Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи тим, що 01 листопада 2011 року між ТзОВ «Озерянка» та [PERSON] було укладено договір позики, за яким ТзОВ «Озерянка» в особі директора [PERSON] надав позику в сумі 205 000 грн. відповідачу [PERSON] з терміном погашення до 30 квітня 2014 року. На вимогу позикодавця кошти повернені не були, тому позивач просить суд про стягнення їх з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав повністю з мотивів викладених в позовній заяві. Представник відповідача позов визнав, суду пояснив, що відповідач на даний час не може повернути всі кошти, які він позичив у ТзОВ «Озерянка». Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 01 листопада 2011 року між яким ТзОВ «Озерянка», в особі директора [PERSON], та відповідачем [PERSON] укладено договір безвідсоткової позики, за яким відповідач отримав у борг від позикодавця (позивача) 205 000 грн. (а.с.10). Згідно п. 1.1 договору строк повернення позики за даним Договором сторонами встановлено до 30 квітня 2014 року. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, договір позики від імені ТзОВ «Озерянка» підписано директором [PERSON], позикоотримувачем згідно договору також є [PERSON], але вже як фізична особа. Як пояснюють представники сторін, фізична особа [PERSON] свого обов'язку повернення коштів за договором позики директору ТзОВ «Озерянка» [PERSON] не виконав. Стаття 1 ЦПК України визначає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного, як вважає представник позивача, права, однак представник відповідача визнала позовні вимоги, отже право позивача не порушено, бо відповідач не заперечує факту отримання грошових коштів та не заперечує щодо їх повернення. В даному випадку між сторонами відсутній спір. Представника відповідача в своїх поясненнях вказує на те, що відповідач не може повернути всю позику одразу, однак клопотання про розстрочку чи відстрочку виконання рішення суду представник відповідача не заявляла, що ще раз свідчить про відсутність спору між сторонами. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки між сторонами відсутній спір. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 15, 1046 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 1, 3 ЦПК України,

Outcome: dismissed