Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визначення місця проживання їхніх малолітніх дітей. В обґрунтування позову зазначив, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, у якому народилося двоє дітей : дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб між ним та відповідачкою розірвано, діти проживають разом з ним та перебувають на повному його утриманні. Відповідачка виїхала за межі України, перебуває у фактичних шлюбних стосунках з іншим чоловіком, з дітьми не спілкується. Оскільки діти проживають разом з ним, він повністю забезпечує їхній догляд та утримання, то вважає, що є підстави для задоволення позову. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали з викладених підстав. Додатково пояснили, що відповідачка зверталася з позовом до позивача про стягнення аліментів на утримання дітей, однак рішенням Богородчанського районного суду від 13.09.2018 року їй відмовлено у задоволенні позову в зв'зку з тим, що діти проживають разом з позивачем. Вважають вимоги позову обгрунтованими, тому просять його задовольнити повністю. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав складений органом опіки та піклування висновок про доцільність визначення місця проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] з батьком [PERSON]. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце слухання справи повідомлялася в установленому законом порядку. В зв'язку з цим ухвалено проводити розгляд справи в порядку заочного провадження. Заслухавши пояснення представників позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22.02.2008 року у Відділі ЗАГС адміністрації муніципальної освіти «Очерський район» с.Очер Пермського краю Російської Федерації позивач та відповідачка зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Богородчанського районного суду від 15.08.2018 року (а.с.29). [INFO] року в с.Кривець народилася [PERSON], а [INFO] року в цьому ж селі народилася [PERSON]. Згідно з даними свідоцтв про народження дітей (а.с.5, 6) їхніми батьками вказано позивача [PERSON] та відповідачку [PERSON]. Малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачем та перебувають на його утриманні, що підтверджується наданими в судовому засіданні поясненнями представників позивача та третьої особи, а також рішенням Богородчанського районного суду від 13.09.2018 року (а.с.28), яким відмовлено відповідачці у задоволенні позову до позивача про стягнення аліментів. Відповідно до висновку від 27.12.2018 року № 502/01-46/200 Богородчанська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає доцільним визначення місця проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] з батьком [PERSON] в [ADDRESS] Цим же висновком констатовано, що під час спілкування з неповнолітніми, останні особисто виявили бажання проживати з батьком. Відповідно до ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. За ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Частиною 1 статті 141 цього Кодексу визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Положеннями статті 8 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991 року, зазначено, що держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки. За вимогами статті 9 вказаної Конвенції держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно зі ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги сукупність досліджених та перевірених у справі доказів, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю. На підставі викладеного, ст.ст.150, 157, 161 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved