Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує наступним. 23.02.2012 року між банком ПАТ «Плюс Банк», який у подальшому 13.10.2013р. змінив назву на ПАТ «Ідея Банк» та громадянином України [PERSON] було укладено кредитний договір №910.13381 згідно якого останній отримав кредит у сумі 106049.80гривень на строк 60місяців. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] з [PERSON] було укладено договір поруки № б/н відповідно до якого Поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за невиконання Позичальником (Відповідачем 1) усіх його зобов'язань перед Кредитором, що виникли з Кредитного договору, укладеного між Боржником та Кредитором, в повному обсязі як існуючих у теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому. Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Протягом строку дії Кредитного договору позичальник свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого у [PERSON] виникла заборгованість, яка станом на 13.02.2015р. становить 232400.62гривень. На підставі наведеного позивач просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 232400.62грн.. Стягнути судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, його представник у судовому засіданні позов не визнав, подав заперечення згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] заборгованості з наступних підстав: представником позивача суду було надано довіреність термін якої закінчився, а значить вона є нікчемною, і представнику банку припиняється можливість представляти банк нак підставі такої довіреності. Представником позивача не надано доказів направлення на адресу [PERSON] вимоги щодо терміну виконання [PERSON] зобов'язань, які були порушені позичальником за кредитним договором, що суперечить ч. 3 Договору поруки від 23.02.2012р. та вимогам ст.. 555 ЦК України, яка передбачає, що у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. [PERSON] будь-яких вимог віл ПАТ «Ідея банк» отримано не було. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача [PERSON], на підставі наданих суду матеріалів справи та винести заочне рішення. Судом встановлено, що 23.02.2012 року між банком ПАТ «Плюс Банк», який у подальшому 13.10.2013р. змінив назву на ПАТ «Ідея Банк» та громадянином України [PERSON] було укладено кредитний договір №910.13381 згідно якого останній отримав кредит у сумі 106049.80гривень на строк 60місяців. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] з [PERSON] було укладено договір поруки № б/н відповідно до якого Поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за невиконання Позичальником (Відповідачем 1) усіх його зобов'язань перед Кредитором, що виникли з Кредитного договору, укладеного між Боржником та Кредитором, в повному обсязі як існуючих у теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому. Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Протягом строку дії Кредитного договору позичальник свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого у [PERSON] виникла заборгованість, яка станом на 13.02.2015р. становить 232400.62гривень, яка складається з: 58170.99грн. - сума основного боргу; 38049.25грн. - сума простроченого боргу; 42766,12грн. сума прострочених процентів; 1124.47грн. сума строкових процентів; 90554,87грн. сума пені. Суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). А згідно зі ст. 629 ЦКУ, договір є обов'язковим до виконання. При цьому у законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк» (термін) виконання зобов'язання» (ст..ст. 530,631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою за подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.. 1048 ЦК України (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). На підставі вище викладеного суд стягує з [PERSON] суму заборгованості, оскільки згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов 'язання. Як вбачається із матеріалів справи позивачем пред'явлено позов до суду 18.05.2015року шість місяців від дня настання строку виконання основного зобов 'язання пройшло.. Представником позивача не надано заяву, про поновлення строку давності щодо стягнення заборгованості з [PERSON] як з поручителя, не зазначені причини пропуску строку позовної давності. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Стаття 266 ЦК України встановлює, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Враховуючи, що позивач не заявив про поновлення строку давності, не зазначив поважні причини пропуску давності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] суми заборгованості. На підставі ст.ст.261, 266, 267, 526, 530, 543,554, 559, 611,612 ЦК України, та

Outcome: partial