Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач ГУ Пенсійного фонду України в Черкаській області звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: ГУ Державної казначейської служби України в Черкаській області р осягнення грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] за направленням ГУ ПФУ в Черкаській області та відповідно до укладеного договору №2 від 18.08.2008р. між ГУ ПФУ в Черкаській області, НАУ та студентом [PERSON] з вересня 2008р. по червень 2013р. навчалася в НАУ за напрямком 6.050102 «Комп»ютерна інженерія». Направлення на вступ за державним замовленням до НАУ [PERSON] отримала відповідно до Указу Президента України від 09.11.2000р. №1212 «Про Комплексну програму підготовки державних службовців». За умовами договору №2 від 18.08.2008р. університет зобов»язався надати освітні послуги на рівні державних стандартів освіти на умовах чинного законодавства та після закінчення повного курсу навчання диплом фахівця відповідного освітньо-кваліфікаційного рівня. Водночас, студент зобов»язувався після завершення навчання в університеті прибути до ГУ ПФУ в Черкаській області для працевлаштування. А в разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, випускник зобов»язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання. Після закінчення навчання в університеті [PERSON] отримала направлення на роботу до управління ПФУ в м. Черкасах Черкаської області, але до управління за призначенням не прибула. Таким чином, на думку позивача, протиправність дій [PERSON] полягає у порушенні умов договору та вимог законодавства щодо відпрацювання в системі ПФУ не менше трьох років. Факт заподіяння шкоди визначається сумою грошових коштів, витрачених державою на навчання [PERSON] в університеті. Посилаючись на ЗУ «Про вищу освіту», Указ Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», ЦК України, Порядок формування та розміщення державних замовлень на поставку продукції для державних потреб і контролю за їх виконанням, затвердж. постановою КМУ №226, ЗУ «Про державне замовлення для задоволення пріоритетних державних потреб», позивач просить суд стягнути з [PERSON] в якості відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в сумі 96798грн. 88коп. для зарахування їх на рахунок загального фонду Державного бюджету України та вирішити питання про судові витрати. В судовому засіданні представник позивача ГУ ПФУ в Черкаській області за довіреністю Супряга О.П. повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник третьої особи ГУ ДКСУ у Черкаській області за довіреністю Коваленко А.П. позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що в дійсності, 18.06.2008р. між Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, [PERSON] та Національним авіаційним університетом укладено договір №2 про підготовку фахівця, за умовами якого НАУ зобов»язався надати [PERSON] освітні послуги на рівні державних стандартів освіти на умовах чинного законодавства, в т.ч. надати останній після закінчення повного курсу навчання диплом фахівця відповідного ОКР. Предметом договору є підготовка фахівця ОКР за напрямом 6.050102 «Комп»ютерна інженерія», форма навчання денна (розд.1 договору). ГУ ПФУ в Черкаській області зобов»язався організувати якісне проведення виробничих практик [PERSON] згідно з навчальним планом; працевлаштувати останню відповідно до спеціальності та кваліфікації в системі ПФУ Черкаської області (розд.2 ст.2.2 договору). Крім того, ГУ ПФУ має право на контроль виконання [PERSON] навчального плану підготовки фахівця згідно з графіком навчального процесу та якості його підготовки (розд.2 ст.2.5). [PERSON] за умовами договору зобов»язалася після завершення навчання в університеті прибути до Головного управління ПФУ в Черкаській області для працевлаштування. Після завершення навчання відпрацювати в системі Пенсійного фонду України не менше трьох років (розд. 2 ст.2.3 договору). За розділом 3 договору, - за невиконання або неналежне виконання зобов»язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. У разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов»язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. За розділом 4 договору, договір набуває чинності з моменту підписання всіма сторонами і діє до повного виконання ними взятих на себе зобов»язань. Відповідно до листа начальника Управління ПФУ в м. Черкасах Черкаської області від 10.07.2013р. випускниця НАУ, з яким діє договір про співпрацю, [PERSON] до управління не прибула. Листом від 09.07.2013р. за №13706/12 вона повідомлена про необхідність прибуття до управління та подачі документів до конкурсної комісії управління, а також їй роз»яснино умови договору про те, що вона повинна відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. Як вбачається з листа НАУ від 09.09.2013р. №04/2418, вартість навчання студента, який навчався за кошти держбюджету (за держзамовленням) розраховується на одного студента незалежно від напряму підготовки студента, виходячи з фінансування університету Міністерством освіти і науки України за рахунок коштів загального фонду державного бюджету і затверджується в паспорті бюджетної програми на відповідний рік. Відповідно до паспортів бюджетної програми 2201500 «Підготовка кадрів НАУ» на 2008-2011р.р. та паспортів бюджетної програми 2201160 «Підготовка кадрів вищими навчальними закладами ІІІ і ІУ рівнів акредитації та забезпечення діяльності їх баз практики» на 2012-2013 роки, витрати на одного студента, який навчався за державним замовленням становили: 2008/2009 - 7955,84грн.; 2009/2010 - 24238,74грн.; 2010/2011 - 26517,94грн.; 2011/2012 - 24554,68грн.; 2012/2013 - 13531,68грн., а всього - 96798,88грн. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту цивільних прав визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). Як передбачено ст. 627 ЦК України (в ред. що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст.ст. 3, 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів (ст. 626ЦК). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628ЦК). Договір є обов»язковим для виконання сторонами (ст. 629ЦК). Крім того, ст. 638 ч.1 ЦК передбачено, що договір є укладеним, якщо сторонами в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні положення про правочин, в т.ч. договори, правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону визначені главою 16 розділу ІУ ЦК України. На час розгляду справи, особами, які беруть участь у розгляді справи, не оспорюються факти підписання [PERSON] договору №2 від 18.06.2008р., її навчання в період часу з 01.09.2008р. по 18.07.2013р. та отримання диплому про вищу освіту по закінченні навчання у Національному авіаційному університеті за держзамовленням. Відсутні дані про те, що вказаний договір є нечинним, недійсним, припиненим або розірваним. Що стосується ксерокопії договору №6 про підготовку фахівця, який датований 21.11.2012р. і, наданий під час розгляду справи представником відповідача, то суд не бере його до уваги як доказ, оскільки він не відповідає вимогам ст.ст. 57-59, 64 ЦПК України. Особами, які беруть участь у розгляді справи, він не був визнаний, містить суттєві виправлення щодо даних однієї із сторін, які належно не посвідчені і не завірені. Крім того, представник пояснив, що оригіналу даного договору немає. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК. Відповідно до положень ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, в т.ч. відшкодування збитків. Крім того, статтею 623 ч.1 ЦК визначено, що боржник, який порушив зобов»язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання (ч.1 ст. 625ЦК). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ст. 22 ч.1 ЦК). Збитками є реальні збитки та упущена вигода. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст. 22ЦК). За дослідженими матеріалами справи встановлено, що розмір збитків складає 96798грн. 88коп. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166ЦК). Відповідно до ст. 64 ч.1 п.4 Закону України «Про вищу освіту» передбачено фінансування за рахунок видатків Державного бюджету України підготовку фахівців з вищою освітою за напрямами і спеціальностями відповідних освітньо-кваліфікаційних рівнів у вищих навчальних закладах державної форми власності. Випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов»язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому КМУ, а саме, - Порядком працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердж. постановою КМУ від 22.08.1996р. №992 (в ред., який діяв на час виниклих правовідносин). Згідно із Указом Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» від 23.01.1996р. №77/96 та п.п.4,6 вказаного вище Порядку, керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду, за якою випускник зобов»язаний глибоко оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою та відпрацювати у замовника не менше трьох років, а вищий навчальний заклад забезпечити відповідні якість та рівень підготовки фахівця з вищою освітою. Як передбачено п.8 Порядку формування та розміщення державних замовлень на поставку продукції для державних потреб і контролю за їх виконанням, затвердж. постановою КМУ від 29.02.1996р. №266, державні замовники у разі делегування частини своїх функцій щодо розміщення державного замовлення та укладення державних контрактів контролюють виконання підприємствами, установами, організаціями делегованих їм функцій і несуть відповідальність перед державою за виконання державного замовлення. Контроль за виконанням державного замовлення покладається на державних замовників (п.11 Порядку №266). За п.14 Порядку №992, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов»язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартості навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Таким чином, з»ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає, що замовник послуг з підготовки фахівця - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не лише мало право здійснювати контроль за виконанням [PERSON] державного замовлення, а і як сторона договору від 18.06.2008р. №2 про підготовку фахівця, має право вимагати його виконання та застосування наслідків невиконання - відшкодування до Державного бюджету України вартості навчання [PERSON], яка отримала направлення на вступ до НАУ, відповідно до Указу Президента України від 09.11.2000р. №1212 «Про Комплексну програму підготовки державних службовців». Під час розгляду даної справи представник відповідача не заперечував факту, що [PERSON] по закінченні навчання в НАУ в 2013р., не повернулася (не прибула) до органів Пенсійного фонду України в Черкаській області для працевлаштування та відпрацювання трьох років відповідно до договору від 18.06.2008р. №2, а працевлаштувалась на іншій роботі за власним вибором (бажанням). Його посилання в судовому засіданні на те, що причини не відпрацювання відповідача [PERSON] в органах ПФУ Черкаської області - є поважними, оскільки, як на його думку, Головне управління ПФУ в Черкаській області порушило Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням №992 від 22.08.1996р., тобто процедуру та порядок працевлаштування випускника [PERSON], - є безпідставними, оскільки саме [PERSON] не виконала умови договору від 18.06.2008р. №2. При цьому, представник відповідача зазначив, що [PERSON] не зверталася до жодних правоохоронних органів, органів прокуратури, навчального закладу, органів ПФУ, суду тощо з приводу порушення Головним управлінням ПФУ в Черкаській області, його посадовими особами її прав щодо працевлаштування як випускника вищого навчального закладу згідно із договором від 18.06.2008р. №2. Будь-яких належних, допустимих та переконливих доказів про те, що шкода державі в розмірі 96798грн. 88коп. завдана не з вини [PERSON], - до суду не надано. Отже, позовні вимоги необхідно задовольнити, а саме, - стягнути з [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в сумі 96798грн. 88коп. для зарахування їх на рахунки загального фонду Державного бюджету України, враховуючи пояснення представника ГУ ДКСУ в Черкаській області, надані під час розгляду справи. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 968грн. 00коп. На підставі викладеного та,

Outcome: approved