Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач в особі свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі по 2 000 грн. щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 жовтня 1997 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого [INFO] народилася донька [PERSON]. Позивач працює в Національному педагогічному університеті імені М.П.Драгоманова на посаді завідувача кафедри інновацій та інформаційної діяльності в освіті і самостійно без будь-якої допомоги з боку відповідача дбає про дитину, утримує її. [PERSON] не приймає участі у матеріальному забезпеченні родини і дитини, впродовж тривалого періоду часу не працює і працювати не бажає, що провокує постійні сварки та конфлікти в родині. На даний момент відповідач ніде не працює та не має постійного заробітку, утримувати родину і дитину не намагається. В судовому засіданні призначеному до розгляду на 14 березня 2018 року була оголошена перерва для ознайомлення відповідача з матеріалами справи за клопотанням [PERSON] про відкладення розгляду справи, який повідомив суд про те, що копію позову з додатками він не отримував. В судове засідання призначене на 05.04.2018 року відповідач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином під розписку, про причини неявки суд не повідомив. При цьому [PERSON] 04.04.2018 року суду подане клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, просить встановити їх в сумі 500 грн. У клопотанні відповідач зазначає, що на цей час він тимчасово не працевлаштований і не має зайвих коштів; у справі за позовом його дружини [PERSON] до нього про розірвання шлюбу 16.03.2018 року винесено ухвалу про надання строку для примирення на два місяці; вони проживають разом всією родиною в одній квартирі, шлюбно-сімейні відносини між ними не припинені; він вважав та вважає, що їхні шлюбні відносини мають бути збережені, оскільки вони, як батьки, мають забезпечити виховання малолітньої доньки у повноцінній родині. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали. Позивач додатково пояснила, що з грудня 2014 року відповідач не працює та роботу не шукає, грошей в родину не приносить, дитину не утримує. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 1997 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). На даний час в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Частиною 2 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд, серед іншого, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач не працевлаштований, кошти на утримання дитини не надає, інших утриманців та зобов'язань за виконавчими документами не має. За нормою ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік», який з 01.01.2018 року для дітей віком від 6 до 18 років становить 1 860 грн., а також те, що малолітня [PERSON] перебуває на утриманні матері, відповідач є батьком дитини, особою працездатного віку, на даний час не працює, медичних показань щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності відповідачу не встановлено, на забезпеченні відповідача будь які інші неповнолітні та непрацездатні особи не перебувають, та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, тому в сукупності оцінених судом доказів є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини у розмірі по 1 860 грн. щомісячно, що становить прожитковий мінімум на дитину сторін по справі, з дня подачі позову, а саме з 29.12.2017 року, і до досягнення дитиною повноліття. У решті вимог слід відмовити, оскільки позивачем не надано доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За викладених обставин позов підлягає задоволенню частково. Позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно положень п. 3) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачем не заявлено до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, тому у порядку ст. 141 ЦПК України питання розподілу судових витрат між сторонами судом не вирішується. Відповідно п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: partial