Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31 березня 2014 року між позивачем та ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу № 21-00/95543/1.1.2.00 - автомобіля марки «Opel Astra» р.н. [NUMBER]. 07 липня 2014 року автомобіль марки «Opel Astra» р.н. [NUMBER] був пошкоджений, у зв'язку із попаданням каменю у вітрове скло, який вилетів з-під коліс зустрічного автомобіля. Цього ж дня позивач повідомив відповідача про дану подію, написав письмову заяву про настання страхової події із поясненнями та надав автомобіль для огляду представникам страхової компанії, на підставі якого був складений протокол огляду пошкоджень транспортного засобу. Позивачем [PERSON] 12 вересня 2014 року було написано заяву про виплату належного йому страхового відшкодування у розмірі 1100,0 гривень на підставі рахунку, виставленого офіційною СТО автомобілів марки «Opel». 30 вересня 2014 року представником відповідача був підписаний страховий акт № 000020199, згідно з яким визнав свій обов'язок по виплаті страхового відшкодування. Станом на момент звернення до суду, відповідачем жодна виплата страхового відшкодування не здійснена, а тому, просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 1100,0 гривень, пеню у розмірі 28,56 гривень та інфляційні втрати у розмірі 26,40 гривень. Позивач [PERSON] 23.12.2014 року в судове засідання не з'явився, подавши при цьому заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд позов задоволити. Представник відповідача Ясінський С.Е. 23.12.2014 року в судове засідання не з'явився, подавши при цьому клопотання про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.11), 31 березня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу - автомобіля марки «Opel Astra» р.н. [NUMBER]. Судом встановлено, що 07 липня 2014 року автомобіль марки «Opel Astra» р.н. [NUMBER] був пошкоджений у зв'язку із попаданням каменю у вітрове скло, який вилетів з-під коліс зустрічного автомобіля. Цього ж дня позивач [PERSON] повідомив ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» про настання страхової події та написав письмову заяву (а.с.8). На підставі наведеного відповідачем було видано Страховий акт за № 000020199 від 30 вересня 2014 року, згідно з яким йому розрахували належну виплату страхового відшкодування у розмірі 1100,0 гривень (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якої страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником на користь, якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст.20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк; відшкодувати витрати, понесенні страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків, якщо це передбачено умовами договору. Відповідно до ст.25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно договору страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою, у формі,що визначається страховиком. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову, слід стягнути з ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 1100,0 гривень. Крім того, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про стягнення з ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» на користь позивача пеню за період прострочення в розмірі 28,56 гривень та інфляційні втрати у розмірі 26,40 гривень. При цьому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved