Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 12 липня 2013 року у розмірі 14390 грн. 08 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп., зазначаючи, що 12 липня 2013 року з відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого він одержав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з неналежним виконання відповідачем умов договору виникла заборгованість, яка станом на 31 липня 2016 року становить 14390 грн. 08 коп. та складається з: 792 грн. 72 коп. заборгованість за кредитом; 9535 грн. 93 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2900 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 661 грн. 43 коп. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу в його відсутність, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, судова повістка повернулась з відміткою пошти: «за закінченням строку зберігання та відсутністю адресата вдома». Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу [PERSON] за місцем його реєстрації. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання боржника немає. Відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки від нього не надходило. За таких обставин суд вважає необхідним розглядати справу в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 12 липня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н у вигляді підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. При отриманні кредитної картки відповідач надав згоду на те, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач був ознайомлений в письмовому вигляді та зобовязався регулярно ознайомлюватися із змінами «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.ргіуаtbапk.uа, що підтверджується його особистим підписом у заяві /а.с.7/. Відповідно до підписаної заяви та у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом із розрахунку 360 днів на рік. Строк дії договору, як передбачено п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом даного строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же строк. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Судом встановлено, що відповідач обовязок по сплаті кредиту належним чином не виконував у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31 липня 2016 року складає по тілу кредиту 792 грн. 72 коп. Згідно ст.ст. 1050,1054 ЦК України позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до підписаної заяви та у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом із розрахунку 360 днів на рік. Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» процентна ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту Кредитування становить 3,75%. /а.с.8/. Відповідно до наданої позивачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та розрахунку заборгованості станом на 31.07.2016 за договором № б/н від 12.07.2013, укладеним між сторонами, вбачається, що базова процентна ставка на момент укладення кредитного договору складає 30% річних (2,5% у місяць), згодом, позивач двічі змінював умови кредитування: з 01.09.2014 було змінено процентну ставку за користування кредитом на 34,8% річних (2,9% у місяць), а з 01.04.2015 на 43,2% річних (3,6 % у місяць). Відповідно до автоматизованого розрахунку заборгованості починаючи з 31.12.2013 відповідач має заборгованість по несплачених процентах, що нараховані на прострочену заборгованість, в сумі 9535 грн. 93 коп. Розрахунок нарахованих на прострочену заборгованість за кредитом процентів відбувається за кожен день використання кредитних коштів за формулою, передбаченою Умовами та Правилами, та розміщеною на офіційному сайті КБ «ПриватБанк», де: ((% ставка на прострочену заборгованість/360)*кількість днів)* (сальдо простроченої заборгованості за кредитом/100): Проте, починаючи з 31.03.2014 розмір процентів, нарахованих на прострочену заборгованість, не відповідає дійсності та є завищеним. Отже, розмір нарахованих відсотків на прострочену заборгованість, відповідно до вищезазначених формул та даних, що наведені позивачем у розрахунку, повинні становити: - за період з 31.03.2014 по 05.04.2014р. ((30,00/360)*30)*( 136,60/100)=3,42 грн., а в розрахунку банку 9,9 грн.; - за період з 30.04.2014 по 01.05.2014р. ((30,00/360)*30)*(162,01/100)=4,05 грн., а в розрахунку банку 18,48 грн.; - за період з 30.05.2014 по 31.08.2014р. ((30,00/360)*94)*(162,01/100)=12,73 грн., а в розрахунку банку 110,40 грн.; - за період з 01.09.2014 по 31.03.20154р. ((34,80/360)*212)*(162,56/100)=33,31 грн., а в розрахунку банку 708,16 грн.; - за період з 01.04.2015 по 31.07.2016р. ((43,20/360)*488)*(162,56/100)=95,20 грн., а в розрахунку банку 7422,32 грн.; Отже, розмір процентів на прострочену заборгованість становить 0,10+0,93+1,58+0,09+3,62+ 0,40+3,42+4,05+12,73+33,31+95,20= 155 грн. 43 коп., та з урахуванням відсутності заборгованості по несплаченим процентам на поточну заборгованість, загальна заборгованість по процентах складає 155 грн. 43 коп., а тому, саме ця сума і підлягає стягненню. Банк, окрім стягнень по основних зобовязаннях, просить стягнути неустойку: заборгованість по комісії та пені в розмірі 2900 грн. 00 коп. При підписанні анкети-заяви сторони погодили, що дана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг. З наданої довідки про умови кредитування сторонами передбачена пеня за несвоєчасне погашення заборгованості. При цьому графа «щомісячна комісія» відсутня. Також не передбачена комісія і за Умовами та правилами надання банківських послуг. Тому, суд вважає, що у даному випадку в розрахунку заборгованості позивач нарахував відповідачці не комісію, як ним вказано, а пеню в розмірі 2900 грн. 00 коп., яка передбачена Умовами та правилами. Відповідно до ст.551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України\~\~від 03.09.2014 р. у справі № 6-100цс14 частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та чистини четвертої статті 10 ЦК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Беручи до уваги, що заборгованість по тілу кредиту складає 792 грн. 72 коп., а розмір нарахованої банком неустойки значно перевищує, у декілька раз розмір збитків, суд вважає необхідним зменшити її розмір до 1\~000 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафів є необґрунтованими з огляду на таке. При підписанні анкети-заяви сторони погодили, що дана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг. У той самий час вищевказаними Умовами та Тарифами передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобовязань більш ніж на 30 днів, що є подвійною відповідальністю боржника. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, який є обовязковим для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України. За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині щодо стягнення з відповідачки штрафів. На підставі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Аналізуючи зібрані по справі докази суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та вважає можливим стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 1948 грн. 15 коп. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача також слід стягнути судовий збір в розмірі 1378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial