Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Позивач в січні 2019 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що він є співвласником квартири [ADDRESS] у розмірі 1/3 (одна третя) частина квартири на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Каплуном Ю.В. Київського міського нотаріального округу (ВВЕ № 192534) від 21.05.2004 року. Відповідно до договору дарування співвласником зазначеної квартири також є [PERSON] у розмірі 2/3 частини квартири. У зв`язку з припиненням шлюбних відносин між ним та відповідачем та із існуючим конфліктом, не проживає за адресою знаходження квартири з кінця 2013 року, саме тому, не отримував платіжні документи (квитанції) на оплату наданих комунальних послуг до квартири, а саме, послуг з централізованого опалення та утримання будинку і прибудинкової території. Зазначає, що ним щомісяця перераховувалися кошти в розмірі 351 грн. на особисту картку відповідача з метою відшкодування витрат на оплату за надані послуги з централізованого опалення та утримання будинку і прибудинкової території відносно частини квартири. На особисту картку відповідача в загальному розмірі було перераховано 12 636 грн. на відшкодування оплати на зазначені комунальні послуги щодо частини квартири за період з вересня 2014 року по вересень 2017 року (включно), що підтверджується квитанціями. В листопаді 2017 року у телефонному режимі представниками ТОВ «Житлобуд-1» було повідомлено про те, що існує заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території у загальному розмірі 5947 грн. за період з вересня 2014 року по жовтень 2017 рік відносно частини його квартири та у разі несплати зазначеної заборгованості ТОВ «Житлобуд-1» буде змушене звернутися до суду. 23.11.2017 року повторно оплатив за вказані комунальні послуги , що підтверджує квитанцією № 156421001003081511439788 від 23.11.2017 р. Крім цього, працівники ТОВ «Житлобуд-1» повідомили, що на підставі заяви [PERSON] від 24.09.2014, яка є матір`ю відповідача, поданої на ім`я директора ТОВ «Житобуд-1» особовий рахунок по квартирі щодо оплати комунальних послуг є розподіленим між співвласниками: [PERSON] (у розмірі 1/3 частини квартири) та [PERSON] (у розмірі 2/3 частини квартири). Згоди на розподілення особового рахунку по квартирі не надавав, так як про вказані обставини взагалі не було відомо. 27.11.2018 року на адресу адвоката Кириченко А.Є., надійшов лист від відповідача із копією квитанції по оплаті за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання ( № 837323900100101 від 01.10.2018 р.), з якого вбачається, що станом на 01.10.2018 року заборгованість по централізованому опаленню у загальному розмірі становить 9859 грн. 10 коп. та заборгованість за послуги гарячого водопостачання становить 397 грн. 71 коп. щодо частини його квартири, що підтверджується копією конверта від 23.11.2018 р. На адвокатський запит ПАТ «Київенерго» своїм листом від 20.12.2018 р. (№050КЕК/1/35848) повідомило, що станом на 01.08.2018 року заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води відносно частки квартири, яка йому належить становить 10256 грн. 81 коп. Вказує, що відповідач незаконно без його згоди розділила особовий рахунок по квартирі щодо оплати комунальних послуг та навіть не повідомила про вказані обставини, продовжувала безпідставно щомісяця отримувати від нього кошти у розмірі 351 грн., що в загальному розмірі склало 12636 грн. за період з вересня 2014 року по жовтень 2017 року, а також, призвело до утворення заборгованості по оплаті комунальних послуг щодо частини його квартири. Посилаючись на ст.ст. 15, 16, 322, 355, 356, 358, 360, 1212 ЦК України, Постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків» № 572 від 08.10.1992 року просить суд стягнути з відповідача на свою користь безпідставно набуті кошти за період з 22.10.2014 по 31.10.2017 рік (включно) в розмірі 12 636 грн. та покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою від 06.02.2019 року по справі відкрито спрощене провадження. У зв`язку з відрахуванням судді [PERSON] зі штату суддів Оболонського районного суду м.Києва у зв`язку з призначенням на посаду судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 13.05.2019 року справу передано судді Яценко Н.О. 20.06.2019 року до суду надійшов зустрічний позов, який ухвалою від 03.10.2019 р. об`єднано з первісним позовом, після чого суду перейшов до загального порядку розгляду справи. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] вказує, що 23.02.2000 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від спільного шлюбу є син [PERSON] , [INFO] . Сім`я проживала в кв. [ADDRESS] , яка в долях 1/3 була подарована [PERSON] і 2/3 [PERSON] її матір`ю [PERSON] 18.02.2014 шлюб між подружжям розірвано. На даний час квартира комунальна і вона сплачує за 2-х осіб (за себе та сина), а [PERSON] сплачує за свої квадратні метри від яких не хоче відмовитися на користь сина, хоч і не сплачує аліменти , як на дитину, що навчається у вищому навчальному закладі та не досягла віку 23 роки. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 18.09.2015 року стягнуто з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн., щомісяця, які він сплачував до досягнення сином повноліття. Сплачував також кошти [PERSON] згідно рішення Оболонського районного суду м.Києва про відшкодування майнових витрат, так як він не проживав у квартирі, але не сплачував за свої квадратні метри за житлово-комунальні послуги. Не заперечує, що на її розрахунковий рахунок у ПриватБанку надходили кошти в розмірі 351 грн., але призначення цих платежів стало відомо тільки з позовної заяви [PERSON] . Адже ніяких ні письмових ні усних звернень щодо призначення цих коштів до неї не надходило. Згідно виписки Приватбанка не вказано призначення коштів, а тільки зазначено платника. Крім того, сплачуючи на сина аліменти в розмірі 820 грн. батько своїм листом від 14.08.2015 року запропонував їх збільшити до розміру 1200 грн., а тому зазначає, що вважала, що ці кошти і є додаткові кошти на утримання сина. Окрім того, зазначала, що з листопада 2017 р. [PERSON] перестав надсилати на її рахунок кошти, дізнавшись про свою заборгованість, разом з тим до початку 2019 року не сплачував за централізоване опалення. Вказує, що до справи № 756/1366/19 додано всі документи по встановленню квартирного вузла обліку теплової енергії. Не додано [PERSON] договір про вартість виконаних цих робіт, яка складає 4300 грн. На протязі 2014, 2015, 2016 років за централізоване опалення по всій квартирі сплачувала згідно лічильника тепла. З квитанції для сплати послуг за централізоване опалення ПАТ «Київенерго» для сплати послуг за централізоване опалення за липень 2016 переплата станом на 01.07.2016 складає 555, 45 грн. При повірці лічильника в 2019 році лише станом на 01.03.2019 року в графі ГВП стоїть - 0. Також посилається на те, що замки в квартирі не мінялися і [PERSON] при наявності бажання мав можливість отримувати з поштової скриньки рахунки - повідомлення та оплату комунальних послуг та проводити оплату. Зазначає, що [PERSON] сплачував 351 грн. х 12 міс. = 4212 грн. Повинен сплачувати за прибудинкову територію: 114, 36 х 12 міс. = 1372, 32 грн. за централізоване опалення - січень 2017 р. - 1121, 81 грн., лютий 2017 р. - 931, 08 грн., березень 2017 - 720, 52 грн., жовтень 2016 - 502, 99 грн., листопад 2016 - 784, 16 грн., грудень 2016 - 1022,34 грн., разом за опалення - 5082 грн. 90 коп.; 1372,32 грн. + 5082, 90 грн. = 6455, 22 грн. Різниця - 6455, 22 грн. - 4212 грн. = 2243,22 грн. На підставі договору № Я/19.09 від 19.09.2014 на предмет влаштування квартирного вузла обліку теплової енергії, просить суд зобов`язати [PERSON] відшкодувати 50 відсотків вартості робіт, тобто 4300 : 2 = 2150 грн. Згідно довідки «Детальний розрахунок заборгованості [PERSON] перед Товариством за послуги з централізованого опалення з березня 2016 по травень 2018 повинен відшкодувати їй за послуги по ц/о в розмірі 960,77 грн., які надійшли на рахунок [PERSON] . Згідно припису -попередження КП «Київтеплоенерго» від 06.02.2019 року в квартирі [ADDRESS] необхідно провести метрологічну повірку (а в разі не проходження, то заміну) приладів обліку гарячої та холодної води, які здійснюються за кошти абонентів. [PERSON] не проживає на даний час в квартирі, але прилади обліку води знаходяться у його власності. Інакше йому будуть нараховувати і за холодну і за гарячу воду по середнім розрахункам на одну особу. Згідно документів : договір № 360 від 09.02.2019 установка лічильника гарячої води = 350 грн., вартість лічильника згідно товарного чека від 08.02.2019 = 315 грн. Повірка лічильника холодної води (договір № 21А/2019 -03 від 10.03.2019 = 300 грн., лічильник холодної води згідно чека від 22.03.2019 = 350 грн., договір № 689/2019 від 23.03.2019 про заміну приладів обліку = 350 грн. Разом : 350 грн. + 315 грн. + 300 грн. + 350 грн. + 350 грн. = 1665 грн. - 50 відсотків від цієї суми складає 832,50 грн. Згідно листа від 06.07.2015 року [PERSON] був попереджений про те, що в квартирі потрібно зробити хоча б заміну вікон. Будинок здали в експлуатацію в березні 2018 року, з цього часу в квартирі не робились ніякі ремонтні роботи (крім ванни, кухні, туалету), що за власні кошти зробила [PERSON] . Відповідно до договору 25470 грн. витрачено на виготовлення метало пластикових конструкцій. 50 відсотків від цієї суми складає 12735 грн. Посилаючись на ст.ст.15, 16, 123, 322, 355, 356, 358, 360, 1212 ЦК України просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь 16678,27 грн. та судові витрати. В подальшому представник [PERSON] надав додаткові письмові пояснення в яких заперечував проти зустрічного позову також виходячи з того, що квартира не обладнана індивідуальним обліком теплової енергії на потреби централізованого опалення, що підтверджується листом Комунального підприємства виконавчого органу Київради КМДА «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», також з наданих квитанцій не убачається, що нарахування теплової енергії проводилося згідно приладів обліку. Окрім того посилалася на те, що [PERSON] не надавав згоди на заміну вікон в квартирі, [PERSON] не надала належних доказів того, що дійсно сплатила 25 470 грн. за встановлення вікон у квартирі, як і не надано акт виконаних робіт. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] первісний позов підтримувала та просила задовольнити, з обставин викладених в позові. Проти задоволення зустрічного заперечувала та просила суд відмовити в його задоволенні. Відповідач [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечувала та просила відмовити. Зустрічний позов підтримувала з обставин викладених в позові та просила задовольнити. Заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору дарування від 21.05.2004 року [PERSON] належить 2/3 частини, а [PERSON] - 1/3 частина квартири [ADDRESS] . (а.с. 10-11) З наданих суду доказів убачається, що особистий рахунок щодо сплати послуг з утримання будинку і прибудинкової території та надання послуг з центрального опалення по квартирі [ADDRESS] розподілений між співвласниками : [PERSON] ( у розмірі 1\\3 частина квартири) та [PERSON] (в розмірі 2\\3 частини квартири). Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 18.02.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Судом встановлено , що між сторонами склалися неприязні стосунки. Сторони проживають окремо. Разом з тим у сторін виник спір стосовно утримання спільної квартири та сплати комунальних послуг. У положенні статті 13 Конституції України зазначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондує зі статтею 322 ЦК України - власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. В судовому засіданні [PERSON] через свого представника доводив суду, що на ім`я [PERSON] ним перераховувалися кошти на відшкодування витрат за комунальні послуги у розмірі 351 грн., що в загальному розмірі склали 12636 грн. за період з вересня 2014 року по жовтень 2017 року, що підтверджує платіжними дорученнями де вказано призначення платежу відшкодування витрат на утримання будинку та прибудинкової території та опалення. Вказував, що [PERSON] вказані кошти не використовувала за призначенням внаслідок чого виник борг який йому слід було сплачувати повторно. [PERSON] в судовому засіданні доводила, що вона не була обізнана про те, що вказані кошти [PERSON] перераховував саме на сплату комунальних послуг, оскільки кошти надходили їй на картковий рахунок і там не було зазначено призначення платежу (а.с.106), а тому вказані грошові кошти нею використовувалися на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 18.09.2015 року стягнуто з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн., щомісяця, які він сплачував до досягнення сином повноліття. Тобто в період коли [PERSON] перераховував кошти в сумі 351 грн. на користь [PERSON] у сторін також існував спір і щодо утримання неповнолітньої дитини, про що свідчить як судове рішення, так і наданий суду [PERSON] лист адресований їй [PERSON] (а.с.107) Відповідно до до статті 1212 ЦК України, на яку в своєму позові посилається [PERSON] особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе зарахунок іншої особи. Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що належних та допустимих доказів на підтвердження безпідставності отримання від [PERSON] грошових коштів [PERSON] у розумінні статті 1212 ЦК України, не надано, оскільки як встановлено в судовому засіданні [PERSON] витрачала кошти на утримання спільного сина сторін, окрім того, нею витрачалися кошти, як на встановлення лічильника теплової енергії на суму 4300 грн. (а.с.112-113), так і неслися витрати на утримання майна, а саме встановлення лічильників гарячої та холодної води, проведення повірки, що підтверджується договорами та квитанціями (а.с.123-130). Також [PERSON] доводила, що нею витрачалися кошти і на облаштування житла та утриманні у належному стані, а саме в квартирі проведено заміну вікон (а.с.132-134), а тому суд доходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] . Також суд доходить до висновку, про відмову і у задоволенні зустрічного позову, з урахуванням того, що відмовляючи в задоволенні первісного позову судом враховано, що кошти які надсилав [PERSON] [PERSON] в сумі 351 грн. в період з жовтня 2014 року по 31.10.2017 року суд врахував не лише на утримання дитини, а і в якості витрат понесених на встановлення лічильників та встановлення вікон виходячи від розміру частки квартири, які витрачені позивачкою за зустрічним позовом. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed