Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що нежитлові будівлі літ. «А1/2-2» загальною площею 2405,6 м2 та літ. «Б1/1-1» загальною площею 21,2 м2 по [ADDRESS] , належать [PERSON] на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова №2-6096 від 15.07.2008. Однак, згідно із відомостями з публічної кадастрової карти України та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, речові права на земельну ділянку під нежитловими вказаними нежитловими будівлями літ. «А1/2-2» та літ. «Б1/1-1» по [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано. Тобто, відповідач користується земельною ділянкою під нежитловими будівлями «А1/2-2» загальною площею 2405,6 м2 та літ. «Б1/1-1» загальною площею 21,2 м2 по [ADDRESS] з порушенням вимог земельного законодавства, а саме без оформлення речових прав на вказану земельну ділянку та без сплати плати за землю в передбаченому законом розмірі. Вивченням наявних документальних матеріалів та інформації виконавчих органів Харківської міської ради спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням земель встановлено, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 13.06.2001 №972 ТОВ «УТС» надано в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 1,1368 га по [ADDRESS] для експлуатації та обслуговування виробничих та допоміжних будівель і споруд строком до 01.01.2011. На підставі вказаного рішення між Харківською міською радою та ТОВ «УТС» укладено договір на право тимчасового користування землею від 16.06.2001 №2459. Проте, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «УТС» 15.11.2006 припинено в результаті ліквідації. Крім того, строк дії вказаного договору на право тимчасового користування землею №2459 закінчився 01.01.2011. Також, вказана земельна ділянка площею 1,1368 га по [ADDRESS] згідно акту приймання земельної ділянки №07/19 від 15.01.2019 повернуто до земель запасу міста. З моменту набуття права власності [PERSON] на нежитлові будівлі по [ADDRESS] на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.07.2008, право користування земельною ділянкою, площею, орієнтовано, 0,4846 га не оформлено, земельна ділянка використовується за відсутності документів на право користування земельною ділянкою. Проведеним на місцевості оглядом встановлено та зафіксовано в акті обстеження земельної ділянки від 21.02.2019, що земельна ділянка площею, орієнтовано, 0,4846 га по [ADDRESS] використовується [PERSON] для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень. Земельна ділянка, на якій знаходяться вищезазначені будівлі, огороджена парканом, доступ до вказаної земельної ділянки обмежений, на момент обстеження будівельні роботи на ній не проводились. Під час обстеження здійснювалася фотозйомка та складена план-схема обстеженої земельної ділянки. Площа земельної ділянки, яка фактично [PERSON] для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «А1/2-2» загальною площею 2405,6 кв. м. та літ. «Б1/1-1» загальною площею 21,2 кв. м. по [ADDRESS] визначена Харківською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та складає 0,4846 га. Межі земельної ділянки визначені відповідно до зовнішніх меж нежитлових будівель та паркану. Саме вказану земельну ділянку [PERSON] використовує без виникнення права власності(користування) та без сплати плати за землю в передбаченому законодавством розмірі. Департаментом територіального контролю Харківської міської ради, листом №3278/0/226-19 від 26.02.2019 надано до місцевої прокуратури копії розрахунків безпідставно збережених коштів [PERSON] за використання земельною ділянкою під нежитловим будівлями літ. «А1/2-2» загальною площею 21,2 кв. м. по [ADDRESS] з порушенням вимог земельного законодавства, а саме розрахунки безпідставно збережених коштів в загальній сумі 430205,61 грн. Водночас, листом №4778/9/20-40-56-06-23 від 14.02.2019 ГУ ДФС в Харківській області повідомлено місцеву прокуратуру про те, що фізична особа [PERSON] перебуває на обліку як платник земельного податку в ГУ ДФС у Харківській області за земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У січні 2019 року [PERSON] сплатив земельний податок за наступні періоди: за 2016 рік 12105,91 грн.; за 2017 рік 12832,26 грн.; за 2018 рік 12832,26 грн. Так, відповідно до розрахунку Харківської міської ради за 2016 рік розмір орендної плати в місяць, який підлягав сплаті, становив 7114,74 грн.(який складається з нормативної грошової оцінки 2134421 грн., ставки річної орендної плати 4,00%, коефіцієнту складних інженерно-геологічних умов 1, коефіцієнту розміру земельної ділянки 1, відсотку строку оренди 100,00 %). Тобто, за період з 01.02.2016 по 31.12.2016, [PERSON] мав би сплатити до бюджету 78262,14 грн. Проте, відповідачем сплачено лише 12105,91 грн. Отже, [PERSON] за період з 01.12.2016 по 31.12.2016 не сплачено до бюджету 66156,23 грн. Відповідно до розрахунку Харківської міської ради за 2017 рік, розмір орендної плати в місяць, який підлягав сплаті, становив 12569,39 грн. Тобто, за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 [PERSON] мав би сплатити до бюджету 150832,72 грн. Проте, [PERSON] сплачено лише 12832,26 грн. Отже, відповідачем за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 не сплачено до бюджету 138000,46 грн. Відповідно до розрахунку Харківської міської ради за 7 місяців 2018 року, розмір орендної плати за місяць, який підлягав сплаті, становив 12569,39 грн. Таким чином, за період з 01.01.2018 по 31.07.2018 [PERSON] мав би сплатити до бюджету 87985,73 грн. Проте, відповідачем сплачено лише 12832,26 грн. Отже, відповідач за період з 01.01.2018 по 31.07.2018 не сплатив до бюджету 75153,47 грн. Згідно із розрахунком Харківської міської ради за період з 01.08.2018 по 31.01.2019, розмір орендної плати в місяць, який підлягав сплаті, становив 18854,17 грн. Отже, за період з 01.08.2018 по 31.01.2019, [PERSON] мав би сплатити до бюджету 113125,02 грн. Вказані кошти відповідачем не сплачено. Таким чином, всього за період з 01.02.2016 по 31.01.2019(з урахуванням суми сплаченого земельного податку за вказаний період) відповідач мав би сплатити до бюджету плату в розмірі 392435,18 грн. Саме цю суму не отримав позивач, але міг би отримати в разі укладення між ним і відповідачем договору оренди землі. Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав просив задовольнити. Відповідач, в судове засідання з`явився, частково визнав позовні вимоги. Надав суду заяву про застосування строків позовної давності. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши представника позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Нежитлові будівлі літ. «А1/2-2» загальною площею 2405,6 м2 та літ. «Б1/1-1» загальною площею 21,2 м2 по [ADDRESS] , належать [PERSON] на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова №2-6096 від 15.07.2008. Згідно із відомостями з публічної кадастрової карти України та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, речові права на земельну ділянку під нежитловими вказаними нежитловими будівлями літ. «А1/2-2» та літ. «Б1/1-1» по [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано. Отже, враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав та з урахуванням ст. ст.\~12,\~80,\~83 Земельного кодексу України\~земельна ділянка під нежитловими будівлями літ. «А1/2-2» загальною площею 2405,6 кв.м. та літ. «Б1/1-1» загальною площею 21,2 кв. м. по [ADDRESS] перебуває у власності територіальної громади міста Харкова. 21.02.2019 року головним спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради [PERSON] здійснено заходи самоврядного контролю за використанням та охороною земель щодо дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Акту обстеження земельної ділянки від 21.02.2019 року, встановлено, що земельна ділянка площею орієнтовно 0,4846 га по [ADDRESS] використовується [PERSON] для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель. Земельна ділянка на якій знаходяться вищезазначені будівлі огороджена парканом, доступ до вказаної земельної ділянки обмежений, на момент обстеження будівельні роботи на ній не проводились. Під час обстеження здійснювалась фотозйомка та складена план-схема обстеженої земельної ділянки. Площа земельної ділянки, яка фактично [PERSON] для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «А1/2-2» загальною площею 2405,6 кв. м. та літ. «Б1/1-1» загальною площею 21,2 кв. м. по [ADDRESS] визначена Харківською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та складає 0,4846 га. Межі земельної ділянки визначені відповідно до зовнішніх меж нежитлових будівель та паркану. Саме вказану земельну ділянку [PERSON] використовує без виникнення права власності(користування) та без сплати плати за землю в передбаченому законодавством розмірі. Департаментом територіального контролю Харківської міської ради, листом №3278/0/226-19 від 26.02.2019 надано до місцевої прокуратури копії розрахунків безпідставно збережених коштів [PERSON] за використання земельною ділянкою під нежитловим будівлями літ. «А1/2-2» загальною площею 21,2 кв. м. по [ADDRESS] з порушенням вимог земельного законодавства, а саме розрахунки безпідставно збережених коштів в загальній сумі 430205,61 грн. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного. Правовий механізм переходу прав на землю, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у\~статті 120 Земельного кодексу України. Виходячи зі змісту зазначеної статті, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі. Як вбачається із положень\~статті 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки. Водночас за змістом\~статті 125 Земельного кодексу України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Судом встановлено, що відповідач правомірно володіє лише нежитловими будівлями, розташованими на земельній ділянці\~по [ADDRESS] . Проте відповідне право щодо вказаної земельної ділянки за відповідачем не зареєстровано. Статтею 1212 Цивільного кодексу України\~передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно\~статті 1214 Цивільного кодексу України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Матеріали справи свідчать, що відповідач користується спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, а тому відповідно до положень\~статей 1212-1214 Цивільного кодексу України\~повинен відшкодувати позивачу всі доходи, які він одержав або міг одержати від цього майна. Відповідно до\~статті 206 Земельного кодексу України\~використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Статтею 14 Податкового кодексу України\~визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72\~Податкового кодексу України). Податковим кодексом України\~визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст.14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України). Відповідач у період з 01.02.2016 року по 31.12.2016 року не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі. Відповідач заявив про застосування строків позивної давності, вказує, що в період з 01.02.2016 року по 13.05.2016 року позовна давність пропущена, з огляду на те, що провадження відкрито 14.05.2019 року, однак суд частково погоджується з застосуванням строків позовної давності, з огляду на наступне. Згідно із ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За ст.257\~ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. До Дзержинського районного суду позивач звернувся 10.04.2019 року, тобто строк позовної давності обраховується з 10.04.2016 року. Таким чином, суд не враховує в суму заборгованості: лютий 2016 року 7114,74 грн., березень 2016 - 7114,74 грн., квітень (за 10 днів) 2295,1 грн. ( 1 день 229,51 грн.) Отже сума заборгованості за період з 11.04.2016 року по 31.12.2016 року становить 16524,58 грн. Заборгованість за період 11.04.2016 року по 31.01.2019 року 342803,53 грн. Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). Суд також зауважує, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права ґрунтується на вищенаведених положеннях чинного законодавства та підтверджується постановами Вищого господарського суду України від 09.08.2016 у справі № 922/5212/14, від 12.01.2017 у справі № 922/51/15, а також постановами Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справі №922/207/15. Враховуючи викладені обставини, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, коефіцієнт задоволених вимог складає 0,87, а тому судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить 5121,28 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial