Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивачем, [PERSON], подано до Семенівського районного суду Чернігівської області позовну заяву до відповідача, Жовтневої сільської ради Семенівського району Чернігівської області, у якій позивач просить визнати за ним, [PERSON], [INFO] право на земельну частку (пай), розміром 5, 18 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) землі, яка перебувала у колективній власності асоціації «Янжуловка», села Жовтневе Семенівського району Чернігівської області, що належало померлому [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), зареєстрованому в Книзі реєстрацій сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 111 від 12 червня 1996 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послався на те, що він, [PERSON], народився 19 листопада 1955 року в селі Жовтневе Семенівського району Чернігівської області. Його батько, [PERSON]. Рідний брат батька, його дядько, [PERSON], [INFO], також до дня своєї смерті, 27 вересня 1997 року, проживав в [INFO]. Дядько проживав один і на день смерті інших, найближчих родичів крім позивача, у нього не було. Спадщину після смерті дядька ніхто не приймав. Однак, нещодавно позивач дізнався, що померлому дядьку, [PERSON] належало право на земельну частку (пай), розміром 5,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) у землі, яка перебувала у колективній власності асоціації «Янжуловка» села Жовтневе Семенівського району Чернігівської області. Зазначене право належало покійному дядьку, [PERSON], на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) зареєстрованого в Книзі реєстрацій сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 111 від 12 червня 1996 року, який було втрачено. Оскільки сертифікат покійного дядька на право на земельну частку (пай) зареєстрований в Книзі реєстрацій сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 111 від 12 червня 1996 року було втрачено, оформлення спадкових прав можливо вирішити тільки в судовому порядку. Позивач вважає, що має право на земельну частку (пай), що належало померлому дядьку на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), зареєстрованого в Книзі реєстрацій сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 111 від 12 червня 1996 року виходячи з наступних підстав. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай), або даний сертифікат було втрачено, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно абзацу 2 п. 1 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року Про приватизацію земельних ділянок, є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання права власності передбачене ст. 392 Цивільного кодексу України. Він не має іншої можливості, ніж через суд, визнати право на земельну частку (пай), внаслідок чого він звертається з цією позовною заявою. Позивач, [PERSON] у судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце рогляду справи, до суду надав письмову заяву, згідно даних якої просить розгляд даної справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача, Жовтневої сільської ради Семенівського району Чернігівської області, Жовтневий сільський голова Семенівського району Чернігівської області [PERSON] у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, надав до суду письмову заяву, згідно даних якої позовні вимоги визнає повністю, наслідки визнання позовних вимог йому розяснені та зрозумілі. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Відділу Держгеокадастру у Семенівському району Чернігівської області, заступник начальника Відділу Держгеокадастру у Семенівському району Чернігівської області [PERSON] у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав до суду письмову заяву, згідно даних якої просить розглянути справу без участі представника відділу Держгеокадастру у Семенівському району Чернігівської області на протязі всіх судових засідань, рішення просить прийняти на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних обставин. У справі встановлено, що позивач, [PERSON], народився 19 листопада 1955 року в селі Жовтневе Семенівського району Чернігівської області. Батько позивача, [PERSON]. Рідний брат батька, дядько позивача, [PERSON], [INFO], також до дня своєї смерті, 27 вересня 1997 року, проживав в [INFO]. Дядько позивача проживав один і на день смерті інших, найближчих родичів крім позивача, у нього не було. Спадщину після смерті дядька ніхто не приймав. Однак, нещодавно позивач дізнався, що померлому дядьку, [PERSON] належало право на земельну частку (пай), розміром 5,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) на землях, які перебували у колективній власності асоціації «Янжуловка» села Жовтневе Семенівського району Чернігівської області. Зазначене права належало покійному дядьку позивача, [PERSON], на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), зареєстрованого в Книзі реєстрацій сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 111 від 12 червня 1996 року, який було втрачено. Оскільки сертифікат покійного дядька на право на земельну частку (пай), зареєстрований в Книзі реєстрацій сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 111 від 12 червня 1996 року було втрачено, оформлення спадкових прав можливо вирішити тільки в судовому порядку. Позивач має право на земельну частку (пай), що належало померлому дядьку на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), зареєстрованого в Книзі реєстрацій сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 111 від 12 червня 1996 року виходячи з наступних підстав. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), алеза життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай), або даний сертифікат було втрачено, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно абзацу 2 п. 1 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року Про приватизацію земельних ділянок, є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання права власності передбачене ст. 392 Цивільного кодексу України. Позивач не має іншої можливості, ніж через суд, визнати право на земельну частку (пай).

Outcome: approved