Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання за ним права власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] . Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 08.05.1976 року він перебував з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який розірвали на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 14.07.1995 року. Після розірвання шлюбу він повністю припинив ведення спільного господарства з [PERSON] й виїхав на роботу в Чеську Республіку. В 2002 році він познайомився з відповідачкою, яка на той час також була розлучена й вони почали спільно проживати у фактичному шлюбі у його квартирі на [ADDRESS] ). Час від часу вони приїжджали в Україну, де зупинялися в батьків відповідачки у с.Підгір`я Богородчанського району. Оскільки у відповідачки була дочка від першого шлюбу, вона протягом тривалого часу залишалася в Україні, а він надавав їй кошти на утримання. Маючи достатньо заощаджень внаслідок тривалої роботи за кордоном та бажаючи проживати спільно в Україні, в 2003 році вони вирішили придбати житловий будинок в с.Підгір`я. Відповідачка знайшла будинок, він передав їй гроші й вона 02.11.2004 року уклала договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] . З часу придбання будинку він неодноразово приїжджав в Україну, надавав кошти на ремонт спірного будинку, а також самостійно проводив ремонтно-будівельні роботи у цьому будинку. [INFO] від спільного проживання у них з відповідачкою народилася дочка [PERSON] . Відомості про батьківство дитини відповідачкою вказано в порядку, визначеному ч.1 ст.135 СК України. Після народження дитини відповідачка ніде не працювала, а він повністю утримував сім`ю, що тривало приблизно до середини 2018 року. З незрозумілих йому причин відносини між ним та відповідачкою погіршилися, відповідачка перестала дозволяти йому, крім побачень з дитиною, залишатися у власному будинку, а також звернулася в суд з позовом до нього про усунення перешкод у користуванні житловим будинком. Вважає, що з 2002 року він проживав без реєстрації у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою, а тому є підстави визнати такий факт у судовому порядку. Також під час перебування у незареєстрованому шлюбі вони придбали спірний будинок, який є спільною сумісною власністю, що дає підстави визнати за ним право власності на 1/2 частку будинку. Оскільки в добровільному порядку вирішити виниклий спір відповідачка відмовляється, просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з викладених підстав, просять позов задовольнити повністю. Відповідачка та\~її представник\~щодо задоволення\~позову заперечили\~з підстав,\~викладених у\~відзиві на\~позов.\~Відповідачка суду\~пояснила,\~що дійсно\~у 2002\~році вона\~виїхала на\~сезонні роботи\~у Чехію.\~Там вона\~познайомилася з\~позивачем,\~який допомагав\~громадянам України\~в оформленні\~робочих віз\~на території\~Чехії й\~підшуковував їм\~роботу.\~Оскільки для\~виготовлення тривалої\~візи потрібна\~була чеська\~реєстрація,\~відповідач реєстрував\~українців у\~своєму житлі,\~за що\~отримував певні\~кошти.\~Вона проживала\~у різних\~місцях на\~території Чехії,\~однак деякий\~час була\~зареєстрована за\~адресою проживання\~відповідача на [ADDRESS] ,\~що було\~необхідною умовою\~для отримання\~робочої візи.\~Позивача вона\~вважала своїм\~роботодавцем,\~перебувала з\~ним у\~нормальних робочих\~стосунках й\~час від\~часу разом\~з іншими\~спільними знайомими\~гостювала у\~нього.\~В Чехії\~вона працювала\~на заводі\~й отримувала\~заробітну плату\~приблизно 800-1000\~доларів за\~один місяць.\~Приїжджаючи в\~Україну вона\~проживала у\~своїх батьків,\~які доглядали\~її старшу\~дочку [PERSON] .\~Оскільки вона\~не мала\~власного житла,\~зібравши частину\~коштів,\~а частину\~коштів позичивши\~у знайомих,\~02.11.2004\~року вона\~уклала договір\~купівлі-продажу\~(з\~розстрочкою плетежів),\~відповідно до\~якого вона\~придбала за\~64800\~грн. житловий будинок\~ [ADDRESS] .\~Частину грошей\~вона передала\~покупцеві під\~час укладення\~договору,\~а решту\~ 30.12.2004\~року.\~Після придбання\~будинку вона\~купувала будівельні\~матеріали,\~наймала працівників\~для проведення\~ремонтних робіт,\~на що\~витрачала власні\~кошти.\~Вона також\~продовжувала їздити\~на заробітки\~у Чехію,\~де також\~спілкувалася з\~позивачем.\~Внаслідок короткотривалих\~відносин з\~ [PERSON] \~ [INFO] вона\~народила дочку\~ [PERSON] .\~Позивач відмовився\~визнавати батьківство,\~а тому\~відомості про\~батька вона\~вказала відповідно\~до вимог\~ч.1\~ст.135\~СК України.\~Після народження\~дитини вона\~більшість часу\~проживала вдома\~вже у\~своєму будинку.\~До них\~час від\~часу приїжджав\~позивач,\~якому вона\~не забороняла\~спілкуватися з\~дочкою.\~Наголосила,\~що вона\~не перебувала\~у фактичних\~шлюбних відносинах\~з позивачем,\~який не\~розірвав у\~встановленому порядку\~свій попередній\~шлюб з [PERSON] . Вважає вимоги позивача безпідставними, тому просить у задоволенні позову відмовити. Вислухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що з 08.05.1976 року позивач [PERSON] перебував з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується записом акта про укладення шлюбу (а.с.116). Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 14.07.1995 року у справі № 2-234 1995 р. (а.с.14) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.14). Разом з тим, свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.145) видано [PERSON] тільки 30.08.2019 року. Позивач стверджує,\~що з\~2002\~року по\~2018\~рік він\~перебував у фактичних\~шлюбних відносинах\~з відповідачкою,\~а тому\~є підстави\~визнати такий\~факт у\~судовому порядку.\~Також він\~вважає,\~що в\~цей період\~часу вони\~як подружжя\~придбали житловий будинок [ADDRESS] , про що свідчить договір купівлі-продажу будинку від 02.11.2004 року (а.с.49) та витяг про реєстрацію права власності (а.с.13), що дає підстави визнати за ним право власності на 1/2 частку вказаного будинку. Однак, з таким твердженням позивача в суду відсутні підстави погодитися з огляду на таке. Згідно зі статтею 39 КпШС України розірвання шлюбу провадиться в судовому порядку, а у випадках, передбачених статтями 41 і 42 цього Кодексу, - органами реєстрації актів громадянського стану. Відповідно до статті 44 КпШС України шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану. Крім того, відповідно до ст.180 КпШС реєстрація розірвання шлюбу на підставі рішення суду провадиться по пред`явленні подружжям або одним з них копії судового рішення, що набрало законної сили, а також квитанції про сплату встановленої судом суми. Аналіз вказаних\~норм закону\~дає підстави\~для висновку,\~що незважаючи\~на наявність рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 14.07.1995 року про розірвання шлюбу між позивачем [PERSON] та його колишньою дружиною [PERSON] , їхній шлюб вважається припиненим 30.08.2019 року, тобто з моменту видання свідоцтва про розірвання шлюбу. Крім того, стаття 25 Сімейного кодексу України містить вимоги про одношлюбність й визначає, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Оскільки до\~30.08.2019\~року позивач\~перебував у\~зареєстрованому шлюбі\~з іншою\~жінкою,\~то відсутні\~правові підстави\~встановлювати факт\~його проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачкою. Така правова позиція висловлена й у постанові Верховного Суду від 04.06.2018 року в справі № 204/5887/16-ц. Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до частини 1 стаття 61 цього ж кодексу об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Беручи до уваги те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у шлюбі не перебували, то суд вважає безпідставною вимогу позивача про визнання за ним права власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] , право власності на яке зареєстроване за відповідачкою. Суд не приймає до уваги надані в судовому засіданні показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки вони не стосуються предмета доказування й не мають значення для вирішення справи. Отже у задоволенні позову слід відмовити повністю. Згідно з вимогами стаття 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами пункту 2 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна. Відповідно до частини 2 цієї статті, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. В ході судового розгляду сторони погодили вартість спірного майна у розмірі 960500 грн, один відсоток від суми якої відповідає максимальному розміру судового збору, що підлягає сплаті у цьому спорі. Під час подання позову позивачем сплачено 4802,50 грн (одна квитанція на попереднє прізвище позивача [PERSON] у сумі 2768,40 грн (а.с.1) та одна квитанція на прізвище [PERSON] (а.с.28) у сумі 2768,40 грн). Оскільки позивач повинен був сплати за одну вимогу немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру разом 5570,90 грн судового збору, то з нього на користь держави слід стягнути ще 34 грн 10 коп судового збору. На підставі викладеного, ст.ст.39, 44, 180 КпШС, ст.ст.25, 60, 61 СК України,

Outcome: approved