Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві просить стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором № 0203/БП1/95/0036598 від 28.07.2008 року станом на 10.12.2013 року на загальну суму 8878,37 грн., в тому числі: прострочений борг в сумі 1877,24 грн., прострочені проценти в сумі 2961,83 грн., строкові проценти в сумі 28,17 грн., пеня за несвоєчасне погашення платежів в сумі 3501,13 грн., віндикаційні витрати в сумі 510,00 грн. та судовий збір. В обґрунтування позову зазначає, що 28.07.2008 року між КС «Аккорд» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0203/БП1/95/0036598 (далі - Кредитний договір). Відповідно до генерального договору про відступлення прав за кредитним договорами КС «Аккорд» від 01.02.2008 року ВАТ «Плюс Банк», який перейменовано у ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк» (далі - позивач/Банк) придбав у КС «Аккорд» права кредитодавця за кредитним договором по відношенню до відповідача [PERSON] (далі - відповідач). Згідно Кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 2943,49 грн., зі сплатою 45,63 %, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідач систематично ухиляється від виконання зобов'язань по Кредитному договору, у зв'язку з чим станом на 10.12.2013 року у нього перед Банком виникла заборгованість по тілу кредиту, відсоткам, комісії, пені та віндикаційним витратам на загальну суму 8878,37 гривень, яку відповідач у добровільному порядку не погашає, що змусило позивача звернутись із даним позовом до суду. Відповідач подав письмові заперечення в яких зазначаючи, що позовні вимоги не визнає, просить в задоволенні позову відмовити повністю, оскільки борг він сплатив, позивачем не надано доказів в підтвердження завданих банку збитків. Представник позивач у судове засідання жодного разу не прибув, подав письмову заяву, в якій зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути без його присутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не прибув подав заяву в якій просить справу слухати без його участі, подані ним заперечення підтримує в повному обсязі. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.02.2008 року між ВАТ «Плюс Банк», який перейменовано у ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк» та КС «Аккорд» укладено генеральний договір про відступлення прав за кредитними договорами КС «Аккорд», відповідно до якого ПАТ «Ідея Банк» придбав у КС «Аккорд» права кредитодавця за всіма кредитними договорами. Предметом передачі цього Договору є права Спілки за всіма кредитними договорами, які після підписання цього Договору будуть укладені Спілкою (а.с.4,7-8). 28.07.2008 року між КС «Аккорд» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0203/БП1/95/0036598, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 2943,49 грн. строком на 18 місяців та зобов'язався повернути кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, комісії, штрафні санкції (за наявності) та пеню у терміни, в розмірах та в порядку, що передбачені розділами 4,5 Кредитного договору та згідно з графіком щомісячних платежів (а.с.8). При укладенні Договору відповідач був повідомлений про умови кредитування в Банку та у день укладання Кредитного договору отримав кредитні кошти в повному обсязі (а.с.8 на звороті). 28.07.2008 року [PERSON] письмово повідомлено, що права кредитодавця за Кредитним договором, за яким він є позичальником, можуть бути відступлені КС «Аккорд» на користь ВАТ «Плюс Банк» (а.с.7) В порушення умов Кредитного договору відповідач своїх договірних зобов'язань належним чином не виконував, у зв'язку з чим утворилась заборгованість перед Банком. Дані обставини не оспорювались сторонами та підтверджуються наданими позивачем до матеріалів справи та дослідженими у судовому засіданні доказами: копією видаткового касового ордеру № 1298 від 28.07.2008 року (а.с.8 на звороті), копією паспорта відповідача по справі (а.с.12), копією кредитного договору № 0203/БП1/95/0036598 від 28.07.2008 року (а.с.8-9), копією генерального договору, змін до статуту та виписки (а.с.4-6). За даними обліку позивача, станом на 10.12.2013 року у відповідача перед Банком виникла заборгованість по Кредитному договору на загальну суму 8878,37 грн., в тому числі: прострочений борг в сумі 1877,24 грн., прострочені проценти в сумі 2961,83 грн., строкові проценти в сумі 28,17 грн., пеня за несвоєчасне погашення платежів в сумі 3501,13 грн., віндикаційні витрати в сумі 510,00 грн.; що підтверджується складеним позивачем розрахунком заборгованості (а.с.2 на звороті). Незважаючи на попередження про виникнення простроченої заборгованості по кредиту та необхідність її погашення, станом на день розгляду справи у суді відповідач суму заборгованості не погасив. Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна (зобов'язана) довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач у поданих до суду запереченнях на позов не зазначив в чому полягає неправильність розрахунку заборгованості по кредиту та не надав суду доказів стосовно невірного розрахунку заборгованості, зробленого Банком, а тому його твердження про те, що з урахуванням усіх сплат сума заборгованість по кредиту повинна становити іншу, аніж заявлена до стягнення - суд оцінює критично та відкидає при прийнятті рішення у даній справі. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодеку, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується кредитним договором (який є чинним) та діями відповідача, який частково погасив кредит. Відповідач, підписавши Кредитний договір, погодився з умовами договору та отримав кредит. Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного законодавства України та уклали Кредитний договір, у якому передбачені зазначені умови, то вони мають виконуватися. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит, а відповідач, в свою чергу, не повернув своєчасно кредит (прострочив борг) та не сплатив прострочені та строкові відсотки і станом на день звернення позивача до суду має наступну заборгованість за Кредитним договором: прострочений борг в сумі 1877,24 грн., прострочені проценти в сумі 2961,83 грн., строкові проценти в сумі 28,17 грн., на загальну суму 4867,24 грн., а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення вищезазначеної суми заборгованості є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають до задоволення. Щодо стягнення пені суд дійшов до наступного висновку. Статтею 549 ЦК України визначено поняття неустойки, під якою розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Доказів щодо суттєвих негативних наслідків для позивача через прострочення відповідачем виконання зобов'язання позивачем суду не надано. Судом встановлено, що загальна заборгованість відповідача перед позивачем на суму 8878,37 грн., в тому числі: прострочений борг в сумі 1877,24 грн., прострочені проценти в сумі 2961,83 грн., строкові проценти в сумі 28,17 грн., пеня за несвоєчасне погашення платежів - 3501,13 грн., що на думку суду значно перевищує реальний розмір збитків. Заслуговує на увагу й та обставина, що відповідач у письмових запереченнях, поданих до суду не заперечував щодо порушення ним своїх зобов'язань перед Банком та вказав, що в силу таких обставин як скрутне матеріальне становище він не має можливості сплачувати пеню, в розмірі зазначеному позивачем. Враховуючи вищевикладені обставини, об'єктивно оцінивши вказану конкретну ситуацію та враховуючи майновий, соціальний стан відповідача, причини неналежного його виконання, виходячи з інтересів обох сторін, суд, застосовуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про співмірність вимог із розміром заподіяних збитків, зменшує розмір пені до 500,00 гривень. Разом з цим, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача віндикаційних витрат у сумі 510,00 грн. не підлягає до задоволення, оскільки належним чином не обґрунтована - позивач жодних доказів з приводу нарахування цих витрат суду не надав, як і не зазначив про можливість стягнення таких витрат згідно укладеного з відповідачем договору. Позивачем не було подано суду тарифів, згідно яких здійснювалось нарахування вищезазначених витрат, їх обґрунтований розрахунок та доказів, зокрема, копій платіжних документів, на підтвердження понесення таких витрат на суму 510 грн. 00 коп. На виконання вимог статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені (а.с.1) судові витрати.

Outcome: partial