Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути солідарно з ПАТ «Страхова компанія «Омега» та ТОВ «Гарант» на його користь матеріальний збиток в результаті ДТП у розмірі 44 756,69 грн. Позов обґрунтовано тим, що 29.10.2018 року на автодорозі М-22, о 20:26 годині в с. Шевченкове, Онуфріївського району, Кіровоградської області [PERSON] керуючи автомобілем МАЗ 544008 державний номерний знак [NUMBER] не впоравшись з керуванням здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21099 державний номерний знак [NUMBER] під його керуванням, внаслідок чого його автомобіль зазнав дуже значних механічних пошкоджень. Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.12.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Постанова набрала законної сили 22.12.2018 року. Як слідує із тексту даної постанови суд дійшов висновку, що ДТП відбулась внаслідок протиправних дій водія [PERSON] , який працює водієм ТОВ «Гарант», він в судовому засіданні вину визнав повністю, пояснив, що керуючи автомобілем МАЗ та не впоравшись з керуванням здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ. Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.12.2018 року встановлено, що на момент вчинення ДТП [PERSON] перебував в трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Гарант». Згідно поліса № АМ2682167 (діючий станом на 29.10.2018 року) транспортний засіб - автомобіль МАЗ 544008 державний номерний знак [NUMBER] , VIN- код [NUMBER] , застрахований в АСК «Омега», страховик є діючим членом МТСБУ, що підтверджується роздруківкою з сайту. Отримавши постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.12.2018 року він звернувся до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Омега» про здійснення відшкодування оціненої шкоди, в результаті ДТП, заяви направив як електронним так і поштовим відправленням. Нажаль, лише 20.02.2010 року отримав відповідь на адвокатський запит про відмову у виплаті страхового відшкодування, що і змушує його звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідно до звіту № 68 про оцінку вартості майна вартість матеріального збитку в результаті ДТП власнику колісного транспортного засобу марки ВАЗ 210994 складає 44 756,69 грн. Посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просив задовольнити позов. Ухвалою суду від 05.06.2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 31.07.2020 року представником ПрАТ «СК «Омега» подано відзив на позов. 21.10.2020 року представником ТОВ «Гарант» подано відзив на позов. 15.01.2021 року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до розгляду по суті в режимі відеоконференеції за клопотанням представника відповідача - ТОВ «Гарант». В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на викладені в ньому обставини, просила його задовольнити та стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача понесені ним витрати на оплату правової допомоги. Представник ТОВ «Гарант» позов не визнав, зазначив про невідповідність заявлено позову вимогам ЦПК, необґрунтованість визначення підсудності позивачем Представник відповідача ПрАТ «СК «Омега» та третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись. В матеріалах справи наявні їх заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ТОВ «Гарант», дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29.10.2018 року на автодорозі М-22, о 20:26 годині в с. Шевченкове, Онуфріївського району, Кіровоградської області [PERSON] керуючи автомобілем МАЗ 544008 державний номерний знак [NUMBER] не впоравшись з керуванням здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21099 державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого його автомобіль зазнав дуже значних механічних пошкоджень. Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.12.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Постанова набрала законної сили 22.12.2018 року. Як вбачається з постанови суд дійшов висновку, що ДТП відбулась внаслідок протиправних дій водія [PERSON] , який працює водієм ТОВ «Гарант», останній в судовому засіданні вину визнав повністю, пояснив, що керуючи автомобілем МАЗ та не впоравшись з керуванням здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ. Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.12.2018 року встановлено, що на момент вчинення ДТП [PERSON] перебував в трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Гарант». Згідно поліса № АМ2682167 (діючий станом на 29.10.2018 року) транспортний засіб - автомобіль МАЗ 544008 державний номерний знак [NUMBER] , VIN- код [NUMBER] , застрахований в АСК «Омега», страховик є діючим членом МТСБУ, що підтверджується роздруківкою з сайту. Відповідно до п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування. Пунктом 36.2 ст. 36 Закону передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до п. 37.1.4 ст. 37 Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. З матеріалів справи вбачається, що 29.11.2019 року АСК «ОМЕГА» отримала від [PERSON] заяву про страхове відшкодування за наслідками ДТП 29.10.2018 року. Таким чином, позивач звернувся до страховика із заявою про страхове відшкодування більш ніж через 1 рік після скоєння ДТП, що згідно положень п. 37.1.4 ст. 37 Закону є безумовною підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Враховуючи зазначене, відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Омега правомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, про що останнього повідомлено листом вих. № 2188 від 29.11.2019 року (а.с. 14), що кореспондується висновком, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі 753/5293/16-ц. Крім того, відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання. Законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого, а тому позовна вимога про стягнення солідарно з відповідачів страхового відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, є такою, що суперечить вимогам чинного законодавства. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Тобто, визначення предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення обгрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 року у справі № 917/1739/17 наголосила, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку правову норму необхідно застосувати для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Як зазначено вище, в результаті порушень ПДР України водієм [PERSON] , який перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Гарант», та внаслідок цієї ДТП позивачу було завдано матеріальних збитків. Згідно звіту № 68 про оцінку вартості майна, проведену оцінювачем Турчин О.Г. (свідоцтво № 3149 про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів ФДМУ від 11.10.2002 року), вартість матеріального збитку, нанесеного в результаті ДТП власнику колісного транспортного засобу марки ВАЗ 210994 складає 44 756,69 грн. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відшкодування збитків повинне мати місце у разі наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України така майнова шкода відшкодовується в і обсязі особою, яка її завдала, а ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Нормами ст. 1187 ЦК України передбачено - джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортного засобу, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання. Зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок не переробної сили або умислу потерпілого. У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - розглядаючи позов про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 6 вищезазначеної Постанови особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з ТОВ «Гарант» на користь позивача вартість матеріального збитку, нанесеного в результаті ДТП власнику колісного транспортного засобу марки ВАЗ 210994 в сумі 44 756,69 грн. Відповідно до договору № 68 на виконання експертної оцінки від 12.10.2019 року, акту № 68 приймання-передачі виконаних робіт від 04.03.2020 року та розрахункової квитанції серії ВААВ № 492170 від 04.03.2020 року позивачем сплачено 2 500 грн. за проведення оцінки його колісного транспортного засобу, які суд стягує з відповідача ТОВ «Гарант» на користь позивача. Таким чином, сума стягнення з відповідача ТОВ «Гарант» на користь позивача складає 47 256,69 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а тому стягненню з відповідача ТОВ «Гарант» на користь позивача підлягають судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 840,80 грн., понесені ним при зверненні в суд та підтверджені квитанцією (а.с. 1). Крім того, позивачем понесені витрати за надання юридичної допомоги. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судом встановлено, що 15.04.2020 року між позивачем та адвокатом Данилюк Н.В. укладено договір про представництво інтересів та надання правничої допомоги. За умовами договору (п. 3.1 вартість робіт та проведення розрахунків) за надання правничої допомоги замовник перераховує 20 000 грн. за представництво інтересів в Ленінському районному суді м. Кіровограда по вказаній цивільній справі. Згідно наданої квитанції до прибуткового касового ордера б/н від 15.04.2020 року позивачем сплачено 20 000 грн. Таким чином, понесені позивачем судові витрати підтверджені належними доказами, а тому підлягають стягненню з відповідача ТОВ «Гарант».

Outcome: partial