Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 06.06.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір на суму 45 700,00 грн., строком до 06.06.2015 року. 14.03.2014 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на підставі відповідного договору відступлення від ПАТ «ВТБ Банк», набуло прав вимоги за вказаним кредитним договором. Оскільки відповідач своїх зобовязань за кредитним договором не виконав у нього виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути з останнього у його користь у судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання зявився, позовні вимоги визнав частково, так як кредитну заборгованість бажає сплачувати частинами, оскільки у нього немає можливості повернути всю суму заборгованості відразу. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.06.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53113269027В. Згідно умов п.п. 1.1., 3.1 3.3 договору відповідачу було надано кредит у розмірі 47 700,00 грн. із строком повернення грошових коштів до 06.06.2015 року та сплатою 27% річних за користування кредитом. Встановлено, що 14.03.2014 року ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №1400314НВ, згідно якого відбулося переуступлення прав вимоги від ПАТ «ВТБ Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за кредитним договором № R53113269027В від 06.06.2012 року укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] Згідно вимог п. 4.6. договору відповідач зобовязався щомісячно здійснювати погашення кредиту згідно з графіком та оплачувати відсотки за користування кредитом. Своїх зобовязань [PERSON] не виконав, внаслідок чого в неї виникла заборгованість у розмірі 39 288,35 грн., з яких 32\~362,68 грн. заборгованість по тілу кредиту, 6 925,67 грн. заборгованість за процентами. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 5.2.2. кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового повернення кредиту. Як підтверджується наявною у матеріалах справи копією листа-вимоги, такий скеровувався позивачу 04.06.2015 року, проте зобовязання залишається не виконаним. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З наведеного вище випливає висновок про те, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, а тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені сплачені останнім судові витрати, які складаються із судового збору.

Outcome: approved