Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з наведеним позовом, мотивуючи тим, що 02 липня 2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у відповідача. Після ДТП позивач та [PERSON] склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яке є підставою для виплати страхового відшкодування. В результаті ДТП позивачу завдано матеріальну шкоду в розмірі 10 722 грн. 88 коп. На заяву позивача про виплату страхового відшкодування відповідач не здійснив таку виплату та не прийняв рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. За прострочення виплати страхового відшкодування відповідач також зобов`язаний сплатити 2 213 грн. 62 коп. пені, 323 грн. трьох процентів річних та 193 грн. 41 коп. інфляційних втрат. Позивач у судове засідання не з`явився, у позовній заяві клопотав про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином. Причину неявки суд не повідомив. У строк встановлений судом представник відповідача відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 02 липня 2019 року у м. Івано-Франківськ, по вул. Залізнична, 4, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «Volkswagen Passat B3», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Audi A4», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . На місці ДТП водії транспортних засобів спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, оскільки автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Audi A4», реєстраційний номер [NUMBER] , застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Галицька» на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування № АО/0441917 від 22 лютого 2019 року. Строк дії полісу з 23 лютого 2019 року по 22 лютого 2020 року включно. Ліміт страхового відшкодування за шкоду завдану майну - 100 000 грн. Сума франшизи складає нуль гривень. Внаслідок дорожньо-транспортна пригода автомобіль позивача «Volkswagen Passat B3», реєстраційний номер [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень, вартість матеріального збитку (ремонту) становить 10 722 грн. 88 коп., що підтверджується висновком № 82 експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 04 липня 2019 року. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. В даному випадку має місце страховий випадок, оскільки дорожньо-транспортна пригода трапилась за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля марки «Audi A4», реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до пункту 33.2. статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом заподанням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. В данному випадку учасники дорожньо-транспортної пригоди склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду без участі працівників відповідних підрозділів Національної поліції, що відповідає вимогам пункту 2.11 Правил дорожнього руху та пункту 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», примітки до статті 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України, що в силу ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є підставою для прийняття страховиком рішення про виплату страхового відшкодування. Позивач письмово повідомляв відповідача про настання страхового випадку та заявив про виплату страхового відшкодування. Однак страхового відшкодування виплачено не було. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регресу) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до ч. 4 ст. 1195 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. До такого висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року. Колегія суддів відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, згідно з яким страховик, який здійснив виплату страхового відшкодування має право самостійно обирати до кого звертатися з суброгаційним позовом (до страховика цивільно-правової відповідальності чи до винуватця). Так, колегія зазначила, що в Україні існує інститут обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому, пред`явлення вимоги до безпосереднього винуватця у межах страхового ліміту суперечить меті такого інституту. Зазначений правовий висновок у подальшому був ще раз підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 760/15471/15-ц від 03.11.2018 року. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач ПрАТ СК «Галицька» свої зобов`язання належним чином не виконало. Разом з тим, відповідачем ПрАТ СК «Галицька» суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування чи заперечення позовних вимог, не надано відзиву на позов. Відповідно до Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 698 від 17 листопада 2011 року - максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції: з 01 лютого 2016 року складає 50 000,00 гривень потерпілому. Таким чином із відповідача ПрАТ СК «Галицька» слід стягнути невиплачене страхове відшкодування в сумі 10 722 грн. 88 коп. За змістом пункту 36.5. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Частинами 1 та 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом За прострочення виплати страхового відшкодування позивачем нараховано 2 213 грн. 62 коп. пені, 323 грн. трьох процентів річних та 193 грн. 41 коп. інфляційних втрат. Вказаний розрахунок проведений у відповідності до пункту 36.5. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ч. 2 ст. 625 ЦК України, та в процесі розгляду справи не був спростований відповідачем. Позивачем доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог до відповідача. Тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 131 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач просить покласти судові витрати на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволено, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 6, 9, 12, 22, 33, 35, 36, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 16, 525, 526, 625, 1195, 1196 ЦК України,

Outcome: approved