Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом, де зазначив, що 21.12.2004 року між Житомирським міжгосподарським об»єднанням по капітальному будівництву та Комунальним підприємством «Житомирбудзамовник» укладено договір на пайову участь у будівництві житла в м. Житомирі, відповідно до умов якого виконавець - КП «Житомирбудзамовник» зобов»язується побудувати житловий будинок за адресою: [ADDRESS], та після затвердження акту Державної приймальної комісії передати житло пайовику пропорційно фінансуванню. На виконання угоди на рахунок Комунального підприємства «Житомирбудзамовник» перераховано 2 950 885,00 грн. Угодою від 30.12.2004 року, що укладена між Головним управлінням праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, обласним міжгосподарським об»єднанням по капітальному будівництву, КП «Житомирбудзамовник» укладено угоду про дольову участь у фінансуванні житлового будинку по [ADDRESS], сторони погодили, що замовник - обласне міжгосподарське об»єднання по капітальному будівництву, підрядник - Комунальне підприємство «Житомирбудзамовник», за рахунок коштів забудовника, яким виступило Головне управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, зобов»язуються побудувати 2587,41 кв.м. загальної площі житла в будинку по [ADDRESS]. Позивач зазначає, що державною комісією прийнято в експлуатацію житловий будинок по [ADDRESS]. В подальшому між Головним управлінням праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, обласним міжгосподарським об»єднанням по капітальному будівництву та КП «Житомирбудзамовнимк» виник спір щодо площі житла, яка має бути передана. За поданим позовом рішенням Господарсько суду Житомирської області від 16.06.2010 року КП «Житомирбудзамовник» зобов»язано передати Управлінню 1078,42 кв.м. загальної площі квартир. Рішення суду не є виконаним, прийняття-передача квартир не відбулось. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27.07.2011 року задоволено позовні вимоги КП «Житомирбудзамовник» та визнане право власності за підприємством на квартири [ADDRESS] Рішенням апеляційного суду Житомирської області рішення суду першої інстанції в частині визнання права власності на спірні квартири скасовано. Водночас, 07.09.2011 року між КП «Житомирбудзамовник» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Договором від 06.03.2012 року майно відчужене [PERSON] Вказуючи на те, що КП «Житомирбудзамовник» не мало право укладати договір купівлі-продажу, посилаючись на положення ст.ст. 203, 215, 388, 392 ЦК України позивач просить визнати право власності на спірне майно - квартиру [ADDRESS], визнати недійсним договір купівлі-продажу від 07.09.2011 року, витребувати майно від [PERSON] як добросовісного набувача. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав з вищевикладених підстав. Представник [PERSON] заперечував щодо задоволення позову та зазначив, що Управління з питань надзвичайних ситуацій у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Житомирської обласної адміністрації свідомо ухилялось від підписання акту приймання-передачі квартир. На момент відчуження майна відповідно до рішення суду КП «Житомирбудзамовник» мав право власності на нього, відтак був наділений повноваженнями щодо розпорядження. Відповідач є добросовісним набувачем, а підстави для витребування майна відсутні. Інші учасники в судове засідання не з»явились, про час розгляду справи повідомлялись належним чином. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд встановив. 21.12.2004 року між КП «Житомирбудзамовник» та Житомирським міжгосподарським об»єднанням по капітальному будівництву укладено договір про пайову участь у будівництві, відповідно до умов якого виконавець - КП «Житомирбудзхамовник», зобов»язується побудувати житловий будинок за адресою: [ADDRESS], та після затвердження акту Державної приймальної комісії передати житло пайовику пропорційно фінансуванню. 30.12.2004 року між Головним управлінням праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації (забудовник), Обласним міжгосподарським об»єднанням по капітальному будівництву (замовник) та КП «Житомирбудзамовник» (підрядник) укладено угоду про дольову участь у фінансуванні житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідно до умов договору замовник та підрядник за рахунок коштів забудовника зобов»язуються побудувати 2587,41 кв.м. загальної житлової площі житла. За змістом договорів кількість квартир, їх склад та площа повинні визначатись додатковою угодою. Актом державної приймальної комісії від 10.07.2008 року № 507 житловий будинок по [ADDRESS] був прийнятий в експлуатацію. Рішенням Господарського суду Житомирської області від 16.06.2010 року зобов»язано КП «Житомирбудзамовник» передати Управлінню з питань надзвичайних ситуацій у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Житомирської державної адміністрації 1078,42 кв.м. загальної площі квартир, що знаходяться в будинку [ADDRESS] на суму 2 950 855 грн. На час розгляду справи рішення не є виконаним, вищенаведена загальна площа квартир не є переданою. Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27.07.2011 року за КП «Житомирбудзамовник» визнано право власності на квартири [ADDRESS] 07.09.2011 року між КП «Житомирбудзамовник» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого [PERSON] набула права власності на квартиру [ADDRESS]. В подальшому квартиру відчужено [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 06.03.2012 року. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 02.04.2012 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27.07.2011 року в частині визнання за КП «Житомирбудзамовник» права власності на квартири [ADDRESS] скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. У відповідності до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Приймаючи до уваги, що за наслідками розгляду позовних вимог КП «Житомирбудзамовник» про визнання права власності на спірне майно в їх задоволенні було відмовлено, відчуження такого майна виходить за межі прав, якими володіла юридична особа, та є підставою визнання договору купівлі-продажу недійсним. Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Як роз»яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у «Практиці застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» власник майна не може витребувати його з незаконного володіння іншої особи за сукупної наявності трьох умов: набувач має бути добросовісним набувачем ? він не повинен знати, що купує майно не у власника; майно має бути придбане за гроші, тобто повинно бути саме купленим; власник має втратити володіння цим майном із власної волі, тобто майно має бути передане власником за договором (схову, майнового найму) іншій особі, яка б продала його добросовісному набувачеві. Приймаючи до уваги, що позивач в особі Департаменту цивільного захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації втратив майно поза власнею волею, що підтверджується вищенаведеними встановленими обставинами, суд вважає за необхідне витребувати майно від добросовісного набувача - [PERSON] Суд вважає за можливе застосувати положення ст. 388 ЦК України, яка визначає право власника на витребування майна від добросовісного набувача, оскільки особа, яка на відповідних правових підставах розраховує на перехід у власність об»єкта будівництва в майбутньому, має право на захист порушених прав як власника. Водночас, суд відмовляє у задоволенні вимоги про визнання права власності за позивачем. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У виниклому спорі позивач не позбавляється на отримання у власність спірного майна як результат виділення загальної житлової площі на користь забудовника відповідно до умов договорів від 21.12.2004 року та від 30.12.2004 року, а також на виконання рішення господарського суду Житомирської області.

Outcome: partial