overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом - будинком за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги обґрунтовує тим, що є єдиним власником будинку за адресою: [ADDRESS] В даному будинку зареєстрована його колишня дружина - відповідач [PERSON]. З відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, який в 2011 році розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач переїхала проживати по іншому місцю і понад десять років не проживає за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач, його представник [PERSON] не з'явились. Представником позивача подано заяву про розгляд справи у їх відсутність. Належним чином повідомлена, шляхом розміщення оголошення в засобах ЗМІ, відповідач в судове засідання не з'явилася. Судом ухвалено розглядати справу в порядку заочного провадження. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 червня 2002 року, [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім'ї від 28 липня 2014 року, виданої Дорогівською сільською радою Галицького р-ну, Івано-Франківської обл. в житловому будинку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстрована, зокрема, відповідач [PERSON] Актами обстеження житлово-побутових умов від 04 жовтня 2013 року, 11 березня 2014 року та 27 червня 2014 року засвідчено факт не проживання відповідача в будинку позивача. Враховуючи викладене, оскільки відповідач [PERSON] в будинку позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає більше одного року без поважних причин, не є його співвласником, іншої домовленості з приводу користування житлом із власником квартири немає, а тому суд приходить до висновку про те, що на даний час відповідач [PERSON] втратила право на користування цим житловим приміщенням. У зв'язку із наведеним суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування будинком за адресою: [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його бабуся [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] та право власності на земельну ділянку згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Спадкоємцем майна за заповітом є племінниця померлої - [PERSON], яка не прийняла спадкове майно та не претендує на нього, тому спадкоємцем за законом є він, як внук померлої. Інших спадкоємців та утриманців у померлої, передбачених законом немає. Позивач своєчасно, у встановлений законом строк прийняа спадкове майно: поховав померлу, розпорядився її речами та підтримує спадкові будівлі в належному стані. Однак, в нотаріальній конторі отримати свідоцтво на спадщину за законом не може, так як у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та відсутні правовстановлюючі документи на будівлі, а тому просили задовольнити позов. Сторони в судове засідання не з'явилися, однак через канцелярію суду подали заяви про підтримання позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує законних прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб. На підставі ст.ст. 317, 328, 392, 1225, 1235, 1236, 1268 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.09.2014 року помер його батько [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне йому майно 2/3 частини квартири [ADDRESS]. Вказує, що звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно, оскільки його сестра відповідач у справі, несвоєчасно направила пакет документів про відмову від прийняття спадщини. У звязку з чим просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті його батька [PERSON], а саме: на 2/3 частини квартири [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, проте суду подала нотаріальну засвідчену заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги повністю визнає та відмовляється від прийняття спадщини. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 18.09.2014 року помер [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ №159902 від 18.09.2014 року (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із 2/3 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. ). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом зясовано, що позивач у справі є сином померлого [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів і спадкової справи, судом встановлено, що позивач прийняв спадщину шляхом подачі до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а тому вважається таким, що прийняв спадщину в порядку, визначеному ст. 1269 ЦК України. Про відмову від прийняття спадщини не заявляв. Інший спадкоємець також прийняла спадщини шляхом подання відповідної заяви, однак в подальшому від її прийняття відмовилась, що свідчить нотаріально засвідчена заява від 19.03.2016 року (а.с. ). Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з наведених вище підстав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.09.2013 року померла його матір [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно земельну ділянку площею 4,90 га на території Чаруківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказує, що не може оформити право власності на спадкове майно через термін давності та фактичне прийняття спадщини. У звязку з чим просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті його матері [PERSON], яка померла 26.09.2013 року, а саме: на земельну ділянку площею 4,90 га на території Чаруківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ухвалою суду від 09.11.2016 року до участі в справі в якості третіх осіб притягнуто інших спадкоємців першої черги [PERSON], [PERSON], [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав та не заперечував відносно його задоволення. Треті особи в судове засідання не зявились, проте подали суду заяви, в яких не заперечують відносно задоволення позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26.09.2013 року померла [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ №147549 від 27.09.2013 року (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 4,90 га на території Чаруківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом про право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ №001466 (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З пояснень представника позивача, відповідача та досліджених в судовому засіданні письмових доказів, судом встановлено, що позивач прийняв спадщину шляхом проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважається таким, що прийняв її в порядку ст. 1268 ЦК України. Про відмову від прийняття спадщини не заявляв. Інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовились Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з наведених вище підстав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про визнання укладеним договору про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій між ЛКП «За Замком» та [PERSON], що проживає у квартирі [ADDRESS], стягнення заборгованості за фактично надані послуги з утримання будинку [ADDRESS], яка станом на лютий 2014 року становить 2963 грн. 01 коп. З врахуванням складності справи, суд проголошує резолютивну частину рішення, а виготовлення рішення у повному обсязі відкладає на 5 днів і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про визначення за померлою [PERSON] 1/3 частку у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. З врахуванням складності справи, суд у відповідності до ч.3 ст.209 ЦПК України проголошує вступну та резолютивну частини рішення, а виготовлення рішення у повному обсязі відкладає на 5 днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачапро витребування майна з чужого незаконного володіння. ……………………………………………………………… ……………………………………………………………… ……………………………………………………………… ………………………........................................… ……………………………………………………………… …………………… Відповідно до вимог ст.209 ЦПК України складання повного рішення суду відкласти і проголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про захист прав споживач, розірвання договору та стягнення коштів. ……………………………………………………………… ……………………………………………………………… ……………………………………………………………… ………………………........................................… ……………………………………………………………… …………………… Відповідно до вимог ст.209 ЦПК України складання повного рішення суду відкласти і проголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав стосовно його дочки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила, що відповідач, як батько неповнолітньої дитини, злісно ухиляється від її утримання і виховання, не проявляє піклування, не турбується про здоров'я, фізичний, духовний розвиток, тому є підстави для позбавлення його в судовому порядку батьківських прав. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Третя особа на стороні позивача - мати неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з січня 2006 року відповідач припинив з нею спільне проживання й з того часу дитиною не цікавиться, матеріально не допомагає. Вона проживає у шлюбі з іншим чоловіком, якого дитина називає батьком, та який має намір дитину усиновити. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату час та місце судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку, у зв'язку з чим ухвалено провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дочки [PERSON], однак ухиляється від виконання батьківського обов'язку, вихованням дитини не займається, не цікавиться її розвитком, не підтримує матеріально. Згідно з висновком органу опіки та піклування Богородчанської райдержадміністрації відповідач ухиляється від матеріального утримання та виховання дитини, не відвідує її, не цікавиться навчанням, тому позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що відповідач практично з народження зі своєю дитиною не спілкується, її вихованням не займається, матеріально не підтримує. Беручи до уваги сукупність досліджених та перевірених у справі доказів, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст.150, 164, 165, 166 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.10.2014 року між ними було зареєстровано шлюб у Пістинській сільській раді Косівського району Івано-Франківської області за актовим записом №13. В шлюбі у них народилась дитини [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із відповідачкою, де проживатиме й надалі. Подружнє життя сторін не склалося. Причинами розірвання шлюбу стало несумісність характерів, різні погляди на сімейні відносини щодо побуту та ведення домашнього господарства, як наслідок втрати почуття поваги один до одного і те, що останнім часом позивач з відповідачем спільно не проживають як дружина і чоловік, шлюбні стосунки не підтримують та не ведуть спільного господарства. Позивач вважає примирення подружжя неможливим, шлюб носить формальний характер і його збереження суперечитиме його інтересам. Позивач в судове засідання не з`явився, подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, повідомлена про день та час розгляду справи своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи та/або відзив на позов до суду не подавала. Отже, суд вважає за можливе в порядку ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 02.10.2014 року між сторонами було зареєстровано шлюб Пістинською сільською радою Косівського району Івано-Франківської області за актовим записом №13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Сім`я сторін розпалася повністю та надії на її збереження немає, оскільки сторони разом не проживають, подружніх відносин не підтримують та спільного господарства не ведуть. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України та ст.24 СК України: шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. А згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу (ч.3 ст.105 СК України). Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із врахуванням того, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, суд вважає, що укладений між сторонами шлюб слід розірвати. Неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] слід залишити проживати із матір`ю [PERSON] , враховуючи відсутність заперечень щодо цього зі сторони позивача. На підставі наведеного, ст. ст. 24, 105, 110, 112, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 жовтня 1998 року вони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Косівського району Івано-Франківської області, актовий запис №48. За час перебування у шлюбі у них народилася одна дитина: [PERSON] [INFO] . Причиною розірвання шлюбу стало те, що позивач та відповідач не зійшлися характерами, внаслідок чого між ними виникають сварки та різні непорозуміння. На даний час немає спільних інтересів, а також бажання бути разом, оскільки кожен живе своїм життям. Тому подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе, шлюб носить формальний характер і надії на збереження сім`ї немає. Позивач в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява, в якій він просить шлюб розірвати, справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву із проханням розглядати справу у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує та просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Судом встановлено, що 24 жовтня 1998 року між сторонами було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Косівського району Івано-Франківської області за актовим записом №48, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сім`я сторін розпалася повністю та надії на її збереження немає, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують та спільного господарства не ведуть. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України та ст.24 СК України: шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. А згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу (ч.3 ст.105 СК України). Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із врахуванням того, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, суд вважає, що укладений між сторонами шлюб слід розірвати. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не заявляла клопотання про відновлення їй дошлюбного прізвища, а тому суд вважає за доцільне залишити їй існуюче прізвище « [PERSON] ». На підставі наведеного, ст. ст. 24, 105, 110, 112, 113, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 17.07.2001 року він одружився з відповідачем по справі, зареєструвавши шлюб у Відділі РАГСу Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №791 (свідоцтво серії [NUMBER] від 17.07.2001р., а.с.6). Від даного шлюбу у них народилися діти: син- [PERSON] , [INFO] та син- [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що сімейне життя у них з часом почало погіршуватися, що в кінцевому призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Просить позов задовольнити, розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав, просив задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву за змістом якої не заперечувала щодо задоволення позову, просила розглянути справу у її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення із наступних підстав. Встановлено, що сторони подружніх відносин не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує. Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає за доцільне постановити рішення про задоволення позовних вимог. В той же час за вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому позивач не наполягав на стягненні з відповідача в його користь понесені ним судових витрати при подачі позову до суду, а відтак суд вважає за можливе судові витрати понесені позивачем залишити за ним. На підставі наведеного, 31 Цивільного кодексу України, ст.ст. 104, 109-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved