Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач Галицьке об'єднане Управління Пенсійного фонду України м. Львова звернувся в суд з цивільним позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 250 грн. 00 коп. переплату пенсії. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач перебуває на обліку в управлінні з 05.03.2014 року , як одержувач пенсії призначеної відповідно до п. 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Загальна пенсійна виплата станом на 01.09.2015 року становила 949 грн. 00 коп. : 869, 33 грн. - розмір пенсії за віком, 204, 67 грн. - доплата до прожиткового мінімум (1074), 34, 77 грн. доплата за 4 роки понаднормованого стажу (4 % від 869, 33 грн.), - 166, 32 грн. - зменшення за дострокових вихід на пенсію (15 % від 993, 47 грн.), 6, 55 грн. - доплата відповідно до постанови КМУ № 265 від 26.03.2008 року. ЗУ «Про внесення змін до Закону України «Про держаний бюджет України на 2015 р.» від 17.09.2015 року № 704, внесено зміни до ст. 7 Закону, відповідно до яких з 01.09.2015 року розмір прожиткового мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить 1074 грн. Отже з 01.09.2016 року розмір пенсії переглянуто. Під час проведення перевірок пенсійної справи відповідача було виявлено, що всупереч зазначеним положенням законодавства, за вересень-жовтень 2015 року виникла переплата в сумі 250 грн. Відповідач в добровільному порядку надміру виплачені кошти не погасила. В судове засідання з'явився представник позивача, який заявлені позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надала, в силу положень ст. 169 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 224 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в управлінні з 05.03.2014 року як одержувач дострокової пенсії за віком відповідно до п. 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Разом із цим, зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. В свою чергу, згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. З наведеного випливає, що перераховані виплати не підлягають поверненню за умови, що особа, яка зробила такі виплати, здійснила їх, по-перше, добровільно, по-друге, за відсутності рахункової помилки з її боку і, по-третє, за відсутності недобросовісності з боку набувача. З наявних доказів не вбачається підстав вважати про недобросовісну поведінку з боку відповідача, а нарахування - недобровільним. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року в справі № 6-151цс13, в якій Верховний Суд України дійшов висновку, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абз. 2 ч. 1 ст. 1215 ЦК України (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Згідно ч.1, 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене, належних та достатніх доказів на підтвердження обставин з якими закон (ст. 1215 ЦК України) передбачає можливість стягнення з відповідача безпідставно отриманої пенсії судом не здобуто та позивачем не надано. Всупереч зазначеним вимогам позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів щодо недобросовісності дій відповідача. Із наведеного слідує, що заявлені позивачем позовні вимоги не обґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed