Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить виділити Ѕ частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] в самостійне домоволодіння, припинити право спільної часткової власності на Ѕ частину домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] та визнати за нею право власності на житловий будинок, якій розташований за адресою: [ADDRESS] », якій складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 42,60 кв.м., у тому числі житловою - 17,70 кв.м., літ. «В» - навіс, літ. «Д» літня кухня, літ. «д» тамбур літньої кухні, літ. «Є» - сарай,літ. «З» - сарай, літ. «Ж» - погріб з шийкою, літ. «К» - вбиральня, літ. «Р» - альтанка, № 2, 5, 8 - огорожа, мостіння. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що їй належить на праві власності 1/2 частина домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, якій було посвідчено державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори 08 травня 1987 року та зареєстрованому в реєстрі за № 5-1483. Іншими співвласниками домоволодіння є відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] Між співвласниками домоволодіння склався порядок користування земельною ділянкою відповідно до встановлених твердих меж та житловими будинками і господарськими спорудами, але в добровільному порядку поділити спільне майно не має можливості оскільки співвласник [PERSON] не надає своєї згоди. Також позивач зазначає, що в її користуванні знаходяться: частка житлового будинку літ. «А» загальною площею 42,60 кв.м., у тому числі житловою - 17,70 кв.м., літ. «В» - навіс, літ. «Д» літня кухня, літ. «д» тамбур літньої кухні, літ. «Є» - сарай,літ. «З» - сарай, літ. «Ж» - погріб з шийкою, літ. «К» - вбиральня, літ. «Р» - альтанка, № 2.5, 8 - огорожа, мостіння. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просить виділити їй в натурі, у власність, 17/100 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своєї зустрічної позовної заяви посилається на те, що їй належить на праві власності 17/100 частин домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 04.11.1974 року нотаріусом четвертої Одеської державної нотаріальної контори Дородною Я.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-11139. Також позивач за зустрічним позовом [PERSON] посилається на те, що її право власності на означену частку домоволодіння зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності 22186172 від 31 серпня 2017 року. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що її частка складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 105,8 кв.м., в тому числі житловою 61,0 кв.м., та господарських споруд навіс літ. «О», огорожа № 1-4, мостіння. Окрім того, стороною позивача за первісним позовом та стороною позивача за зустрічним позовом були заявлені клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, зазначені клопотання були задоволені ухвалою суду від 12 квітня 2018 року та 23 липня 2018 року судовим експертом було виготовлено Висновок експерта за №53-18. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 05 грудня 2017 року відкрито провадження по зазначеній цивільній справі та 26 листопада 2018 року підготовче засідання закрито та призначено судовий розгляд по суті позову.(а.с. 44, 109). Відповідачем за час розгляду справи до суду надано відзив на позовну заяву (а.с. 107-109) в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки на його думку позивач [PERSON] здобув професію та працює, тобто ушкодження його здоров`я не перешкоджають йому виконувати професійні обов`язки, тому позовні вимоги є безпідставними. Загалом зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та такими що не підлягають до задоволення в повному обсязі. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не прибула, однак представник позивача надав на адресу суду клопотання про розгляд позовної заяви в його відсутності, позов підтримав та наполягав на його задоволенні в повному обсязі. (а.с. 120). Позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не прибув, однак представник позивача надав на адресу суду клопотання про розгляд позовної заяви в його відсутності, позов підтримав та наполягав на його задоволенні в повному обсязі. (а.с. 129). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, хоча про розгляд справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не сповістила. (а.с. 127,128). Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача [PERSON] . У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивачу за первісним позовом [PERSON] належить на праві власності 1/2 частина домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, якій було посвідчено державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори 08 травня 1987 року та зареєстрованому в реєстрі за № 5-1483. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21 червня 2016 року № 61865754 об`єкт нерухомого майна вбачається, що в цілому об`єкт нерухомого майна складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 81 кв.м., у тому числі житловою - 35,5 кв.м., житлового будинку літ. «Б» загальною площею 42,1 кв.м., в тому числі житлова 18 кв.м., прибудова б-б1, житлового будинку літ. «Г» загальною площею 19,9 кв.м. в тому числі житлова 11,3 кв.м., та господарських будівель та споруд: літ. «В» - навіс, літ. «Д» літня кухня, літ. «д» тамбур літньої кухні, літ. «Є» - сарай, літ. «З» - сарай, літ. «Ж» - погріб з шийкою, літ. «К» - вбиральня, літ. «Л»- сарай, літ. «М» - вбиральня, літ. «Н» - навіс, літ. «О» - навіс, літ. «П» - навіс, літ. «Р» - альтанка, № 1-9 огорожа, І-ІІ мостіння. Позивачу за зустрічним позовом [PERSON] належить 17/100 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 04.11.1974 року нотаріусом четвертої Одеської державної нотаріальної контори Дородною Я.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-11139 та яка зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності 22186172 від 31 серпня 2017 року. Згідно висновку судового експерта № 53/18 від 23 липня 2018 року з технічної точки зори можливо виділити в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна Ѕ частку житлового будинку з надвірними спорудами, якій розташований за адресою: [ADDRESS] , яке належить [PERSON] та можливо виділити в окремий об`єкт нерухомого майна 17/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами, якій розташований за адресою: [ADDRESS] , які належать [PERSON] . Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку визначеному законом. Згідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1,2 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Пленум Верховного Суду України в п.14 Постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності роз`яснив, що квартира (будинок), яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. Згідно ст. ст. 355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Як роз`яснено в п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, застосовуючи положення статті 391ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок в п. 6 роз`яснив, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved