Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просив «прийняти» його «позовну заяву до розгляду» та визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої 27.03.2007 року [PERSON]. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 27.03.2007 року померла його мати [PERSON]. Після смерті матері залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями та земельний пай. На момент смерті [PERSON] у неї було два спадкоємці він та його брат [PERSON]. Брат помер у 2012 році, в результаті чого він залишився, на його думку, єдиним спадкоємцем. Зазначає, що після смерті матері тривалий час перебував за кордоном, а потім важко захворів, у звязку з чим він не зміг своєчасно подати заяву про прийняття спадщини. Крім того, вказує, що він не знайшов жодних документів на згадане спадкове майно. На підставі вказаного, просить задовольнити позов. Під час розгляду справи до участі у справі було залучено співвідповідачів [PERSON] та [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов і просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. При цьому, додатково зазначив, що позивач не звертався до нотаріальної контор впродовж шести місяців після смерті матері «оскільки після смерті матері старший брат ще жив 5 років». Представник відповідача [PERSON] сільської ради Козівського району Тернопільської області [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, зазначивши, що відсутні будь-які поважні причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], і їх представник проти задоволення позову заперечили, вказавши, що померлий [PERSON] вважається таким, що вступив в управління спадковим майном після смерті [PERSON] і в позивача жодних правових підстав та жодної поважної причини для поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 27.03.2007 року померла мати позивача та баба відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] (а.с.3). Батьками позивача є [PERSON] та [PERSON], що вбачається із його свідоцтва про народження серії І-ИД №241174 (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до\~Конституції України, цього Кодексу,\~Закону України\~«Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Нормами ч.ч.1, 3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач та його представник вказують на те, що тривалий час після смерті матері позивач перебував за кордоном, а в подальшому важко захворів та, у звязку з цим, не мав змоги звернутися із заявою про прийняття спадщини. Однак, факт перебування позивача за кордоном протягом «тривалого періоду», як і загалом факт перебування позивача за кордоном у період з 27.08.2007 року до моменту звернення з цим позовом чи до моменту захворювання не підтверджується жодними доказами. Крім того, як вбачається із медичної документації, долученої позивачем на підтвердження поважності пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини через захворювання на «важку хворобу» [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в ІІІ неврологічному відділенні ТОККПНЛ вперше у період з 14.12.2011 року до 29.12.2011 року (а.с.8). При цьому, згідно цієї ж виписки із медичної карти стаціонарного хворого №09240 у розділі «анамнез захворювання» вказано, що [PERSON] «вважає себе хворим останні кілька місяців» (а.с.8). Таким чином, слід дійти до висновку, що у позивача проявилися симптоми хвороби, які в подальшому спричинили звернення до лікаря лише у 2011 році. Відтак, суд вважає недоведеною позивачем поважність пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у період з моменту її смерті 27.03.2007 року і до 2011 року, а твердження позивача про перебування за кордоном у період після смерті матері і щонайменше до його захворювання необґрунтованим та недоведеним будь-якими доказами. Крім того, як вбачається із позовної вимоги [PERSON] просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої 27.03.2007 року [PERSON] (а.с.2). При цьому, як вбачається із змісту позовної заяви позивач зазначає, що [PERSON], яка померла 27.03.2007 року була його матірю. Однак, як встановлено судом та підтверджується копією свідоцтва про народження позивача його матірю була [PERSON] (а.с.4). Таким чином, на підставі вищевказаного суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість заявленої позовної вимоги позивача, яка, окрім того, є передчасною, оскільки позивачем також не доведено, що померла [PERSON] була його матірю чи іншою особою після смерті якої він мав право звертатися із заявою про прийняття спадщини.

Outcome: dismissed