Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

позивач в своїй позовній заяві просить суд визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] та просить стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом він є власником будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрована [PERSON] , згоду на реєстрацію якої надавав його покійний брат, проте в будинку вона ніколи не проживала і її речей в будинку немає. Реєстрація [PERSON] у будинку порушує його право та створює йому перешкоди у володіння, користуванні та розпорядженні своєю власністю, оскільки він має намір продати будинок. Позивач не може вирішити вказане питання в добровільному порядку, а тому і змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином (через офіційний веб-сайт Судової влади України), а тому суд вважає, що відповідач в судове засідання не з`явилася без поважних причин та вважає за можливе розглядати справу за її відсутності на підставі наявних у справі доказів, при цьому виносить заочне рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази справи, вважає за необхідне заявлений позов задовольнити повністю. Вимоги позивача законні та обґрунтовані. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.04.2020 (а.с.10), копією витягу про державну реєстрацію прав від 17.04.2020 (а.с. 11). Відповідно до довідки виконавчого комітету Ватутінської міської ради (а.с.12) у вказаному будинку з 11.08.2012 зареєстрована відповідач - [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із акту депутата від 34.06.2020 (а.с. 13) відповідач за вказаною адресою з моменту реєстрації не проживає, зі слів сусідів будь-яке її майно в будинку відсутнє. Реєстрація відповідача в будинку порушує право позивача, як власника та створює йому перешкоди у володіння, користуванні та розпорядженні своєю власністю, оскільки він має намір продати будинок. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із положеннями ст.16, 383, 386, 391 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб, а також вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що відповідає змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно із ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі ... судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням... А тому враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] . На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. 16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.72 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: approved