Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення боргу за договором позики та відсотків за прострочення грошового зобов`язання у загальному розмірі 309 340,00 грн.. Позов мотивує тим, що 15.04.2014, він позичив відповідачці кошти в розмірі 72 000,00 гривень, що еквівалентно 6 000,00 доларів США, що підтверджується власноруч виконаною відповідачкою розпискою, відповідно до якої вона зобов`язувалась повернути кошти 25.05.2014, а разі несвоєчасного погашення боргу - виплатити за кожен день прострочення 1% від суми позики у доларах США. Сума боргу становить 156 000,00 грн., що еквівалентно 6 000,00 доларів США, та 153 340,00 грн. відсотків за несвоєчасне повернення боргу. Строк виконання договору відповідачкою прострочено, на його вимоги про повернення боргу вона не реагує. Враховуючи те, що в добровільному порядку відповідачка відмовляється повернути борг, просить стягнути дану суму за рішенням суду. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, про день розгляду справи повідомляласьналежним чином. Відзиву на позов, заяви про розгляд справи в її відсутності, клопотань суду не надала. У відповідності до частини другої ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою було укладено договір позики на суму 72 000,00 гривень (що еквівалентно 6 000,00 доларам США), що підтверджується розпискою від 15.04.2014, відповідно до якої [PERSON] позичив відповідачці кошти у вищевказаній сумі. Згідно розписки [PERSON] зобов`язалась повернути зазначену суму в доларах США до 25.05.2014, а у разі несвоєчасного погашення боргу зобов`язалась виплатити за кожен прострочений день 1% від вказаної суми(а.с. 9). Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про його укладення відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Саме такий правовий висновок про застосування статей 1046, 1047 ЦК України міститься в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі N 6-63цс13. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підтвердження укладення договору позики позивачем надана розписка, а відповідачкою доказів на її виконання суду не надано. Відмова відповідачки виконати свої зобов`язання за договором позики та повернути позику добровільно, змушує позивача звернутися до суду з позовом про примусове стягнення суми боргу. Таким чином суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 156 000,00 грн. (що еквівалентно 6 000,00 доларам США). У відповідності із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розписки розмір процентів, який встановлений даним договором позики, становить 1 % за день прострочення становить 153 340,00 грн., а прострочення грошового зобов`язання становить 99 днів, таким чином сума відсотків дорівнює 153340 грн., тобто позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. За таких обставин з відповідачки на користь позивача підлягає стягнення борг за договором позики та відсотки за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 309 340,00 грн.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплата якого підтверджено документально(а.с. 3). На підставі наведеного,

Outcome: approved