Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 38 від 23 лютого 2007 року про пайову участь замовників будівництва у розвитку соціальної інфраструктури міста, посилаючись на те, що, відповідач, уклавши з позивачем даний договір зобов'язався сплатити 20 % попереднього розміру пайового внеску у сумі 11 090 грн. 21 коп. протягом 40 банківських днів від дати зазначеної на витягу з рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради протокольною частиною. Однак взяті на себе зобов'язання відповідач належним чином не виконав, та станом на день звернення з позовом до суду за ним наявна заборгованість, яка з урахуванням пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних складає 16 258 грн. 68 коп. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з мотивів наведених в ньому. Представник третьої особи просив суд позов задовольнити. Представник відповідачки в судовому засіданні проти позову заперечував, надав суду письмові заперечення на позов. Заслухавши доводи представника позивача, думку представника третьої особи, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 23 лютого 2007 року між Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, Фінансовим управлінням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та [PERSON] укладено договір про пайову участь замовників будівництва у розвитку соціальної інфраструктури міста (а.с.3), за яким замовник [PERSON], в порядку та на умовах, визначених договором, бере участь у розвитку соціальної інфраструктури м. Івано-Франківська. Відповідно до п. 2.1 договору замовник зобов'язується сплатити пайовий внесок у розмірі та у терміни, визначені договором. Згідно п. 3.2 договору попередній розмір пайового внеску складає 11 090 грн. 21 коп. З умов п. 3.3 договору про пайову участь замовників будівництва у розвитку соціальної інфраструктури міста вбачається, що [PERSON] взяв на себе обов'язок сплатити 20 % попереднього розміру пайового внеску у сумі 11 090 грн. 21 коп. протягом 40 банківських днів від дати зазначеної на витягу з рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради протокольною частиною. За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Пайовий внесок [PERSON] не сплачено, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 38 від 27 лютого 2007 року (а.с.5). Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до п. 5.1 договору, при простроченні платежів визначених у пункті 3.2 та 3.4 договору, замовник сплачує Виконкому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Представник відповідача вказує, що фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради не є належним позивачем, зважаючи на вказаний пункт договору. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в редакції чинній на момент укладення договору, замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Отже, отримувачем коштів для створення і розвитку соціальної інфраструктури міста Івано-Франківська є місцевий бюджет. Відповідно до п. 1.1 Положення про фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, яке затверджене рішенням Івано-Франківської міської ради №71-XLIX від 30.03.2010 року, фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради відповідно до законодавства України являється її виконавчим органом. Відповідно до п. 2.1.1 Положення, фінансове управління складає і забезпечує виконання міського бюджету. Згідно з п. 2.2.22 Положення, фінансове управління здійснює роботу пов'язану з укладанням договорів та проведенням розрахунків пайових внесків до цільового фонду соціально-економічного розвитку та інженерно-транспортної інфраструктури міста, веде оперативний облік надходжень та бере участь у розробці програм соціально-економічного розвитку міста, забезпечує в установленому порядку їх цільове фінансування. Таким чином, право вимоги за договором про пайову участь замовників будівництва у розвитку соціальної інфраструктури міста до відповідача має позивач Фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказів належного виконання умов договору відповідачем суду не надано. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 38 від 23 лютого 2007 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати по справі слід покласти на відповідача, з урахуванням правового статусу позивача, що передбачає його звільнення від оплати судових витрат. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 11, 20, 526, 527, 530, 611, 612, 625 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved