Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про відшкодування завданих збитків у розмірі 14 844,79 грн. з яких індекс інфляції 13 339,65 грн. та 3% річних 1505,14 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Залізничного районного суду м.Львові від 18.08.2017 року суд вирішив стягнути солідарно із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] кошти на відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 9305 грн. та 2500 грн. моральної шкоди, 1459,20 грн. витрат, пов`язаних з проведенням експертного дослідження, а всього - 13264,20 грн. Зазначає, що до сьогоднішнього дня кошти йому не повернуті, а тому змушений звернутися до суду про стягнення коштів за період з 06.11.2014 року до 31.01.2019 року. Ухвалою від 22.02.2019 року відкрито провадження у справі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві, просить позов задовольнити. В судове засідання 19.07.2019 року не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. В судовому засіданні відповідачі позову не визнали, представник відповідача додала, що рішення Залізничного районного суду м.Львова від 18.08.2017 року набрало законної сили 16.01.2018 року, тому позивачем проведено невірний розрахунок заборгованості, який мав би становити загальну суму 1652,78 грн., з яких 369,00 грн. - 3% річних, 1283,78 грн. - інфляційні витрати. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м.Львові від 18.08.2017 року суд вирішив стягнути солідарно із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] кошти на відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 9305 грн. та 2500 грн. моральної шкоди, 1459,20 грн. витрат, пов`язаних з проведенням експертного дослідження, а всього - 13264,20 грн., яке набрало законної сили. На момент звернення позивача до суду кошти матеріальної та моральної шкоди на суму 11 805 грн. із відповідачів не стягнуті. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Як вбачається з матеріалів справи, рішення про стягнення матеріальної та моральної шкоди у розмірі 11805 грн. було постановлено 18.08.2017 року та набрало законної сили, а тому саме з цього періоду та по 31.01.2019 року, оскільки з лютого 2019 року з відповідачів в примусовому порядку стягується сума боргу, слід нараховувати інфляційні та три проценти річних. Сума інфляції за цей період становить 2296 грн. 07 коп, три проценти річних з дня постановлення рішення судом становить 708 грн. 30 коп. За наведених обставин, суд приходить до переконання, що з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] 2296 (дві тисячі двісті дев`яносто шість) грн. 07 коп. інфляції за час прострочення та 708 (сімсот вісім) грн. 30 коп. три проценти річних за період з 18.08.2017 року до 31.01.2019 року. Крім цього, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім та документально підтверджені судові витрати в розмірі 768,40 грн. та 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. витрат на правову допомогу. На підставі наведеного та

Outcome: partial