Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про усунення перешкоди у здійсненні звернення стягнення на іпотечне майно - будинок, що розташований за адресою [ADDRESS], шляхом примусового виселення відповідачів з вказаного будинку без надання іншої житлової площі. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав повністю, пояснивши на його обґрунтування, що 22.12.2006 р. між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] було отримано 15000 доларів США строком до 22.12.2011 р. з умовою сплати 13% річних. З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором 22.12.2006 р. в іпотеку банку було передано належний відповідачеві [PERSON] житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями, що розташований за адресою [ADDRESS]. Зобов»язання за кредитним договором були порушені, в зв»язку з чим рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.03.2010 р. на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] солідарно було стягнуто 126722 грн.17 коп. заборгованості за кредитним договором, а, крім того, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок за вказаною вище адресою. Оскільки звернення стягнення на житловий будинок є підставою для виселення його мешканців, у будинку [PERSON] зареєстровані всі відповідачі, які письмову вимогу позивача звільнити будинок ігнорують, вказується на наявність передбачених законом підстав для задоволення заявленого позову. Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав, вказуючи на його необґрунтованість. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не сповістив, заяви про відкладення розгляду справи не надав. За таких обставин і відповідно до положень ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розгляд справи без присутності вказаної особи. Заслухавши пояснення представників сторін і вивчивши матеріали справи суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю. В судовому засіданні встановлено, що 22.12.2006 р. між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір № 768, відповідно до якого [PERSON] було отримано 15000 доларів США строком до 22.12.2011 р. з умовою сплати 13% річних. Того ж дня між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу, номер у реєстрі 6375, за умовами якого з метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов»язань за кредитним договором № 768 від 22.12.2006 р. [PERSON] передав в іпотеку банку належний йому житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями, що розташований за адресою [ADDRESS]. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.03.2010 р. на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] солідарно було стягнуто 126722 грн.17 коп. заборгованості за кредитним договором № 768 від 22.12.2006 р., а також в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок за адресою [ADDRESS]. 05.10.2011 р. державним виконавцем Ленінського ВДВС Кіровоградського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору, а 11.10.2012 р. здійснено опис і арешт належного вказаній особі житлового будинку за адресою [ADDRESS], в якому на сьогоднішній день зареєстровані відповідачі, в тому числі неповнолітній [PERSON], [INFO], а відповідач [PERSON] постійно проживає. Після звернення начальника Ленінського ВДВС до служби у справах дітей Кіровоградської міської ради з приводу надання дозволу на реалізацію арештованого майна такої згоди від вказаного органу не отримано. Письмові вимоги позивача до відповідачів щодо зняття з реєстраційного обліку не виконано. На викладені обставини вказують сторони, вони підтверджені матеріалами справи, в зв»язку з чим вважаються судом встановленими. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що відповідно ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Разом з тим, згідно діючого на сьогоднішній день Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії даного закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов»язань громадянина України (позичальника чи майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об»єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника чи майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. З урахуванням викладеного, відзначається, що на правовідносини між сторонами поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відтак, в період дії вказаного закону не може відбуватись звернення стягнення на предмет іпотеки. Правовідносини між сторонами, пов»язані з виселенням відповідачів з житлового будинку, є похідними від передбаченої законом процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, а оскільки на сьогоднішній день нерухоме житлове майно не може бути примусово стягнуте, остільки суд відзначає відсутність передбачених законом підстав для усунення перешкод у здійсненні стягнення на іпотечне майно шляхом примусового виселення мешканців з будинку без надання іншої житлової площі, в задоволенні позову необхідно відмовити повністю. На підставі ч. 1, ч. 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»,

Outcome: dismissed