Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач зазначив, що 15.02.2008р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір №2008/686-Ф03.7/11, згідно якого відповідач отримала кредит у сумі 44 300,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,25% річних, та кінцевим терміном погашення не пізніше 14.02.2024р. На виконання вимог ч.5 розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про акціонерні товариства» найменування Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», яке є його правонаступником. Відповідач [PERSON] заборгованість за кредитним договором не погашає, у звязку з чим станом на 09.06.2015р. має заборгованість в сумі 42 990,61 доларів США, яка складається з: - 36174,95 доларів США заборгованість за кредитом; - 5171,96 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 421,20 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту; - 1222,50 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Просить солідарно стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості в гривневому еквіваленті на день винесення рішення, та судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені оголошенням у «Урядовому курєрі», причину неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі не надано. За згоди представника позивача суд ухвалює по справі заочне рішення. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 15.02.2008р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір №2008/686-Ф03.7/11, згідно якого відповідач отримала кредит у сумі 44300,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,25% річних, та кінцевим терміном погашення не пізніше 14.02.2024р. (а.с.5-10). Також 15.02.2015р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №06-09/250, згідно якого поручитель зобовязався у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором (а.с.16,17). 14.06.2010р., на виконання вимог ч.5 розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про акціонерні товариства» найменування Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», яке є його правонаступником (а.с.42). Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач [PERSON] заборгованість за кредитним договором не погашає, у звязку з чим станом на 09.06.2015р. має заборгованість в сумі 42990,61 доларів США, яка складається з наступного: - 36174,95 доларів США заборгованість за кредитом; - 5171,96 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 421,20 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту; - 1222,50 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення відсотків (а.с.33-37). Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідносин є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 525 цього ж Кодексу одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість на кредитним договором №2008/686-Ф03.7/11 від 15.02.2008р. в сумі 42990,61 доларів США, в гривневому еквіваленті на день винесення рішення. Згідно Постанови від 24.09.2014р. судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. Представником позивача не надано доказів наявності в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями на день укладення договору. Тому, враховуючи, що грошовою одиницею в Україні є гривня, слід солідарно стягнути з відповідачів суму заборгованості в гривневому еквіваленті, по курсу на день винесення рішення, який, згідно довідки № 08.506-279/20394 від 16.11.2015 року, складає 23, 0598грн за 1,00 долар США. Щодо суми заборгованості, яка підлягає стягненню, суд відзначає наступне. Згідно ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р., на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014р. з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету міністрів України № 1085-р від 07.11.2014р. « Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м.Кіровське включено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Позивач просить солідарно стягнути з відповідачів 421,20 доларів США пені за несвоєчасне повернення кредиту, та 1222,50 доларів США пені за несвоєчасне повернення відсотків. Як вбачається з наданого суду розрахунку суми позову, пеня нарахована за період з 08.06.2014 по 18.05.2015р.р. (а.с.36-37). Таким чином, з огляду на положення ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р., у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити, стягнувши з відповідачів солідарно заборгованість за кредитом та за відсотками за користування кредитом в сумі 41\~346,91 долар США, в гривневому еквіваленті станом на день винесення рішення. Судові витрати розподілити за положеннями ст.88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Покладення солідарного обов'язку по сплаті судових витрат не ґрунтуються на вимогах закону та є неправильним, тому суд вважає за потрібне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені останнім судові витрати по 1827грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial