Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач заявив позов до [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 11.03.2011 року [PERSON] відповідно до укладеного договору отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказав, що позивач порушив зобовязання за кредитним договором і станом на 31.03.2015 року виникла заборгованість у сумі 20619,94 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 8796,34 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 933365,5551 грн., заборгованість за пенею та комісією - 1000 грн., штраф (фіксована частина) у сумі 500,00 грн., штраф (процентна складова) у сумі 958,09 грн. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає. Тому він змушений звернутися до суду із даним позовом і просити суд винести рішення, яким стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором від 11.03.2011 року у сумі 20619,94 грн., а також судові витрати у сумі 243,60 грн. Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON], який діє на підставі довіреності №1568-К-О від 08 квітня 2015 року у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву від 30.06.2015 року, в якій просить суд розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином судовою повісткою із рекомендованим повідомленням вих..№2450000031766 від 17.06.2015 року за зареєстрованим місцем проживання (вулиця Леніна,37/1 місто Ямпіль Вінницької області), яке повернулося із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Про причини неявки суд не повідомив, заперечень суду не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло. Відповідно ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому, суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів анкети-заяви від 11.03.2011 року, додатку до неї, який є умовами договору, довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, розрахунку заборгованості, судом встановлено, що між сторонами було укладено у простій письмовій формі на імя [PERSON] договір відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. Відповідно до умов кредитного договору відповідачеві [PERSON] було відкрито картковий рахунок, відповідач зобовязався повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за його користування та комісію, однак, як слідує із розрахунків по договору, не виконав своїх зобовязань та допустив заборгованість станом на 31 березня 2015 року у сумі 20619,94 грн. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобовязався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобовязався повернути кредит та проценти за користування кредитом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити процент. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобовязує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобовязанні має право вимагати доказів того, що обовязок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непредявлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість кредиту у сумі 20619 гривень 94 копійок. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - платіжним дорученням №ВООО2В0Т6R від 12 травня 2015 року, за правилами ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 243 гривні 60 копійок. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.526, 527, 530, 533, 610, 611, 612, 623, 625, 631, 1048-1050, 1051, 1052, 1054, 1055, 1056, 1056-1 ЦК України.

Outcome: approved