова\~\~з позовом до [PERSON], третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, в якому просить розірвати шлюб, укладений між позивачем і відповідачем, зобовязати відповідача по справі усунути\~перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], визначивши спосіб його участі у спілкуванні та вихованні дитини систематичні побачення з сином у 1-у та 3-ю пятницю з 17.00 год. по неділю до 19.00 год. щомісяця, щосереди з 17.00 до 21.00 год.; в день народження сина з 12.00 год. до 16.00 год., а також з 19 липня по 30 липня щороку, починаючи з 2018 року, також протягом 15 днів безперервно під час відпустки позивача. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 21.04.2012 року\~у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 120. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною для розірвання шлюбу стало те, що шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинені, сторони тривалий час проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з відповідачем, у звязку з чим відповідач періодично обмежує батька у зустрічах з сином, хоча позивач має велике бажання виховувати свого сина та спілкуватись з ним. У звязку з викладеним позивач був змушений звернутись до суду. В судове засідання позивач не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР в судове засідання не зявилась, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи\~не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 21.04.2012 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 120. З матеріалів справи судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між сторонами. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про зобовязання [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини, суд зазначає наступне. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 150 СК України). Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно зі ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частинами 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновком\~\~ Управління служб у справах дітей від 14.11.2017 року № 657 встановлено, що сторони у справі є батьками малолітнього [PERSON], 27.08.2012 року.\~\~Батьки дитини мешкають окремо, дитина мешкає разом з матірю за адресою: м. Харків, вул. Старошишківська, б. 9, кв. 16. Батько дитини [PERSON] проживає за адресою: [INFO], б. 62-В, кв. 61. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 12.10.2017 року, за даною адресою для дитини створено належні умови для перебування або проживання. [PERSON] на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, матеріально забезпечений, працює у Головному управління Національної поліції в Харківській області на посаді старшого інспектора, за місцем роботи характеризується позитивно. Крім того, у висновку Управління зазначає про доцільність встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], визначивши час спілкування: у 1-у та 3-ю пятницю з 17.00 год. по неділю до 19.00 год. щомісяця, щосереди з 17.00 до 21.00 год.; в день народження сина з 12.00 год. до 16.00 год., а також з 19 липня по 30 липня щороку, починаючи з 2018 року, також протягом 15 днів безперервно під час відпустки [PERSON] Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Таким чином,

Outcome: approved