Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 242691,18 грн. Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №MKGWAK00410057 від 27.02.2006 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 26525 грн. на термін до 25.02.2011 року За даним договором позивач зобовязався надати відповідачу грошові кошти в сумі 26525 грн., а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, передбачені договором та виконати інші свої зобовязання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. Відповідач порушив умови кредитного договору, не здійснював погашення кредиту та відсотків за його користування . Згідно умов договору та розрахунку заборгованість відповідача за договором станом на 28.09.2015 року становить 242691,18 грн. з яких: заборгованість за кредитом 22319,80 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 55592,45 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 1922,99 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором 162855,94 грн. та судові витрати . Представник позивача в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином..При подачі позову зазначив про те, що у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача. В судове засідання відповідач [PERSON]. не з»явився, подав суду заяву в якій просив застосувати до даних правовідносин строки позовної давності, відмовити в задоволенні позову. Суд ухвалює про розгляд справи у відсутності сторін . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав . В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №MKGWAK00410057 від 27.02.2006 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 26525 грн. на термін до 25.02.2011 року У відповідності до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності, для його поновлення суд не знаходить підстав. Умовами договору ( графіком погашення кредиту ) встановлені окремі самостійні зобов»язання, які деталізують обов»язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов»язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення стркоу його погашення. За умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, а процентів кожного місяця за місяцем, в рахунок якого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов»язань. Аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настанння строку погашення чергового платежу. Відповідно до ст.267 ч.4 ЦПК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. За наведених обставин позов ПАТ КБ «Приватбанк» не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed