Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним та права власності, посилаючись на те що на даний час, позивач є власником автомобіля на підставі договору купівлі- продажу та все ж дійсної довіреності. Волевиявлення з продажу також не заперечується [PERSON] та підтверджується договором купівлі-продажу автомобіля та виданою довіреністю. Однак, у зв'язку із тим що автомобіль не зареєстровано в органах ДАІ, він формально залишається у власності відповідача, а те, що він арештований, позивач не може розпоряджатися власністю. На даний час позивач фактично позбавлений права розпоряджатися автомобілем. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву згідно якої позов підтримав, просив задовольнити позов з наведених підстав. Проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву, згідно якої визнав позов. Заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.03.2014 між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу автомобіля. Згідно якого продавець, яким виступав відповідач зобов'язується передати автомобіль у власність покупцю, яким виступав позивач, а покупець зобов'язується прийняти у власність автомобіль Тойота Ауріс 2008 року випуску, тип ТЗ хетчбек-В, колір сірий, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. 11.03.2014 на підтвердження повноважень розпоряджатися автомобілем відповідачем було видано довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Панченко О.В., на право розпоряджатися автомобілем. 11.03.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Магдою С.Г. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 20.04.2015 винесено постанову про розшук майна боржника, а саме розшук автомобіля Тойота Ауріс 2008 р.в. № кузова [NUMBER], державний номер реєстрації [NUMBER], що належить боржнику [PERSON]. 21.05.2015 на трасі Київ - Харків, працівниками міліції було затримано автомобіль та складено акт з тимчасового затримання транспортного засобу. На даний час, позивач фактично є власником автомобіля на підставі договору купівлі-продажу та довіреності. Волевиявлення з продажу також не заперечується [PERSON] та підтверджується договором купівлі-продажу автомобіля та виданою довіреністю. Однак, у зв'язку із тим що автомобіль не зареєстровано в органах ДАІ, він формально залишається у власності відповідача. На даний час позивач фактично позбавлений права розпоряджатися автомобілем. Згідно із ч. 1, 2, 4 ст. 41 Конституції України кожен мас право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не же бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа же бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і рядку, встановлених законом. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦK України способом захисту цивільних прав та інтересів же бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не пізнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ч. 1, 2, 4 ст. 41 Конституції України кожен мас право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не же бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа же бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і рядку, встановлених законом. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦK України способом захисту цивільних прав та інтересів же бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не пізнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його дійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно, ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір лісним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги задоволенню підлягають. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved