overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач звернувсь до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 20.12.1975 року виконавчим комітетом Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області актовий запис №357 . Від даного шлюбу повнолітніх дітей. Причиною розірвання шлюбу стало те, що між подружжям постійно стали виникати сварки та непорозуміння у родині, у зв`язку з чим вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Позивач в судове засіданні не з'явивсь, просив позов задовольнити в повному обсязі , надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності . Відповідач в судове засіданні не з'явилася . Надала до суду заяву з проханням розглянути позов за її відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Крім того зазначила , що не має бажання змінювати прізвище після розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі зареєстрованому 20.12.1975 року виконавчим комітетом Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області актовий запис №357 . Від даного шлюбу повнолітніх дітей. Причиною розірвання шлюбу стало те, що між подружжям постійно стали виникати сварки та непорозуміння у родині, у зв`язку з чим вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти задоволення позову . За домовленістю сторін вирішено питання з ким буде жити дитина після розірвання шлюбу батьків. Вказані обставини встановлені на підставі наданих матеріалів по справі . Частиною 2 ст.112 СК України передбачено , якщо подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам сторін, що має істотне значення, шлюб підлягає розірванню. По даній справі встановлено , що подальше збереження шлюбу є недоцільним , та сторони не мають бажання його зберегти , тому шлюб підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач звернувсь до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 27.11.1978 року у виконавчому комітеті Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області актовий запис №287 . Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що між сторонами подружні відносини припинені з 1996 року, спільне господарства не ведеться, сторони проживають окремо. Між подружжям втрачені всі фізичні та духовні звязки. Позивач в судове засіданні не зявивсь, просив позов задовольнити в повному обсязі , надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності . Відповідач в судове засіданні не зявилася . Надала до суду заяву з проханням розглянути позов за її відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі зареєстрованому 27.11.1978 року у виконавчому комітеті Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області актовий запис №287. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що між сторонами подружні відносини припинені з 1996 року, спільне господарства не ведеться, сторони проживають окремо. Між подружжям втрачені всі фізичні та духовні звязки. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти задоволення позову. Вказані обставини встановлені на підставі наданих матеріалів по справі . Частиною 2 ст.112 СК України передбачено , якщо подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам сторін, інтересам неповнолітніх дітей, що має істотне значення, шлюб підлягає розірванню. По даній справі встановлено , що подальше збереження шлюбу є недоцільним , та сторони не мають бажання його зберегти , тому шлюб підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач звернувсь до суду 06.05.2015 року з даною позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], 15.01.1997 р. н., який навчається, мотивуючи позов тим, що син є студентом «Житомирського агротехнічному коледжі», денної форми навчання, що обєктивно вимагає додаткових витрат. Відповідачка є матірю дитини, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється. В позовній заяві позивач просив стягувати з відповідачки на користь повнолітнього сина аліменти в твердій грошовій в розмірі 600 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2016 року. В судове засідання позивач не зявився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення, що повернулися на адресу суду. Справа слухалась у відсутності відповідача та в заочному розгляді згідно ст.169, ЦПК України. Судом встановлено, що відповідач є матірю [PERSON], 15.01.1997 р. н., який навчається в Житомирському агротехнічному коледжі, на денній формі навчання. Термін навчання з 01.09.2012 року по 30.06.2016 р. /а.с.9/. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Син проживає разом з позивачем та знаходиться на його повному утриманні. Таким чином, суд приходить до висновку, що повнолітній син, який навчається, потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати матеріальну допомогу на його утримання. Враховуючи матеріальне становище сторін, необхідність сина в матеріальному забезпеченні, суд стягує з відповідача на користь позивача на утримання сина, який продовжує навчання, визначає розмір аліментів (згідно ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України) в твердій грошовій в розмірі 600 грн., щомісячно, починаючи з 06.05.2015 року до 30.06.2016 року без урахування часу зимових та літніх канікул.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 10.11.2007 року він уклав шлюб з відповідачкою. Від спільного шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на сімейне життя та введення спільного господарства. З січня 2015 року подружні відносини між ними припинені, почуття любові та взаємоповаги втрачені. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї не можливе. Тому просив розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовні заяві, зазначив, що не вбачає підстав для збереження сім'ї, в період наданий судом для примирення не примирилися і він не бажає примиритися. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, вважала, що це тимчасові труднощі. Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 24 Сімейного Кодексу України(далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 10.11.2007 року уклали шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 10.11.2007 року серії [NUMBER], актовий запис № 162. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 17.04.2009 року серії [NUMBER], актовий запис № 65 та від 05.03.2014 року серія [NUMBER], актовий запис № 46. Ухвалою суду від 18.02.2016 року сторонам надавався строк для примирення тривалістю до 22.03.2016 року, який результату не дав, позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки не вбачає жодних підстав для його збереження. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з даним позовом, в якому зазначив, що з 10 березня 2001 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], відносно якої позбавлені батьківських прав за рішенням суду від 15.05.2007 року. З травня місяця 2007 року сім'я повністю розпалась, з відповідачем стосунків не підтримує. На даний час позивач проживає в фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, від спільного життя з якою у них народилося троє дітей. Тому він має намір укласти з нею шлюб. Відповідач проживає окремо, спільне господарство не ведуть. А тому на думку позивача, подальшого сенсу підтримувати шлюбні відносини не має, в зв'язку з чим наполягає на розірванні шлюбу. В судове засідання позивач не з'явивсь, на адресу суду направив заяву, просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення . В судове засідання відповідач не з'явилась, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про що свідчать поштове повідомлення , про причини неявки не повідомила, з будь-якими заявами, клопотаннями до суду не зверталась, заперечень не подавала. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі відповідача та вважає, що відповідач повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ст.ст.158, 169, 224 ЦПК України, а також з огляду на те, що позивач не заперечив проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін в заочному порядку. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, приходить до слідуючого висновку . Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 10.03.2001 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Городської сільської ради Коростишівського району, Житомирської області, про що був зроблений актовий запис за № 1. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину дочку [PERSON] [INFO], р.н. Рішенням Коростишівського районного суду від 15.05.2007 року позивач та відповідач позбавлені батьківських прав відносно дитини [PERSON] Достовірно встановлено, що внаслідок непорозумінь сім'я сторін повністю розпалась, тому подальше її збереження неможливе, сторони однією сім'єю, як чоловік та дружина не проживають, спільне господарство не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд роз'яснює сторонам, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач звернувсьдо суду з зазначеним позовом, в якому просить шлюб, укладений між ним та відповідачкою зареєстрований 31 серпня 2011 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 239, розірвати. Від спільного шлюбу дітей не мають. Позивач посилається на те, що спільне життя між ними не склалося, оскільки вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімю, що приводить до постійних сварок та непорозумінь. Через взаємну неприязнь шлюбні відносини між ними фактично припинені. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, а тому вважає, що шлюб підлягає розірванню. У судове засіданні сторони не зявилися. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи без їх участі. В заяві представник позивача просив позов задоволити. Відповідач позов визнала, просила залишити їй прізвище «Винниченко». Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 серпня 2011 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ОК № 119993, актовий запис № 239, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 6). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з названою позовною заявою, в якій вказав, що 08 вересня 2012 року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ОК №259293. Спадкодавець за життя склала заповіт, згідно якого належний їй жилий будинок з надвірними будівлями, заповіла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, що складається з: - житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по вул. Набережна, 35 в с. Ратуш Володарського району Київської області. Він не може оформити спадщину у нотаріуса, оскільки втрачений правовстановлюючий документ на спадкове майно, а саме свідоцтво про право власності на житловий будинок, тому просив визнати за ним право власності на спадкове майно. Позивач в позовній заяві просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просить суд розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 08 вересня 2012 року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ОК №259293. 24.01.1989 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого, належний їй жилий будинок з надвірними будівлями, заповіла [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом, що складається з: - житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по вул. Набережна, 35 в с. Ратуш Володарського району Київської області. Позивач не може оформити спадщину у нотаріуса, оскільки втрачений правовстановлюючий документ, а саме свідоцтво про право власності на житловий будинок, у звязку з цим видати свідоцтво про право на спадщину неможливо. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 08 вересня 2012 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з названою позовною заявою, в якій вказав, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08 січня 2005 року. Спадкодавець за життя склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з: -житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Він не може прийняти спадщину у нотаріуса, оскільки втрачений правовстановлюючий документ на спадкове майно, а саме: Свідоцтво на право власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS], тому просив визнати за ним право власності на спадкове майно. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву в якій просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі . Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, [INFO] року померла тітка позивача [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08 січня 2005 року. 23 жовтня 1991 року, [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Тадіївської сільської ради Володарського району Київської області, відповідно до якого, все своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON]. Спадкоємець за заповітом [PERSON], відмовилась від спадщини, зо підтверджується заявою, яка міститься в матеріалах спадкової справи. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з: - житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем за заповітом, від спадщини не відмовився. Позивач не може оформити спадщину у нотаріуса, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, а саме: Свідоцтво на право власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS], що стверджено відмовою нотаріуса та довідкою з КП КОР «Південне БТІ» № 1637 від 03.08.2015 року. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнень позовних вимог, просить зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] на 1/6 частину заробітної плати. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.02.2011 р. позивача було визнано батьком [PERSON],[INFO] та вирішено з позивача стягнути на користь [PERSON] на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач вказує, що він не відмовляється від виконання свого обов'язку утримувати дитину, але у нього на утриманні знаходиться його батько, який є інвалідом 2 групи, малолітній син [PERSON],[INFO], дружина [PERSON], яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, тому він змушений просить суд про зменшення розміру аліментів. Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2015 р. позов було задоволено частково. Відповідно до заяви відповідача про скасування заочного рішення, ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.05.2015 р. скасовано заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2015 р. та призначено до розгляду. Також відповідачем було надано до суду копіюю свідоцтва про одруження, відповідно до якого вона змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. До судового засідання з'явився представник позивача, який у судовому засіданні подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, де просив суд зменшити позовні вимоги, призначивши стягнення з позивача аліментів на користь відповідача у розмірі 1/6 заробітної плати. До судового засідання з'явилась відповідач, де у судовому засіданні надала заяву про визнання позову. Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до змісту частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (така ж позиція викладена в Постанові Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»). Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи є необхідні та належні докази,які підтверджують вимоги позову, у відповідності до вимог ст.ст.526, 610, 755, 756 ЦК України, а також визнання відповідачем вимог позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, таке визнання може бути прийнято судом. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved