Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить визнати укладеною додаткову угоду від 16.05.2017 року до договору № 21/1 про пайову участь в будівництві житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями, укладеного 12.01.2006 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківжитло», вказуючи, що 12.01.2006 року, між Позивачем, [PERSON], та Відповідачем, ТОВ «Харківжитло», був укладений Договір № 21/1 про пайову участь в будівництві житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями (надалі - Договір). Відповідно до умов договору та додатків до нього, ТОВ «Харківжитло» зобов'язалось в строк до вересня 2010 року, збудувати будинок, за адресою [ADDRESS], ввести його в експлуатацію, та передати позивачу за актом приймання-передачі ? частину нежитлового приміщення, загальною площею 204,8 кв.м., що розташоване на відмітці -4,850. Позивач, на виконання умов договору, здійснив на користь відповідача наступні платежі: 13.08.2008 року - 36672,73 грн. (тридцять шість тисяч шістсот сімдесят дві грн. 73 коп.); 16.09.2008 року - 9168,19 грн. (дев'ять тисяч сто шістдесят вісім грн. 19 коп.); 14.10.2008 року - 9168,19 грн. (дев'ять тисяч сто шістдесят вісім грн. 19 коп.), всього 55009,11 грн. (п'ятдесят п'ять тисяч дев'ять грн. 11 коп.), що склало 10892,98 дол. США (десять тисяч вісімсот дев'яносто два дол. США 98 центів). З листопаду 2008 року, відповідачем були зупинені будівельні роботи. Будь-яких повідомлень, щодо причин зупинки будівництва, терміни цієї зупинки, нову дату закінчення будівництва та передачі нежитлових приміщень на адресу позивача не направлялось. На час розгляду справи будівництво не завершено. Зупинка будівництва стала підставою зупинення оплати за договором, з боку позивача. Пункт. 4.3. зазначеного Договору передбачає право Відповідача розірвати Договір в односторонньому порядку в разі порушення строків оплат, але закріплює те, що у разі погодження нового графіку платежів Договір продовжує свою дію. Позивач звернувся до відповідача листом від 16.05.2017 року, який був отриманий Відповідачем 18.05.20017 року, з пропозицією укласти Додаткову угоду від 16.05.2017 року до Договору, якою погодити новий графік платежів та внести відповідні зміни до Договору, відповідно до положень п.4.3. вказаного договору. Однак, відповідь не отримав у зв'язку з чим змушений звернутися до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх з підстав викладених у позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином про що свідчать матеріали справи (а.с.147, 149,152). У підготовчому судовому засіданні надав письмові заперечення на позовну заяву. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: у відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 12.01.2006 року, між позивачем, [PERSON], та відповідачем, ТОВ «Харківжитло», був укладений договір № 21/1 про пайову участь в будівництві житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями (надалі - Договір). Відповідно до умов договору та додатків до нього, ТОВ «Харківжитло» зобов'язалось в строк до вересня 2010 року, збудувати будинок, за адресою [ADDRESS], ввести його в експлуатацію, та передати позивачу за актом приймання-передачі ? частину нежитлового приміщення, загальною площею 204,8 кв.м., що розташоване на відмітці -4,850. Нежитлове приміщення, відповідно до додатку № 1 до договору, повинно було мати наступні характеристики - цементна стяжка підлоги; металопластикові склопакети; вхідні двері; вхідні металеві двері; будинок не облаштований сміттєпроводом; встановлені лічильники гарячої та холодної води, електроенергії; розведене опалення в нежитловому приміщенні; підведення систем водопостачання (гарячого та холодного), також каналізації, електропостачання з облаштуванням розподільчого щиту; підведення кабелю телекомунікаційної системи (телефон, кабельне телебачення, доступ до Інтернету). Відповідно до п. 3.1. договору, вартість 1 кв.м. зазначеного нежитлового приміщення була визначена в розмірі 4306,18 грн. (чотири тисячі триста шість грн. 18 коп.), що складало 852,71 дол. США, та був погоджений вклад в будівництво нежитлового приміщення в сумі 440953,38 грн. (чотириста сорок тисяч дев'ятсот п'ятдесят три грн. 38 коп.), що склало 87317,50 дол. США (вісімдесят сім тисяч триста сімнадцять дол. США 50 центів). Позивач, на виконання умов договору, здійснив на користь відповідача наступні платежі: 13.08.2008 року - 36672,73 грн. (тридцять шість тисяч шістсот сімдесят дві грн. 73 коп.); 16.09.2008 року - 9168,19 грн. (дев'ять тисяч сто шістдесят вісім грн. 19 коп.); 14.10.2008 року - 9168,19 грн. (дев'ять тисяч сто шістдесят вісім грн. 19 коп.), всього 55009,11 грн. (п'ятдесят п'ять тисяч дев'ять грн. 11 коп.), що склало 10892,98 дол. США (десять тисяч вісімсот дев'яносто два дол. США 98 центів). З листопаду 2008 року, відповідачем були зупинені будівельні роботи. Будь-яких повідомлень, щодо причин зупинки будівництва, терміни цієї зупинки, нову дату закінчення будівництва та передачі нежитлових приміщень на адресу позивача не направлялось. Крім того, до письмових заперечень також суду не надавались. На час розгляду справи будівництво не завершено. Зупинка будівництва стала підставою зупинення оплата за договором, з боку позивача. Так, пунктом 4.3. зазначеного договору передбачає право відповідача розірвати договір в односторонньому порядку в разі порушення строків оплат, але закріплює те, що у разі погодження нового графіку платежів договір продовжує свою дію. Позивач звернувся до відповідача листом від 16.05.2017 року, який був отриманий останнім 18.05.20017 року, з пропозицією укласти додаткову угоду від 16.05.2017 року до договору, якою погодити новий графік платежів та внести відповідні зміни до договору. Відповідно до ст. 535 Цивільного кодекс України - грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Частина друга цієї статті передбачає, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Пунктом 3.3. договору передбачене, що всі грошові суми, як у договорі, так і в графіку платежів до нього, визначаються в національній валюті України. Договір не містить визначення умовної одиниці, зміна вартості якої, відносно гривні, має впливати на зміну розміру внесків. Окрім того, відповідно до п. 3.12. договору, усі зміни та доповнення оформлюються додатковими угодами сторін в письмовій формі, які є невід'ємною частиною договору. Викладене відповідає вимогам ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідач жодного разу не ініціював питання внесення змін до умов договору ні щодо розміру платежів, ні щодо перенесення термінів будівництва та погодження нового строку. З метою усунення двозначності п. 3.4. договору, позивачем направлена додаткова угода до договору містить п. 2, який передбачає викладення цього пункту в наступній редакції: «3.4. Сторони дійшли згоди, щодо вартості нежитлового приміщення, визначеної п. 3.1. Договору що становить 440953,38 (чотириста сорок тисяч дев'ятсот п'ятдесят три грн. 38 коп.), є обґрунтованою ринковою вартістю та перегляду не підлягає..». Вказаний лист, отриманий відповідачем, передбачав пропозицію позивача розглянути додаткову угоду протягом 7 календарних днів з моменту її отримання, в разі ненадання відповіді на пропозицію та не повернення підписаного екземпляру позивачеві, зміни будуть вважатися прийнятими, а додаткова угода укладеною. Відповідачем, відповідь на вказаний лист, направлена не була. Відповідно до ст. 641 Цивільного кодексу України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Отже, з боку Відповідача були вчиненні дії, що свідчать про прийняття пропозиції, а саме не направлення відповіді на пропозицію. Крім цього, відповідно до письмових заперечень на позов, представником відповідача надано заяву про застосування строку позовної давності, вказуючи, що відповідно до п.2.4. договору будівництво мало бути виконане в строк до вересня 2010р. Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Таким чином, вказує, що строк позовної давності сплив 01.11.2013р., а тому просить суд застосувати строки позовної давності до вимог позивача. Однак, суд приходить до висновку про відмову у застосуванні строку позовної давності виходячи з умов договору, а саме змісту ст. 8 п. 8.2 згідно якого сторонами погоджено, що дія договору припиняє свою дію з моменту виконання сторонами своїх обов'язків, передбачених договором, здачі будинку державній комісії та державній реєстрації права власності та повного розрахунку між сторонами. Крім цього, не заслуговують на увагу посилання представника відповідача що вказаний договір на даний час є розірваним, та на підтвердження чого надав суду лист від 24.05.2017р. №21-1.2 згідно якого вбачається, відмова відповідача у підписанні додаткової угоди, вказуючи на те, що угода укладена 12.01.2006р. на пайову участь у будівництві є розірваним, та укладання до нього додаткових угод неможливе. Так, вказаний лист датований 24.05.2017р., суду надане підтвердження відправки вказаного листа на ім'я позивача лише 12.12.2017р. тобто на час звернення з позовом до суду позивачем не було отримано листа про відмову в укладанні додаткової угоди, а також відсутні відомості щодо заперечення існування договору, також на час розгляду справи в суді не надано відомостей щодо отримання позивачем вказаного листа. Крім викладеного, представником відповідача надано суду науковий висновок щодо запиту, надано ТОВ «Харківжитло» від 24.10.17р. № 126-01-2327. Вивчивши надані матеріали, суд не бере до уваги вказаний висновок, відповідно до положень ст.ст. 114-115 ЦПК України, враховуючи, те що кандидатом юридичних наук, [PERSON] вивчались документи відносно пайовика [PERSON] яка не є учасником в даній справі. Відповідно до ст. 641 Цивільного кодексу України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які знаходяться в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. Згідно з п.4 ч.1 ст. 215 ЦПК України, при прийнятті рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: approved