Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить стягнути з [PERSON] на користь TOB «Дата [PERSON]» заборгованість за Кредитним договором №500313145 від 18 жовтня 2012 року у сумі 151 051,67 грн. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомив. Так, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, ЦПК України, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.\~ У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином (ст. 74 ЦПК України). На підставі викладеного вище, враховуючи факт належного повідомлення відповідача про слухання справи, суд зі згоди представника позивача, проводить розгляд справи у заочному порядку, що в даному випадку повністю відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути стягнення боргу (ст. 15-16 ЦК України). 30.09.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» укладено Договір факторингу з подальшими змінами і доповненнями. 08.12.2014 року у відповідності до Додаткової угоди №2 до Договору факторингу від 30.09.2014 р. доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються. Відповідно до п.п.1.1., 1.3. Додаткової угоди №2 до Договору факторингу від 30.09.2014 р. Фактор (TOB «Дата [PERSON]») зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ПАТ «Альфа-Банк») за плату, а Клієнт зобов'язується відступити Факторові свої Права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами. Право грошової вимоги вважається відступленим Фактору в день отримання Клієнтом грошових коштів від Фактора. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів 08.12.2014 року відбулася заміна кредитора, а саме TOB «Дата [PERSON]» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором №500313145 від 18.10.2012 року позичальником згідно якого є [PERSON]. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). 18.10.2012 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали Кредитний договір №500313145, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у сумі 100\~000 грн. Згідно з умовами Кредитного договору №500313145 від 18.10.2012 року [PERSON] зобов'язана в порядку та на умовах визначених у вказаному договорі повертати суму кредиту, виплачувати проценти за користування кредитними коштами, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені самим договором та додатком до нього Графіком погашення кредиту. За кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (п. 1 ст. 1054 ЦК України). Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ст. 1049 ЦК України). Свої зобов'язання за Кредитним договором №500313145 від 18 жовтня 2012 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит в розмірі 100\~000 грн. Однак, [PERSON] не виконує обов'язки по Кредитному договору №500313145 від 18 жовтня 2012 року у звязку з чим станом на 19.05.2016 року виникла заборгованість у сумі 151 051,67 грн., що складається з: -заборгованості за кредитом 88\~055 грн. 46 коп.; -заборгованості по відсотках 24\~448 грн. 10 коп.; -заборгованості по комісії 30\~148 грн. 11 коп.; -штрафу 8\~400 грн. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Згідно зі ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Аналізуючи норми ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України суд приходить до висновку про стягнення неустойки (пені, штрафу), що обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Відповідно до умов Кредитного договору №500313145 від 18 жовтня 2012 року у разі невиконання чи неналежного виконання [PERSON] будь-яких обов'язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримки сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на календарний місяць, TOB «Дата [PERSON]» має право вимагати дострокового виконання зобов'язав повернення Кредиту за Договором. На виконання умов Кредитного договору №500313145 від 18 жовтня 2012 року [PERSON] направлена Вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання [PERSON] зобов'язання стосовно повернення кредиту, TOB «Дата [PERSON]» вправі вимагати стягнення з [PERSON] заборгованій кредиту, заборгованість за відсотками та неустойкою. Згідно п.1 4.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію; дати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від такої дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)( п. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позови до відповідача, місце реєстрації проживання якого невідоме, пред'являються за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання (ч.9 ст. 110 ЦПК України). Таким чином, позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в сумі 2\~265 грн. 78 грн.

Outcome: approved