Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

позивач звернувся до відповідача з позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок виконання поручителем договору поруки, та моральної шкоди. В обґрунтування покликався на те, що в кінці 2007 року до нього звернувся мій відповідач [PERSON], повідомив, що він хоче взяти у Кредитній спілці «Шанс» кредит в сумі 10 000 грн. Однак, спілка погодиться видати кредит за умови забезпечення кредиту двома поручителями. Він, не знаючи вимог чинного законодавства в частині відповідальності поручителя, і вважаючи, що його поручительство носить виключно моральний характер, погодився укласти договір поруки. 21.12.2007р. між [PERSON] та КС «Шанс» був укладений кредитний договір за № 570, згідно з яким відповідач отримав кредит в сумі 10 000 грн. Від відповідача він дізнався, що ці кошти він використав для придбання меблів. Одночасно між ним та КС «Шанс» 21.12.2007р. був укладений договір поруки. Текст договору поруки він не читав, копії договору йому не надали. Йому відомо, що частину кредитних коштів, отриманих відповідачем, повертав інший довіритель [PERSON], який був директором фірми «Тамерман» в м. Стрию, в якій працював [PERSON] Останній одного разу відповідач попросив його сплатити незначну суму в якості погашення кредиту в розмірі 255 грн. Він погодився і сплатив цю суму 21.07.2010р. Після цього йому неодноразово телефонували КС «Шанс» як до поручителя з вимогою повернути суму кредиту, яку відповідач не погашає кредит. Він звертався до [PERSON] щодо необхідності погашення кредиту, але останній йому відповідав, що немає коштів. 30.04.2010 року Личаківським районним судом м. Львова був виданий судовий наказ про стягнення на користь КС «Шанс» солідарно з нього, відповідача [PERSON] та [PERSON] заборгованості в сумі 7746,75 грн. Цю суму боргу не сплачували ні [PERSON], ні [PERSON] До нього у квартиру, де перебувала важко хвора дружина [PERSON], навідувалися державні виконавчі та представники КС «Шанс», які погрожувати у разі несплати цього боргу вилучити з квартири майно і автомобіль і реалізувати. Дружина після лікування у психіатричній лікарні перебувала і перебуває у депресивному стані після лікування у психіатричній лікарні, тому відвідини державного виконавця та представника КС «Шанс» привели до загострення захворювання дружини. Саме ця обставина спонукала його сплатити 18.06.2013р. КС «Шанс» всю суму заборгованості в розмірі 7746,75 грн., визначену судовим наказом Личаківського районного суду м. Львова від 30.04.2010р. Оскільки, він як поручитель, сплативши на користь КС «Шанс» 8001,75 грн., повністю погасив кредитний борг [PERSON], в нього відповідно до вимог ч.2 ст.556 ЦК України виникло право вимагати від боржника відновлення свого майнового стану. Разом з тим йому завдано й моральну шкоду, яка полягає в тому, що відповідач [PERSON], не маючи наміру погашати взятий на власні потреби кредит, переконав його в необхідності бути його поручителем, що призвело до видачі судового наказу про стягнення з нього як поручителя невідшкодованої суми в солідарному порядку; до візитів державних виконавців з вимогами виконання судового наказу до нього у квартиру, де перебувала важко хвора дружина, що негативно вплинуло на її стан здоровя призвело до депресії. Моральну шкоду оцінює у 20 000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат [PERSON] позов підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 13.09.2016р. позов заперечив, пояснив, що дійсно 21.12.2007р. уклав з КС «Шанс» кредитний договір, згідно з яким отримав кредит в сумі 10 000 грн. Даний договір був укладений на прохання [PERSON] та [PERSON] Вони ж виступили поручителями. Отримані кошти вони поділили між собою: він залишив собі третину суми 3500 грн., решту між собою розділили між собою [PERSON] та [PERSON] До 2013р. він сплачував КС «Шанс» тіло кредиту і нараховані відсотки. Загалом він сплатив біля 5000 грн. Решту суми повинні були сплатити [PERSON] і [PERSON] В подальшому 28.09.2016р. відповідач в судове засідання не зявився. Після цього відповідач ще тричі: 02.11.2016р., 19.12.2016р. та 06.03.2016р. викликався до суду. Згідно поштової кореспонденції, судові повістки, які надсилалися відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про явку у суд 02.11.2016р. та 19.12.2016р. повернуті, оскільки останній перебував на лікуванні у м.Києві. Судова повістка, яка надсилалася відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про явку у суд 06.03.2016р. повернута за закінченням терміну зберігання, оскільки відповідач для отримання такої в поштове відділення не зявився. Відповідно до вимог ст.74 ч.5 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Окрім цього, вимогами ч. ст.77 ЦПК України передбачено, що сторони повинні повідомляти про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) і у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судову адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Таким чином відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи, повторно в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України розглянув справу за відсутності останнього та ухвалив рішення на підставі наявних у ній доказів. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - КС «Шанс», на неодноразові виклики в судове засідання не зявився. Оскільки сторони не наполягали на присутності представника КС «Шанс», суд розглянув справу за відсутності останнього, оскільки йог неявка не перешкоджала судовому розгляду. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статею 16 ЦК України\~ визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права\~\~чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55,\~124 Конституції України\~\~та з дотриманням статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонених законом. Суд встановив, що 21.12.2007р. між [PERSON] та КС «Шанс» укладений кредитний договір за № 570, згідно з яким відповідач отримав кредит в сумі 10 000 грн. З метою забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором між КС «Шанс» (кредитор) та [PERSON](поручитель) 21.12.2007р. було укладено договір поруки за №570-2 (а.с.5). За п.1 цього договору [PERSON](поручитель) взяв на себе обовязок відповідати за зобовязаннями [PERSON], що випливають з кредитного договору № 570 від 21.12.2007р. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Оскільки відповідач не виконував зобовязання за кредитним договором. 30.04.2010 року Личаківським районним судом м. Львова виданий судовий наказ про стягнення на користь КС «Шанс» солідарно з відповідача [PERSON] та поручителів [PERSON] і [PERSON] заборгованості в сумі 7746,75 грн. та судових витрат в розмірі 68,73 грн. (а.с.7). З довідки, наданої КС «Шанс» 18.06.2013р. за №51/2013 (.а.с.6) вбачається, що позивач як поручитель повністю розрахувався по кредиту [PERSON], виданого згідно Кредитного договору 21.12.2007р. за №570, сплативши 7746,75 грн. Кредитна спілка претензій до [PERSON] немає. Наведене підтверджується й копією квитанції до прибуткового касового ордеру від 13.06.2013р. (а.с.8). Відповідно до ч.2 ст.556 ЦК України лише за умови виконання зобовязання, забезпеченого порукою, поручитель набуває права кредитора в зобовязанні та має право регресної вимоги до боржника. Відтак, позивач як поручитель виконав зобовязання, забезпечене порукою, сплатив борг відповідача, у нього виникло право вимагати від останнього відновлення свого майнового стану, який зазнав змін в результаті виконання ним обовязку за боржника, тобто вимагати сплати 8001,75 грн. Стаття 60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позову своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, у справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов'язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов'язання ним виконано відповідно до умов договору, або не виконано не з його вини. Однак, як безспірно вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження позовних вимог подано належні і допустимі докази, які підтверджують виконання ним як поручителем заборгованості в розмірі за Кредитним договором 21.12.2007р., яка виникла внаслідок невиконання боржником [PERSON] своїх зобовязань. Всупереч вищенаведеному відповідачем не подано жодного доказу належного виконання ним зобовязань за договором та спростування позовних вимог. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України, відшкодування моральної (немайнової) шкоди в договірних правовідносинах може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також, якщо умови про відшкодування прописані в укладеному договорі.\~ Оскільки ст.1050 ЦК України, яка встановлює наслідки порушення договору позичальником, не передбачає права на відшкодування моральної шкоди, і таких наслідків не встановлено договором, підстав для задоволення відповідної вимоги позивача немає. Отже, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення в частині стягнення з відповідача 8001,75 грн. матеріальної шкоди, завданої погашенням боргу перед Кредитною спілкою «Шанс». Відповідно до вимог ст.88 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1100 грн. витрат на правову допомогу а також 640 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: partial