Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Грушевського, 69, с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Грушевського, 69, с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області. 22.04.2015 року [PERSON] помер. Ще за життя він посвідчив на імя позивача заповіт, яким заповів все належне йому на день смерті майно та земельну частку (пай). Позивач прийняв спадщину за заповітом, оскільки в шестимісячний термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В нотаріальному порядку йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове домоволодіння, у звязку з відсутністю документу, який би посвідчував право власності на вказане домоволодіння. У звязку з вищевказаним, позивач просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], що розташовані за адресою: вул. Грушевського, 69, с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області. Позивач [PERSON] судове засідання не зявився, однак у позовій заяві просив справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача Тлумацької міської ради обєднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, до суду подав заяву, в якій вказав, що проти задоволення позову не заперечує, стосовно розгляду справи покладається на розсуд суду та просив розгляд справи провести без його участі. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги Гринівецької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за [PERSON], який був головою двору, значилось господарство, розташоване по вул. Грушевського, 69, в с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 8). Згідно копії технічного паспорту від 25.04.2017 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: вул. Грушевського, 69, с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області, побудовані у період з 1960 року по 1970 рік (а.с. 4-6). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] належало майно господарського двору, розташованого за адресою: вул. Грушевського, 69, с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області. 22.04.2015 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Ще за життя [PERSON] посвідчив на імя [PERSON] (позивач) заповіт, яким заповів останньому все належне йому майно, а також земельну частку (пай) в розмірі 0,54 га (а.с. 9). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивач) прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки в шестимісячний термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 28). Згідно довідки Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 71 від 24.04.2017 року [PERSON] на день смерті проживав один та був зареєстрований у спадковому домоволодінні (а.с. 7). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 163/2015 від 09.09.2015 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] після смерті [PERSON] (а.с. 27-38), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Позивачу [PERSON] нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Грушевського, 69, в с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 413/02-31 від 17.05.2017 року (а.с. 12). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. При такому вирішенні позову судові витрати, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, покласти на рахунок позивача. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216-1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved