Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовною заявою, в якій просив зобов`язати останнього сплатити йому суму заборгованості по заробітній платі у розмірі 33427 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 25 вересня 2013 року по 21 лютого 2020 року він перебував у трудових правовідносинах з відповідачем та отримував заробітну плату у розмірі, відповідно до штатного розкладу підприємства. 21 лютого 2020 року позивач був звільнений з посади електромонтера за власним бажанням. Позивач зазначає, що відповідач був зобов`язаний в день звільнення видати йому належним чином заповнену трудову книжку та виплатити розрахункові кошти в сумі 33472 грн, однак свого обов`язку щодо повного розрахунку по заробітній платі відповідач не виконав, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Позивач з 25 вересня 2013 року перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування, та 21 лютого 2020 року позивача було звільнено за власним бажанням (а.с.5). З копії довідки Приватного акціонерного товариства «ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АГРЕГАТНИЙ ЗАВОД», виданої позивачу, встановлено, що заборгованість останньому по виплатам заробітної плати в 2019-2020 роках складає: за липень 4744 грн, за серпень 4608 грн, за вересень 7304 грн, за жовтень 7278 грн, за листопад 3896 грн, за грудень 1992 грн, за січень 1252 грн, а також компенсація невикористаної відпустки - 2398 грн, що разом становить 33472 грн (а.с.4). Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, яка згідно ст.115 вказаного Кодексу виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення\~видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом враховуються роз`яснення викладені в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», за яким задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням предмету та підстави позову, суд дійшов висновку, що ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права позивача, характеру його порушення, наслідкам, спричиненим цим порушенням, а також таким, що буде знаходитися в межах заявлених позивачем вимог, буде стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 31074 грн (4744+4608+7304+7278+3896 [NUMBER] ) та компенсація невикористаної відпустки у розмірі 2398 грн, що разом складає 33472 грн. Зазначену суму заробітної плати та компенсації невикористаної відпустки позивачу станом на час розгляду справи судом не виплачено, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Однак, враховуючи межі позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму заробітної плати та компенсації невикористаної відпустки у загальному розмірі 33427 грн. Розподіляючи судові витрати судом враховується наступне. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved