Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

позивач в позовній заяві просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 20.08.2005 у відділі РАЦС Звенигородського РУЮ Черкаської області, актовий запис №108, посилаючись на те, що 20.08.2005 вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] .. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у них не склалося, вони втратили один до одного почуття любові та поваги, між ними зникли спільні інтереси. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, на даний час сім`я існує формально. На примирення вона категорично не згідна. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON] . Питання про стягнення судових витрат не ставить. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить дану справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги визнає повністю, на примирення не згідний. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до положень ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.08.2005 у відділі РАЦС Звенигородського РУЮ Черкаської області, актовий запис №108, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.9,10). Також, судом встановлено, що причиною розладу в сім`ї стала відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що шлюб існує формально та суперечить інтересам сторін, суд вважає за необхідне шлюб між сторонами, зареєстрований 20.08.2005 у відділі РАЦС Звенигородського РУЮ Черкаської області, актовий запис №108 - розірвати. Питання про стягнення з відповідача судових витрат позивач не ставить. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. А тому, з урахуванням клопотання позивача, суд залишає їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі наведеного, ст.51 Конституції України, ст.5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України, та

Outcome: approved