Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з даним позовом, мотивуючи його тим, що 13.03.2013 року ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція» було проведено прилюдні торги з реалізації нежитлового приміщення № 39(в літ. А), загальною площею 80.4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 73.4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказане нерухоме майно було реалізоване на підставі виконавчих написів нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна М.А., виданого 28.12.2010 року за реєстровим № 1160 та реєстровим № 1161 про звернення стягнення на нерухоме майно - нежитлове приміщення № 39(в літ. А), загальною площею 80.4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та квартиру № 40, загальною площею 73.4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] для задоволення вимог ТОВ «Укрпромбанк». Позивач зазначає, що 07 лютого 2013 року на адресу ТОВ «Укрпромбанк» надійшло повідомлення про те, що з прилюдних торгів, які відбулися 01 лютого 2012 року не було реалізовано нерухоме майно - квартиру № 40, загальною площею 73.4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згодом було з'ясовано, що нежитлове приміщення № 39(в літ. А), загальною площею 80.4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] також не було реалізоване. 08 лютого 2013 року та 13 лютого 2013 року ТОВ «Укрпромбанк» звернулося із листами до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України у яких повідомило про намір використати своє право передбачене ч. 1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» та придбати не реалізовані предмети іпотеки. Незважаючи на зазначені листи, 13.03.2013 року ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція» було проведено прилюдні торги з реалізації нежитлового приміщення № 39(в літ. А), загальною площею 80.4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 73.4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 05 вересня 2013 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» було укладено договір № 31-Л про передання в управління непроданих активів, відповідно до умов якого ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» було передано в управління активи, що перебували на балансі ТОВ «Український промисловий банк». За зазначеним договором позивачу були передані активи щодо права вимоги до ТОВ «НОВАСЕЛ» за кредитним договором № 10/к-08, який було забезпечено іпотекою зазначеного нерухомого майна, що належало іпотекодавцю [PERSON]. Позивач вказує, що відповідачі порушили права стягувача ТОВ «Український промисловий банк», оскільки зазначене заставлене майно не повинно було реалізовуватися. Зокрема державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, після отримання листів від стягувача був зобов'язаний у тому числі видати протоколи про придбання предметів іпотеки ТОВ «Український промисловий банк» за початковою ціною, шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна та видати акти про реалізацію такого нерухомого майна у порядку встановленому статтею 47 Закону України «Про іпотеку». В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсними прилюдні торги на яких Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України в особі ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція» були продані [PERSON] предмети іпотеки - нежитлове приміщення № 39(в літ. А), загальною площею 80.4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та квартира № 40, загальною площею 73.4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Також просив суд визнати недійсними акти головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, що були складені за результатами реалізації предметів іпотеки. При цьому представник позивача зазначив, що його довірителем оскаржується сам факт проведення прилюдних торгів, а не його результат і сама по собі вимога про визнання недійсними актів державного виконавця та визнання недійсними прилюдних торгів не повинні розцінюватися судом як оскарження результатів проведення прилюдних торгів. В судовому засіданні представник Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України зазначив, що процедура проведення оскаржуваних прилюдних торгів не була порушена і підстав для визнання таких недійсними немає. Просив суд ухвалити рішення, яким в задоволенні вимог позивача відмовити повністю. В судовому засіданні представники [PERSON] просили суд ухвалити рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Зокрема зазначили, що його довірителем права позивача не порушувалися. Просили суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, про що подали відповідну заяву разом із письмовими запереченнями проти позову. Вважали, що позов не підлягає задоволенню. Представник відповідача ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи судом повідомлявся. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ТОВ «Український промисловий банк» в судове засідання не забезпечив явку своїх представників. Про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Заслухавши представників сторін, які були присутні у судовому засіданні, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. 13.03.2013 року ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція» було проведено прилюдні торги з реалізації нежитлового приміщення № 39(в літ. А), загальною площею 80.4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 73.4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке було реалізоване на підставі виконавчих написів нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна М.А., виданого 28.12.2010 року за реєстровим № 1160 та реєстровим № 1161 про звернення стягнення на нерухоме майно - нежитлове приміщення № 39(в літ. А), загальною площею 80.4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та квартиру № 40, загальною площею 73.4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] для задоволення вимог ТОВ «Укрпромбанк». 07 лютого 2013 року на адресу ТОВ «Укрпромбанк» надійшло повідомлення про те, що з прилюдних торгів, які відбулися 01 лютого 2012 року не було реалізовано нерухоме майно - квартиру № 40, загальною площею 73.4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згодом було з'ясовано, що нежитлове приміщення № 39(в літ. А), загальною площею 80.4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] також не було реалізоване. 08 лютого 2013 року та 13 лютого 2013 року ТОВ «Укрпромбанк» звернулося із листами до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України у яких повідомило про намір використати своє право передбачене ч. 1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» та придбати не реалізовані предмети іпотеки. Незважаючи на зазначені листи, 13.03.2013 року ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція» було проведено прилюдні торги з реалізації нежитлового приміщення № 39(в літ. А), загальною площею 80.4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 73.4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 05 вересня 2013 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» було укладено договір № 31-Л про передання в управління непроданих активів, відповідно до умов якого ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» було передано в управління активи, що перебували на балансі ТОВ «Український промисловий банк». Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Суд не бере до уваги посилання представника позивача про те, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати трирічний строк позовної давності. Відповідно ч. 1 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до статті 48 Закону України «Про іпотеку», іпотеко держатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Прилюдні торги відбулися 13 березня 2013 року, а позивач звернувся до суду з даним позовом лише 23 червня 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності передбаченої ст. 48 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином за таких встановлених вищенаведених обставин, суд дійшов категоричного висновку, що позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права поза межами строку позовної давності, визначеного ст. 48 Закону України «Про іпотеку», тобто після спливу трьох місяців з моменту коли уповноважений представник дізнався про порушення прав стягувача управління активами якого здійснює ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал». Саме по собі пояснення представника з приводу великої завантаженості щодо здійснення претензійної роботи у ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» судом до уваги не береться і не визнається, як поважна причина пропуску строку позовної давності, оскільки позивачем і не заявлялося клопотання про поновлення пропущеного строку. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити в за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed