Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 16.07.2016 року між позивачем та відповідачем укладено Договір позики № 55617 в електронній формі. За умовами п. 1.1. укладеного між позивачем та відповідачем Договору позики, Позикодавець надає Позичальникові грошові кошти в сумі 1 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3. Договору позики встановлено, що позика надається строком на 30 днів. Позивачем в порядку встановленому п. 1.4. Договору позики на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1000,00 грн., що підтверджується повідомленням від 22.07.2019 року ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яка надає ТОВ « Велфін» технічну можливість для проведення операцій. Таким чином, позивачем належним чином виконані умови Договору позики, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Відповідно п. 1.1, 1.5 Договору позики, загальний розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем станом на 12.08.2019 року становить 43 071,00 грн., з яких: 1 000,00грн. - основний борг; 21 348,00 грн. - заборгованість по відсоткам; 20 723,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. 16.07.2016 року відповідач оформив заявку для отримання позики, шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення, що підтверджується роздруківкою заявки відповідача з офіційного веб-сайту позивача. Позивачем в порядку встановленому п. 1.4. Договору позики через оператора послуг платіжної інфраструктури Wayforpay на картковий рахунок dідповідача була перерахована сума позики, що зазначена в Договорі позики, що підтверджується повідомленням від 22.07.2019 року ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно Договору про організацію переказу грошових коштів № ВП- 180516-3 від 18.05.2016 року. Таким чином, реєстрація відповідача на сайті позивача, подання відповідачем заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений правилами спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики, свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а Договір позики було укладено та підписано в електронній формі, що в силу приписів ст.ст.6, 627 ЦК України, ст.ст. 11,12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі. Станом на день подання позову відповідач взяті на себе зобов`язання по Договору позики не виконав, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Відповідно п. 1.1, 1.5 Договору позики, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 12.08.2019 року становить 43 071,00 грн., з яких: 1 000,00грн. - основний борг; 21 348,00 грн. - заборгованість по відсоткам; 20 723,00 грн. -заборгованість за простроченими відсотками. В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 43 071,00 грн., з яких: 1 000,00грн. - основний борг; 21 348,00 грн. - заборгованість по відсоткам; 20 723,00 грн. -заборгованість за простроченими відсотками та судовий збір. В судове засідання представник позивача Липовський Д.В. який діє на підставі довіреності не з`явився, в позовній заяві просить провести розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надіславши суду заяву про розгляд справи у їх відсутності позовні вимоги визнають частково, згідно письмового клопотання у розмірі 1581 грн. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 70,51 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ТОВ «ВЕЛЛФІН» підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.07.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] укладено договір позики № 55617 в електронній формі. Відповідно до умов якого ТОВ «ВЕЛЛФІН» надає [PERSON] грошові кошти в сумі 1000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика надається строком на 30 днів Відповідно до підтвердження ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 22.07.2019 року щодо переказу грошових коштів на картковий рахунок у вигляді онлайн - кредитів відповідно до договору № ВП-180516-3 від 18.05.2016 року, ТОВ «ВЕЛЛФІН» на банківський рахунок [PERSON] перерахована сума позики в розмірі 1000 грн. Як вбачається з наданого ТОВ «ВЕЛЛФІН» розрахунку, станом на 12.08.2019 року [PERSON] має заборгованість за договором позики у розмірі 43071 грн., яка складається з 1000 грн. - заборгованість за основним боргом, заборгованості за відсотками - 21348 грн. 00 коп. та заборгованості за простроченими відсотками - 20723 грн. 00 коп . Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно з ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики № 55617 від 16.07.2016 року сукупна вартість позики складає 1000 грн., проценти за користування позикою складають 581 грн. Таким чином вимоги позивача в частині стягнення суми позики в розмірі 1000 грн. та нарахованими процентами за період кредитування у розмірі 581 грн., що відповідно в загальному складає 1581 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується заявлених позивачем вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам в іншій частині суд виходить з наступного. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Таким чином право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Указаний висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 28.03.2018 року у цивільній справі № 444/9510/12. З огляду на викладене, суд вважає вимоги ТОВ «ВЕЛЛФІН» в частині стягнення процентів за межами строку кредитування безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн. то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 70,51 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved