Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи, що шлюб фактично розпався, причина розпаду - втрата почуття любові та взаємоповаги. У зв'язку з наведеним просив шлюб розірвати. До розгляду справи по суті відповідач звернулась до суду із зустрічним позовом про поділ майна подружжя, який ґрунтується на тому, що за час шлюбу ними було набуто майно, а саме: однокімнатна квартира спільного заселення №7, що розташована за адресою [ADDRESS], та квартира [ADDRESS]. Під час укладення шлюбу домовленості про визначення розміру часток у випадку поділу майна не було, шлюбний договір не укладався. Вищевказане майно є спільно набутим майном подружжя та спільною сумісною власністю, тому просить поділити майно, що є спільною сумісною власністю; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 87,0кв.м., жилою площею 47,5кв.м., що складається з : 1-а кімната 14,1кв.м.; 2-а -22,0кв.м.; 3-а кімната 11,4кв.м.; кухня окрема 8,0; 17,9 - спільного користування кв.м.; санвузол 4,2кв.м. з центральним гарячим водопостачання; туалет 0,9: 0,9- спільного користування кв.м.; хол 11,6кв.м.; пральня 9,1 - спільного користування кв.м.; вмивальня 4,4 - спільного користування кв.м.; коридор 2,5 - спільного користування кв.м.; душ 6,1- спільного користування кв.м.; гардеробна 3,4кв.м.; веранда (лоджія) -6,3кв.м.; Визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]; судові витрати поділити порівну. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву про визнання первісного позову та про уточнення позовних вимог просила поділити майно, що є спільною сумісною власністю; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири №7, що розташована за адресою [ADDRESS], загальною площею 87,0кв.м., жилою площею 47,5кв.м., що складається з : 1-а кімната 14,1кв.м.; 2-а -22,0кв.м.; 3-а кімната 11,4кв.м.; кухня окрема 8,0; 17,9 - спільного користування кв.м.; санвузол 4,2кв.м. з центральним гарячим водопостачання; туалет 0,9: 0,9- спільного користування кв.м.; хол 11,6кв.м.; пральня 9,1 - спільного користування кв.м.; вмивальня 4,4 - спільного користування кв.м.; коридор 2,5 - спільного користування кв.м.; душ 6,1- спільного користування кв.м.; гардеробна 3,4кв.м.; веранда (лоджія) -6,3кв.м.; Визнати за [PERSON] право власності на квартиру №73, що розташована за адресою м.Херсон, [ADDRESS]; судові витрати поділити порівну, також просила розглянути справу без її участі. [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги по первісному позову підтримав, уточненні позовні вимоги по зустрічному позову визнав в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, однак надала заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечували проти задоволення зустрічної позовної заяви. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04.12.2004р. міським відділом РАЦС Херсонського обласного управління юстиції, актовий запис №971, від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO].н.; спору з приводу місця проживання дитини немає, шлюб фактично розпався, причина розпаду - втрата почуття любові та взаємоповаги, сім'я фактично розпалась, поновлювати її сторони не збираються, збереження сім'ї неможливе. Відповідно до договору купівлі-продажу від 18.10.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу, Іванищук Ю.А., [PERSON] є власником однокімнатної квартири спільного заселення №7, що розташована за адресою [ADDRESS], що зареєстрований в Херсонському державному БТІ за № 12266081 від 24.10.2006р. Відповідно до свідоцтва про право власності від 28.01.2015р. Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради, квартира [ADDRESS], належить на праві приватної, спільної сумісної власності [PERSON], та члену її сімї [PERSON]. Загальна площа квартири становить 31,1кв.м. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням №11 від 28.01.2015р. Та відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, зареєстровано 24.02.2015р. за №8885984. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року спільною сумісною власністю подружжя , що підлягає поділу ( статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що під час перебування сторін в шлюбі, було придбано оспорюване майно. Згідно ст. 368 ЦК майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом . За наведеного вище судом встановлено, що у відповідності до вимог ст. 70 ч.1 СК України, спірне майно належить на праві спільної сумісної власності, як позивачу так і відповідачу. Крім того частина спірного майна, належить їх неповнолітній дитини, однак мати просить визнати за дитиною право власності на 1/2 частину квартири, яку просить при розподілі передати у власність їй, оскільки дитина проживає із матір'ю. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, якщо майно набуте за час шлюбу, передбачається, що воно є спільним. Враховуючи вищезгадане, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Крім того, суд вважає, що зустрічний позов [PERSON], обґрунтований і такий, що ґрунтується на вимогах закону, а тому також підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки спірне майно було придбане під час перебування сторін в шлюбі, а тому є об'єктом спільного майна подружжя.

Outcome: approved