Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач в позові зазначає, що 30.10.2014 року в с.Глинськ Калинівського району Вінницької області померла його тітка - [PERSON]. Згідно заповіту, посвідченого 08.02.2008 року секретарем Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за №76 [PERSON] заповіла йому житловий будинок, який знаходиться в с.Глинськ по вул.Басса, 33 Калинівського району Вінницької області, усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом. Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 07.08.2015 року за ним визнано право власності на спадкове майно після смерті тітки [PERSON], а саме на: житловий будинок, що знаходиться в с.Глинськ по вул.Басса,33, Калинівського району Вінницької області; земельну ділянку площею 2,3088 га, вартістю 65096,35 грн. що розташована на території Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯД № 361066, виданого 05.12.2006 Калинівською РДА Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки 0521680600:04:002:0085; земельну ділянку площею 0,3000 га, вартістю 8668,29 грн., що розташована на території Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області призначена для ведення особистого селянського господарства, яка належала [PERSON] на підставі розпорядження районної державної адміністрації від 26.05.2004 р. №200; майновий пай, члена КСП, що перебуває в колективній власності СВК «Родина» с.Глинськ Калинівського району Вінницької області, визначений в розмірі 11099 грн., або 0,356%, що належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП, Серія ВІ УІІ № 001277, виданого 20 липня 2002 року Глинською сільською радою Калинівського району Вінницької області, право власності на який було визнано за [PERSON] на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 22.04.2008 року. Він зареєстрував своє право власності на вищевказане спадкове майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 16 січня 2014 року [PERSON] уклала з ПрАТ «Райз-Максимко» договір оренди землі №б/н від 16.01.2014 року, обєктом якого є земельна ділянка площею 2,3088 га, що розташована на території Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 0521680600:04:002:0085. Строк дії договору до 11.11.2019 року. Після реєстрації права приватної власності на вищевказану орендовану земельну ділянку він звернувся в ПрАТ «Райз-Максимко» з заявою про розірвання договору оренди, оскільки бажає сам обробляти земельну ділянку. Однак, листом за вих.№39 від 03.08.2016 року директором Калинівської філії ПрАТ «Райз Максимко» [PERSON] йому було відмовлено з тих підстав, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, не є підставою для розірвання договору оренди землі №б/н від 16.01.2014 року, укладеного між [PERSON] та ПрАТ «Райз-Максимко» . Так, спадкодавиця [PERSON] не могла укласти договір оренди землі та підписати його, оскільки на час укладення договору оренди землі перебувала на лікуванні в Калинівській ЦРЛ Вінницької області, відповідно сторони не могли досягнути згоди з усіх істотних умов договору. Невід'ємною частиною договору оренди землі на підставі ч. 4 ст. 15 Закону України Про оренду землі є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. Однак, як вбачається з договору оренди землі №б/н від 16.01.2014 року у ньому відсутня така істотна умова, як акт приймання-передачі об'єкта оренди, оскільки акт приймання-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки площею 2,3088 га) підписаний орендодавцем [PERSON] 11.11.2014 року, в той час коли остання померла 30.10.2014 року . Крім того, згідно п.20 договору оренди землі, передача земельної ділянки орендарю здійснюється у строк 3(три) робочих дні, після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі. Вищевказаний договір оренди землі був зареєстрований в Реєстраційній службі 10.11.2014 року. Тобто 11.11.2014 року [PERSON], якої вже не було в живих, підписала акт приймання-передачі обєкта оренди, а саме земельної ділянки площею 2,3088 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та відповідно до п.20 договору оренди землі передала ПрАТ «Райз-Максимко» обєкт оренди. Згідно ст.90 ЗК України власники земельних ділянок мають право, зокрема, самостійно господарювати на землі. За вказаних обставин вважає договір оренди землі, укладений між [PERSON] та ПрАТ «Райз-Максимко» №б/н від 16.01.2014 року недійсним, внаслідок чого порушено його права та законні інтереси як власника обєкта оренди, зокрема право самостійного господарювання на землі. За вказаних обставин звернувся в суд з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених у позові з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 20.11.2017 року. Просив суд визнати недійсним договір оренди землі, укладений між [PERSON] та ПрАТ «Райз-Максимко» №б/н від 13.01.2014 року та зобовязати ПрАТ «Райз-Максимко» повернути земельну ділянку загальною площею 2,3088 га, розташовану на території Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки 0521680600:04:002:0085, що належить йому на праві приватної власності згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.10.2015 року, індексний номер витягу 45402576, а також стягнути з ПрАТ «Райз-Максимко» на його користь витрати по сплаті судового збору. Представник відповідача на підставі довіреності [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що відповідно до ч. 1 ст. 638 та ч. 3 ст. 640 ЦК України договір оренди земельної ділянки є укладеним з моменту його державної реєстрації. При вирішенні судом спору про визнання такого договору недійсним з підстав відсутності у сторони волі на його укладення правове значення має наявність такої волі на момент досягнення сторонами договору згоди в належній формі з усіх істотних умов договору, а не на момент його державної реєстрації. Одностороння незгода сторони з реєстрацією раніше підписаного нею договору не є передбаченою ч. 3 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою для визнання договору недійсним. Таки чином, вважає, що на момент укладення договору оренди, а саме 13.01.2014 року між [PERSON] та ПрАТ «Райз-Максимко» волевиявлення [PERSON] було націлено на укладення договору оренди та досягнуто усіх істотних умов договору. За вказаних обставин вважає договір оренди землі, укладений між [PERSON] та ПрАТ «Райз-Максимко» №б/н від 13.01.2014 року дійсним. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділ надання адміністративних послуг Калинівської РДА в судове засідання не зявився, хоча про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працювала в ПрАТ «Райз-Максимко» фахівцем із земельних питань. В 2013 році закінчилась дія більшості договорів оренди, укладених орендодавцями з ПрАТ «Райз-Максимко».Укладенням договорів займалась вона. [PERSON] уповноважила її зареєструвати належне їй майно чи право на нього у відповідних органах, а також виконати всі дії в межах та в обсязі, передбачених чинним законодавством. Тому договір оренди землі від 13.01.2014 року підписувала вона, оскільки діяла на підставі довіреності. Проте, договір оренди землі був зареєстрований на підставі цієї ж довіреності після смерті [PERSON] Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та свідка по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 30.10.2014 року в с.Глинськ Калинівського району Вінницької області померла [PERSON]. Згідно заповіту, посвідченого 08.02.2008 року секретарем Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за №76, [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] житловий будинок, який знаходиться в с.Глинськ по вул.Басса,33 Калинівського району Вінницької області, усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом. Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 07.08.2015 року за [PERSON] визнано право власності на спадкове майно після смерті тітки [PERSON], а саме на: житловий будинок, що знаходиться в с.Глинськ по вул.Басса,33, Калинівського району Вінницької області; земельну ділянку площею 2,3088 га, вартістю 65096,35 грн. що розташована на території Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯД № 361066, виданого 05.12.2006 Калинівською РДА Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки 0521680600:04:002:0085; земельну ділянку площею 0,3000 га, вартістю 8668,29 грн., що розташована на території Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області призначена для ведення особистого селянського господарства, яка належала [PERSON] на підставі розпорядження районної державної адміністрації від 26.05.2004 р. №200; майновий пай, члена КСП, що перебуває в колективній власності СВК «Родина» с.Глинськ Калинівського району Вінницької області, визначений в розмірі 11099 грн., або 0,356%, що належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП, Серія ВІ УІІ № 001277, виданого 20 липня 2002 року Глинською сільською радою Калинівського району Вінницької області, право власності на який було визнано за [PERSON] на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 22.04.2008 року. Позивач зареєстрував своє право власності на вищевказане спадкове майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зокрема: на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3088 га, кадастровий номер 0521680600:04:002:0085, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 45402576 від 09.10.2015 року. 13 січня 2014 року [PERSON] уклала з ПрАТ «Райз-Максимко» договір оренди землі №б/н, обєктом якого є земельна ділянка площею 2,3088 га, що розташована на території Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 0521680600:04:002:0085. Строк дії договору до 11.11.2019 року. Після реєстрації права приватної власності на вищевказану орендовану земельну ділянку позивач звернувся в ПрАТ «Райз-Максимко» з заявою про розірвання договору оренди, оскільки бажає сам обробляти земельну ділянку. Однак, листом за вих.№39 від 03.08.2016 року директором Калинівської філії ПрАТ «Райз Максимко» [PERSON] йому було відмовлено з тих підстав, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, не є підставою для розірвання договору оренди землі №б/н від 13.01.2014 року, укладеного між [PERSON] та ПрАТ «Райз-Максимко» . Поява зазначеного договору оренди землі стала результатом порушення зацікавленими посадовими особами відповідача вимог діючого законодавства, яке регулює правовідносини у сфері оренди землі, а саме: Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України та Закону України «Про оренду землі». Відповідно до вимог глави 4 ЦПК України, під час судового розгляду сторонам по даній цивільній справі були розяснені в тому числі процесуальні права та обовязки сторін згідно ст.31 ЦПК України. Згідно ст.10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд, згідно ст. 11 п.1 ЦПК України розглядає цивільні справи, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Відповіднодо ст.57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, за загальним правилом, встановленим ст.203 ЦК України,зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальнее настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст.407 п.1 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Як визначено в ст.792 ЦК України та ст.ст.1, 13 Закону України «Про оренду землі» №161-ХІV від 06 жовтня 1998 року з наступними доповненнями та змінами, за договором оренди земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відповідно, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно до ст.14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.93 Земельного кодексу України,право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно з ч.4 ст.15 Закону України «Про оренду землі», невід'ємною частиною договору оренди землі є: акт визначення меж земельної ділянки в натурі, акт приймання-передачі об'єкта оренди, кадастровий план земельної ділянки та ін. Згідно ст.20 Закону України «Про оренду землі» державній реєстрації підлягає тільки укладений договір. Відповідно до ст.35 Закону України «Про оренду землі» спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. Відповідно до ст.ст.124, 125, 126 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Право оренди землі оформлюється договором, який реєструється відповідно до закону. Згідно ч.1ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. ст. 628, 638 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, що узгоджується з ч.3 ст.640 ЦК України (нормативний акт, який вступив в силу після прийняття Закону України «Про оренду землі» і є основним актом цивільного законодавства), відповідно до якої договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 і 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним і про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Згідно ч.ч.1, 3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За змістом ст.25 ЦК України, здатність фізичної особи мати цивільні права та нести цивільні обовязки є правоздатністю. Зміст правоздатності складає сукупність тих цивільних прав та обовязків, які можуть мати фізичні особи. Цивільна правоздатність є невіддільною від самого існування людини, виникає в момент народження і припиняється зі смертю. З наданих матеріалів судом встановлено, що [PERSON] померла 30.10.2014 року, тому відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України, з вказаної дати її цивільна правоздатність припинилась. Проте, як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 29312048 від 11.11.2014 року право оренди на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського товариства, розташовану на території Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області, кадастровий номер 0521680600:04:002:0085, власником якої являється [PERSON], зареєстроване Реєстраційною службою Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції Вінницької області за Приватним акціонерним товариством «Райз Максимко». Таким чином, суд

Outcome: approved