Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № Р07.024.75812 від 29.01.2014 року, посилаючись на те, що згідно вказаного кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 6150 грн., зі сплатою 10 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору, та надав відповідачу кредитні гроші, що підтверджується видатковим касовим ордером. Станом на 31.12.2015 р. відповідач не повернув Банку отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, на загальну суму 6221,04 грн. ПАТ «Ідея Банк» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТзОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ». Станом на 30.03.2016 р. заборгованість за кредитним договором становить 6222,31 грн. Оскільки відповідач на даний момент у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, позивач змушений звернутись за захистом своїх порушених прав та інтересів до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в прохальній частині позовної заяви просив про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася повторно, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, що стверджено поштовими повідомленнями при матеріалах справи. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого ТзОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» позивається про його відновлення шляхом стягнення з позичальника заборгованості за вказаним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша Факторингова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 29.1.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № Р07.024.75812, за яким банк надав відповідачу кредитні кошти на поточні витрати в сумі 6150,00 грн. зі сплатою 10 % річних. Право вимоги за кредитним договором № Р07.024.75812 від 29.01.2014 року було відступлено ТзОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» на підставі Договору факторингу № 31/12-2 від 31 грудня 2015 року, про що відповідач була повідомлена як слідує з матеріалів справи. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач належно їх не виконувала, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості від 30.03.2016 року. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 30.03.2016 року проведено розрахунок заборгованості, за кредитним договором № Р07.024.75812 від 29.01.2014 року, згідно якого заборгованість відповідача [PERSON] складає 6222,31 грн., в тому числі: 4630,59 грн. - борг за тілом кредиту, 1591,72 грн. - борг за відсотками та комісіями. Будь-яких доказів, які б спростовували заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 20, 526, 527, 530, 612, 1054 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved