Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №6327, вчинений 26.07.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 26077,66 грн. При цьому посилається на те, що в порушення ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», розділу 1 Постанови № 1172 від 29.06.1999р. нотаріус допустив вчинення виконавчого напису за наявності у боржника спору з кредитором стосовно суми боргу. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 14.11.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін та витребувано у відповідача докази. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов та витребувані судом докази не надав. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 13.07.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (на даний час - АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №SAMDN22000003099235. 26.07.2016 року приватним Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] грошових коштів у сумі 24377,66 грн., які є його боргом за кредитним договором №SAMDN22000003099235 від 13.07.2005 року, укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк», яка складається із залишку заборгованості за кредитом - 3876,30 грн., залишку заборгованості за відсотками - 20501,36 грн. та витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1700,00 грн. Постановою старшого державного виконавця Богунського ВДВС міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Левківської Л.І. від 19.09.2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №6327 від 26.07.2016 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Вчинення виконавчого напису є одним з видів захисту порушеного права та відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.2, 3.5 глави 16 Порядку). Згідно з п. 2 стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин вищезазначеного Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За правилами статей 253-254, 260 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Як вбачається з виконавчого напису, строк за який провадиться стягнення, - десять років дев'ять місяців двадцять один день, а саме з 13.07.2005 року по 04.05.2016 року. Таким чином, право вимоги до [PERSON] про погашення заборгованості виникло у ПАТ КБ «Приватбанк» 13.07.2005 року, а тому, у розумінні положень ст. 257 ЦК України, ст. 88 Закону України «Про нотаріат», підстави для вчинення виконавчого напису не було у зв'язку з тим, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Згідно ст. 50 Закону «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для його задоволення. За правилами ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved