Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON],який в подальшому був змінений, про стягнення заборгованості за кредитним договором № 050-11/Ф від 04.05.2011 року та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 04.05.2011 року між ПАТ ВТБ Банк та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого вона отримали в позивача кредит в розмірі 60 000 грн. зі сплатою 19 % річних, та зобов'язався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на день подачі позову до суду за відповідачем наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями у сумі 37714,34 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та визнав уточнені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином.Причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу усунення порушеного права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 04.05.2011 року між ПАТ ВТБ Банк та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №050-11/Ф(а.с.10), за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в сумі 60 000 грн. та зобов'язався повернути його до 03 травня 2016 року. Умовами п.3.3 кредитного договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 19% річних за час фактичного користування кредитом. Відповідно до п.3.5 договору відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит і нараховані проценти за його користування щомісячно, до 8 числа, відповідно до Графіку повернення кредиту і сплати процентів. Відповідно до п. 3.8 виконання позичальником своїх зобов»язань забезпечується іпотекою нерухомого майна, що належить [PERSON], а саме однокімнатною квартирою, що знаходиться в [ADDRESS] та порукою [PERSON]. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Незважаючи на умови кредитного договору та взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач допускав істотні порушення умов договору. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В зв'язку із заборгованістю відповідача по сплаті процентів, у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити суму процентів, а також три проценти річних від простроченої суми, оскільки інший розмір процентів не встановлений кредитним договором. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до п. 3.3.1 кредитного договору (а.с.10) у випадку прострочення позичальником своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та/або сплати процентів, позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення в розмірі 5% в день від суми прострочених зобов'язань. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору, між банком та відповідачем [PERSON] 04.05.2011 року укладено договір поруки (а.с.21-22), відповідно до якого поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за несвоєчасне виконання боржником зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту. Частиною 1 ст. 553 ЦК України, передбачено, що за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як вбачається з розрахунку заборгованості за даним кредитним договором станом на 15.09.2015 року (а.с.6-7) відповідач з часу укладення договору допускав істотні порушення його умов, зокрема в частині розміру та строків погашення кредиту і сплати відсотків за користування кредитними коштами. За змістом ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідком порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Станом на 15.09.2015 рік заборгованість [PERSON] перед банком становить 37 714, 34 гривень: борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв»язку з порушенням зобов»язань щодо повернення кредиту - 33024,50 грн, в тому числі: поточна заборгованість за кредитом - 31255,51 грн., заборгованість за простроченим кредитом-0,00 грн., інфляційні втрати - 1 640,73 грн., 3% річних - 128,26 грн., заборгованість за процентами з урахуванням 3% річних, нарахованих в зв»язку з порушенням зобов»язань щодо сплати процентів - 1947,89 грн., в тому числі: сума простроченої заборгованості за відсотками - 0,00 грн., 3% річних - 100,43 грн., інфляційні втрати - 1717,30 грн., сума заборгованості за відсотками -130, 16 грн. Пеня нарахована у зв»язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,1% за кожен день прострочення платежу - 2741, 95 грн. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачами суду не представлено. Оскільки через порушення умов Договору з боку позичальників своєчасне погашення кредиту та відсотків не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом та відсотками, яку відповідачі у добровільному порядку не погасили, тому суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № №050-11/Ф від 04.05.2011 року. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 526, 527 ч. 1, 530, 546, 589, 590 ч.1, 591 ч. 1, 599, 611, 612, 625, 1050 ч. 2, 1054 ч. 2 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч. 1 ЦПК України,

Outcome: approved