Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач звернувся 25.09.2018 року до суду з позовом до [PERSON] до [PERSON], за участі третьої особи - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, та просив позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач [PERSON] є рідною донькою позивачки. 28.10.2016 року у відповідачки народилася донька - [PERSON], онука позивача. Вказує на те, що відповідач веде антисоціальний спосіб життя, вживає наркотики. З часу народження дитини, [PERSON] мешкає з позивачкою, її вихованням займається позивач та її чоловік [PERSON] Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 04.10.2018 року провадження у справі відкрите та призначене підготовче засідання на 05.12.2018 року. Підготовче засідання 05.12.2018 року було відкладено на 20.02.2019 року. У підготовче засідання 20.02.2019 року учасники справи не з'явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивача та представник третьої особи подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] подала нотаріальну завірену заяву про визнання позову, не заперечувала проти призначення опікуном [PERSON] - [PERSON], просила розглядати справу за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, суд вважає за можливе ухвали рішення в результаті підготовчого провадження, адже відповідач визнала позов. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] у матері [PERSON] та батька [PERSON], що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Відомості про батька дитини зазначені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. [PERSON] є рідною донькою [PERSON], що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER]. З довідки №1288 від 30.08.2018 року вбачається, що [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON], [PERSON] - чоловіком позивача та [PERSON] - сином позивача. [PERSON] працює в ТОВ «Медичний центр репродуктивного здоров'я «ГАМЕТА» на посаді головної акушерка. Згідно Висновку Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №01-11/1808/1вих. від 24.09.2018 року є доцільним позбавлення батьківських прав громадянку [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] та призначення над дитиною опікуна - [PERSON]. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Обов'язок виховувати, ростити дитину - найважливіший обов'язок матері та батька. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і гуртуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не приймає участі у вихованні дитини, не утримує її та не спілкується з нею, визнання позову відповідачем не суперечить законодавству та інтересам дитини, тож позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved