Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про визначення розміру часток у спільній сумісній власності на земельну ділянку. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до договору дарування посвідченого Першою вінницькою державною нотаріальною контрою 31.12.1991 року за реєстровим № 4-1130, укладеного між [PERSON] як дарителем та [PERSON] як обдарованим, позивач став власником 3/10 частин житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою м. Вінниця, вул. Келецька, 14. Власником 9/25 частин домоволодіння була мати позивача [PERSON], власником решти являється баба позивача [PERSON] Домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,0885 га кадастровий номер 0510100000:02:050:0033, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка згідно рішення Вінницької міської ради була зареєстрована в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на праві спільної сумісної власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON] Земельна ділянка була обєктом спільної сумісної власності за кожним з власників, кожен користувався своєю часткою і ці частки були рівними. 10.02.2017 року померла мати позивача [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить належна їй частина спірної земельної ділянки. Сторони по справі є спадкоємцями за законом першої черги спадкування. [PERSON] прийняв спадщину у встановленому законом порядку, відповідач по справі відмовилась від спадщини на користь позивача. Третьою вінницькою державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа №155/2017 та 21.09.2017 року Бабаку видано свідоцтво про право на спадщину за законом на належні померлій [PERSON] 9/25 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд. Однак нотаріус повідомив позивача, що на належну спадкодавцеві частину земельної ділянки свідоцтво про право на спадщину не може бути видане, оскільки розмір її частки у спільній сумісній власності не визначений. У звязку з тим, що позивач не має можливості оформити своє право на успадковану частину земельної ділянки без визначення частки спадкодавця, від звернувся до суду з позовом в якому просить визначити розмір часток співвласників [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 1/3 ідеальній частці на спірну земельну ділянку за кожним з співласників будинку. 23.10.2017 року позивач уточним позовні вимоги та просив визначити, що розмір часток співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0885 га, кадастровий номер 0510100000:02:050:0033 розташовану за адресою м. Вінниця, вул. Келецька, 14 визначити відповідно до ідеальних часток в домоволодінні, а саме за: [PERSON] 34/100 часток, [PERSON] 36/100 та за [PERSON] 30/100 часток. В судовому засіданні позивач просив визначити частки співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку відповідно до часток у домоволодінні. Представник відповідач визнала уточнені позовні вимоги, вказала, що між співвласниками склався відповідний порядок користування земельною ділянкою, який відображений в технічному плані. Сторони користувалась часткою землі, які відповідали їхній частці в співвласності на будинок. Дослідивши матеріали справи, суд приймає до уваги те, що визнання позову не суперечить вимогам законодавства, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником 3/10 частин житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою м. Вінниця вул. Келецька, 14, що підтверджується договором дарування (на 15-17 а.с.). Судом встановлено, що [PERSON] успадкував після смерті своєї матері 9/25 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований за адресою м. Вінниця, вул. Келецька, 14 (на 17 а.с.). Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 3ст. 89 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Відповідно до п. п. «в» ч. 2 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній власності мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Позивач, його мати та відповідач користувались земельною ділянкою спільно. Розмір часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку не визначався. На підставі цього державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спірної земельної ділянки після смерті 10.02.2017 року його матері [PERSON] (на 19 а.с.) Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. З огляду на вищевикладене, суд звертає увагу на те, що оскільки померла [PERSON] не залишила заповіту, та те що відповідно до технічного паспорту на житловий будинок № 14 розташований в м. Вінниці по вул. Келецькій, [PERSON] є власником 17/50 часток, [PERSON] 9/25 часток, [PERSON] 3/10 часток даного будинку, розмір частки спірної земельної ділянки слід також визначити пропорційно до часток даних осіб у праві власності жилого будинку. Ст. 8 Конституції України визначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. При вирішенні даного спору суд також керується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визначення розміру часток у спільній сумісній власності на земельну ділянку обґрунтований та підлягає задоволенню. Позивач не наполягав на відшкодуванні судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved