Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу. Мотивувала свої вимоги тим, що шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований 30 липня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2008 року липня місяця 30 числа складено відповідний запис № 575. Сімейні стосунки у шлюбі не склались. Починаючи з квітня 2014 року не ведеться спільне господарство, мають окремий б'юджет, шлюб носить формальний характер. Позивач в судовому засіданні просив суд ухвалити рішення, яким шлюб укладений між ним та відповідачем розірвати та категорично заперечує проти надання строку на примирення. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вважає, що немає підстав для розірвання шлюбу. Також вважає, що сім'ю можливо зберегти, оскільки він не втратив до дружини почуття любові та поваги. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 липня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2008 року липня місяця 30 числа складено відповідний запис № 575. [INFO] від шлюбу народилася [PERSON], яка на день розгляду справи проживає з матір'ю - позивачем по справі. Сторони не підтримують шлюбних стосунків починаючи з квітня 2014 року, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, втратили почуття любові. Позивач наполягає на розірванні шлюбу посилаючись на неможливість збереження сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При ухваленні рішення, судом враховується, що сторонам не має необхідності надавати строк для примирення, оскільки впродовж п'яти місяців(з квітня 2014 року по серпень 2014) року відповідачем не вчинено будь-яких дій направлених на збереження шлюбу і така обставина є судом достовірно встановленою. Також судом враховується, що позивач втратив інтерес до відповідача та не має наміру вчиняти будь-які дії направлені на збереження сім'ї з останнім. Позивач в категоричній формі наполягає на розірванні шлюбу посилаючись на неможливість збереження сім'ї. Відповідачем в ході розгляду справи не надано суду переконливих доказів, які б свідчили про намір зберегти шлюб, що також враховується судом при прийнятті рішення по суті у сукупності з іншими встановленими пор справі обставинами. За таких обставин, відповідно до ст. 111-112 СК України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дочки, вважає за доцільне не надавати сторонам строк для примирення і на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. На підставі ст.ст. 84, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved