Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вищезазначеним позовом в якому просив стягнути з відповідача на його користь суму не повернутого вкладу в розмірі 190 000 грн. та проценти на вклад в сумі 3 050,14 грн., а також проценти по банківському вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів і 3% річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов»язання на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України. Позов мотивує тим, що 03.10.2014 року між ним та відповідачем по справі, відділення № 304, був укладений договір № 1010018466 банківського вкладу в національній валюті з виплатою процентів в кінці строку. Відповідно до умов договору він передав банку на депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти в сумі 190 000 грн. строком на 31 день з датою повернення вкладу 03.11.2014 року. Процентна ставка за договором становила 22% річних. Згідно п. 2.4.4 даного договору по закінченню дії договору банк повинен повернути вкладнику на його першу вимогу суму депозиту з нарахованими відсотками готівкою або в безготівковій формі за заявою вкладника шляхом перерахування на поточний або інший депозитний рахунок, вказаний вкладником. 03.11.2014 року, відповідно до умов договору, він звернувся до банку з вимогою повернення йому вкладу, однак, відповідач відмовився повернути належні йому грошові кошти, а тому, посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просив задовольнити позов. В судове засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог частково. Позивач відмовився від позовних вимог в частині стягнення з відповідача на його користь проценти по банківському вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів і 3% річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов»язання на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не сповістив. Перевіривши письмові матеріали справи, проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03.10.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем по справі, в особі начальника № 304 ПАТ «Імексбанк» у м. Кіровограді Суржика А.В., що діяв на підставі довіреності № 020914/3 від 02.09.2014 року, був укладений договір № 1010018466 банківського вкладу в гривні України «Ексклюз1м22». Відповідно до умов договору позивач передав банку на депозитний вклад 190 000 грн. строком на 31 день з датою повернення вкладу 03.11.2014 року. Процентна ставка за договором становила 22% річних. За вказаний період сума нарахованих відсотків становить 3 050,14 грн. Позивачем повністю виконані взяті на себе зобов»язання відповідно до умов договору та внесено в касу банку вказану суму коштів. Судом встановлено, що між сторонами, а саме позивачем [PERSON] та відповідачем по справі ПАТ «Імексбанк» існували договірні відносини, при цьому взаємні зобов'язання сторін були прямо визначені положеннями договору № 1010018466 банківського вкладу, п. 2.4.3 якого передбачає обов»язок банку по закінченню дії договору банк повинен повернути вкладнику на його першу вимогу суму депозиту з нарахованими відсотками готівкою або в безготівковій формі за заявою вкладника шляхом перерахування на поточний або інший депозитний рахунок, вказаний вкладником. Відповідно до умов договору, у зв»язку із закінченням терміну дії вищезазначеного договору, позивач звернувся до банку про повернення коштів, що підтверджується копією скарги, але банком мови договору не виконано. За загальними умовами виконання зобов'язань, які передбачені ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом є недопустимою. Відповідно до ст.ст.1058, 1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Вказане кореспондується і п. 3.3 Постанови НБУ від 03.12.2003 року № 516 «Про затвердження положення про порядок здійснення банками України вкладних депозитних операцій з юридичними і фізичними особами», якою визначено, що банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню як в частині повернення суми вкладу так і нарахованих процентів в сумі 3 050,14 грн., а всього 193 050,14 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати, а тому суд стягує з банку судовий збір в сумі 1 930,50 грн. На підставі вищевикладеного і ст.ст.525, 526, 1058, 1060, 1061 ЦК України,

Outcome: approved