Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про зменшення розміру аліментів. На підставу своїх вимог спирається на те, що рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20.02.2012 року з позивача стягнуто\~аліменти на\~користь [PERSON]\~на утримання\~дитини -\~сина [PERSON],\~[INFO],\~в розмірі\~1/4\~частини всіх\~видів доходів\~щомісячно,\~починаючи з\~31.01.2012\~року і\~до повноліття\~дитини,\~але не\~менше 30\~відсотків прожиткового\~мінімуму в\~місяць на\~дитину відповідного\~віку. Рішенням Тальнівського районного суду від 27.02.2013 року з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини -дочки\~[PERSON],\~[INFO],\~в розмірі\~1/4\~частини всіх\~видів доходів\~щомісячно,\~починаючи з\~18.02.2013\~року і\~до повноліття\~дитини,\~але не\~менше 30\~відсотків прожиткового\~мінімуму в\~місяць на\~дитину відповідного\~віку. Загальний розмір\~аліментів перевищує\~половину заробітку позивача, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище, що і змусило позивача звернутися з даним позовом до суду. Позивач до суду не зявилася, але в надіслав до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об?ємі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд неповідомила, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача не визнала та заперечувала проти задоволення позову. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, встанови наступні обставини та відповідні їм правовідносини: рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20.02.2012 року з позивача стягнуто\~аліменти на\~користь [PERSON]\~на утримання\~дитини -\~сина [PERSON],\~[INFO],\~в розмірі\~1/4\~частини всіх\~видів доходів\~щомісячно,\~починаючи з\~31.01.2012\~року і\~до повноліття\~дитини,\~але не\~менше 30\~відсотків прожиткового\~мінімуму в\~місяць на\~дитину відповідного\~віку. Рішенням Тальнівського районного суду від 27.02.2013 року з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] в розмірі\~1/4\~частини всіх\~видів доходів\~щомісячно,\~починаючи з\~18.02.2013\~року і\~до досягнення\~дитиною 3-х\~років. Як вбачається із заяви відповідача [PERSON], яка надійшла 29.08.2018 року згідно якої вона позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала проти задоволення заявлених вимог, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Що з стосується позовних вимог про зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20.02.2012 року на користь [PERSON], на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно з 1/4 частки на 1/6 частку всіх видів заробітку (доходу), то в цій частині слід відмовити, оскільки ст. 192 СК України вказано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з'ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров'я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). При подачі позову позивач посилається на ту обставину, що у нього із заробітної плати стягуються аліменти на двох отримувачів аліментів по 1/4 частини його заробітку кожному і остаточна заробітна плата, яку він отримує після всіх відрахувань не перевищує половину його заробітку, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Але дана інформація спростовується довідкою про прибутки від 05.07.2018 року № 18/149 згідно якої вбачається, що позивачу з липня 2017 року по червень 2018 року було нараховано заробітну плату в сумі 301258,83 грн, та сплачено аліментів 121256,72 грн. (а.с. 13). Також позивач є інвалідом 2 групи, що підтверджується копією посвідчення серія ААІ № 573323 від 08.12.2017 року, отримує пенсію, тому має можливість сплачувати аліменти в тому об?ємі що і сплачує, тому позов в цій частині до задоволення не підлягає. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed