Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь заборгованість за договором про фінансовий лізинг №00004360 від 13.02.2012 року, яка складається із збитків у розмірі 34372,13 грн., плати за фактичний час користування обєктом лізингу у розмірі 48515,40 грн., що разом становить 82887,53 грн. Вилучити обєкт лізингу транспортний засіб типу VW Polo А5, 1.4 І Benzin, шасі №WVWZZZ6RZCY174787, двигун № [NUMBER], рік виробництва 2012, що на праві власності належить ТзОВ «Порше Лізинг Україна», та передати його ТзОВ «Порше Лізинг Україна». Стягнути з відповідачки судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 13.02.2012 року ТзОВ «Порше Лізинг Україна» уклало з [PERSON] договір фінансового лізингу №00004360, відповідно до положень якого позивач передав [PERSON] у користування транспортний засіб типу VW Polo А5, 1.4 І Benzin, шасі №WVWZZZ6RZCY174787, двигун № [NUMBER], рік виробництва 2012, строком на 60 місяців, а [PERSON] зобовязався прийняти обєкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невідємну частину договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 18800,00 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 3760,00 доларів США. В подальшому, 20.11.2012 року між позивачем, [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено Угоду б/н про заміну лізингоодержувача в договорі фінансового лізингу № 00004360 від 13.02.2012 року. Відповідно до умов угоди, сторони домовились замінити лізингоодержувача [PERSON] на ФОП [PERSON] з передачею останній усіх прав та обовязків відповідної сторони, визначених договором про фінансовий лізинг. 16.01.2013 року між позивачем, ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено Угоду б/н про заміну лізингоодержувача в договорі фінансового лізингу №00004360 від 13.02.2012 року, відповідно до умов якої сторони домовились замінити лізингоодержувача ФОП [PERSON] на [PERSON] з передачею останньому усіх прав та обовязків відповідної сторони, визначених Договором про фінансовий лізинг та сформовано новий план відшкодування. 11.06.2013 року між позивачем, [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено Угоду б/н про заміну лізингоодержувача в Договорі фінансового лізингу №00004360 від 13.02.2012 року, відповідно до умов якого сторони домовились замінити лізингоодержувача [PERSON] на [PERSON] з передачею останній усіх прав та обовязків відповідної сторони, визначених Договором про фінансовий лізинг. Актом прийому-передачі обєкту лізингу від 11.06.2013 року, укладеному до договору б/н про заміну лізингоодержувача в договорі фінансового лізингу №00004360 від 13.02.2012 року, обєкт лізингу передано у користування відповідачки. З серпня 2015 року відповідачка почала порушувати свої зобовязання за договором щодо сплати лізингових платежів, не сплативши лізингові платежі за серпень - жовтень 2015 року. Відповідачка порушила свої зобовязання за Договором, не здійснивши наступні лізингові платежі: часткова несплата щомісячного лізингового платежу за серпень 2015 року на суму 5877,06 грн. відповідно до рахунку № 289827 від 03.08.2015 року, належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.08.2015 року; несплата щомісячного лізингового платежу за вересень 2015 року на суму 8931,70 грн. відповідно до рахунку № 00294710 від 02.09.2015 року, належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.09.2015 року; несплата щомісячного лізингового платежу за жовтень 2015 року на суму 8637,04 грн. відповідно до рахунку № 00299809 від 05.10.2015 року, належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.10.2015 року. Отже, загальна сума невиконаних грошових зобовязань відповідачки за лізинговими платежами за серпень - жовтень 2015 р. складала 23445,80 грн. Позивачем, у звязку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобовязань за договором були надіслані наступні нагадування: перше нагадування від 08.09.2015 року; друге нагадування від 18.09.2015 року; третє нагадування від 05.10.2015 року; третє нагадування від 16.10.2015 року. Разом з третім нагадуванням на адресу відповідачки 04.11.2015 року було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення обєкта лізингу та повідомлення про відмову від договору вих. № 00004360 від 16.10.2015 року. Вимога була направлена позивачем як на адресу реєстрації, так і за місцем фактичного проживання, проте не була отримана відповідачкою та повернулася на адресу позивача у звязку із закінченням строку зберігання. Оскільки вимога була направлена 04.11.2015 року, договір вважається припиненим 18.11.2015 року. Отже, останнім днем сплати заборгованості є 22.11.2015 року, поверненням обєкта лізингу - 02.12.2015 року. Станом на день направлення вимоги від 16.10.2015 року відповідачка була зобовязана сплатити позивачеві заборгованість за договором у розмірі 27226,59 грн., а саме: несплачені лізингові платежі у розмірі 23454,80 грн.; штрафні санкції за прострочення терміну сплати платежів у розмірі 1476,79 грн.; витрати, понесені лізингодавцем з метою повернення простроченої заборгованості лізингоодержувача у розмірі 2304,00 грн. Відповідачка з порушенням встановленого терміну сплатила заборгованість у розмірі 27226,59 грн., проте, всупереч вимогам договору, не виконала свої зобовязання щодо повернення Обєкта лізингу. Відповідачка повинна була повернути обєкт лізингу до головного офісу позивача впродовж 10 (десяти) робочих днів з моменту направлення вимоги, а саме до 29.11.2015 року. Проте, станом на момент подання позовної заяви обєкт лізингу так і не повернуто, зобовязання за договором не виконані. Виходячи з положень договору, відповідачка повинна компенсувати позивачу упущену вигоду у вигляді щомісячних платежів за фактичний час користування обєктом лізингу, а саме: частково несплачений щомісячний лізинговий платіж за березень 2016 року на суму 7296,33 грн., належний до сплати відповідно до плану відшкодування не пізніше 15.03.2016 року; щомісячний лізинговий платіж за квітень 2016 року на суму 10570,10 грн., належний до сплати відповідно до плану відшкодування не пізніше 15.04.2016 року; щомісячний лізинговий платіж за травень 2016 року на суму 10266,05 грн., належний до сплати відповідно до плану відшкодування не пізніше 15.05.2016 року; щомісячний лізинговий платіж за червень 2016 року на суму 10241,52 гри., належний до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.06.2016 року; щомісячний лізинговий платіж за липень 2016 року на суму 10141,40 грн., належний до сплати відповідно до плану відшкодування не пізніше 15.07.2016 року. Отже, відповідачка зобовязана компенсувати позивачу плату за фактичний час користування обєктом лізингу у розмірі 48515,00 грн. Враховуючи протиправну поведінку відповідачки та її явне небажання виконувати умови договору, неможливість за рахунок власних виробничих ресурсів стягнути заборгованість за договором та повернути обєкт лізингу, який є власністю позивача, та враховуючи спеціалізацію на ринку, позивач з метою забезпечення виконання зобовязань за договором змушений був звернутись до спеціалізованої організації, а саме: ТзОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» та ТзОВ «Дельта М ЮКРЕЙН» з метою надання послуг, спрямованих на забезпечення повного та своєчасного виконання умов договору лізингу. У зв'язку із цим, позивач поніс витрати у розмірі 4141,35 грн. без ПДВ. Дана сума грошових коштів має бути компенсована позивачу з урахуванням податку на додану вартість, а саме: у розмірі 4969.62 грн., оскільки ТОВ «Порше Лізинг Україна» є платником податку на додану вартість відповідно до вимог чинного законодавства України. Крім того, позивач поніс витрати, у звязку із необхідністю звернення до спеціалізованої організації ТОВ «Юридична фірма Вернер» з метою надання послуг по юридичному консультуванню, підготовці заяви про визнання вимог позивача та представництва інтересів позивача. Виходячи з вищевикладеного, позивачу мають бути компенсовані збитки, заподіяні у звязку з неналежним виконанням умов договору у розмірі 10000,00 без ПДВ. Дана сума грошових коштів має бути компенсована позивачу з урахуванням податку на додану вартість, а саме: у розмірі 12000.00 грн., оскільки ТзОВ «Порше Лізинг Україна» є платником податку на додану вартість відповідно до вимог чинного законодавства України. Таким чином, через порушення своїх зобовязань за договором, відповідачка має відшкодувати позивачу збитки, що виникли у звязку з відновленням його порушеного права як власника обєкта лізингу в розмірі 16969,62 грн. Зважаючи на те, що станом на дату складання позовної заяви, обєкт лізингу так і не було повернуто позивачеві та відповідно до плану відшкодування витрат, який є невідємною частиною договору, відповідачкою залишаться невиплаченими проценти і комісії за лізинговими платежами з серпня 2016 року по лютий 2017 року в розмірі еквівалентному у гривні 701,29 доларів США. Станом на день, що передував складанню позовної заяви (27.07.2016 року) курс ПАТ «Креді [PERSON]», складав 24,815 грн. за 1 долар США. Отже, Відповідачка в період з серпня 2016 року по лютий 2017 року мала би сплатити: 701,29*24,815 = 17402, 51 грн. З огляду на вищенаведене, у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань, договір було припинено, чим завдано позивачу збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 17402,51 грн. Таким чином, через порушення своїх зобовязань за договором, відповідачка має відшкодувати позивачу збитки, що складаються із суми матеріальних витрат позивача, що виникли у звязку з відновленням його порушеного права (реальні збитки) та упущеної вигоди, що складає 34372,13 грн. З огляду на вищенаведене, загальна сума заборгованості відповідачки відповідно до цієї позовної заяви, що складається із збитків та плати за фактичне користування і об'єктом лізингу складає 82887,53 грн. У звязку із систематичним порушенням умов договору з боку відповідача, несплатою лізингових платежів відповідно до плану відшкодування, позивач відмовився від договору і висунув вимогу про сплату відповідачкою заборгованості за договором, а також про повернення об'єкту лізингу, про що позивач проінформував Відповідача вимогою від 16 жовтня 2015 року за вих. №00004360. При цьому, у своєму листі позивач встановив строки для сплати заборгованості впродовж 3 днів з дня отримання вимоги, повернення обєкту лізингу впродовж 10 (десяти) робочих днів з дня отримання цього повідомлення. Оскільки датою припинення договору є 18.11.2015 року, останнім днем сплати заборгованості є 22.11.2015 року, а днем поверненням обєкта лізингу - 02.12.2015 року. Однак, обєкт лізингу в зазначений строк повернуто не було, зобовязання з оплати заборгованості за договором не виконані. У звязку із неповерненням обєкта лізингу в зазначений у вимозі строк, останній підлягає вилученню у відповідачки. Загальна сума всіх вимог складає 233889,13 грн., тому розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання цієї позовної заяви, становить 3508, 34 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явилася, причин своєї неявки суду не повідомила, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у її відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України, проти чого представник позивач у своїй заяві не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 806 ЦК України передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Судом встановлено, що ТзОВ «Порше Лізинг Україна» є власником автомобіля VW Polo Fly, номер кузова [NUMBER], двигун 1.4 TSI 63кВт/85 к.с. 13.02.2012 року ТзОВ «Порше Лізинг Україна» уклало з [PERSON] договір фінансового лізингу №00004360, відповідно до положень якого позивач передав [PERSON] у користування транспортний засіб типу VW Polo А5, 1.4 І Benzin, шасі №WVWZZZ6RZCY174787, двигун № [NUMBER], рік виробництва 2012, строком на 60 місяців, а [PERSON] зобовязався прийняти обєкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невідємну частину договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 18800,00 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 3760,00 доларів США. Актом прийому-передачі до договору лізингу № 00004360 від 13.02.2012 року від 27.02.2012 року обєкт лізингу передано у користування [PERSON] 20.11.2012 року між ТзОВ «Порше Лізинг Україна», [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено Угоду б/н про заміну лізингоодержувача в Договорі фінансового лізингу № 00004360 від 13.02.2012 року. Відповідно до умов угоди, сторони домовились замінити лізингоодержувача [PERSON] на ФОП [PERSON] з передачею останній усіх прав та обовязків відповідної сторони, визначених договором про фінансовий лізинг. Актом прийому-передачі обєкта лізингу від 20.11.2012 року обєкт лізингу VW Polo А5, 1.4 І Benzin передано у користування ФОП [PERSON] 16.01.2013 року між позивачем, ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено Угоду б/н про заміну лізингоодержувача в договорі фінансового лізингу № 00004360 від 13.02.2012 року, відповідно до умов якої сторони домовились замінити лізингоодержувача ФОП [PERSON] на [PERSON] з передачею останньому усіх прав та обовязків відповідної сторони, визначених Договором про фінансовий лізинг та сформовано новий план відшкодування. Актом прийому-передачі обєкта лізингу від 16.01.2013 року обєкт лізингу VW Polo А5, 1.4 І Benzin передано у користування [PERSON] 11.06.2013 року між ТзОВ «Порше Лізинг Україна», [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено Угоду б/н про заміну лізингоодержувача в Договорі фінансового лізингу №00004360 від 13.02.2012 року, відповідно до умов якого сторони домовились замінити лізингоодержувача [PERSON] на [PERSON] з передачею останній усіх прав та обовязків відповідної сторони, визначених Договором про фінансовий лізинг. Актом прийому-передачі обєкта лізингу від 11.06.2013 року, укладеному до угоди про заміну лізингоодержувача в договорі фінансового лізингу №00004360 від 13.02.2012 року, обєкт лізингу передано у користування відповідачки [PERSON] Згідно матеріалів справи [PERSON] неодноразово повідомлялася про виниклу заборгованість, про що їй 08.09.2015 року, 18.09.2015 року, 05.10.2015 року, 16.10.2015 року надсилалися нагадування про несплату місячного платежу, пені та штрафу. Крім цього, відповідачці скеровувалася вимога про сплату заборгованості за договором, повернення обєкта лізингу та повідомлення про відмову від договору (вих. № 00004360 від 16.10.2015 року). Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець зобов'язаний передбачені договором строки надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору. Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що лізингоодержувач зобов'язаний відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов'язання щодо утримання предмета лізингу. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до положень п. 6.1. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, що становлять невідємну частину договору, відповідачка зобовязалася здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до плану відшкодування. Відповідно 6.3. Умов лізингу, позивач та відповідачка погодили, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті за договором на користь позивача, відображають справедливу вартість обєкта лізингу та забезпечують отримання позивачем очікуваної станом на дату виконання договору суми на основі діючого курсу обміну доларів США, встановленого Національним банком України або українським комерційним банком (ПАТ «Креді [PERSON]»), як буде обрано за рішенням позивача, станом на дату, коли кожен платіж підлягає виплаті. Таким чином, при укладанні між сторонами договору, позивач сподівався отримати доходи впродовж дії договору, при належному виконанні умов договору відповідачкою у вигляді процентів і комісій, які входять до складу лізингового платежу. Відповідно до п. 6.5. Умов лізингу, щомісячний платіж здійснюється на рахунок, зазначений позивачем, не пізніше 15-го (пятнадцятого) календарного дня, вказаного у плані відшкодування. У випадку прострочення платежів за договором, згідно із п. 8.2. Умов лізингу відповідачка зобовязалася сплачувати штрафні санкції. Зокрема, такі штрафні санкції включали: пеня у розмірі 10% річних від суми невиплаченої суми за кожен день прострочення до повного виконання відповідачкою зобовязань (п. 8.2.1. Умов лізингу); штрафні санкції, що підлягають сплаті відповідачкою за нагадування про несплату, надіслані позивачем відповідачці у випадку прострочення платежів у розмірі, що становить гривневий еквівалент суми у 15 доларів США за першу платіжну вимогу, 20 доларів США за другу платіжну вимогу та 25 доларів США за третю платіжну вимогу (п. 8.2.2. Умов лізингу); компенсація будь-яких витрат, понесених позивачем, зокрема, витрати на юридичні послуги, судові та позасудові процедури з метою стягнення сум, несплачених відповідачкою у відповідності до Договору (п. 8.2.3. Умов лізингу). Відповідно до п. 8.3.1. Умов договору, якщо відповідачка прострочить виплату лізингового платежу протягом більш ніж 10 робочих днів, позивач має право надіслати відповідачці першу платіжну вимогу в письмовій формі. Якщо відповідачка не здійснить оплату протягом 7 робочих пнів з моменту першої вимоги, позивач надсилає в такий же спосіб другу платіжну вимогу, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 днів із зазначенням нагадування, що після завершення строку здійснення оплати, за умови нездійснення оплати, договір підлягає розірванню відповідно до п. 12.6.1. Сторони домовились, що невиконання зобовязань після надіслання другої платіжної вимоги означає, що відповідачка не має наміру в подальшому виконувати свої зобовязання за цим договором. Відповідно до п. 12.6.1. Умов договору, позивач має право в односторонньому порядку припинити договір у разі, якщо відповідачка не сплатила наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобовязання зі сплати перевищує 30 днів. Як передбачено п. 12.7 Умов лізингу, у випадку неотримання відповідачкою повідомлення/вимоги через відсутність за адресою/повернення через закінчення строку зберігання, відповідачка вважається належним чином повідомленою. Згідно п. 12.10 Умов лізингу, у будь-якому випадку дострокового припинення дії договору, позивач прямо зберігає право вимагати додаткових компенсацій, особливо щодо таких фактичних витрат, як страхові франшизи, витрати на збут, штрафи, витрати на правову допомогу. Згідно з п. 12.13. Договору, у випадках, передбачених пунктами 12.6 та 12.12 контракт вважається розірваним на 10-й (десятий) робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони. Позивач взяті на себе зобовязання виконав в повному обсязі та 11.06.2013 року передав відповідачці у платне володіння та користування предмет лізингу, а саме: автомобіль VW Polo А5, 1.4 І Benzin, шасі №WVWZZZ6RZCY174787, двигун № [NUMBER], рік виробництва 2012, державний номер [NUMBER], що підтверджується актом прийому-передачі обєкта лізингу до угоди про заміну лізингоодержувача в договорі про фінансовий лізинг № 00004360 від 13.02.2012 року. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ч. 1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідачка [PERSON], в порушення умов договору, не проводила сплату лізингових платежів, встановлених графіком сплати, у звязку з чим її заборгованість за фактичний час користування обєктом лізингу становить 48515,40 грн., з них: частково несплачений щомісячний лізинговий платіж за березень 2016 року на суму 7296,33 грн., належний до сплати відповідно до плану відшкодування не пізніше 15.03.2016 року; щомісячний лізинговий платіж за квітень 2016 року на суму 10570,10 грн., належний до сплати відповідно до плану відшкодування не пізніше 15.04.2016 року; щомісячний лізинговий платіж за травень 2016 року на суму 10266,05 грн., належний до сплати відповідно до плану відшкодування не пізніше 15.05.2016 року; щомісячний лізинговий платіж за червень 2016 року на суму 10241,52 гри., належний до сплати відповідно до плану відшкодування не пізніше 15.06.2016 року; щомісячний лізинговий платіж за липень 2016 року на суму 10141,40 грн., належний до сплати відповідно до плану відшкодування не пізніше 15.07.2016 року. У звязку з наведеним, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачка сплату чергових лізингових платежів не проводить, у неї виникла заборгованість перед позивачем, внаслідок чого останній зазнав значної шкоди, що суд вважає істотним порушенням умов договору фінансового лізингу, оскільки позивач був позбавлений права на отримання доходу, на який розраховував при укладенні даного договору, а отже, з відповідачки [PERSON] слід стягнути на користь ТзОВ «Порше Лізинг Україна» заборгованість в розмірі 48515,40 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦКУ, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до п. 2. ч. 2 ст. 22 ЦКУ, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно із ч. 3 ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Пункт 8.2.3. Договору, передбачає, що у випадку прострочення сплати лізингового платежу за договором, до відповідачки застосовуються наступні санкції, зокрема, компенсація будь-яких витрат понесених позивачем та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, невиплачених відповідачкою відповідно до договору. У п. 8.6. Договору, зазначено, що будь-які збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням стороною своїх зобовязань за контрактом, підлягають відшкодуванню у повному обсязі понад передбачені контрактом штрафні санкції. Відповідно до п. 16.1. Договору, незалежно від завершення виконання цього контракту або проведення операцій, запланованих в рамках цього контракту, усі витрати та збитки (включаючи ті з них, що повязані з виплатою гонорарів за юридичні та фінансові консалтингові послуги), завдані у звязку з укладенням або виконанням цього контракту, а також операціям запланованими в рамках виконання цього контракту, відшкодовуються стороною, яка завдала такі збитки. Враховуючи протиправну поведінку відповідачки та її явне небажання виконувати умови договору, неможливість за рахунок власних виробничих ресурсів стягнути заборгованість за договором та повернути обєкт лізингу, який є власністю позивача, та враховуючи спеціалізацію на ринку, позивач з метою забезпечення виконання зобовязань за договором змушений був звернутись до спеціалізованої організації, а саме: ТзОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» та ТзОВ «Дельта М ЮКРЕЙН» з метою надання послуг, спрямованих на забезпечення повного та своєчасного виконання умов договору лізингу. Таким чином, через порушення своїх зобовязань за договором, відповідачка має відшкодувати позивачу збитки, що виникли у звязку з відновленням його порушеного права як власника обєкта лізингу в розмірі 16969,62 грн. Крім цього, у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань, договір було припинено, чим завдано позивачу збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 17402,51 грн., яка полягає у тому, що станом на дату складання позовної заяви, обєкт лізингу так і не було повернуто позивачеві та відповідно до плану відшкодування витрат, який є невідємною частиною договору, відповідачкою залишаться невиплаченими проценти і комісії за лізинговими платежами з серпня 2016 року по лютий 2017 року. Відтак, дослідженими обставинами справи встановлено, що через порушення своїх зобовязань за договором, відповідачка має відшкодувати позивачу збитки, що складаються із суми матеріальних витрат позивача, що виникли у звязку з відновленням його порушеного права (реальні збитки) та упущеної вигоди на загальну суму 34372,13 грн. Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач зобовязаний у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Згідно з п. 3.1. Умов лізингу, позивачем було придбано обєкт лізингу, обраний відповідачкою на свій власний розсуд. Пунктом 4.1. Умов лізингу визначено, що позивач зберігає за собою право власності на обєкт лізингу, в той час як відповідачка матиме право на користування обєктом лізингу впродовж усього строку дії договору (окрім випадків, коли позивач матиме право розірвати договір та вимагати повернення обєкту лізингу, як зазначено в договорі). Відповідно до п. 12.9 Умов лізингу, у разі дострокового припинення Договору з боку позивача, відповідачка зобовязувалася повернути обєкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані до головного офісу позивача впродовж 10 (десяти) робочих днів з дати одержання вимоги позивача про таке повернення. Згідно із п. 13.6 Умов лізингу, у випадку відмови відповідачки від повернення обєкту лізингу або затримки у такому поверненні, позивач мав право вилучити обєкт лізингу. При ньому, на підставі п. 13.5 Умов лізингу, відповідачка відшкодовує всі та будь-які витрати, понесені позивачем, у звязку із вилученням (поверненням) обєкта лізингу, у тому числі витрати, пов'язані із залученням будь-яких третіх осіб, що надають послуги, повязані з вилученням об'єкта лізингу. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що у відповідачки необхідно вилучити та передати власнику ТзОВ «Порше Лізинг Україна» обєкт лізингу, а саме: автомобіль VW Polo А5, 1.4 І Benzin, шасі №WVWZZZ6RZCY174787, двигун № [NUMBER], рік виробництва 2012, державний номер [NUMBER], у звязку з невиконанням останньою умов договору фінансового лізингу № 00004360 від 13.02.2012 року та виникненням заборгованості. Понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір в розмірі 3508,35 грн., підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved