Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач заявив позов до [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору без номера від 19 лютого 2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 2000.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ними договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме - надав відповідачеві кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку із порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2017 року має заборгованість у сумі 14566.63 грн., яка складається із 1990.64 грн. - заборгованість за кредитом; 11406.15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500.00 грн. - штраф (фіксована складова); 669.84 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість не погашає. Тому позивач змушений звернутися до суду із даним позовом і просити суд винести рішення, яким стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором без номера від 19.02.2013 року у сумі 14566.63 грн., яка складається із 1990.64 грн. - заборгованість за кредитом; 11406.15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500.00 грн. - штраф (фіксована складова); 669.84 грн. - штраф (процентна складова), а також судові витрати у сумі 1600 грн. Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у судове засідання не з'явився, подав до суду письмове клопотання за вхід.№1821 від 23.03.2017 року, в якому просить суд справу слухати в його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесенні судом заочного рішення.. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою із рекомендованим повідомленням вих.№2450000324275. На адресу суду повернувся лист з рекомендованим повідомлення із відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутність чи перенесення розгляду справи до суду не надійшло, заперечень не подав. У зв'язку з чим у відповідності зі ст.224 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду, позивач не заперечує проти такого розгляду. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів - анкети - заяви без № від 19.02.2013 року, додатку до неї, який є умовами договору, розрахунку заборгованості, судом встановлено, що між сторонами було укладено у простій письмовій формі договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн., відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за його користування та комісію, однак, як слідує із розрахунків по договору, не виконав своїх зобов'язань та допустив заборгованість станом на 31.01.2017 року у сумі 14566.63 грн. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов'язався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов'язався повернути кредит та проценти за користування кредитом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов'язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість кредиту у сумі 14566 гривень 63 копійки. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - платіжним дорученням №PROM4BS4HX від 14.03.2017 року, за правилами ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 1600 гривень. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.526, 527, 530, 533, 610, 611, 612, 623, 625, 631, 1048-1050, 1051, 1052, 1054, 1055, 1056, 1056-1 ЦК України.

Outcome: approved