Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17 серпня 2017 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 897336354. Після того 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, за яким до останнього перейшло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. В той же час, 03 січня 2019 року між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем укладено Договір факторингу № 20190103, у відповідності до умов якого позивач набув всі права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрах прав вимоги, в тому числі право грошової вимоги до відповідача в сумі 8 709,82 грн, з яких: 7 303,82 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 1 406 грн сума заборгованості за процентами. Згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за його користування та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, що передбачені договором. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув право грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення її персональних даних до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. Однак всупереч вимогам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором. Після відступлення права грошової вимоги [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні попереднього кредитора. Тому позивач просить позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, однак направила суду клопотання, у якому просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач також не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 цього Кодексу передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що 17 серпня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений Договір № 897336354, за умовами якого кредитодавець надав відповідачу кредит на загальну суму 7 860 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,69 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, строком на 29 днів, але у будь якому разі до повного виконання позичальником своїх зобов`язань. Згідно п. 1.1. даного Договору фінансова установа зобов`язалася надати кошти у позику на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, що зазначені у п. 1.4. цього Договору (а. с. 12-13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28). 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, за яким Клієнт зобов`язався відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а. с. 29, зворот).\~\~\~ 03 січня 2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (Клієнт) було укладено Договір факторингу №20190103, у відповідності до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а. с. 30-34, 39, 40). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ст. 513 цього Кодексу правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Так, у позивача виникло право вимоги до відповідача [PERSON] згідно укладеного між ним та ТОВ «Таліон Плюс» Договору факторингу № 20190103 від 03 січня 2019 року. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 2 30 січня 2019 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором № 897336354 від 17 серпня 2017 року в сумі 8 709,82 грн, з яких: 7 303,82 грн сума заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту); 1 406 грн сума заборгованості за відсотками (а. с.40, 42). Згідно п. 4.1. Договору факторингу право вимоги переходить від Клієнта до Фактора на наступний календарний день після підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог, по формі, встановленій у Додатку до цього Договору (а. с. 30-34). Відповідно до п. 6.1.6.1. вказаного Договору Клієнт заявляє та підтверджує перед Фактором дійсність грошових вимог, право яких відступається Факторові за цим\~\~ Договором. На виконання п. 5.2.4. Договору факторингу, згідно вимог ст. 512514, 516 ЦК України, на адресу відповідача [PERSON] , зазначену у Кредитному договорі, направлено повідомлення про відступлення права вимоги позивачу (а. с. 41). Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Відповідно до ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно висловленої Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року в справі № 6-979цс15 правової позиції «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Відповідач не здійснював свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості і на рахунки Первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», які вказані у кредитному договорі. Крім того будь яких перерахунків та зарахувань на погашення кредитної заборгованості на рахунки ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» від Клієнта не здійснювалось, такі докази суду не надано. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором ст. 612 Цивільного кодексу. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зі змісту ст. 526 ЦК України вбачається, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового\~ обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Отже, виходячи з вищенаведеного встановлено, що відповідачем не виконано вимоги кредитного договору, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved