Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення коштів з [PERSON], посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого відповідач позичив у позивача 10 000 (десять тисяч) гривень строком до 24 березня 2015 року. На підтвердження умов договору позики [PERSON], видала розписку, яка посвідчує передання позикодавцем вказаної грошової суми. Після спливу терміну повернення грошей відповідач взяте на себе зобовязання не виконував і борг позивачу не повернув. Позивач просив суд стягнути з відповідача борг 10000 грн. (десять тисяч гривень), штраф 2000 грн. (дві тисячі гривень) та судові витрати в сумі 551 пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, однак від представника на адресу суду надійшла письмова заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити. Відповідач [PERSON], в судове засідання двічі не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином, виходячи з чого суд знаходить можливим розглядати справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] отримала у позивача 24 січня 2015 року 10\~ 000 гривень та видала на підставі договору позики розписку, визначивши в договорі позики термін повернення грошей. Виходячи з цього, суд знаходить, що між позивачем та відповідачем виникли цивільні правовідносини повязані з позикою грошей. Відповідно до цих правовідносин позивач передав відповідачу 10 000 гривень, а відповідач зобовязався повернути вказані кошти. При цьому між сторонами було погоджено і термін повернення грошей, а саме до 24.03.2015 року, про що зазначалося в договорі позики (а.с.6). Відповідач позичивши гроші, свої зобовязання до визначеного строку не виконав і борг не повернув про що свідчить наявна у позивача розписка. Згідно ст.202 ЦК України двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку саму кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина друга статті 1047 ЦК України визначає, що на підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином виходячи iз встановлених судом обставин та вiдповiдних їм правовідносин та зважаючи на те, що позивачем на підтвердження укладення договору позики надано суду письмову розписку від 24.01.2015 року, та договір позики від 24 січня 2015 року, а порушення зобов'язання сталося по винi вiдповiдача, який заперечень на позов не надав, суд знаходить, що позовнi вимоги являються обгрунтованими, доказаними i такими, що пiдлягають повному задоволенню.

Outcome: approved