Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

позивач в позовній заяві просить суд змінити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , встановлене за рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 24.09.2015, справа №690/553/15-ц, визначивши його разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що 20.01.2004 вони з відповідачем по справі зареєстрували шлюб, в період якого [INFO] у них народився син - [PERSON] .. Згідно рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 24.09.2015 було визначено місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] , уродженцем м. Ватутіне, Черкаської області. На період ухвалення вказаного вище рішення вона перебувала у таких життєвих обставинах, за яких не мала можливості забезпечити за сином повноцінний догляд, в зв`язку з тим, що проживала в м.Кіровограді, працювала, винаймала житло, а тому між ними було вирішено визначити місце проживання сина - [PERSON] разом з батьком. На теперішній час сімейні обставини змінилися, син виявив бажання проживати разом з нею. За весь період їх окремого з сином проживання, вона постійно його відвідувала, забезпечувала матеріально, купувала одяг, продукти харчування, в період шкільних канікул син проживав разом з нею, вона відвідувала школу та гуртки, які відвідує син, цікавилася його успіхами, допомагала у виконанні домашніх завдань, постійно спілкувалася з ним по телефону. Згідно характеристики директора КЗЗСО І-ІІІ ступенів «Ватутінського ліцею № 2 ім. М.Ф.Ватутіна Ватутінської міської ради Черкаської області» «...протягом навчання [PERSON] у школі, мати, [PERSON] , приділяла належну увагу вихованню та навчанню дитини. Забезпечувала усім необхідним шкільним приладдям. Постійно підтримувала зв 'язок із школою та класним керівником». Вона має велике бажання, аби син проживав з нею. Чоловік також не заперечує стосовно їх з сином спільного проживання, при цьому вказує на необхідність офіційного зняття з нього певної відповідальності покладеної попереднім судовим рішенням про визначення місця проживання дитини разом з батьком. А тому добровільно відпустити сина проживати з нею відповідач відмовляється. На теперішній час вона має можливість самостійно та належним чином забезпечувати сина, створити для нього усі необхідні умови для його фізичного та духовного розвитку. Так, вона є фізичною особою-підприємцем, є власницею перукарні у м. Новомиргород, має стабільний дохід, має належні матеріально-побутові умови життя, які підтверджуються актом обстеження матеріально-побутових умов від 26.08.2020, є повністю здоровою особою, не перебуває на обліку в психлікарні, не має наркологічних захворювань та не перебуває на наркологічному обліку. Згідно характеристики за місцем проживання від 25.09.2020 № 181 за час проживання на території Новомиргородської міської ради вона зарекомендувала себе з позитивної сторони. Заяв та скарг від жителів міста до міської ради на неї не надходило. До адміністративної відповідальності не притягувалася. З сусідами перебуває у добрих стосунках. При розгляді зазначеної справи щодо місця проживання дитини, просить суд врахувати інтереси дитини, його бажання проживати разом з нею, син постійно просить її забрати його до себе, постійно запитує, коли вже він зможе приїхати до неї, а тому вона просить врахувати його психологічний стан та бажання проживати в м. Новомиргороді. Стосовно зміни місця навчання та кола його спілкування просить суд врахувати, що син є досить активний, комунікабельний, за період проживання у неї в період шкільних канікул вже знайшов друзів та знайомих, а тому вона вважає, що зміна місця проживання не порушить прав дитини, а лише створить нові можливості, нові знайомства, чого на теперішній час син бажає. Вона вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними належними доказами, а тому просить їх задовольнити. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у її відсутності під час підготовчого судового засідання, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності під час підготовчого судового засідання, позовні вимоги визнає повністю, просить позов задовольнити. Представник третьої особи - виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області в судове засідання не з`явився, від виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника третьої особи, підтримує позовні вимоги позивача в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази справи, вважає за необхідне заявлений позов задовольнити повністю. Вимоги позивача законні та обґрунтовані. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20.01.2004 позивач та відповідач по справі зареєстрували шлюб, що стверджується копією свідоцтва про одруження, актовий запис № 01 (а.с.8), в період якого [INFO] у них народився син - [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис №02 (а.с.7). Згідно рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 26.04.2010 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, що стверджується копією рішення (а.с.13) та копією свідоцтва про розірвання шлюбу, актовий запис №46 (а.с.9). Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 24.09.2015 було визначено місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] , уродженцем м. Ватутіне, Черкаської області, що стверджується копією рішення (а.с.26-28). На період ухвалення вказаного вище рішення позивач перебувала у таких життєвих обставинах, за яких не мала можливості забезпечити за сином повноцінний догляд, в зв`язку з тим, що проживала в м.Кіровограді, працювала, винаймала житло, а тому між сторонами було вирішено визначити місце проживання сина - [PERSON] разом з батьком. На теперішній час сімейні обставини змінилися, син виявив бажання проживати разом з мамою. За весь період їх окремого з сином проживання, вона постійно його відвідувала, забезпечувала матеріально, купувала одяг, продукти харчування, в період шкільних канікул син проживав разом з нею, вона відвідувала школу та гуртки, які відвідує син, цікавилася його успіхами, допомагала у виконанні домашніх завдань, постійно спілкувалася з ним по телефону. Згідно характеристики директора КЗЗСО І-ІІІ ступенів «Ватутінського ліцею № 2 ім. М.Ф.Ватутіна Ватутінської міської ради Черкаської області» (а.с.29) «...протягом навчання [PERSON] у школі, мати, [PERSON] , приділяла належну увагу вихованню та навчанню дитини. Забезпечувала усім необхідним шкільним приладдям. Постійно підтримувала зв 'язок із школою та класним керівником». Позивач має велике бажання, аби син проживав з нею. Чоловік також не заперечує стосовно їх з сином спільного проживання. На теперішній час позивач має можливість самостійно та належним чином забезпечувати сина, створити для нього усі необхідні умови для його фізичного та духовного розвитку. Так, вона є фізичною особою-підприємцем, що стверджується випискою з ЄДРЮО (а.с.14-15), є власницею перукарні у м. Новомиргород, має стабільний дохід, має належні матеріально-побутові умови життя, які підтверджуються актом обстеження матеріально-побутових умов від 26.08.2020 (а.с.17), є повністю здоровою особою, не перебуває на обліку в психлікарні, не має наркологічних захворювань та не перебуває на наркологічному обліку, що стверджується відповідними довідками (а.с.24, 25). Згідно характеристики за місцем проживання від 25.09.2020 № 181 (а.с.16) за час проживання на території Новомиргородської міської ради [PERSON] зарекомендувала себе з позитивної сторони. Заяв та скарг від жителів міста до міської ради на неї не надходило. До адміністративної відповідальності не притягувалася. З сусідами перебуває у добрих стосунках. Згідно з ч.2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею, самою. За ч.1, 2 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між: ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення ст.161 СК України, свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v.UKRAINE, №31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v.UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року №285/4663/17. А тому, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне змінити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , встановлене за рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 24.09.2015, справа №690/553/15-ц, визначивши його разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Питання про відшкодування судових витрат позивач не ставить. На підставі ст. 7, 157, 160, 161 СК України, ст. 4, 12, 81, 200, 206, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

Outcome: approved