Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом в якому зазначив , що він працював на Державному підприємстві « Державний проектний інститут « Запоріжцивільпроект» на посаді заступника директора з економічних питань з 29 січня 2013 року по 11 червня 2014 року. 11 червня 2014 року його було звільнено за угодою сторін згідно наказу № 42-к від 10.06.2014 року. У зв'язку з тим, що на підприємстві заробітна плата виплачувалась не вчасно та не в повному обсязі на дату звільнення перед ним виникла заборгованість по заробітній платі. Загальна сума заборгованості складає 53891,28 грн. Він неодноразово звертався до суду по факту отримання наказів на стягнення нарахованої , але не виплаченої заробітної плати, та навіть після отримання наказів заробітну плату отримати не міг. На всю суму заборгованості він має судові накази, які набрали законної сили та постанови про відкриття виконавчого провадження. Відповідач проігнорував відведений законодавством термін для самостійного погашення боргу, тому рішення суду на даний час залишаються невиконаними. Просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.06.2014 року по 06.10.2014 року у розмірі 25624,39 грн, а також надалі доповнив позовні вимоги просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.10.2014 року по 04.11.2014 року в розмірі 5953,52 грн., а також стягнути моральну шкоду в розмірі 25000 грн. Позивач надав суду заяву , просить справу розглядати без його участі , та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, суду надав заяву , просить справу розглядати без участі відповідача, також надав суду заперечення в яких погоджується з позовними вимогами в частині стягнення середнього заробітку за час затримки, проти стягнення моральної шкоди заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи , надані суду докази , вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню Судом встановлено , що позивач працював на Державному підприємстві « Державний проектний інститут « Запоріжцивільпроект» на посаді заступника директора з економічних питань з 29 січня 2013 року по 11 червня 2014 року. 11 червня 2014 року позивача було звільнено за угодою сторін згідно наказу № 42-к від 10.06.2014 року. У зв'язку з тим, що на підприємстві заробітна плата виплачувалась не вчасно та не в повному обсязі на дату звільнення перед позивачем виникла заборгованість по заробітній платі. Загальна сума заборгованості складає 53891,28 грн., що підтверджується судовими наказами. Відповідно до ст.. 47 КЗпП України обов'язок власника або уповноваженого ним органу провести розрахунок з працівником і видати йому трудову книжку. Згідно ст.. 116 КЗпП України При звільненні працівника виплата всіх сум , що належать йому від підприємства, установи , організації, провадиться в день звільнення, Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок . Судом, із наданих позивачем судових наказів встановлено , що в день звільнення позивачу не були виплачені всі суми, що належать йому від підприємства. Відповідно до ст.117. КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статі 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.06.2014 року по 06.10.2014 року у розмірі 25624,39 грн, а також за період з 07.10.2014 року по 04.11.2014 року в розмірі 5953,52 грн, згідно наданих позивачем розрахунків, а всього за цей період 31577,91 грн. Відповідно до ст.. 237-1 відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З огляду на вищезазначене , та враховуючи те , що після звільнення позивача та по наступний час відповідач не здійснив з позивачем остаточного розрахунку , суд вважає, що позивачу дійсно була спричинена моральна шкода в результаті дій відповідача, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду частково в розмірі 3000 грн, застосовуючи принцип розумності та справедливості.

Outcome: partial