Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення коштів за збитки по користуванню земельною ділянкою у розмірі 847,93 грн. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 28.01.2015 р. відповідач отримав у власність нежитлове приміщення літера «А» загальною площею 107,5 кв. м. та нежитлове приміщення літера «Б» загальною площею 53,5 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] . Власником земельної ділянки, на якій розміщені вказані нежитлові приміщення, є Братковецька сільська рада Тисменицького району Івано-Франківської області, яка має право на здійснення повноважень володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою. Позивач неодноразово звертався до відповідача з листом-проханням прибути у сільську раду для укладення договору оренди земельної ділянки і сплати податку за користування земельною ділянкою. Однак, за весь час користування земельною ділянкою відповідач не проводив оплати за землю і не уклав договір оренди земельної ділянки, що спричинило шкоду для сільської ради. Згідно актів звірки розрахунків за період з 01.01.2015 р. по 01.05.2018 р. нараховані збитки у сумі 847,93 грн. Дане питання розглядалось на комісії по визначенню розмірів збитків власникам землі та землекористувачам у Тисменицькій РДА Івано-Франківської області. Просив стягнути з відповідача збитки, пов`язані з користуванням земельною ділянкою у розмірі 847,93 грн. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення «А» загальною площею 107,5 кв. м. та нежитлового приміщення «Б» загальною площею 53,5 кв.м. по [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.18). Вказані нежитлові приміщення знаходяться на земельній ділянці площею 183 кв.м. Відповідно до вимог ч.2 ст.120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Протягом 2015-2018 р.р. позивач звертався до відповідача [PERSON] із відповідними листами щодо укладення договору оренди земельної ділянки, на якій розташовані нежитлові приміщення, та здійснення плати за користування земельною ділянкою (а.с.19-23), однак, останній належним чином не оформив правовідносини щодо користування земельною ділянкою. Згідно зі ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди. Відповідно до положень ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, згідно з яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у межах їх повноважень, визначених ЗК України. За приписами ч.1 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст.17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. За приписами ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У випадках, встановлених главою 24 ЗК України, за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284, власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок. За змістом п. ґ ч.3 ст.152, ст.157 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування заподіяних збитків. Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють, у тому числі, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу. Відповідно до п. 1, 2, 3, 5 вказаного Порядку власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. Відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані, за рахунок власних коштів підприємств, установ, організацій та громадян, що їх заподіяли, не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій. 07.06.2018 р. комісією, утвореною відповідно до розпорядження голови Тисменицької РДА від 19.03.2018 р. № 168, складено акт по визначенню розміру збитків, завданих Братковецькій сільській раді внаслідок неодержаного доходу від [PERSON] (а.с.24а-25), відповідно до якого визначено розмір збитків у сумі 847,93 грн. неодержаного доходу за фактичне користування [PERSON] земельної ділянки площею 183 м.кв. (під будівлею) у с. Братківці у період з 2015 по 2018 роки відповідно до розрахунку наданого Братковецькою сільською радою. Отже, підставою для нарахування шкоди стало порушення вимог чинного законодавства щодо використання земельної ділянки без оформлення договору оренди. З аналізу наведених норм вбачається, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено. У зв`язку з бездіяльністю відповідача [PERSON] , який протягом тривалого часу не здійснював дій щодо отримання відповідного документу, що посвідчує його право користування земельною ділянкою, що призвело до безоплатного користування ним земельною ділянкою, позивачу було завдано збитки, які полягають у неотриманні орендної плати за землю. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та наявність підстав для стягнення з відповідача збитків за період з 01.01.2015 р. до 01.05.2018 р. у розмірі 847,93 грн. та 1762 грн. судових витрат. На підставі наведеного, відповідно до ст. 22, 1166 ЦК України, ст. 12, 116, 120, 124, 125, 152, 157, 206 Земельного Кодексу України, ст. 6, 13, 17 Закону України «Про оренду землі», Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284,

Outcome: approved