Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Приватного підприємства «Надія-Транс», третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору - [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в порядку зворотної вимоги(регресу). Мотивує свої вимоги тим, що 22 січня 2013 року на вулиці Драйзера, 2/27 в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольцваген» р.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Богдан», р.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Дана дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення водієм [PERSON] п.п. 10.1, 10.3, 13.3 Правил дорожнього руху України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль «Фольцваген» р.н. [NUMBER] було пошкоджено. Відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4887783 від 09.08.2012 року цивільно-правова відповідальність ПП «Надія-Транс», яке є власником автомобіля «Богдан», р.н. [NUMBER] була застрахована у Страховому товаристві з додатковою відповідальністю «Гарантія». Позивачем було складено страховий акт № 207-ЦВ/2013 від 05.04.2013 року та відповідно до платіжного доручення № 15091 від 20 квітня 2013 року виплачено власнику автомобіля «Фольцваген» р.н. [NUMBER] страхове відшкодування у розмірі 7234 гривні 39 копійок. Позивач посилаючись на ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вважає що він як страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо останній не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідач не повідомив позивача про настання вказаної дорожньо-транспортної пригоди, а тому позивач вважає, що набув право вимоги до відповідача відшкодування майнової шкоди в порядку зворотної вимоги(регресу) у розмірі 7234 гривні 39 копійок. Представник позивача надіслав до суду лист з клопотанням слухати справу у його відсутність та просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не забезпечив явку свого представника, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки за адресоб місце знаходження відповідача. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилали. Про причину неявки не повідомляли. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що учасник дорожньо-транспортної пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках передбачених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо останній не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Суд аналізуючи зазначені норми Закону вважає, що у Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» виникло право вимоги до ПП «Надія-Транс» на відшкодування майнової шкоди в порядку зворотної вимоги(регресу) у розмірі 7234 гривні 39 копійок і таке право підлягає захисту у запропонований позивачем спосіб. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову повністю. Питання про судові витрати вирішити за правилами ст.ст. 84, 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved