Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач в порядку правонаступництва звернувся до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що [INFO] померла тітка позивача [PERSON] . Після смерті останньої залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки та житлового будинку, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , але юридично не оформила право власності на житловий будинок, у зв`язку з відсутністю документа, котрий підтверджує право власності померлого чоловіка на спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. 08.09.2020 року [PERSON] склала заповіт, за яким все майно, яке буде належати їй на день смерті, заповіла своєму племіннику [PERSON] . 21.10.2020 року [PERSON] звернувся до Сумської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; була заведена спадкова справа. Оскільки виникла ситуація позбавляє [PERSON] реалізувати своє право на отримання спадщини на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами після смерті [PERSON] , через відсутність документа, що підтверджує право власності на спадкове майно, тому позивач просить суд: визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] тітки [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 10.09.2020 року відкрито загальне позовне провадження в даній цивільній справі та призначено по справі підготовче судове засідання з участю сторін. Ухвалою суду від 13.11.2020 року залучено до участі в цивільній справі замість позивача [PERSON] її правонаступника [PERSON] . Ухвалою суду від 08.12.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник Сумської міської ради, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив справу розглянути без його участі, з урахуванням наданих позивачем доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог, та прийняти законне рішення. Представник Сумської міської державної нотаріальної контори до суду не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Після його смерті, 11.09.2018 року Сумської міською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №62968329 (а.с.6). Спадкове майно складалося із земельної ділянки та житлового будинку, що знаходилися за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до положень ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). За приписами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. 25.09.2019 року державним нотаріусом Сумської міської державної нотаріальної контори Калініченко Є.Ю. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в Реєстрі за №3-1322, згідно якого [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем після смерті [PERSON] , 1931 р.н., який помер [INFO] ; спадщина складається із земельної ділянки, загальною площею 0,0761 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5910136600:04:022:0016, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-8). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 25.09.2019 року, є власником земельної ділянки, загальною площею 0,0761 га, кадастровий номер 5910136600:04:022:0016, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Разом з тим, постановою державного нотаріуса Сумської міської державної нотаріальної контори Калініченко Є.Ю. від 21.08.2019 року відмовлено у видачі свідоцтва [PERSON] про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , якій помер [INFO] , а саме на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, котрі підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно (а.с.17). [INFO] померла [PERSON] (а.с.62). За життя [PERSON] склала Заповіт, посвідчений 08.09.2020 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Скоробагатько Н.Б., зареєстрований в Реєстрі за №№1366,1367, згідно якого все майно на випадок своєї смерті, яке буде їй належати, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право, заповіла племіннику [PERSON] , [INFO] (а.с.64). 21.10.2020 року [PERSON] , [INFO] , звернувся до Сумської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; була заведена спадкова справа (а.с.63). [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , але юридично не оформила право власності на житловий будинок, у зв`язку з відсутністю документа, котрий підтверджує право власності померлого чоловіка на спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. За правилом ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно норм ст.ст. 1233, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має\~право охопити\~заповітом права\~та обов`язки,\~які йому\~належать на\~момент складення\~заповіту,\~а також\~ті права\~та обов`язки,\~які можуть\~йому належати\~у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Статтею 182 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входить лише те нерухоме майно, право на яке зареєстровано в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. З листа Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 вбачається, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Сумської міської державної нотаріальної контори Калініченко Є.Ю. від 21.08.2019 року, підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке належало [PERSON] , який помер [INFO] , стала відсутність документів, що підтверджують право власності на майно спадкодавця (а.с.17). Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Пунктом 4.18 Глави 10 вищевказаного Порядку встановлено, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно положень ч. 2 та ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяження,\~що виникли\~до 1\~січня 2013\~року,\~визнаються дійсними\~за наявності\~однієї з\~таких умов: 1)\~реєстрація таких\~прав була\~проведена відповідно\~до законодавства,\~що діяло\~на момент\~їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 25.09.1962 року Виконкомом Сумської районної ради народних депутатів трудящих Сумської області надано дозвіл гр. [PERSON] на будівництво житлового будинку в [ADDRESS] , площею 58,0 кв.м, строк закінчення будівництва визначено до 1963 року (а.с.10). Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради депутатів трудящих від 15.10.1964 року №33/992 с. Тополя прийнято до меж м. Суми (а.с.69-72). Тобто, дозвіл, який надавався [PERSON] , на будівництво житлового будинку в с. Тополя Сумського р-ну є дійсною територією м. Суми. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с.16). Відповідно до Довідки-характеристики від 29.07.2020 року №434698, виданої КП «Сумське міське БТІ «СМР», що також підтверджується Технічним паспортом на будинок садибного типу, будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 66,7 кв.м, житловою площею 37,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , має наступні показники: літ. «А-1» житловий будинок, літ. «а» прибудова, літ. «а1» прибудова, літ. «пг» погріб, літ. «Б» кухня, літ. «В» сарай, літ «Г» сарай, літ. «Д вбиральня, літ. «Е» гараж, №1-3 огорожа (а.с.11-15). Тобто, вбачається, що, [PERSON] не виконав вимоги щодо належної реєстрації свого права власності на житловий будинок, при цьому, це жодним чином не вплинуло на наявність у нього права власності на цей об`єкт, так як державна реєстрація є лише офіційним підтвердженням з боку держави виниклого права. Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, враховуючи викладене, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем на обґрунтування позовних вимог доводів у їх сукупності, зважаючи на відсутність можливості реалізувати позивачем свої спадкові права після смерті тітки у нотаріальному порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі, шляхом визнання за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved