Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернулась в суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] та надання дозволу на виїзд за межі України без згоди батька. Позивач по первісному позову свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Зустрічний позов не визнає, при цьому суду пояснила, що вона з відповідачем [PERSON] в шлюбі прожили 29 років в них народилось троє дітей, найменша [PERSON] [INFO]. При цьому вона жодного разу не висловлювалась з приводу того, що дочка [PERSON] не є рідною по крові щодо батька. Навпаки, як стверджує позивач відповідач у справі [PERSON] дуже любив свою найменшу дочку [PERSON], піклувався за неї, дитина відповідала батьку взаємною любов»ю. Крім того, як знову ж таки вказує позивач за первісним позовом, вона дотримується релігійних переконань, шлюб є вінчаний, тому не може бути й мови про якісь відносини поза шлюбом. На момент розлучення позивач вказує, що сама особисто запропонувала пройти тест на ДНК, однак відповідач відмовився. Відповідач по первісному позову в судові засідання не з»явився, позовні вимоги щодо утримання з нього аліментів та дозвіл на вивіз дитини без його згоди за кордон не визнав та подав зустрічну заяву в якій вказує, що він не є біологічним батьком дитини, зазначає, що надав всі необхідні докази з цього приводу просить справу розглядати за його відсутності. Третя особа Орган опіки і піклування Шосткинської міської ради просить справу розглядати за їх відсутності. Суд заслухавши позивача по первісному позову дослідивши докази прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] її батьками записані [PERSON], та [PERSON] ( а.с. 4). Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.03.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с. 5). Згідно довідки Шосткинської дитячої лікарні від 04.02.2015 року за № 110 [PERSON] [INFO] потребує лікування та оздоровлення оскільки хворіє застудними захворюваннями. ( а.с.7). Згідно довідки ШСШ І ст. № 13 вихованням та утриманням дитини займається мати [PERSON], батько навчанням дитини не цікавився. Позивач за зустрічним позовом стверджує, що не є біологічним батьком дитини, тому не має підстав для нього визнавати позовні вимоги [PERSON], щодо сплати аліментів. З огляду на дослідженні у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позивачем по зустрічному позову не було доведено відсутність кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON] За правилами ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення, у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач за зустрічним позовом лише надав копію свого паспорту, вважаючи що саме він є тим доказом на підставі якого суд задоволить його позовні вимоги. Таким чином суд вважає встановленим факт того, позивач не довів факту що він не є батьком малолітньої [PERSON] тому заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.\~ Суд, дослідивши матеріали справи, також приходить до переконання, що позов [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] [INFO] до [PERSON] про надання дозволу на виготовлення проїзного документу та на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон, підлягає задоволенню. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що: Батьками [PERSON] [INFO] записані [PERSON], та [PERSON] ( а.с. 4). Малолітня [PERSON] [INFO] проживає разом з [PERSON] знаходиться на її утриманні.( а.с.6). Згідно до ч.3\~ст. 313 ЦК України\~слідує, що «фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Постановою Кабінету Міністрів України\~\~від 27 січня 1995 р. N57\~затверджено Правила перетинання державного кордону громадянами України. Пунктами 3-4 цих Правил передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків може бути здійснено за нотаріально посвідченою згодою батьків, або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. \~Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції «Про права дітей» від 20.11.1989 року слідує, що: «Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 10 ч.2 Конвенції передбачено, що дитина, батьки якої проживають у різних державах, має право підтримувати на регулярній основі, за виключенням особливих обставин, особисті відносини і прямі контакти з обома батьками. 3 цією метою і відповідно до зобов'язання Держав-учасниць за пунктом 2 статті 9 Держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами. В судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] турбується про стан здоров'я доньки, має можливість оздоровити її за кордоном: відпочити із донькою в країнах Європи та РФ, відвідати культурні та історичні пам'ятки цих країн. Згідно\~ст. 150 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виходячи з викладеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] [INFO] знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи і [PERSON] можливо надати дозвіл на виготовлення проїзного документу для неповнолітньої доньки [PERSON] та надати дозвіл на виїзд до країн Європи та РФ без згоди та супроводу батька до досягнення дитиною 14-річного віку. Крім того задоволенню підлягають вимоги щодо стягення аліментів на утримання малолітньої [PERSON]\~ з наступних підстав, позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] який було розірвано рішенням Шосткинського міськрайонного суду від 14.03.2014 року В шлюбі народилась дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4), яка проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою ОСББ Вороніжська 19-Шостка (а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що дитина повністю знаходиться на утриманні матері, оскільки відповідач матеріальної допомоги дочці не надає.\~\~Розмір аліментів, які вимагає позивач відповідає матеріальному положенню відповідача, тому позовні вимоги позивача обгрунтовані, законні та підлягають задоволенню з дати подання позову до суду, тобто з 11.02.2015 року. Відповідно до\~ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином позов обгрунтований, законний та підлягає задоволенню. З огляду на приведені норми закону та ст.88\~ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з відповідача, пропорційно задоволених вимог, підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. на користь\~[PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved