Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] кошти в розмірі понесених витрат у сумі 5 243 грн. 38 коп., вартість наданої правової допомоги в розмірі 1 500,00 грн., витрати по сплаті вартості послуг аварійного комісара у розмірі 750,00 грн. та судовий збір. Вимоги мотивує тим, що [PERSON] 22.05.2010 року о 10 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Кібальчича, 8а, керуючи автомобілем «Форд», д.н.з. [NUMBER], не врахувала дорожню обстановку, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Шевроле», д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідачка не мала чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 грудня 2010 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку автомобіля «Шевроле» д.н.з. [NUMBER] складеного ЗАТ УЦПЗ «ЕКСПРЕС_СЕРВІС», розмір завданих збитків становить 6 292,05 грн. Завдана шкода, особисто винуватцем ДТП відшкодована потерпілій особі не була. З метою отримання відшкодування власник пошкодженого автомобіля звернувся до МТСБУ з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/9261296 термін дії з 29.12.2009 року до 28.12.2010 року. 11 лютого 2011 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі [PERSON] у розмірі 5 243,38 грн. Додатково МТСБУ понесло витрати на оплату юридичних послуг в розмірі 1 500,00 грн. відповідно до умов Контракту та Додаткової угоди № 118 від 30.01.2015 року та витрати на оплату послуг аварійного комісара у розмірі 750,00 грн. МТСБУ звертався до відповідачки з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку, однак відповідачкою вимогу добровільно виконано не було. Таким чином позивач просить суд стягнути з відповідачки кошти у відшкодування страхової виплати та понесених витрат. В судове засідання представник позивача не з»явився, до суду надав заяву, відповідно до якої просить суд провести розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, у зв'язку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки та відповідно дост. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.05.2010 року о 10 год. 00 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Форд», д.н.з. [NUMBER], в м. Києві по вул. Кібальчича, 8А (автостоянка) не врахувала дорожню обстановку, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Шевролет», д.н.з. [NUMBER], чим заподіяла автомобілям механічні пошкодження. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 грудня 2010 року у справі № 3-6734/10. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вбачається, що на дату скоєння ДТП відповідачка не мала чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Шевролет», д.н.з. [NUMBER], був застрахований в ЗАТ «МІСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» відповідно до полісу № ВС/9261296, укладеного між останнім та [PERSON] Відповідно до звіту № 5430 про оцінку автомобіля «Шевролет» д.н.з. [NUMBER] від 19.07.2010 р., складеного ЗАТ «Експерт-Сервіс», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля становить 6 292,05 грн. (а.с.13-19). Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Вбачається, що власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/9261296 терміном дії з 29.12.2009 року до 28.12.2010 року включно (а.с. 3, 4). Судом встановлено, що договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачкою не виникало. Нормами ст. 11 ЦК України, передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання спірних правовідносин. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. Судом встановлено, що у зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 11.02.2011 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 5 243,38 грн. без врахування ПДВ, що підтверджується копією платіжного доручення № 541 від 11 лютого 2011 року (а.с. 7). Таким чином, суд встановив, що МТСБУ виконало покладений на нього Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. За повідомленням позивача відповідачкою в добровільному порядку вищевказані витрати МТСБУ компенсовані не були. Згідно вимог ст. ст. 27-30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На адресу відповідачки МТСБУ надсилало лист від 21.04.2011 року з пропозицією компенсувати у добровільному порядку понесені позивачем витрати, однак кошти сплачені не були (а.с. 21). В спростування зазначеного будь-яких доказів відповідачкою суду надано не було. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідачки на користь позивача витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 5 243 грн. 38 коп. та вартості послуг аварійного комісара в розмірі 750 грн., згідно положень ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується рахунками від 01.02.2011 року № 592, платіжним дорученням № 397 від 02.02.2011 року на суму 230 грн. та платіжним дорученням № 396 від 02.02.2011 року на суму 520 грн. (а.с. 9, 10). Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 1 500,00 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до статті 79 ЦК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 статті 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Судом встановлено, що 30 січня 2015 року між МТСБУ та ФОП [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 118 до Контракту про надання правової допомоги № 77 від 04.10.2012 року (а.с. 22). Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 118 до Контракту про надання правової допомоги № 77 від 04.10.2012 року, оплата послуг виконавця в розмірах вказаних в контракті здійснюється замовником шляхом безготівкового перерахунку на поточний рахунок виконавця винагороди протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання Сторонами Акту про виконані роботи по кожній справі окремо. Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 118 до Контракту про надання правової допомоги № 77 від 04.10.2012 року, розмір винагороди становить 1 500,00 грн. Однак позивачем не надано доказів того, що ним було здійснено перерахування вказаних коштів на рахунок виконавця. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу у розмірі 1 500 грн. є не обґрунтованою та не доведеною, а тому задоволенню не підлягає. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial