Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач за первісним позовом, [PERSON], звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], про визнання права на земельну частку (пай) в порядку набувальної давності. В процесі розгляду справи [PERSON] подала клопотання про заміну первісного відповідача, [PERSON], на належного відповідача - [PERSON]. З врахуванням уточнених позовних вимог [PERSON] просила суд, визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 8,80 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП «Юрченківський», відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0110330, виданого на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації Харківської області від 19 лютого 1997 року №76. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є матір`ю [PERSON]. На підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації від 19 лютого 1997 року №76 [PERSON] отримав Сертифікат серії ХР №0110330 на право на земельну частку (пай). Одразу після отримання Сертифікату, [PERSON] передав його [PERSON] на зберігання. З 2004 року оригінал Сертифікату серії ХР №0110330 на право на земельну частку (пай) знаходився у [PERSON], так як остання займалась здачею вказаної земельної ділянки в оренду різним агрофірмам та з 2004 року отримувала від них орендну плату. У позивача, [PERSON], знаходилась лише копія вказаного сертифікату. У 2001 році [PERSON] зник. 11 квітня 2006 року Чугуївським міським судом Харківської області було винесено рішення визнати [PERSON] безвісно відсутнім. Отже, починаючи з моменту отримання Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0110330 у 1997 році, [PERSON] відкрито та безперервно володіє цим Сертифікатом на право на земельну частку (пай), не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб. Позивач вважає, що так як вона добросовісно заволоділа Сертифікатом на право на земельну ділянку (пай) серії ХР №0110330, який належить її безвісно відсутньому сину, безперервно володіє ним з 1997 року, і відповідно до чинного законодавства України вона має право на визнання за нею права на земельну ділянку (пай) згідно Сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії ХР №0110330 в порядку набувальної давності. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] не визнала, в процесі розгляду справи подала зустрічний позов, відповідно до якого просила: визнати за [PERSON], [INFO], уродженкою смт. Золочів, Харківської області, ідентифікаційний номер [NUMBER], право на земельну частку (пай) площею 8,80 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП «Юрченківський», відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0110330, виданого на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації від 19 лютого 1997 року №76. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначила, що з 2004 року оригінал Сертифікату серії ХР №0110330 на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Юрченківський» площею 8,80 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, знаходився у неї. Вона є дальньою родичкою [PERSON]. Оригінал Сертифікату серії ХР №0110330 знаходився у неї, так як вона займалась здачею вказаної земельної ділянки в оренду різним агрофірмам та з 2004 року отримувала від них орендну плату. У [PERSON], знаходилась лише копія вказаного сертифікату. Тобто, [PERSON] відкрито та безперервно володіла цим Сертифікатом на право на земельну частку (пай), не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб. Отже, враховуючи, що [PERSON], добросовісно заволоділа Сертифікатом на право на земельну ділянку (пай)серії ХР №0110330, безперервно володіє ним з 2004 року, вона вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за нею право на земельну ділянку (пай) згідно Сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії ХР №0110330 в порядку набувальної давності. Позивач за первісним позовом - [PERSON], в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про залишення її позовних вимог без розгляду, просила розглянути справу у її відсутність (а.с. 30, 31). Відповідач за первісним позовом - [PERSON], в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, зустрічний позов просила задовольнити в повному обсязі. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає зустрічний позов такими, що підлягає повному задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] (а.с 5) є матір`ю [PERSON] (а.с. 6). На підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації від 19 лютого 1997 року №76 [PERSON] отримав Сертифікат серії ХР №0110330 на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Юрченківський» площею 8,80 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с. 8). Одразу після отримання Сертифікату, [PERSON] передав його [PERSON] на зберігання. У 2001 році [PERSON] зник. З приводу його зникнення [PERSON] зверталася до Чугуївського РВ ГУМВСУ в Харківській області. [PERSON] знаходився в розшуку, що підтверджується довідкою Чугуївського РВ ГУМВСУ в Харківській області від 05.07.2007 року №7676 (а.с. 9). У 2006 році [PERSON] звернулася із заявою до Чугуївського міського суду Харківської області про визнання [PERSON] безвісно відсутнім. 11 квітня 2006 року Чугуївським міським судом Харківської області було винесено рішення визнати [PERSON] безвісно відсутнім (а.с. 10). До часу розгляду цієї справи в суді відомостей про місцезнаходження та долю [PERSON] немає. З 2004 року оригінал Сертифікату серії ХР №0110330 на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Юрченківський» площею 8,80 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, знаходився у [PERSON]. [PERSON], є родичкою [PERSON]. Оригінал Сертифікату серії ХР №0110330 знаходився у неї, так як остання займалась здачею вказаної земельної ділянки в оренду різним агрофірмам та з 2004 року отримувала від них орендну плату. Отже, починаючи з моменту отримання Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0110330 у 2004 році, цей сертифікат знаходиться у [PERSON]. Тобто, [PERSON] відкрито та безперервно володіє цим Сертифікатом на право на земельну частку (пай), не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб. Але [PERSON] не має можливості отримати правовстановлюючі документи, належним чином оформити право власності та використовувати земельну ділянку, право на яку засвідчує Сертифікат серії ХР №0110330. Статтею 16 Цивільного кодексу України (надалі ЦКУ) встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст. 325 ЦКУ, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або не законність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. При цьому в п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а отже, визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Отже, враховуючи, що [PERSON], добросовісно заволоділа Сертифікатом на право на земельну ділянку (пай) серії ХР №0110330, безперервно володіє ним з 2004 року, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за [PERSON] право на земельну ділянку (пай) згідно Сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії ХР №0110330 в порядку набувальної давності. На підставі викладеного й у відповідності до ст. 325, 328, 344 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 169, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, -

Outcome: approved