Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до КП «Єдиний розрахунковий центр» про відшкодування майнової і моральної шкоди в розмірі 7728,60 грн. Ухвалою суду від 13 березня 2014 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено КП «Івано-Франківськводоекотехпром». 09 кітня 2014 року представник позивача збільшив позовні вимоги та просив про відшкодування майнової і моральної шкоди в розмірі 11 445,20 грн. Також ухвалою суду від 09 квітня 2014 року, за згодою представника позивача змінено статус КП «Івано-Франківськводоекотехпром» як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на співвідповідача, та залучено КП «Івано-Франківськводоекотехпром» до участі в справі в якості співвідповідача. Представник КП «Івано-Франківськводоекотехпром» був присутній у судовому засіданні 09 квітня 2014 року та заперечував проти залучення КП «Івано-Франківськводоекотехпром» до участі в справі в якості співвідповідача. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивачка являється власником підвального приміщення по [ADDRESS], в якому розташований магазин одягу «[INFO]». Починаючи з липня 2013 року позивачка повідомляла КП «ЄРЦ» в телефонному режимі, що у підвалі по [ADDRESS] протікає труба з холодною водою, оскільки її підвальне приміщення знаходиться поруч і рівнем нижче, то вся вода потрапляє до нього, чим завдає шкоди. 21 серпня 2013 року позивачка письмово звернулась до відповідача КП «ЄРЦ», однак жодного пояснення їй не надано. 01 листопада 2013 року позивачка звернулась до відповідача КП «Івано-Франківськводоекотехпром» із письмовим листом. 05 листопада 2013 року до магазину позивачки прибув представник КП «Івано-Франківськводоекотехпром» та склав акт з якого вбачається, що приміщення підтоплюється внаслідок забиття каналізації від колодязя в підвалі до колектора по вул. Бельведерській. Мережі знаходяться на балансі КП «ЄРЦ», тому позивачці запропоновано звернутись до КП «ЄРЦ». Позивачкою було замовлено проведення оцінки матеріального збитку. Оцінка була проведена 05.11.2013 року. Згідно звіту, вартість матеріального збитку завданого власнику об'єкта оцінки складає 5 728 грн. 60 коп. 31 березня 2014 року позивакою була проведена переоцінка матеріального збитку, з урахуванням реальних цін, та визначено розмір матеріальної шкоди в сумі 11 445 грн. 20 коп. Такими протиправними діями відповідачів позивачці також завдано моральної шкоди, яку вона оціню в 2000 грн. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити та солідарно стягнути з відповідачів матеріальну та моральну шкоду. Представник відповідача КП «ЄРЦ» в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки відповідальність за завдану шкоди повинен нести відповідач КП «Івано-Франківськводоекотехпром». Згідно з рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 22.07.2008 року № 337 - КП «Івано-Франківськводоекотехпром» є виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого постачання води та централізованого водовідведення. Як встановлено актом КП «ЄРЦ» від 05.03.2014 року та не заперечується актом КП «Івано-Франківськводоекотехпром», причиною затоплення є засмічення зовнішньої каналізаційної мережі бідинку № 8, що спричиняє затоплення каналізаційними стоками підвальне приміщення будинку. Просила в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача КП «Івано-Франківськводоекотехпром» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки відповідальність за завдану шкоди повинен нести відповідач КП «Єдиний розрахунковий центр». Працівником КП «Івано-Франківськводоекотехпром» було здійснено вихід на місце затоплення та складено акт, з якого вбачається, що приміщення підтоплюється внаслідок забиття каналізації від колодязя в підвалі до колектора по вул. Бельведерській. Мережі знаходяться на балансі КП «ЄРЦ», тому позивачці запропоновано звернутись до КП «ЄРЦ». Прочищувати каналізаційні мережі повинен КП «ЄРЦ», оскільки на його балансі та обслуговуванні перебуває ділянка від каналізаційного колектора до будинку. Просив у задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON], яка працює інженером-інспектором в КП «ЄРЦ», в судовому засіданні суду пояснила, що вона виходила на місце де знаходиться магазин «[INFO]». Нею встановлено, що затоплення відбувається через засмічення каналізації будинку № 8. Прочистити мережу до будинку не можливо, тому що відсутній каналізаційний колодязь. КП «ЄРЦ» зверталось до КП «ВЕТП» із листами про влаштування колодязя або хоча б надати схеми розміщення мереж та колодязів, однак відповіді не отримали. КП «ЄРЦ» обслуговує внутрішньобудинкові мережі до першого колодязяЮ, але оскільки його немає, то відповідальність повинен нести КП «ВЕТП». Вислухавши пояснення представників сторін, покази свідка, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. [PERSON] являється власником підвального приміщення по [ADDRESS], в якому розташований магазин одягу «[INFO]» на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27.07.2007 року, який посвідчений нотаріально та зареєстрований в реєстрі за № 863Д (а.с.5). 21 серпня 2013 року позивачка звернулась із письмовою заявою до відповідача КП «Єдиний розрахунковий центр» про те, що її приміщення затоплю та просила відреагувати на вказаний факт (а.с.30). 05 листопада 2013 року КП «Івано-Франківськводоекотехпром» було складено акт про обстеження магазину «[INFO]» по [ADDRESS]. В акті зазначено, що приміщення підтоплюється фекальними водами внаслідок забиття каналізації від колодязя в підвалі до колектора по [ADDRESS], крім того, в підвалі будинку [ADDRESS] виявлено витоки по внутрішньобудинковій водопровідній мережі. Мережа знаходиться на балансі КП «ЄРЦ» (а.с.28). 08 січня 2014 року в приміщення, яке належить позивачі трапилось затоплення, що підтверджується довідкою КП «Аварійна служба ЄРЦ» (а.с.66). Із довідки вбачається, що причиною затоплення є прорив врізки стояка холодної води у буд. [ADDRESS]. 09 січня 2014 року позивачка звернулась до відповідача КП «ЄРЦ» із письмовою заявою про складання акту про затоплення та встановлення причин затоплення (а.с.65). 05 березня 2014 року працівниками КП «ЄРЦ» складено акт № 03-13/07-22 огляду жилого будинку по [ADDRESS] магазину «[INFO]». Комісією встановлено, що магазин знаходиться у підвальному приміщенні будинку. Шляхом візуального спостереження виявлено при вході у торгове приміщення вологість штукатурки стіни та її осипання в окремих місяцях. Причиною затоплення є засмічення зовнішньої каналізаційної мережі будинку [ADDRESS], що спричиняє затоплення каналізаційними стоками підвальне приміщення будинку (а.с.87). Згідно листа КП «ЄРЦ» від 25.03.2014 року (а.с.89), будинок [ADDRESS] перебуває на балансі КП «ЄРЦ», отже відповідач надає позивачці послуги з утримання будинку. Листом відповідача КП «ВЕТП» підтверджується факт того, що відповідач КП «ЄРЦ» звертався до КП «ВЕТП» про вирішення проблеми затоплення приміщення позивачки. Із листа вбачається, що на зовнішньому каналізаційному колекторі знаходиться сходова клітка та прибудова. Проводити розкопку на колекторі біля стіни столітньої давності технічно неможливо, так як це може привести до руйнації будинку. Виходом із ситуації буде переключення внутрішньо будинкового стояка з будинку [ADDRESS] на будинок [ADDRESS] (а.с.116). Отже, як вбачається із наведено відповідачі так і не вирішили між собою питання відповідальності та розмежування своїх повноважень, що призвело до подальшого порушення прав позивачки та не вирішення питання про встановлення причин затоплення її приміщення. В судовому засіданні встановлено та доказами доданими до справи, покази свідка доведена вина обох відповідачів у завданні шкоди позивачці. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представниками відповідачів належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача суду не надана, та й представники відповідача не намагались їх спростувати, а тільки скаржились на дії один одного. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за заподіяння шкоди, шкода заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 цієї статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, обов'язок доказування відсутності вини у заподіянні шкоди лежить на відповідачу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шкода спричинена позивачці внаслідок залиття її приміщення підлягає відшкодуванню саме обома відповідачами солідарно, оскільки КП «ВЕТП» надає послуги з постачання води, здійснює нагляд та обслуговування мереж водопостачання, а відповідач КП «ЄРЦ» є балансоутримувачем будинку та надає житлово-комунальні послуги. Розмір спричиненої шкоди, завданої залиттям квартири, позивач обґрунтовує висновком експерта про вартість матеріальних збитків № 14/20/03 (а.с.93-103). Належних та допустимих доказів того, що кількість та розмір пошкоджень є меншою відповідачами суду не надано. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям приміщення підлягають задоволенню в розмірі 11 445 грн. 20 коп. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При вирішенні спору в частині вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди суд врахував роз'яснення, викладені в Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а тому виходив з оцінки причинного зв'язку між такою шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, встановленої судом, та з'ясував, що факт заподіяння позивачеві моральних страждань та втрат немайнового характеру не доведено представником позивачки. Із зазначених підстав суд вважає, що вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені нею витрати по оплаті судового збору. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково. На підставі вищенаведеного, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. ст. 16, 23, 1166 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79, 88 ЦПК України,

Outcome: partial