Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з наведеним позовом до відповідача мотивуючи тим, що\~ 04.04.2016 року згідно контракту, його було призначено на посаду директора Снятинського дитячого будинку-інтернат на термін з 04.04.2016 р. по 04.04,2021 р. 22.12.2017 року відповідно до рішення Івано-Франківської обласної ради № 728 19/2017, першим пунктом, було припинено Снятинський дитячий будинок-інтернат, шляхом його ліквідації. 28.12.2017 року, відповідно до наказу №13 Івано-Франківської ОДА Департаменту соціальної політики, його було попереджено про можливе наступне звільнення із займаної посади, у зв`язку із ліквідацією Снятинського дитячого будинку-інтернату. Другим пунктом, було затверджено персональний склад ліквідаційної комісії з припинення Снятинського дитячого будинку-інтернат. Згідно складу ліквідаційної комісії з припинення Снятинського дитячого будинку-інтернату його було призначено головою ліквідаційної комісії . На бланку «Склад ліквідаційної комісії» зазначено, що «з членами комісії погоджено», хоча його згоди ніхто не питав. Тобто, він не був присутній чи повідомлений про засідання Івано-Франківської ОДА, де вирішувались питання про ліквідацію будинку-інтернат та створення ліквідаційної комісії. 13.06.2018 року він звернувся із заявою до голови Івано-Франківської ОДА про звільнення його з посади голови ліквідаційної комісії Снятинського дитячого будинку-інтернату за власним бажанням, посилаючись на ст. 38 КЗпП України та з причини догляду за дитиною інвалідом. 20.07.2018 року він отримав відповідь від Департаменту соціальної політики Івано-Франківської ОДА в якій йому було відмовлено, у зв`язку із неповним виконанням ним п. 4 рішення від 22.12.2017 року. 04.03.2019 року він повторно звернувся із заявою до голови Івано-Франківської ОДА з проханням звільнити його із займаної посади з тих самих причин, але 28.12.2019 року, йому знову було відмовлено у задоволенні заяви. Вважає, дії відповідача не законними.\~ На сьогоднішній день, у його трудовій книжці відсутні записи про звільнення його з посади директора Снятинського дитячого будинку-інтернат, а також запис про призначення його на посаду голови ліквідаційної комісії. Також, вважає, що має право на виплату йому заробітньої плати та суми невикористаної відпустки за 2019-2020 р.р. Просив, визнати дії Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації, щодо відмови у задоволенні його заяви про звільнення з посади голови ліквідаційної комісії з припинення Снятинського дитячого будинку-інтернат незаконними; зобов`язати Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації звільнити його з посади голови ліквідаційної комісії з припинення Снятинського дитячого будинку-інтернат; зобов`язати Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації внести до його трудової книжки записи, про звільнення з посади директора Снятинського дитячого будинку-інтернат, про прийняття його на посаду голови ліквідаційної комісії з припинення Снятинського дитячого будинку-інтернат та звільнення його з цієї посади; стягнути з Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації 140 279 грн. невиплаченої заробітньої плати та суми невикористаної відпустки, та стягнути судові витрати. 30.04.2021 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву. Вважає, що позовна заява [PERSON] є безпідставною незаконною, фактичні обставини справи в ній не відповідають дійсності. Рішенням Івано-Франківської обласної від 22.12.2017 № 728-19/2017 було прийнято рішення про припинення Снятинського дитячого будинку-інтернат шляхом його ліквідації та призначено головою ліквідаційної комісії призначено позивача. Позивачем оскаржується протиправна бездіяльність Департаменту хоча Позивачем не надано ні одного доказу факту яке би підтверджує бездіяльність чи порушення прав Позивача. Рішення про призначення Позивача директором Снятинського дитячого будинку-інтернат та головою ліквідаційної комісії вище зазначеного закладу приймала Івано-Франківська обласна рада як Власник даного закладу. Тобто, безпосереднім роботодавцем позивача був та є Івано-Франківська обласна рада. Отже, Департамент ненаділений правом звільняти Позивача з посади голови ліквідаційної комісії Снятинського дитячого будинку-інтернат, оскільки рішення про ліквідацію приймала Івано-Франківська обласна рада. Щодо запису у трудову книжку то у департаменті відсутня трудова книжка Позивача, дана книжка має зберігатися в установі, організації за місцем роботи Позивача і відповідно записи до неї департамент не вправі здійснювати. Жодним нормативно правовим актом який би зазначав обов`язок департаменту здійснювати відповідні записи до трудової книжки позивача теж відсутні. Щодо інформації, яка зазначена у листі департаменту від 20.07.2020 року № 293/01- 30/03-18 не було відмовлено позивачеві у звільненні його з посади голови ліквідаційної комісії Снятинського дитячого будинку-інтернат, а тільки надано роз`яснення, що Позивачем не виконано п. 4 рішення обласної ради « Про припинення Снятинського будинку-інтернат» від 22.12.2017 № 728-19/2017. Тому вважає, що Департамент соціальної політики Івано-Франківської облдержадміністрації є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки не порушував і не міг порушувати права Позивача так як не наділений правом звільняти з посади голови ліквідаційної комісії. Щодо виплати Позивачеві заробітної плати та компенсації невикористаної відпустки, то Департаментом було зарезервовано кошти для виплати заробітної плати Позивачу, як голові ліквідаційної комісії з припинення Снятиського дитячого будинку-інгернат та направлено лист від 06.12.2019 року № 1880/03.1-59/09 щодо відкриття рахунка, реєстрації фінансового зобов`язання в органах держказначейства і подачі заявки на фінансування. Однак жодної інформації від Позивача не надходило, рахунок не було відкрито. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.41-43). Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги просив задоволити. Представник відповідача щодо позовних вимог заперечив, просив відмовити у їх задоволенні. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.\~ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1.\~ст. 13 ЦПК України). За\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист свого права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Судом встановлено, що 04.04.2016 року згідно контракту, позивача [PERSON] було призначено на посаду директора Снятинського дитячого будинку-інтернат на термін з 04.04.2016 р. по 04.04,2021 р. (а.с.6-7). 22.12.2017 року відповідно до рішення Івано-Франківської обласної ради № 728 19/2017 було припинено Снятинський дитячий будинок-інтернат, шляхом його ліквідації (а.с.9). Відповідно до п.2 даного рішення затверджено персональний склад ліквідаційної комісії з припинення Снятинського дитячого будинку-інтернат. Згідно складу ліквідаційної комісії з припинення Снятинського дитячого будинку-інтернату [PERSON] було призначено головою ліквідаційної комісії (а.с.10). Відповідно до наказу №13 Івано-Франківської ОДА Департаменту соціальної політики від 28.12.2017 року, [PERSON] було попереджено про можливе наступне звільнення із займаної посади, у зв`язку із ліквідацією Снятинського дитячого будинку-інтернату (а.с.8). 13.06.2018 року [PERSON] звернувся із заявою до голови Івано-Франківської ОДА про звільнення його з посади голови ліквідаційної комісії Снятинського дитячого будинку-інтернату за власним бажанням, посилаючись на ст. 38 КЗпП України у зв`язку з доглядом за дитиною інвалідом, з виплатою компенсації за невикостану відпустку за період роботи з 04.04.2016 року по 14.06.2018 року (а.с.11). 05.07.2018 року [PERSON] надано відповідь, що його звернення з приводу звільнення направлено для розгляду за належністю департаменту соціальної політики обласної державної адміністрації (а.с.13). 20.07.2018 року Департаментом соціальної політики надано відповідь на звернення, в якому зазначено, що у зв`язку із неповним виконанням\~ п. 4 рішення обласної ради « Про припинення Снятинського будинку-інтернат» від 22.12.2017 № 728-19/2017, вважає за недоцільне звільнення [PERSON] з посади голови ліквідаційної комісії з припинення Снятинського дитячого будинку-інтернету (а.с.14). 04.03.2019 року [PERSON] звернувся до голови Івано-Франківської обласної ради\~ із заявою до голови Івано-Франківської ОДА про звільнення його з посади голови ліквідаційної комісії Снятинського дитячого будинку-інтернату за власним бажанням, посилаючись на ст. 38 КЗпП України у зв`язку з доглядом за дитиною інвалідом, з виплатою компенсації за невикостану відпустку за період роботи з 04.04.2016 року по 06.03.2019 року (а.с.15). Як вбачається з листа від 06.12.2019 року №1880/03.1-59/19 адресованому голові ліквідаційної комісії Снятинського дитячого будинку-інтернату Куриляку В.І., згідно протоколу засідання постійної комісії обласної ради з питань бюджету, фінансів та податків від 02.12.19 року №97, для виплати заробітної плати голові ліквідаційної комісії Снятинського дитячого будинку-інтернату виділено кошти в сумі 85,4 тис. грн. Просили надати реквізити бюджетного рахунку для виплати заробітної плати протягом трьох днів (а.с.44). 28.12.2019 року Управління Держпраці в Івано-Франківської області надало [PERSON] відповідь з приводу його звернення щодо порушень його трудових прав Департаментом соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації, в якій зазначено, що порушень з боку департаменту не було виявлено\~ (а.с.16-17). Згідно ч.1\~ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1, ч. 2, ч. 3\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст.43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Слід зазначити, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову\~обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Така позиція суду відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Як встановлено судом, рішення про призначення Позивача директором Снятинського дитячого будинку-інтернат та головою ліквідаційної комісії вище зазначеного закладу приймала Івано-Франківська обласна рада. Тобто, безпосереднім роботодавцем позивача є Івано-Франківська обласна рада. Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 705/3876/18. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Згідно ч. 1\~ст. 51 ЦПК України\~суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (ч. 2\~ст. 51 ЦПК України). Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (ч. 3\~ст. 51 ЦПК України). У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 707/2-1006/2011. Ні позивач, ні його представник клопотання про заміну первісного відповідача Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації належним відповідачем - Івано-Франківська обласна рада, чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача до суду не подавали. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмовиу відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України.За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц).Вказані правові висновки також містяться у постановах Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі №612/808/18, від 14 липня 2020 року в справі №686/23977/18, від 19 серпня 2020 року в справі №639/6295/16-ц та від 07 жовтня 2020 року в справі №705/3876/18. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`являти позов до належного відповідача. З урахуванням наведеного, суд приймає доводи відзиву про те, що Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації є неналежним відповідачем у справі, що узгоджується з наведеними вище нормативними актами та установлено судом фактичними обставинами справи. Враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач у позовній заяві не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та у зв`язку з тим, що Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації не є належним відповідачем у даній справі, а стороною відповідача надано обґрунтовані заперечення проти позову, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позовних вимог. Оскільки Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації не є зобов`язаним за вимогами позивача, обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу\~Івано-Франківської обласну раду, однак клопотання від позивача чи його представника про заміну первісного відповідача належним відповідачем, чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не подавалися, тому в задоволенні позову слід відмовити. При цьому позивач не позбавлений права на судовий захист у трудових правовідносинах шляхом подання позову до належного відповідача за своїми позовними вимогами. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, суд вважає, сплачений судовий збір покласти на Позивача.

Outcome: dismissed