Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивач, заступник прокурора Харківської області Безбородов Є.М., звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача провести перерахунок та виплатити одноразову грошову допомогу на користь [PERSON] в розмірі 7248,80 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] має статус особи з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, та є випускником школи-інтернату, проте при її випуску відповідачем всупереч вимог ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» була нарахована та виплачена їй одноразова грошова допомога у розмірі 2,5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 59,20 грн., замість шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку 7308,00 грн. Прокурор просить зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити [PERSON], з урахуванням виплачених їй 59,20 грн., одноразову грошову допомогу в розмірі 7308,00 грн. яка передбачена ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування». Відповідач, КЗ «Люботинський навчально-виховний комплекс (дошкільний навчальний заклад загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів)» Харківської обласної ради, в особі директора [PERSON], подав письмові заперечення проти позову, вказуючи, що грошова допомога [PERSON], була виплачена у розмірі 42,50 грн., встановленому постановою Кабінету Міністрів України «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» № 226 від 05 квітня 1994 року, згідно з якою дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа, а також учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Учні та студенти зазначеної категорії зараховуються на повне державне утримання в навчальних закладах, до яких вони вступили, і в період навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів забезпечуються безоплатно продуктами харчування, одягом, взуттям і м'яким інвентарем за нормами, встановленими для вихованців шкільного віку шкіл-інтернатів. Представник заступника прокурора Харківської області позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача КЗ «Люботинський навчально-виховний комплекс (дошкільний навчальний заклад загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів)» Харківської обласної ради [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи - Харківської обласної ради, [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також просила відмовити в задоволенні позовних вимог прокурора. Суд, дослідивши подані сторонами докази, в судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження, серії І-ВЛ № 124841 від 18.06.2008р., [PERSON] народилась 30 жовтня 1995 року та її батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 16.04.2008р. з актового запису про народження [PERSON] виключено запис про [PERSON] як про батька. Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 22.05.2008р. [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно доньки [PERSON] Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» № 2342-ІV від 13 січня 2005 року (далі за текстом Закон № 2342-ІV), дітьми, позбавленими батьківського піклування є діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав. Особи із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування. Частинами 1-3 ст. 8 Закону № 2342-ІV передбачено, що держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Допомога та утримання таких дітей не можуть бути нижчими за встановлені мінімальні стандарти, що забезпечують кожній дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку на рівні, не нижчому за встановлений прожитковий мінімум для таких осіб. Право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів. Відповідно до наказу № 32 від 09 липня 2008 року, [PERSON] була зарахована до складу вихованців КЗ «Люботинський навчально-виховний комплекс (дошкільний навчальний заклад загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів)», та наказом № 4 від 30 серпня 2014 року вона була відрахована зі складу учнів НВК у зв'язку з закінченням 11 класу та вступом до Харківського професійного ліцею швейного і хутрового виробництва, де навчається в даний час на першому курсі. Згідно ч. 7 ст. 8 Закону № 2342-ІV, випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття. Зміст вищенаведеної норми свідчить про те, що Кабінету Міністрів України доручено визначити порядок забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування одягом і взуттям, в тому числі встановити нормативи такого забезпечення. Мінімальний розмір одноразової грошової допомоги, яка виплачується випускникам, чітко визначена Законом, виплата цих сум в більшому розмірі здійснюється за рахунок навчального закладу або відповідної установи. При цьому, ч. 7 ст. 8 Закону № 2342-ІV встановлює обов'язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії - тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1218,00 грн. Отже, виходячи з вищенаведеної норми, випускникам шкіл-інтернатів з категорії дітей, позбавлених батьківського піклування, в тому числі, позивачу по справі [PERSON], при випуску з навчального закладу мала бути нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, тобто в сумі не менше 7308,00 грн. Згідно відомості на виплату грошей № 2 за вересень 2014 року Люботинським НВК випускниці [PERSON] була виплачена допомога у розмірі 59,20 грн., що складає суму не менше 2,5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, та яка передбачена п.п.1 п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України «Про поліпшення виховування, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» № 226 від 05 квітня 1994 року. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача стосовно правильності застосування пп. 1 п. 13 постанови Кабінету Міністрів України «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» № 226 від 05 квітня 1994 року з наступних міркувань. Відповідно до положень ст. 25 Закону № 2342-ІV порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів. Статтею 39-9 вказаного вище Закону встановлено, що порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, повне державне забезпечення відповідно до статті 8 цього Закону при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу відповідно до норм забезпечення випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України. Норми ст.ст. 25, 39-9 Закону № 2342-ІV регулюють правовідносини щодо відшкодування навчальним закладам або відповідним установам, в яких виховуються та навчаються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, понесених ними витрат на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, та не розповсюджуються на правовідносини навчальних закладів з їх випускниками, що є предметом спору по даній справі. Крім того, як встановлено ст. 3 Закону № 2342-ІV, одними із основних принципів державної політики в частині соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, є захист прав і інтересів таких дітей, а також забезпечення соціально-правових гарантій. Положеннями ст. 4 зазначеного Закону передбачено, що заходи щодо соціального захисту даної категорії дітей гарантується, забезпечується і охороняються державною. В п. 2 Прикінцевих положень Закону № 2342-ІV передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Крім того, відповідно до положень ч. 4 ст. 8 ЦПК України, у разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною [PERSON] України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. Згідно п. 1 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага має приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Виходячи з викладеного, а також з урахуванням загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, під час розгляду та вирішення справ зазначеної категорії, на думку суду, застосуванню підлягає Закон України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування», в звязку з чим [PERSON] має бути нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, тобто в сумі не менше 7308,00 грн., за вирахуванням вже сплаченої частини допомоги в розмірі 59,20 грн. Таким чином, суд задовольняє позов в повному обсязі. Судовий збір, згідно вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved