Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Волхонтет-Граніт» про стягнення суми заборгованості за договором оренди нежитлової будівлі та обладнання. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 02.11.2017 року між ним та ТОВ «Волхонтет-Граніт» було укладено договір оренди нежитлової будівлі та обладнання № 01/11/17, відповідно до умов якого він за актом приймання-передачі від 02.11.2017 року передав ТОВ «Волхонтет-Граніт» приміщення та обладнання. Проте, в порушення умов договору оренди ТОВ «Волхонтет-Граніт» орендну плату не сплачувало, в результаті чого за договором оренди утворилась заборгованість в сумі 899 158, 85 грн., з яких заборгованість по оренді - 833878,60 грн. та пеня - 65280,25 грн. Заперечуючи проти заявлених [PERSON] вимог ТОВ «Волхонтет-Граніт» звернулось із зустрічним позовом про визнання недійсним договору оренди нежитлової будівлі та обладнання № 01/11/17 від 02.11.2017 року. В обґрунтування заявлених вимог ТОВ «Волхонтет-Граніт» посилається на те, що на момент його укладення нерухоме майно перебувало в арешті, крім того, зазначений договір не відповідає чинному законодавству, в частині порядків розрахунку з орендодавцем. Позивач за первісним позовом та його представник первісні позовні вимоги підтримали, на задоволенні первісного позову наполягали, щодо зустрічного позову заперечували в його задоволенні, надали суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі. Представники відповідача за первісним позовом первісні позовні вимоги не визнали, заперечувала проти їх задоволення, просили задовольнити зустрічні позовні вимоги, надали суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з нежитлового приміщення загальною площею 3716,5 кв.м, що знаходиться на [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом від 04.08.2012 року, виданим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Салій ГЛ., зареєстроване в реєстрі за №2054. Також, 02.11.2017 року між [PERSON] та ТОВ «Волхонтет-Граніт» було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, який посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Салій Г.Я. та зареєстровано в реєстрі за №1680. Згідно умов п. 1.1. даного договору його сторони зобов'язались укласти та належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна - нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] на умовах і в порядку, визначених даним договором. Згідно до п. 2.3. попереднього договору, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу нерухомого майна, ТОВ «Волхонтет-Граніт» передало [PERSON] перший внесок, а саме: рухоме майно вартістю 804 881,70 грн. Після чого, 02.11.2017 року між [PERSON] (Орендодавець), та ТОВ «Волхонтет-Граніт» (Орендар), був укладений договір оренди нежитлової будівлі та обладнання № 01/11/17. Відповідно до п. 3.1. договору оренди об'єктом оренди є нежитлова будівля за адресою: [ADDRESS] яка належить [PERSON] на підставі свідоцтва [NUMBER] від 04.09.2012 року, завіреного приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Салій ГЛ., за реєстром №2054, та обладнання, яке належить [PERSON] на підставі попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна НМТ 234411 від 02.11.2017 року, завіреного приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Салій Г.Я. за реєстром №1680. Термін оренди, згідно до п. 4.1. договору оренди встановлюється з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі обладнання в оренду по 01.07.2018 року. Згідно до розділу 5 договору оренди за користуванням об'єктом оренди Орендар виплачує Орендодавцю орендну плату у розмірі 3 500 доларів США. Суми, які оплачуються розраховуються за курсом, який визначений на сайті www.kurs.com.ua та діє на момент розрахунку. Валютою договору є гривня України і усі фінансові розрахунки між сторонами виконуються національною валютою України. Всі розрахунки між сторонами здійснюються в м. Дніпро за місцем мешкання Орендодавця. Плата за останній календарний місяць оренди виплачується Орендарем упродовж 3-х днів з моменту підписання акту прийому-передачі. Плата за оренду виплачується щомісячно, не пізніше 10-го числа поточного місяця. Також, п. 8.1. договору оренди передбачена пеня у розмірі облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення за порушення умов п. 5.1., п. 5.4. Встановлено, що 02.11.2017 року між сторонами було укладено акт прийому-передачі до договору оренди нежитлового приміщення № 01/11/17, який підписано сторонами. Відповідно до даного акту Орендодавцем було передано, а Орендарем прийнято Нежитлова будівля за адресою: [ADDRESS] полірувальна лінія Педріні (М-743), верстат форматної різки Педріні (М-743), верстат калібрувальний Педріні (М-641), верстат однодисковий поперечної різки (М-539), торцово-фасочна машина (Siga), верстат фасочний Педріні (М-839). Згідно до розрахунку, наданого стороною позивача за первісним позовом, борг ТОВ «Волхонтет-Граніт» за договором оренди № 01/11/17 від 02.11.2017 року за період з 02.11.2017 року по 31.07.2018 року становить 899158,85 грн., з яких заборгованість по оренді - 833878,60 грн. та пеня - 65280,25 грн. Даний розрахунок ТОВ «Волхонтет-Граніт» не оспорювався, доказів оплати орендної плати чи свого розрахунку ТОВ «Волхонтет-Граніт» під час судового розгляду не надало. Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать. Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Враховуючи викладене вбачається, що укладення сторонами попереднього договору є правочином, який породжує для його учасників викладені в цьому договорі зобов'язання. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч.1 ст.283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 604 ЦК України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Відповідно до ч. 1 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Стосовно вимог зустрічного позову суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 204 Цивільного кодексу України правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним. Згідно положень ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Разом з тим, позивачем за зустрічним позовом не надано до суду належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити ті обставини на які він посилається, а отже в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини, які відповідно до закону могли б бути підставою для визнання вищевказаного договору недійсним. При цьому, судом не можуть бути прийняті посилання ТОВ «Волхонтет-Граніт» стосовно того, що обставини відносно наявності накладеного арешту на нежитлову будівлю є підставою для розірвання договору оренди зазначеної будівлі. Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Крім того, факт наявності відносин між сторонами за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна, не може спростовувати чинність договору оренди, оскільки зазначені правочини мають різну правову природу. Стосовно доводів ТОВ «Волхонтет-Граніт» про невідповідність умов договору оренди законодавству, в частині порядків розрахунку з орендодавцем, слід зазначити, що зазначені умови були погоджені сторонами договору оренди, під час його укладення, крім того, суд вважає, що орендар мав змогу сплачувати орендну плату частинами, не порушуючи вимоги законодавства стосовно обмеження готівкового розрахунку. Таким чином, аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що ТОВ «Волхонтет-Граніт» покладені на нього договором оренди № 01/11/17 від 02.11.2017 року зобов'язання не виконало і в установлені договором строки орендну плату не вносило, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому, беручи до уваги вищенаведене, підстави для визнання недійсним договору оренди № 01/11/17 від 02.11.2017 року відсутні, тому вимоги ТОВ «Волхонтет-Граніт» про визнання недійсним договору оренди нежитлової будівлі та обладнання № 01/11/17 від 02.11.2017 року задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України, та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Волхонтет-Граніт» на користь [PERSON] 8810,00 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved