Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач за первісним позовом Красноградська міська рада Харківської області звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування та виселення із службового приміщення. 02.04.2019 року та 06.08.2019 року позивачем за первісним позовом Красноградською міською радою Харківської області подано змінену позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи: Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення права користування та виселення із службового приміщення. На обґрунтування зміненого позову позивач вказав, що рішенням Виконавчого комітету Красноградської міської ради № 64 від 13.04.2017 року «Про розгляд заяви [PERSON] , щодо надання службового приміщення», [PERSON] та членам його сім`ї в кількості трьох осіб, надано у тимчасове користування службове жиле приміщення - квартиру [ADDRESS] , жилою площею 18.9 кв.м. Згідно ордера на службове жиле приміщення № 02683 від 18.04.2017 року право на зайняття жилого приміщення надано [PERSON] та членам сім`ї у кількості 1-єї особи - [PERSON] - дружини. Згідно довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні та забезпеченість житловою площею № 266 від 10.01.2019 р., виданою Відділом реєстрації Красноградської міської ради відповідачі зареєстровані у жилому приміщенні за адресою: [ADDRESS] . Вище зазначеним рішенням виконавчого комітету Красноградської міської ради квартира [ADDRESS] визначена тимчасовим службовим приміщенням. Відповідачу вона надана тимчасово, на час виконання ним службових обов`язків начальника Красноградського відділу ГУНП в Харківській області, а у членів його сім`ї право на проживання виникло як похідне право. Пунктами 2, 15 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР «Про службові жилі приміщення» № 37 від 4 лютого 1988 р., передбачено, що службове жиле приміщення надається робітникам, службовцям і колгоспникам на час виконання ними обов`язків, які потребують проживання в такому приміщенні. Службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи, або поблизу від нього. Відповідно до витягу з наказу ГУНП в Харківській області № 731 о/с від 29.12.2017 року полковника поліції [PERSON] звільнено з посади начальника Красноградського відділу поліції ГУНП в Харківській області в зв`язку з чим він фактично припинив виконувати службові обов`язки пов`язані із даною посадою. Тобто, у [PERSON] як наймача та членів його сім`ї відпала потреба та підстави у проживанні у зазначеному службовому приміщені відповідно до його цільового призначення, а отже відповідачі зобов`язані звільнити службове жиле приміщення, яке надавалося наймачу тимчасово, на час виконання службових обов`язків. Крім того, відповідач разом з дружиною та сином у наданій службовій квартирі не мешкають протягом тривалого часу, що підтверджується довідкою депутата Красноградської міської ради Ждамарова О. В., та свідчить про те що службове приміщення не використовується за цільовим призначенням. На засіданні виконавчого комітету Красноградської міської ради, яке відбулося 20.11.2018 року серед інших розглядалося клопотання ГУНП в Харківській області від 11.10.2018 № 1380/19/05/83-2018, щодо виділення службового житла начальнику Красноградського відділу поліції ГУНП в Харківській області [PERSON]. Відповідно до вищевикладеного, враховуючи необхідність розгляду питання забезпечення службовим житловим приміщенням діючого керівника відділу поліції, виконавчим комітетом Красноградської міської ради було прийнято рішення № 192 від 20.11.2018 року «Про жиле службове приміщення по [ADDRESS] , відповідно до змісту якого було визнано такими що втратили чинність пункти 2,3,4 рішення виконавчого комітету Красноградської міської ради від 13.04.2017 № 64 «Про розгляд заяви [PERSON] щодо надання службового приміщення». На виконання пункту 2 вищевказаного рішення 23.11.2018 року на адресу наймача [PERSON] , направлено лист № 03-26/9901, в якому його повідомлено про необхідність зняття з реєстрації місця проживання та звільнення службового жилого приміщення разом з членами сім`ї в найкоротший термін. У зв`язку із викладеним, безпідставне користування та реєстрація відповідачів в службовому приміщенні, позбавляє Виконавчий комітет Красноградської міської ради можливості володіти та розпоряджатися майном, чим порушує гарантовані законодавством права місцевого самоврядування, а тому особи що займають службове приміщення підлягають виселенню. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - адвокат Гавриленко О.В. відзиву на змінену позовну заяву не надавала, а у відзиві на первісний позов просила відмовити Красноградській міській раді у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування своєї позиції вона зазначила, що вирішення питання чи втратив працівник, колишній працівник поліції право на зайняття службового житлового приміщення, після включення житла до числа службових, вже не відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування. У Красноградської міської ради відсутнє порушене право на захист якого направлено позов. На даний час [PERSON] не припинив своїх трудових відносин із своїм роботодавцем - Головним управлінням національної поліції України в Харківській області, а тому рішення Виконавчого комітету Красноградської міської ради № 192 від 20.11.2018 року, яким визнано такими, що втратили чинність пункти 2,3,4 рішення виконавчого комітету від 13.04.2017 року № 64 «Про розгляд заяви [PERSON] щодо надання службового жилого приміщення» є незаконним. Крім того, відповідно до ст.4 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 10.09.2004 року № 1039 «Про надання службових житлових приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України» без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених в п. 4.1. Положення не може бути виселено працівників, які прослужили в органах внутрішніх справ не менш як 10 років, а тому твердження міської ради, що переміщення [PERSON] згідно з п. 2 ч. 1 ст. 65 ЗУ «Про національну поліцію» на посаду начальника Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області, з одночасним звільненням з посади начальника Красноградського відділу поліції ГУНП в Харківській області є хибним та таким, що не ґрунтується на фактичних обставинах. Тобто, представник відповідача вважає, що [PERSON] не може бути виселений із спірного службового приміщення, так як має стаж роботи в органах національної поліції 24 роки. 05.03.2019 року представником відповідача за первісним позовом адвокатом Гавриленко О.В. подано зустрічну позовну заяву, в якій просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Красноградської міської ради № 192 від 20.11.2018 року «Про жиле службове приміщення по [ADDRESS] , стягнути судові витрати - сплачену суму судового збору в розмірі 768, 40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 грн. На обґрунтування зустрічного позову зазначено, що органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами, що також передбачено в рішенні Конституційного суду України № 7рп-2009 від 16.04.2009 року. Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Рішення виконавчого комітету Красноградської міської ради № 64 від 13.04.2017 року вичерпало свою дію фактом його виконання, а саме видачею [PERSON] ордеру вселення. Твердження міської ради, що переміщення [PERSON] згідно з п. 2 (на рівнозначну посаду за ініціативою поліцейського) ч. 1 ст. 65 Закону України «Про національну поліцію» на посаду начальника Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області, з одночасним звільненням з посади начальника Красноградсчького ВП ГУНП в Харківській області є припиненням трудових відносин із роботодавцем є хибним та такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах. В такому випадку рішення виконавчого комітету Красноградської міської ради № 192 від 20.11.2018 року «Про жиле службове приміщення по [ADDRESS] є незаконним та підлягає скасуванню. Крім того, представник позивача за зустрічним позовом також вказував, що [PERSON] майже 25 років працює в поліції і згідно ст.4 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 10.09.2004 року № 1039 «Про надання службових житлових приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України» виселення його із членами сім`ї із спірного житлового приміщення є незаконним. 08.04.2019 року представником міської ради подано відзив на зустрічний позов в якому останній просить відмовити у задоволенні зустрічного позову з підстав, зазначених у зміненій позовній заяві. 15.04.2019 року представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним адвокатом - Гавриленко О.В. подано відповідь на відзив за зустрічною позовною заявою, з якої витікає, що відповідно до п. 3 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Україській РСР, затверджене постановою Ради Міністрів УРСР № 37 від 04.02.1988 року, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. В тих випадках, коли підприємство, установа, організація розташована на території одного населеного пункту (району в місті), а жиле приміщення на території іншого, рішення про його включення до числа службових приймається виконавчим комітетом Ради народних депутатів за місцем знаходження приміщення. Отже, рішенням виконавчого комітету Красноградської міської ради № 64 від 13.04.2017 року, спірне житло включено до числа службових житлових приміщень національної поліції. Посилання відповідача за зустрічним позовом на те, що вказана квартира є службовим житлом міської ради, не є обґрунтованим, оскільки останнє за часом прийняття рішення про надання спірній квартирі статусу службового є рішенням саме про надання квартирі за адресою: [ADDRESS] статусу службового житла органів поліції. Також посилання Красноградської міської ради на нібито не проживання [PERSON] у спірному житлі та надання в якості доказу акту депутат місцевої ради від 14.03.2019 року не може бути прийнято до уваги судом як доказ, оскільки він є недостовірним, так як складений в робочий час серед робочого тижня. Окрім того, Красноградською міською радою до відзиву надана інформаційна довідка до якої, [PERSON] нібито на теперішній час є власницею квартири [ADDRESS] . Проте вказана інформаційна довідка не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки сформована за результатами часткового співпадання. До даної відповіді на відзив додається інформаційна довідка із Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо об`єкту - квартири [ADDRESS] , № 163230613 від 11.04.2019 року. Відповідно до вказаної довідки власником вказаного майна з 17.12.2015 року є [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача за первісним зміненим позовом, відповідача за зустрічним Красноградської міської ради - Гірман В.В. просив первісний змінений позов задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити з вищевказаних ним підстав. Представник відповідачів за первісним зміненим позовом та позивача за зустрічним [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - адвокат Гавриленко О.О. просила відмовити в задоволенні первісного зміненого позову та задовольнити позовні вимоги за зустрічним позов з підстав, вказаних у зустрічному позові та відповіді на відзив, складений нею. Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав письмовий висновок про доцільність визнання неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування кв. [ADDRESS] та виселення із службового приміщення № 640 від 11.10.2019 року. Вислухавши сторони та дослідивши надані ними письмові докази судом за первісним зміненим позовом встановлено таке. З копії витягу з наказу Головного управління НП в Харківській області № 492 о/с від 29.11.2016 року витікає, що [PERSON] працював до 01.12.2016 року начальником Новобаварського ВП Київського ВП ГУНП в Харківській області (а.с. 45). З копії рішень Харківської міської ради № 455 № 497 від 20.07.2016 року «Про розгляд протоколу № 12 міської громадської комісії з житлових питань від 14.07.2016 року» вбачається, що квартиру за адресою: [ADDRESS] включено до числа службових та надано співробітнику поліції [PERSON] на 3 особи (він, дружина - [PERSON] , син - [PERSON] ) (а.с. 151, 174). З копії ордера на житлове приміщення № 099963 від 22.07.2016 року вбачається, що [PERSON] видано ордер на ім`я [PERSON] з сім`єю із 3 чоловік на право заняття жилого приміщення жилою площею 27,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (а.с.178). Рішенням Харківської міської ради № 196 від 22.03.2017 року виключено квартиру за адресою: [ADDRESS] з числа службових, визнано наймачами житлового приміщення [PERSON] , [PERSON] (а.с.152). З копії довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку Комунального підприємства «ЖИЛКОМСЕРВІС» № 918 від 04.03.2017 року та довідки № 1176 від квітня 2017 року витікає, що [PERSON] проживав і постійно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 106, 122,180). Таким чином, виходячи з вище наведеного [PERSON] було надано як співробітнику поліції службову квартиру за адресою: [ADDRESS] . З копії розпорядження виконавчого комітету Департаменту економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації Відділу приватизації житлового фонду № 704 від 24.04.2017 року витікає, що на підставі заяви [PERSON] приватизована квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 69). Однак відповідно до копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 160197898 від 20.03.2019 року вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] , яка приватизована була [PERSON] продана [PERSON] 15.06.2017 року, про що також свідчить постанова Красноградського районного суду Харківської області від (а.с. 208). Отже, квартира, що була надана [PERSON] в якості службової, була ним приватизована, а потім продана [PERSON] . Відповідно до копії витягу із наказу ГУ НП в Харківській області № 492 о/с від 29.11.2016 року вбачається, що [PERSON] переміщено на посаду начальника Красноградського ВП ГУНП в Харківській області (а.с. 45). Відповідно до копії заяви від 04.04.2016 року витікає, що [PERSON] просить надати йому службове житло за адресою: [ADDRESS] , тобто [PERSON] маючи у користуванні службову квартиру у м. Харкові просить надати йому ще одну службову квартиру у м. Краснограді (а.с. 67). Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Виконавчого комітету Красноградської міської ради № 64 від 13.04.2017 року «Про розгляд заяви [PERSON] , щодо надання службового приміщення», [PERSON] та членам його сім`ї (троє осіб) надано у користування службове жиле приміщення - квартиру [ADDRESS] , жилою площею 18.9 кв.м. (а.с. 6). Згідно ордера на службове жиле приміщення № 02683 від 18.04.2017 року право на зайняття жилого приміщення надано [PERSON] та членам сім`ї у кількості 1-єї особи - [PERSON] - дружини (а.с.7, 84). Згідно довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні та забезпеченість житловою площею № 526 від 12.02.2019 р., виданою Відділом реєстрації Красноградської міської ради відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у жилому приміщенні за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Виходячи з вище наведеного, вбачається, що [PERSON] від органів місцевого самоврядування вдруге у тимчасове користування отримав службову квартиру за адресою: [ADDRESS] , перша згідно договору- купівлі продажу після приватизації продана [PERSON] громадянину [PERSON] 15.06.2017 року. Відповідно до статті 118 Житлового кодексу Української РСР, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Відповідно до норм ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам. Пунктами 2, 15 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР «Про службові жилі приміщення» № 37 від 4 лютого 1988 р., передбачено, що службове жиле приміщення надається робітникам, службовцям і колгоспникам на час виконання ними обов`язків, які потребують проживання в такому приміщенні. Службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи, або поблизу від нього. Вищезазначеним рішенням виконавчого комітету Красноградської міської ради № 64 від 13.04.2017 року квартира [ADDRESS] визначена тимчасовим службовим приміщенням. Відповідачу вона надана тимчасово, на час виконання ним службових обов`язків, а у членів його сім`ї право на проживання виникло як похідне право. Відповідно до рішення Красноградської міської ради № 86 від 20.06.2014 року «Про надання статусу службового житла квартири [ADDRESS] квартиру за вказаною адресою включено до числа службових (а.с. 57). Із цього Рішення витікає, що дана квартира залишилася у комунальній власності. На баланс ГУНП в Харківській області квартира не передавалася. Відповідно до копії заяви [PERSON] від 18.04.2017 року вбачається, що він з правилами користування службовим приміщенням ознайомлений, зобов`язувався звільнити надане йому службове приміщення в порядку передбаченому Положенням про порядок надання службових приміщень і користування ними (а.с. 54). Відповідно до витягу з наказу ГУНП в Харківській області № 731 о/с від 29.12.2017 полковника поліції [PERSON] звільнено з посади начальника Красноградського відділу поліції ГУНП в Харківській області перемістивши на посаду начальника Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області (а.с. 8). З копії відповіді Красноградського житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 269 від 12.03.2019 року вбачається, що протягом 2017-2019 років [PERSON] не звертався в розрахунковий відділ стосовно укладення договору найму службового жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] , станом на 11.03.2019 року такий договір не укладено (а.с. 55). Таким чином, у [PERSON] як наймача та членів його сім`ї відпала потреба та підстави у проживанні у зазначеному службовому приміщені відповідно до його цільового призначення. Крім того, відповідно до клопотання заступника начальника ГУНП в Харківській області підполковника поліції Зленко М.В. № 1380/119/05/83-2018 від 11.10.2018 року вбачається, що керівництво ГУ НП в Харківській області просить виділити службове житло працюючому на теперішній час начальнику Красноградського ВП ГУНП в Харківській області полковнику поліції [PERSON] , якого призначено на посаду наказом МВС України № 73 від 29.12.2017 року (а.с. 86). Також з висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про доцільність визнання неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування кв. [ADDRESS] та виселення із службового приміщення № 640 від 11.10.2019 року вбачається, що під час телефонної розмови з представником Служби у справах дітей [PERSON] не заперечував факт того, що неповнолітній син [PERSON] ніколи не проживав за адресою: [ADDRESS] . Вказав, що згідно довідки від 11.09.2019 року про зареєстрованих у житловому приміщенні особ, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з актом обстеження умов проживання за місцем реєстрації неповнолітнього, умови проживання задовільні, трикімнатна квартира зі всіма комунальними зручностями, є ремонт, чисто, Ілля має окрему кімнату. В наявності спальне місце, письмовий стіл, шафа з необхідними речами на всі сезони. Враховуючи зазначене Департамент служб вважає за доцільне визнати [PERSON] таким, що втратив право користування та виселення зі службового приміщення за адресою: [ADDRESS] (т.2 а.с. 26 ). Представник [PERSON] , вказує, що він безперервно працює на протязі майже 25 років в органах національної поліції, і це на її думку має слугувати підставою для неможливості його виселення із оспорюваного тимчасового службового приміщення, при цьому посилається ст.4 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 10.09.2004 року № 1039 «Про надання службових житлових приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України». Однак це Положення втратило чинність 02.02.2016 рок і тому посилання на нього є безпідставним. Разом з тим, статтею 125 Житлового кодексу Української РСР визначено перелік осіб, яких не може бути виселено з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення. Серед іншого, абзацом 3 даної статті передбачено, що не може бути виселено без надання іншого жилого приміщення осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як 10 років. Вказану норму Закона також неможливо застосувати до спірних правовідносин, так як даній статті йде мова про службові приміщення які надавалися працівникам тим підприємством, установою, організацією з якою вони перебувають у трудових відносинах. Відповідно ст. 18 Житлового кодексу Української РСР, управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Згідно ч.1 ст.118 Житлового кодексу Української РСР, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Згідно з ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Пунктом 1 ч. 1 ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Виходячи з усього вище викладеного, аналізуючи в сукупності вищезазначені правові норми та надані сторонами докази, їх доводи, заперечення, суд вважає, що позовні вимоги за первісним зміненим позовом підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки безпідставне користування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вищезазначеним житловим приміщенням позбавляє Красноградську міську раду можливості вільно володіти та розпоряджатися своїм майном. Задовольняючи даний позов, суд також враховує, що [PERSON] уже мав у користуванні службове житло в м. Харкові. Однак він скористався своїм правом на приватизацію житла та відчужив його. Крім того, суд також приймає до уваги, що подружжя [PERSON] мало у власності трикімнатну квартиру в [ADDRESS] згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.05.2008 року, яка була зареєстрована на [PERSON] Однак 17.12.2015 року квартира була відчужена, що підтверджується відповідним договором ( а.с. 191). Таким чином, відповідачі мають змогу придбати собі інше житло в якому проживати та бути зареєстрованими відповідно до законодавства України. Що стосується зустрічної позовної заяви [PERSON] до Красноградської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування суд вважає за необхідне відмовити в її задоволенні виходячи з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Виконавчого комітету Красноградської міської ради № 64 від 13.04.2017 року [PERSON] тимчасово, на час виконання службових обов`язків, в зв`язку з проходженням служби в Національній поліції України на посаді начальника Красноградського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, надано у користування службове жиле приміщення - квартиру [ADDRESS] , жилою площею 18.9 кв.м. (а.с.6). На даний час як уже було зазначено вище, [PERSON] разом з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] у наданій службовій квартирі не мешкають протягом тривалого часу, що підтверджується довідкою депутата Красноградської міської ради Ждамарова О. В., яку на думку суду можливо вважати допустимим доказом, так як довідка підписана сусідами [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 125). На засіданні виконавчого комітету Красноградської міської ради, яке відбулося 20.11.2018 серед інших розглядалося клопотання ГУНП в Харківській області від 11.10.2018 № 1380/19/05/83-2018, щодо виділення службового житла начальнику Красноградського відділу поліції ГУНП в Харківській області полковнику поліції [PERSON] (а.с. 9, 10). Відповідно до вищевикладеного та того, що дане службове приміщення надавалося [PERSON] тимчасово, на час виконання службових обов`язків, виконавчим комітетом Красноградської міської ради було прийнято рішення № 192 від 20.11.2018 року «Про жиле службове приміщення по [ADDRESS] , відповідно до змісту якого було визнано такими що втратили чинність пункти 2,3,4 рішення виконавчого комітету Красноградської міської ради від 13.04.2017 № 64 «Про розгляд заяви [PERSON] щодо надання службового приміщення», в зв`язку з тим, що [PERSON] , звільнений з посади начальника Красноградського ВП ГУНП в Харківській області та на підставі пунктів 15,34 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР та частини 1 статті 124 Житлового кодексу Української РСР підлягає виселенню з службового приміщення за адресою: [ADDRESS] з усіма особами, які з ним проживають (а.с. 10). Посилання відповідача, що орган місцевого самоврядування не наділений повноваженнями щодо внесення змін до прийнятих власних рішень, є безпідставним, так як в нормами основного законодавчого акту, що регулює діяльність органів місцевого самоврядування - Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не встановлено прямої заборони щодо внесення змін у раніше прийняті цим же органом рішення. Рішення Конституційного суду України від 16.04.2019 року № 7-рп/2009, на яке посилається представник позивача за зустрічним позовом до спірних правовідносин неможливо застосувати з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно п.4 до рішення виконавчого комітету Красноградської міської ради від 13 квітня 2017 року № 64 [PERSON] зобов`язано укласти угоди з комунальними підприємствами на сплату комунальних послуг та дотримуватися правил користування службовими жилими приміщеннями. Відповідно до п.1 ст. 73 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Відповідно до ст. 61 Житлового кодексу Української РСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ст. 68 ЖК УРСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно абз. 2 ст. 123 ЖК УРСР до користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір наймужилого приміщення Однак [PERSON] в порушення норм п. 1 ст. 73 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 61, 68,123 Житлового кодексу Української РСР не укладено договору найму житлового приміщення та жодного з договорів на сплату комунальних послуг, про що свідчить лист Красноградського житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства від 12.03.2019 р. № 269. В ньому зокрема зазначено, що квартиронаймач [PERSON] протягом 2017-2019 років до Красноградського ЖРЕП стосовно укладання договору найму службового приміщення не звертався. За відсутності укладеного договору про найм житлового приміщення - укладання договорів про надання комунальних послуг є неможливим. Вказані обставини свідчать про той факт, що відповідачем рішення виконавчого комітету про надання йому службового приміщення в частині укладання договору найму жилого приміщення та укладання угод на сплату комунальних послуг не виконано. Як зазначається у вищезазначеному рішенні Конституційного суду, ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування і вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані органом місцевого самоврядування після їх виконання. Так, дійсно рішення виконавчого комітету Красноградської міської ради від 13 квітня 2017 року № 64 «Про розгляд заяви [PERSON] щодо надання службового жилого приміщення» є ненормативним правовим актом. Але факту його виконання не відбулося в зв`язку з тим, що [PERSON] не було виконано приписи передбачені цим рішенням щодо укладення договорів на сплату комунальних послуг та дотримання правил користування службовими жилими приміщеннями, що в розумінні Житлового кодексу передбачає також обов`язок квартиронаймача укласти договір найму житлового приміщення. Отже фактично наведене рішення виконавчого комітету не виконане в повному обсязі з боку [PERSON] , а тому застосування вищезазначеного рішення Конституційного суду до даного виду правовідносин не є можливим. Також посилання представника [PERSON] в зустрічному позові на Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 10.09.2004 року № 1039 «Про надання службових житлових приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України є безпідставним у зв`язку із втратою його чинності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак на думку суду, представник [PERSON] не довела ті обставини, на які вона посилається у зустрічній позовній заяві відповідними доказами і тому в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України із відповідачів необхідно стягнути судовий збір сплачений Красноградською міськрадою. Разом з тим, приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] , [INFO] є неповнолітньою особою та відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦПК України не набув цивільної процесуальної відповідальності, суд вважає за необхідне судовий збір в розмірі 1921 грн. стягнути тільки з [PERSON] та [PERSON] , які є батьками [PERSON] .

Outcome: approved