Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу. Свій позов мотивує тим, що 10 жовтня 2011 року між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] , які діяли як законні представники від імені та в інтересах своїх малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу частини житлового будинку, який посвідчений приватним нотаріусом Рожищенського районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук С.П., відповідно до якого відповідачам було передано у власність 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , та останні зобов`язані були сплатити за це обумовлену грошову суму в розмірі 404 000,00 грн., що еквівалентно 50 000,00 доларів США, з яких 323 200,00 грн. відповідачі передали йому після узгодження проекту договору, а решту суми, що становить 80 800,00 грн. зобов`язувались передати не пізніше 01.05.2012 року. Відповідач [PERSON] 07.06.2013 року позивачу частково повернула борг у розмірі 8 800,00 грн., що еквівалентно 1000,00 доларів США. Оскільки відповідачі порушили свої зобов`язання позивач був змушений звернутись за захистом своїх прав до суду і рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 04.03.2014 року з відповідачів в користь позивача солідарно стягнуто заборгованість за договором купівлі-продажу в розмірі 77 537,45 грн. За період з 14.03.2014 року до 28.12.2018 року відповідачі сплатили 64 284,04 грн., що еквівалентно за офіційним курсом НБУ -1 561 доларів США. Зазначає, що оскільки курс долара з часу подання первісного позову значно зріс, а відповідачі свої зобов`язання за договором купівлі-продажу виконали не в повному обсязі, а тому з уточненням позовних вимог просить стягнути солідарно з відповідачів залишок несплаченого боргу в сумі 157 892,67 грн., що еквівалентно 5 752,01 доларів США станом на 28.12.2018 року на день подачі позову, а також 3 % річних у розмірі 3 157,42 грн. та судові витрати по справі у розмірі 1 610,50 грн.. 01.03.2019 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що доводи позивача є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Згідно рішення Рожищенського районного суду від 04.03.2014 року з [PERSON] та [PERSON] в користь [PERSON] солідарно стягнено заборгованість за договором купівлі-продажу від 10.10.2011 року в сумі 77 537,45 грн., що включає суму основного боргу в розмірі 72 720, 00 грн., 921,12 грн. - інфляційних витрат та 3% річних в розмірі 3 896,33 грн., суму боргу стягнуто в гривнях, при цьому без будь-якої прив`язки чи належності до іноземної валюти, а тому доводи позивача про наявність у відповідачів перед позивачем заборгованості в сумі 7 438,67 доларів США є безпідставними. Також, відповідачами за період з 14.03.2014 року по 28.12.2018 року на виконання вищевказаного судового рішення позивачу сплачено борг в розмірі 77 915,69 грн., що підтверджується платіжними квитанціями. Таким чином, станом на день подання позовної заяви, грошове зобов`язання відповідачів перед позивачем було виконане в повному обсязі, що вказує на відсутність предмета спору та на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. В позові просить відмовити. 14.03.2019 року представником позивача [PERSON] подано відповідь на відзив, відповідно до якої з викладеними у відзиві аргументами та поясненнями представника відповідача не погоджується і зазначає, що при письмовому оформленні договору купівлі-продажу приватним нотаріусом відповідно до вимог діючого законодавства був зазначений гривневий еквівалент ціни договору, однак розмір несплаченого боргу станом на 10.10.2011 року був визначений та погоджений сторонами відповідно до курсу долара США на час підписання договору. Крім того, 27.06.2013 року відповідач [PERSON] передала позивачу 1000,00 доларів США в рахунок оплати боргу, а залишок боргу складав 9000,00 доларів США, про що відповідач власноруч написала розписку та підписала її, при цьому про будь-який гривневий еквівалент в розписці не вказується, що відповідає досягнутим домовленостям між продавцем і покупцями. Щодо посилання представника відповідача про стягнення рішенням суду боргу в гривневому еквіваленті, то зазначає наступне, що преюдиція встановлена судом в одній справі не є абсолютом і може бути спростована доказами та обставинами в іншій справі (рішення ВАСУ від 15.09.2016 року у справі К/800/37663/15). Також, під час судових засідань при розгляді справи судом в 2014 році представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] визнав суму боргу перед [PERSON] у розмірі 10 000,00 доларів США, наголосивши, що 1000, 00 доларів США уже передано в червні 2013 року. Враховуючи наведене, оскільки після набрання рішенням суду законної сили змінилися обставини, що впливають на визначені розміру платежів, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру платежів, що і вчинено позивачем [PERSON] , а тому просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив та зазначив, що відповідачами був проведений повністю розрахунок за придбану 1/2 частку житлового будинку, всі кошти були передані позивачу, що стверджується квитанціями. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 10.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , які діяли як законні представники від імені та в інтересах своїх малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу Ѕ частки житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Рожищенського районного нотаріального округу Матвійчук С.П. та зареєстрований в реєстрі за №1412. Відповідно до п.2.1. Договору, ціна Ѕ частки вказаного будинку складала 50 000,00 доларів США, з яких 323 200,00 грн. покупці передали продавцеві після узгодження проекту договору, решту суми, що становить 80 800,00 грн. зобов`язувались передати не пізніше 01.05.2012 року (а.с.10-11). У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] та [PERSON] своїх зобов`язань за вищевказаним договором, рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 04.03.2014 року з відповідачів на користь позивача солідарно стягнуто заборгованість в розмірі 77 537, 45 грн. (а.с.12-13). Згідно квитанцій, наданих представником відповідача судом встановлено, що відповідачами за період з 10.10.2014 року по 22.12.2018 року [PERSON] та [PERSON] в користь позивача [PERSON] був сплачений борг в розмірі 77 915,69 грн. (а.с.65-74). Твердження представника позивача про те, що квитанцію від 25.11.2014 року до уваги не брати, оскільки в ній зазначений платником позивач [PERSON] і він сам собі перерахував кошти на рахунок, суд до уваги не приймає, оскільки згідно пояснень представника відповідача в судовому засіданні встановлено, що відповідачами помилково вказано прізвище платника позивача, крім того оригінал вказаної квитанції зберігається у відповідача [PERSON] , а не в позивача [PERSON] . Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, не підлягає доказуванню розмір кредитної заборгованості та в якій валюті її стягнено (а.с.12-13). Відповідно до ст.599 ЦПК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, судом встановлено, що з 10.10.2014 року по 22.12.2018 року щомісячно відповідачі перераховували на рахунок позивача кошти в погашення боргу за договором купівлі-продажу Ѕ частки житлового будинку, позивач протягом всього часу сплати суми боргу не мав до них жодних претензій, на даний час борг повернуто в повному обсязі, а тому суд приходить до висновку, що позов безпідставний та до задоволення не підлягає. Інші доводи представника позивача є такими, що не спростовують доводів представника відповідача і не можуть лягти в основу висновку суду про підставність та обґрунтованість його позовних вимог. Тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. На підставі ст. ст.509, 526, 545, 627, 628, 638, 655, 691, 1087 ЦК України,

Outcome: dismissed