Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про компенсацію виконаного солідарного обовязку шляхом зворотної вимоги. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач є його рідним братом та вони обидва є співвласниками квартири, що на вул. Шевченка, 17/44 у м. Червонограді. Вказує, що за останні три роки виключно він сам здійснював оплату комунальних послуг по утриманні цієї квартири, за цей час було сплачено 11000 грн. Вважає, що в такий спосіб виконав обовязок по утриманні житла та має право зворотної вимоги до брата щодо повернення частини сплаченої суми. Відтак просить стягнути з останнього 5500 грн. та понесені судові витрати. Позивач та його представники позов підтримали, покликаючись на доводи й мотиви, викладені у позовній заяві. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що позивач виконав обовязок по утриманні квартири, тому просить стягнути з відповідача частину сплаченої ним суми та понесені судові витрати. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи у судові засідання 27.11.2015 р., 29.12.2015 р., 04.02.2016 р. та 09.03.2016 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу, відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов на наступного переконання. Як вбачається із свідоцтва на право власності на квартиру від 10.07.1998 р.[ADDRESS] у будинку № на вул. Шевченка у м. Червонограді належить на праві спільної часткової власності позивачу й відповідачу у рівних частинах кожному. Згідно довідки КП «Комінтех» № 10520 від 15.12.2015 р. у вказаній квартирі зареєстровано дві особи позивача й відповідача. З наявних у матеріалах справи копій квитанцій встановлено, що за останні три роки оплату комунальних послуг відповідач не здійснював, лише позивач та його представник. При цьому, з цих квитанцій вбачається, що оплачувалися послуги за: 1) утримання будинку, споруд та прибудинкової території; 2) води; 3) опалення; 4) газу; 5) кабельного телебачення; 6) електричної енергії. Суд звертає увагу, що згідно ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», утримання приватизованих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. В силу припису ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України, власність зобовязує та власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Натомість згідно ч. 2 ст. 382 цього Кодексу, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. За приписом п. 6 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. При цьому, у розумінні ст. 1 цього Закону споживач це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Разом з цим, виходячи з п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової його відсутності при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на викладені обставини справи та норми законодавства, суд вважає, що на власника квартири покладається імперативний обов'язок по сплаті послуг за утримання будинку, споруд та прибудинкової території. Натомість інші послуги мають факультативний характер і підлягають сплаті за умов фактичного їх надання та споживання. Різниця між ними полягає в тому, що у першому випадку такі послуги по своїй правовій природі є частиною тягаря утримання майна і повязані із забезпеченням експлуатації багатоквартирного будинку, а другому залежать виключено від кількісних показників спожитих житлово-комунальних послуг. Разом з цим, на думку суду є підставними доводи позивача та його представників у тому, що після сплати таких послуг одним співвласником квартири останній у порядку ст. 544 ЦК України набуває права на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти співвласників як солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. При цьому, суд вважає, що належними й допустимими доказами доведено сплату саме позивачем житлово-комунальних послуг за спільну з відповідачем квартиру. Тому погоджується з тим, що позивач є таким, що виконав солідарний обов'язок, та має право на зворотну вимогу до відповідача. Однак суд звертає увагу на пояснення позивача та його представників відносно того, що відповідач певний час перебував у місцях виконання покарань, тобто фактично не споживав і обєктивно не міг спожити житлово-комунальні послуги за свою квартиру. До цього ж, із вироку від Червоноградського міського суду Львівської області від 14.07.2015 р. вбачається, що відповідач був засуджений до двох місяців арешту, строк відбуття покарання слід рахувати з часу фактичного затримання. Натомість згідно рапорту від 13.11.2015 р. відповідач був затриманий 13.11.2015 р. Крім цього, відповідач відбував покарання у виді 7 років 3 місяців позбавлення волі згідно вироку цього ж суду від 14.12.2007 р., звільнившись 25.11.2014 р. Відтак за період часу по грудень 2014 р. та з грудня 2015 р. по лютий 2016 р. відсутні правові підстави для стягнення з відповідача цих послуг, за винятком тих, що оплачені за утримання будинку, споруд та прибудинкової території. Враховуючи вище викладене, беручи до уваги обставини спору, права й обовязки сторін, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. При цьому, сума, котра підлягає розділенню на позивача й відповідача та стягненню її половини із останнього, складається з наступних складових: Сплачено за послуги, грнРеквізити квитанціїСплачено за послуги за утримання будинку, споруд та прибудинкової території під час відбування відповідачем покарань, грн. 839,00№ 12 від 01.04.2013 р269,00 266,50 № 7 від 02.01.2013 р.90,00 276,00№ 23 від 07.05.2013 р.90,00 488,00№ 70 від 10.06.2013 р.180,00 33,34№ 106 від 17.07.2013 р.- 236,16№ 105 від 17.07.2013 р.90,70 29,42 № 223 від 19.08.2013 р.- 238,00№ 222 від 19.08.2013 р.91,00 261,00№ 23 від 02.12.2013 р.90,00 239,00№ 48 від 30.10.2013 р.93,00 71,94№ 103 від 14.12.2013 р.- 364,00№ 215 від 19.03.2015 р. 26,21№ 216 від 19.03.2015 р. 796,00№ 409 від 17.02.2015 р. 310,30№162 від 03.04.2015 р. 50,00№ 163 від 03.04.2015 р. 24,93№ 164 від 03.04.2015 р. 252,00№ 32 від 09.07.2015 р. 252,00№ 136 від 17.07.2015 р. 271,00№ 137 від 17.07.2015 р. 246,00№ 191 від 09.07.2015 р. 130,00№ 192 від 18.08.2015 28,91 № 193 від 19.08.2015 р. 130,00№ 70 від 28.09.2015 р. 251,00№ 69 від 28.09.2015 р. 30,74№ 71 від 28.09.2015 р. 23,26№ 43 від 24.02.2014 р.- 377,50№ 42 від 24.02.2014 р.92,00 37,55№ 56 від 08.04.2014 р.- 525,00№ 43 від 07.04.2014 р.187,00 268,00№ 20 від 20.05.2014 р.95,00 24,66№ 21 від 20.05.2014 р.- 262,00№ 113 від 25.06.2014 р.94,00 25,22№ 114 від 25.06.2014 р.- 40,10№ 105 від 07.02.2014 р.- 501,00№ 105 від 07.02.2014 р.188,00 307,00№ 308 від 08.10.2014 р.95,00 31,15№ 309 від 08.10.2014 р- 312,00№ 94 від 18.11.2014 р.95,00 323,00№ 237 від 24.12.2014 р. 66,81 № 238 від 24.12.2014 р. 310,38№ 162 від 15.04.2015 р. 50,00№ 163 від 15.04.2015 р. 29,91№ 164 від 15.04.2015 р. Всього сплачено за послуги за утримання будинку, споруд та прибудинкової території під час відбування відповідачем покарань, грн.1839,7 Всього сплачено за послуги під час перебування відповідача на волі, грн.3943,19 ЗАГАЛЬНА СУМА, ГРН.5782,89 Відтак з відповідача в користь позивача підлягають стягненню кошти у сумі 2891,45 гривень, що становить 52,6 відсотки від розміру заявлених позовних вимог у 5500 грн. Разом з цим, згідно\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн., тому останньому слід присудити судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 289,78 грн..

Outcome: partial