Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позов мотивує тим, що 25 травня 2012 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, згідно з яким [PERSON] позивачем надано позику в сумі 7750 дол. США із кінцевим терміном повернення до 28 грудня 2012 року. На підтвердження укладеного договору в присутності свідка: [PERSON] відповідачем [PERSON] була написана розписка. Термін дії договору закінчився 28 грудня 2012 року. [PERSON] у встановлений договором позики строк зобов'язання не виконав, внаслідок чого станом на 17.01.2014 року виникла заборгованість в розмірі 69492.95 грн., з них: 61945.75 грн. - основний борг, 1965.29 грн. - 3 % річних за користування позикою, 991.13 грн. - інфляційні втрати, 4590.78 грн. - проценти за користування чужими коштами. Просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість в розмірі 69492.95 грн. та судовий збір в розмірі 694,93 грн.. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується судовим оголошенням опублікованим у газеті «Волинь-Нова» від 3 квітня 2014 року № 37. Таким чином, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В судовому засіданні встановлено, що 25 травня 2012 року між сторонами укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 7750 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на 17.01.2014 року складає 61945.75 грн., а останній зобов'язався повернути вищевказану суму коштів до 28 грудня 2012 року. На підтвердження договору позики відповідач отримав від позивача 7750 дол. США, про що написав розписку. (а.с.4). Згідно з частиною 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно розрахунку відсотків за користування позикою - проценти за користування чужими коштами становлять 4590.78 грн. (а.с. 5, 8). Частиною 1 ст.1050 ЦК України встановлено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено в судовому засіданні та стверджується розпискою термін дії договору закінчився 28 грудня 2012 року. На день звернення з позовом до суду сума позики 7750 дол. США х 7.9930 грн. (курс долара НБУ на день подання позовної заяви) = 61945.75 грн. відповідачем [PERSON] не повернута. Згідно розрахунку основної суми боргу з урахуванням індексу інфляції інфляційні втрати становлять 991.13 грн. (а.с.7). Згідно розрахунку 3% річних загальна сума нарахованих 3% річних від простроченої суми становить 1965,29 грн. (а.с.8). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, а саме з відповідача [PERSON] слід стягнути в користь позивача [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 69492.95 грн. ( 61945.75 грн. - основний борг, 1965.29 грн. - 3 % річних за користування позикою, 991.13 грн. - інфляційні втрати, 4590.78 грн. - проценти за користування чужими коштами) та 694.93 грн. оплаченого судового збору.

Outcome: approved