Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до Львівської митниці ДФС України про відшкодування шкоди завданої незаконними діями, посилаючись на те, що 05.12.2013 року він автомобілем марки «Renault Megane», прямував з Республіки Німеччина в Україну, з приватної поїздки, через м/п «Краковець» Львівської митниці, обравши формою проходження митного контролю «червоний коридор». Старший державний інспектор Ревуцька Г.І. не вказала у вантажній митній декларації відомостей про відправника, одержувача, перевізника, вантаж, зробивши відмітку ПМК 261, відмовилася поставити вказану відмітку на контрольному талоні серія ААЧ номер 438283. Станом на день розгляду справи йому не видали копії МД від 05.12.2013 року. Вважає, що працівники митниці порушили вимоги ст.ст. 24,28 Конституції України та ст.14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що призвело до заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди. Просить суд стягнути з відповідача 250000 грн. матеріальної шкоди та 77000 грн. моральної шкоди. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову, надавши пояснення аналогічні викладеним у запереченні, просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи №461/7770/15-ц, матеріали справи про адміністративне правопорушення №461/828/14-п, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 грудня 2013 року о 04.00 год. [PERSON], автомобілем марки «Renault Megane», реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER] прямував з Республіки Німеччина в Україну, з приватної поїздки, через м/п «Краковець» Львівської митниці Міндоходів, обравши формою проходження митного контролю смугу митного контролю - «червоний коридор» з метою ввезення транспортного засобу в режимі імпорт. При в'їзді в Україну для проходження митного контролю на фільтрі пункту пропуску [PERSON] подав такі документи: копію технічного паспорту [NUMBER], рахунок-фактуру №704 на суму 4500 євро, копію закордонного паспорту [NUMBER], на яких було проставлено штамп «ПМК №261» і поміщено під митний контроль. Транспортний засіб марки «Renault Megane», реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER] був переведений в статус затриманих для оформлення попередньої декларації, оскільки [PERSON] не було оформлено грошової застави, транспортний засіб був знятим з обліку. 06 грудня 2013 року о 18:00 год. [PERSON] подав до митного органу в єдине вікно як підставу для переміщення транспортного засобу в режимі імпорт такі документи: рахунок-фактуру (без номер) від 28.11.2013 року на суму 2800 євро; оригінал технічного паспорта [NUMBER] і закордонний паспорт [NUMBER]; митну декларацію громадянина України [PERSON] завірену «ПМК №546» і «ОНП 666» від 06.12.2013 року, вказавши при цьому ЕЕ №700150000/2013/1844 від 06.12.2013 року. Протоколом про порушення митних правил №3362/20908/13 від 06.12.2013 року [PERSON] визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.481 МК України - вчинення дій спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів документів, що містять неправдиві відомості стосовно їх митної вартості. Постановою судді Галицького районного суду м.Львова у справі №461/828/14-п від 04 лютого 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.483 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100 % вартості товарів, що були предметом порушення митних правил та вилучено автомобіль марки «Renault Megane», реєстраційний номер [NUMBER], Постановою Апеляційного суду Львівської області у справі №461/828/14-п від 04.04.2014 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Постанову Галицького районного суду м.Львова від 4 лютого 2014 року скасовано. Вирішено визнати [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 114636,54 грн. та конфіскації в дохід держави, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №3362/20908/13 від 06.12.2013 року автомобіля марки «Renault Megane», 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], об'єм двигуна 1461 см.куб., дизель, вартістю 114636,54 грн. Судовим рішенням суду встановлено, що будь-яких даних про те, що посадовими особами митного органу були допущені порушення при оформленні матеріалів справи про порушення митних правил відносно [PERSON] у матеріалах справи немає та апеляційним судом не здобуто. У відповідності до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Щодо посилання позивача про неповернення йому митним органом на момент розгляду справи грошових коштів, техніки, меблів, товарів, продуктів харчування, особистих речей суд зазначає про наступне. Протоколом про порушення митних правил від 06.12.2013 року №3362/20908/13, відповідно до ст.511 МК України вилучено автомобіль марки «Renault Megane», 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], а також документи: оригінал технічного паспорта [NUMBER], митну декларацію громадянина України [PERSON] від 06.12.2013 року, рахунок-фактуру (без номера) від 28.11.2013 року, рахунок-фактуру №704, контрольний талон серії ААЧ №438283. Згідно митної декларації від 06 грудня 2013 року заповненої [PERSON] власноручно не зазначено відомостей про будь-які товари, грошові кошти, особисті речі, що переміщувалися ним через митний кордон. Крім того, в контрольному талоні серії ААЧ №438283 в графі «найменування товару, напрямок переміщення» вказано лише «транспортний засіб». Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В пункті 5 вказаної постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Позивач не надав суду жодного належного доказу, який би підтверджував, те що діями працівників митниці йому завдану моральну шкоду, а також не довів обґрунтованість позовних вимог іншими засобами доказування. Згідно ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування . Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки позивачем не доведено причинний зв'язок між заподіяною йому матеріальною та моральною шкодою та неправомірними діями відповідача, не доведено розміру матеріальної та моральної шкоди, а також не доведено вини відповідача у її заподіянні, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed