Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості та, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з [PERSON] 258 584,42 грн. заборгованості та 3% річних за весь час прострочення 52 441,08 грн., всього 311 025,56 грн. В обґрунтування позову покликався на те, що рішенням Стрийського міськрайонного суду від 03.02.2012р. в справі №2-2601/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу з останнього стягнуто борг за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 144 734,88 грн.; 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 5588,83 грн., всього 150323,71 грн. На час постановления заочного рішення сума стягнутих коштів становила 13 000 доларів США та 2000 Євро. В період з 31.03.2012р. по 28.10.2015р. відповідач повернув 19 500 грн., що еквівалентно на час повернення 1061,84 доларам США. Решта суми боргу залишається неповернутою, що й спонукало позивача на звернення до суду з даним позовом. На час звернення до суду курс НБУ становив: 1 долар США = 22,2543 грн.; 1 Євро - 23,8633 грн., що не відповідає курсу долара та євро на час судового розгляду. Отже, слід привести суму заборгованості відповідно до курсу валют, встановленого на час постановлення рішення у справі. Станом на 26 жовтня 2016 року НБУ встановлені наступні курси валют: 1(один) долар США = 25,64 грн.; 1(одне) Євро = 27,92 грн. Виходячи з наведеного курсу валюб [PERSON] мав би повернути позивачу борг в сумі 389 160,00 грн. (розрахунок: 13 000 доларів США х 25,64 грн. = 333 320,00 грн.; 2000 Євро х 27,92 грн. = 55 840 грн.). Рішенням Стрийського міськрайонного суду від 03.02.2011р. з [PERSON] стягнуто 103 350 грн. еквівалент 13\~000 доларів США та 22560 грн. еквівалент 2000 Євро, а всього разом 125910,00 грн. Враховуючи, що відповідач повернув 1061,84 долара США, вважав, що з останнього слід стягнути заборгованість в сумі 258 584,42 грн.: (розрахунок (13000-1061,84) х 25,64 + (2000 х 27,92) 103 350 = 306 094,42 + 55 840 - 103 350 = 258 584,42). В судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Представник останнього адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, подав письмове заперечення, в якому зазначив, що позов не підлягає до задоволення, оскільки спірні правовідносини виникли з приводу виконання судового рішення, тому до них не можуть бути застосовані норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобовязання, про що зазначено у правовій позиції ВСУ, викладеній в постанові №6-2759цс15 від 20.01.2016р. Окрім цього пояснив, що [PERSON] має на утриманні безробітну дружину та двох малолітніх дітей, не працює, перебивається тимчасовими заробітками, тому заборгованість сплачує частинами, що підтверджується наданими ним копіями розписок та банківських квитанцій на загальну суму 19500 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду від 03.02.2012р. задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та стягнуто з останнього борг за договором позики з урахуванням індексу інфляції в розмірі 144 734,88 грн. (еквівалент 2000 Євро та 13000 доларів США); 3% річних від простроченої суми в розмірі 5588,83 грн., всього 150 323,71 грн. Долученими представником відповідача адвокатом [PERSON] до поданого заперечення на позов копіями розписок та банківських квитанцій підтверджено сплату відповідачем протягом березня 2013р. жовтня 2015р. 19 500 грн. в рахунок стягнутої вищезазначеним рішенням заборгованості. Сплату відповідачем цієї суми не заперечив в судовому засіданні й представник позивача. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, Верховний Суд України в своїй постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів, висловив правові висновки про те, що стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними порчами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення при виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті. Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження». Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ІІК України). Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що правовідносини між [PERSON] та [PERSON] виникли з приводу виконання судового рішення, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», тому до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (ст.625 ЦК України). Відтак, позов безпідставний та не підлягає до задоволення. Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути 34,21 грн. судового збору, оскільки такий ним не сплачений в повному обсязі при подачі заяви про збільшення позовних вимог.

Outcome: approved