Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з вищенаведеним позов. Просить суд визнати виконавчий напису, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. 31.10.2020р. реєстровий номер 4913, таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача судові витрати в сумі 1261,20 грн., а саме: 840,80 грн. - судовий збір за подання позову, 420,40 грн. - судовий збір за подання заяви про забезпечення позову. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В.вчинено виконавчий напис 31.10.2020р. реєстровий номер 4913. Відповідно до якого [PERSON] є боржником за кредитним договором № 380/2289/08-А від 09.09.2008 року, укладеним з ПАТ «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство (АТ) «АЛЬФА-БАНК». Стягненню підлягає заборгованість в розмірі 8077, 74 доларів США, що станом на час стягнення становить 229 650, 14 грн., за період з 26.05.2017 р. по 26.05.2020 року. Позов обгрунтовано тим, що оспорюваний виконавчий напис є протиправним, таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню. У позові зазначається, що відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі за тексом - Перелік) були внесені зміни відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Зазначені зміни надавали можливість нотаріусам вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабіну Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Виконавчий напис приватного нотаріуса вчинений 31.10.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року. Крім того, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, що суперечить Переліку, який передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. У позові також зазначається, що Голосіївським районним судом м.Києва розглядається справа № 752/349\\18 за позовом ПАТ «УКРСОЦБАНК» до [PERSON] щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 380/2289/08-Авід 09.09.2008 року. Відповідно положень ст.ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін підставі наданих доказів. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву, а третя особа на подання пояснень. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.09.2008 р. між ПАТ «УКРСОЦБАНК» (правонаступник АТ«АЛЬФА-БАНК») та [PERSON] укладено кредитний договір № 380/2289/08-А, до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти (кредит) цільового характеру використання в розмірі 15 349,00 доларів США з кінцевім терміном повернення кредиту - 08.09.2015 року (а.с.41-46). 31.10.2020 р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис реєстровий номер 4913 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АТ «АЛЬФА-БАНК» заборгованості за кредитним договором № 380/2289/08-А від 09.09.2008 року у розмірі 8077, 74 доларів США, що станом на час стягнення становить 229 650, 14 грн. (а.с.48,49). 24.11.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Русецьким П.С. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 4913, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. 31.10.2020 р. (а.с.56,57). У відповідності до ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. Відповідно до п.п.1, 3 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 із змінами внесеними Постановою КМУ від 26.11.2014 № 662. Постановою Кабміну № 662 до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункт 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на що, на момент вчинення приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована. Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Сума заявлених відповідачем вимог є спірною і не визнається позивачем. Сума заявлених відповідачем вимог є спірною і не визнається позивачем. Вказані доводи позивача не спростовані відповідачем. За таких підстав, суд погоджується з доводами позивача про те, що надані нотаріусу документи не є підтвердженням безспірності заборгованості. Крім цього, перед вчиненням виконавчого напису, стягувач зобов`язаний був на адресу боржника надіслати письмове повідомлення про порушення зобов`язання. Позивач у позовній заяві зазначає, що жодних повідомлень від відповідача щодо наявності заборгованості за Кредитним договором він не отримував. Вказані доводи позивача не спростовані відповідачем. За таких підстав, суд погоджується з доводами позивача про те, що надані нотаріусу документи не є підтвердженням безспірності заборгованості. Крім цього, перед вчиненням виконавчого напису, стягувач зобов`язаний був на адресу боржника надіслати письмове повідомлення про порушення зобов`язання. Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність порушень при вчиненні виконавчого напису від 31.10.2020 р№ 4913, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про право, який ґрунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, розглядається судом за позовом боржника до стягувача. За змістом статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення в справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005р.). Таким чином особа має право пред`явити до суду таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Враховуючи викладене, зважаючи на допущені порушення Закону України «Про нотаріат» при вчиненні виконавчого напису про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. 31.10.2020 р. реєстровий номер 4913. На підставі положень ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне в зв`язку із задоволенням позову з відповідача стягнути на користь позивача суму сплаченого при зверненні до суду судового збору, а саме 840,80 грн. - судовий збір за подання позову (квитанція від 24.12.2020 р. а.с.11,89). Водночас, за матеріалами справи відсутні дані щодо подання заяви про забезпечення позову та сплати судового збору в сумі 420,40 грн. за її подання, як це зазначено у прохальній частині позову.

Outcome: partial