Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, мотивуючи тим, що в ніч з 19 квітня 2011 року по 20 квітня 2011 року відповідач вчинив крадіжку з його автомобіля чим спричинив матеріальну шкоду у розмірі 1 175 грн. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2013 року [PERSON], який обвинувачувався за ст. 185 ч. 1 КК України звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 п. «а» ЗУ «Про амністію» від 08.07.2011 року, кримінальну справу відносно нього закрито. Однак завдану майнову шкоду, за фактом викрадення майна, позивачу відшкодовано не було. Позивач вважає, що [PERSON] також спричинив йому моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 1000 грн. За наведених обставин просив стягнути з відповідача 1 175 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився. Оскільки згідно адресної довідки було неможливо встановити його зареєстроване місце проживання (перебування), в газеті «Галичина» опубліковано оголошення про виклик [PERSON] до суду в якості відповідача. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, будь-яких заяв від нього не надходило. Відповідно до ст. 74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2013 року [PERSON], який обвинувачувався за ст. 185 ч. 1 КК України звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 п. «а» ЗУ «Про амністію» від 08.07.2011 року, кримінальну справу відносно нього закрито. Як встановлено постановою суду, в ніч з 19 квітня 2011 року по 20 квітня 2011 року [PERSON] вчинив крадіжку з автомобіля [PERSON] Своїми діями [PERSON] спричинив [PERSON] матеріальної шкоди на загальну суму 1175 гривень 13 копійок. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1993 року, з наступними змінами, «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Неправомірність дій відповідача та його вина підтверджується постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2013 року, яку ніким не скасовано. Окрім того, ст. 14 ЗУ «Про амністію» від 08.07.2011 року вказує на те, що амністія не звільняє від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, який покладено на винну особу вироком або рішенням суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування відповідачем шкоди в розмірі 1 175 грн. на користь позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. При вирішенні спору в частині вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди суд врахував роз'яснення, викладені в Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а тому виходив з оцінки причинного зв'язку між такою шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, встановленої судом, та з'ясував, що факт заподіяння позивачу моральних страждань та втрат немайнового характеру відбувся за тих обставин, що його було незаконно позбавлено права на вільне користування та розпорядження майном, а відповідач будучи підсудним у кримінальній справі повністю визнавши свою вину жодним чином не намагався відшкодувати завдану шкоду. Однак, суд вважає, що розмір моральної шкоди, зазначений позивачем у позові, є суттєво завищеним, оскільки при цьому не вказано з чого [PERSON] виходив при визначенні саме такого розміру моральної шкоди. Із зазначених підстав суд вважає, що вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення в розмірі, який суд за внутрішнім переконанням вважає співмірною моральним стражданням позивача, а саме в сумі 500 грн. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, відповідно до ст. 1166 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 61 ч. 4, 88 ч. 3 ЦПК України,

Outcome: partial