Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, третьої особи про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 29085,14 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.03.2019 року о 00 год. 20 хв. на вул.Пасічній,87 у м.Львові, неповнолітній [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «Hyundai», р.н. [NUMBER] з явними ознаками алкогольного сп`яніння, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв наїзд на бетонну опору електромережі, внаслідок чого була завдана матеріальна шкода позивачу. Так, відповідач у присутності законного представника - матері [PERSON] під час розгляду справи про адміністративне правопорушення свою вину у вчиненому визнав. Постановою судді Личаківського районного суду м.Львова від 23.04.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 126, ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього заходи адміністративного впливу у виді передачі [PERSON] під нагляд матері [PERSON] . У зв`язку із вчиненням відповідачем дорожньо-транспортної пригоди, пошкоджена бетонна опора електромережі, була замінена працівниками ЛКП «Львівсвітло». Оскільки вказана бетонна опора із проводами є власністю позивача, підприємству винними діями відповідача заподіяно шкоду у розмірі 29085,14 гривень. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити у повному обсязі, а також стягнути документально підтверджені судові витрати у розмірі 1921,0 гривня. Справа поступила до суду 30.08.2019 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 12.09.2019 року, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача Стецик О.В. в судове засідання не з`явилася, подавши при цьому заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися без поважних причин, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. Відзив та пояснення на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подали. Враховуючи те, що представник позивача не заперечила проти ухвалення заочного рішення у справі, у відповідності до вимог ст.ст.280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи, розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 04.12.2019 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ЛКП «Львівсвітло» слід задовольнити з наступних підстав. Як вбачається із службової записки від 10.03.2019 року, адресованої на ім`я в.о. директора ЛКП «Львівсвітло» Трачу М .Р. (а.с.10), на вул.Пасічній,87 у м.Львові 09.03.2019 року автомобілем марки «Hyundai», р.н. [NUMBER] пошкоджена опора електромережі. Постановою судді Личаківського районного суду м.Львова від 23.04.2019 року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 126, ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього заходи адміністративного впливу у виді передачі [PERSON] під нагляд матері [PERSON] (а.с.4). Зазначеним рішенням суду встановлені обставини щодо дорожньої-транспортної пригоди, яка мала місце 09.03.2019 року. Зокрема, [PERSON] 09.03.2019 року о 00 год. 20 хв. на вул.Пасічній,87 у м.Львові, керуючи транспортним засобом марки «Hyundai», р.н. [NUMBER] з явними ознаками алкогольного сп`яніння, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв наїзд на бетонну опору електромережі. Вину у вчиненому [PERSON] визнав. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської Ради депутатів трудящих № 1405 від 13.12.1949 року (а.с.11), на баланс ЛКП «Львівсвітло» передано всі електромережі вуличного освітлення з відповідним обладнанням. Судом встановлено, що шкода завдана позивачу неповнолітнім [PERSON] , який згідно з вимогами ч.3 ст.33 ЦК України несе відповідальність за шкоду, завдану ним іншій особі, відповідно до статті 1179 ЦК України. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Як вбачається із розрахунку матеріальної шкоди, нанесеної автомобілем марки «Hyundai», р.н. [NUMBER] під керуванням відповідача, такий становить 29085,14 гривень(а.с.8-9). Так, законному представнику неповнолітнього [PERSON] за адресою проживання відповідача скеровувалась вимога про врегулювання спору у позасудовому порядку, однак відповідач та третя особа на визначену позивачем дату не з`явились у ЛКП «Львівсвітло» (а.с.5). Враховуючи те, що шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка настала з вини відповідача - водія автомобіля марки «Hyundai», р.н. [NUMBER] , у добровільному порядку позивачу не відшкодована, а тому з [PERSON] слід стягнути суму у розмірі 29085,14 гривень, оскільки внаслідок його дій завдано шкоду позивачу, що підтверджується дослідженими судом доказами. При цьому, у разі відсутності у неповнолітнього майна для відшкодування завданої шкоди, таку слід стягнути з його матері [PERSON] в частці якої не вистачає або в повному обсязі. Разом з тим, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 1921,0 гривня судового збору (а.с.14).

Outcome: approved