Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач зазначає, що 08 травня 2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], було укладено кредитний договір № б/н про надання кредиту в сумі 300,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов кредитного договору позивач свої зобовязання виконав перед відповідачем повністю надавши кредит у розмірі, який визначено договором. В свою чергу [PERSON], в порушення умов кредитного договору не виконує свої зобовязання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитним договором, що у свою чергу призвело до порушення нею прав та інтересів банку виходячи з наступного. Загальний розмір боргу за Кредитним договором станом на 04 січня 2018 року становить 12821,68 грн. На підставі вищевикладеного позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. В судове засідання на розгляд справи представник позивача не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.\~ Не заперечує проти розгляду справи у порядку заочного провадження.\~\~ Відповідач у судове засідання на розгляд справи не зявилась та не повідомила про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Саме тому суд приходить до висновку, що справу слід розглядати у порядку заочного провадження у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Із договору № б/н від 08 травня 2012 року вбачається, що Кредитор ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав Позичальнику [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредиту на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобовязання Кредитор перед Позичальником виконав і надав йому кредитні кошти. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 08.05.2012 року станом на 04 січня 2018 року [PERSON], має заборгованість яка складається із заборгованості за кредитом 438,75 грн.; заборгованості по процентам 3689,87 грн. Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками, у звязку з чим, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується розрахунку пені 7606,31 грн., та заборгованості за судовим штрафом 1086,75 грн., суд зазначає наступне. Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України. Тобто, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Разом з тим, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та судовим штрафом задоволенню не підлягає, оскільки комісія та пеня мають різну правову природу та не можуть поєднуватись. Крім того, згідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил, клієнт зобовязаний сплачувати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, а також сплачувати комісію на умовах передбачених договором. З наданих позивачем умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна», вбачається, що пеня за кредитне обслуговування - відсутня. З дослідженого розрахунку заборгованості вбачається, що позивач неправомірно просить суд стягнути пеню за користування кредитом, оскільки вона не передбачена кредитним договором б/н від 08.05.2012 року. Враховуючи, що згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд вважає, що вимога про стягнення заборгованості за пенею в сумі 7606,31 грн., не знайшла своє підтвердження, у звязку з чим, в задоволенні вказаної вимоги необхідно відмовити. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов та Правил надання банківських послуг» при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф розмір якого встановлено тарифами договору. За змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Аналізуючи вище вказані вимоги, суд приходить до висновку, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання - прострочення виконання грошового зобов'язання, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За таких обставин, в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача штрафів в сумі 1086,75 грн., має бути відмовлено. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON], дійсно не виконала зобовязання за договором від 08 травня 2012 року, а тому вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 438,75 грн., заборгованості по процентам 3689,87 грн., підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що хоч позов задоволено частково, суд виходить з того, що при подачі позовної заяви позивачем було сплачено мінімальну суму судового збору, передбачену ЗУ «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню на користь позивача вся сума судового збору 1762 грн. На підставі вище викладенного та

Outcome: partial