Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивач в особі свого представника звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем, кожна окремо, являються власниками у рівних частках (по 1/2 частці) нежитлових приміщень та земельної ділянки, розташованих в [ADDRESS] (згідно рішення Сумського районного суду Сумської області від 19.07.2012 року). Між ними виникають суперечки з приводу порядку володіння та користування майном. Посилаючись на ці обставини, позивач просила виділити їй прибудоване нежитлове приміщення, позначене літерами А1-І, площею 57,3 кв.м. (кімнати 8, 9, 10, 11, 12) до нежитлового приміщення складу-сараю (молочної МТК) загальною площею 1159,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а решту приміщення площею 1102,2 виділити в натурі відповідачу, припинивши право спільної часткової власності; припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 1/2 частину нежитлового приміщення: сіносховища МТК, загальною площею 1060,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виділивши в натурі позивачу у цілому даний об`єкт нерухомого майна; виділити в натурі позивачу 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер: 5924782200:04:004:0178, загальною площею 1,2373 га, що розташована в [ADDRESS] з цільовим призначенням - для комерційної діяльності (складське господарство), припинивши право спільної часткової власності та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в подальшому уточнила позовні вимоги та з урахування проведеної комплексної судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельної-технічної експертизи просила виділити в натурі позивачу, припинивши право спільної часткової власності, нежитлові приміщення і будівлі та земельну ділянку згідно варіанту № 1, а саме: приміщення прибудови літ. «А1-І» ( [ADDRESS] ), загальною площею: 57,3 м2; приміщення сіносховища літ. «А» ( [ADDRESS] ), загальною площею: 1060 м2, всього: 1117,3 м2, що складає 50/100 ідеальних часток; земельну ділянку в [ADDRESS] , яка відображена жовтим кольором Додатку № 2 Висновку, площею 0,61865 га (6186,5 м2), межа, яка відокремлює земельні ділянки співвласників показана червоним кольором Додатку № 2 Висновку і проходить по точкам А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З. Виділити в натурі [PERSON] , припинивши право спільної часткової власності, нежитлові приміщення і будівлі та земельну ділянку згідно варіанту № 1, а саме: приміщення складу сараю літ. «А-І» ( [ADDRESS] ), загальною площею: 1051,8 м2; приміщення прибудови літ. «А2-І» ( [ADDRESS] ), загальної площею: 50,4 м2, всього: 1102,2 м2, що складає 50/100 ідеальних часток; земельну ділянку в [ADDRESS] , яка відображена блакитним кольором Додатку № 2 Висновку, площею 0,61865 га, межа, яка відокремлює земельні ділянки співвласників показана червоним кольором і проходить по точкам А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, на якій встановити на користь позивача постійний, безоплатний земельний сервітут для вільного проходу та проїзду на будь-якому транспортному засобі до нежитлових приміщень: прибудови літ. «А1-І» ( [ADDRESS] ), через земельну ділянку [PERSON] , ділянка сервітуту показана в додатку № 2 арк. 1 до Висновку судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 89/1374/16 від 22.05.2020, блакитним кольором з штриховкою червоного кольору площею 503 м2 по наявному шляху (бетонне покриття); лінійні розміри (6,47; 17,67; 18,2; 55,74; 4,0; 12,93; 68,34; 21,67; 17,32) м. та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких заяв або клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. В звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 \~ст.\~247\~ЦПК України \~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши надані докази та вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, - і не оспорюється сторонами, - що згідно рішення Сумського районного суду Сумської області від 19 липня 2012 року по справі № 1817/2565/12 визнано дійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень та земельної ділянки від 29.09.2011р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину нежитлових приміщень: склад-сарай (молочної МТК), загальною площею 1114 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; склад для зберігання газових балонів, загальною площею 284,4 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; сіносховище МТК, літ. БТІ А-1, загальною площею 1060 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 1,2373 га, що розташована в [ADDRESS] з цільовим призначенням «для комерційної діяльності» (складське господарство). Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину нежитлових приміщень: склад-сарай (молочної МТК), загальною площею 1114 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; склад для зберігання газових балонів, загальною площею 284,4 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; сіносховище МТК, літ. БТІ А-1, загальною площею 1060 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 1,2373 га, що розташована в [ADDRESS] , з цільовим призначенням «для комерційної діяльності» (складське господарство) (а.с.10). Ухвалою Сумського районного суду Сумської області 29 серпня 2012 року по справі № 1817/2565/12 про виправлення арифметичної помилки в рішенні суду постановлено: виправити арифметичні помилки в рішенні Сумського районного суду Сумської області від 19.07.2012 року по справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності. В рішенні суду вказати: склад-сарай (молочної МТК), загальною площею 1159,5 квадратних метрів, замість склад-сарай (молочної МТК), загальною площею 1114 квадратних метрів (ар.с.11). Позивачем здійснено державну реєстрацію права приватної власності на Ѕ частину вказаних нежитлових приміщень, що підтверджується відповідними витягами про державну реєстрацію прав (ар.с.12,13). На підставі вказаного рішення суду позивачу було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 605101 від 01.10.2012р. (кадастровий номер земельної ділянки 5924782200:04:004:0178), невід`ємним додатком до якого є Список співвласників земельної ділянки серії АА № 261898 (ар.с.23). На спірні нежитлові приміщення Комунальним підприємством «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» виготовлено відповідні технічні паспорти. Після набуття права власності, сторони домовилися про порядок володіння та користування вищевказаним спірним майном, яке є їх спільною частковою власністю. Так, позивач володіла та користувалась нежитловим приміщенням сіносховищем МТК, літ. А-І, загальною площею 1060,0 кв.м, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] . Також сторони погодили, що у користуванні та володіння позивача залишається прибудоване до складу-сараю (молочної МТК) нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , в якому позивач облаштувала офіс (площею 73,63 кв.м., схематично зображено на фото таблиці червоним кольором) (ар.с.166). При цьому відповідач за власною ініціативою залишила собі у володіння та користування нежитлове приміщення склад-сарай (молочної МТК) за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1159,5. 15 лютого 2016 року позивач уклала з ТОВ «ВЕНБЕСТ» договір № 1473/04-ОП, за яким ТОВ «ВЕНБЕСТ» прийняли на охорону об`єкт склад сіносховище, що розташований за адресою: [ADDRESS] /2. На виконання пункту 8.1. Договору № 1473/04-ОП позивач самостійно сплачувала за охорону вказаного об`єкту, який знаходився у її користуванні. Між сторонами виникають суперечки з приводу порядку володіння та користування майном. Також відповідач, чинить перешкоди позивачу у користуванні спільним майном, а саме змінила замки до офісного приміщення, яким користувалась позивач (розміщений в складі-сараї (молочної МТК), в якому розміщений пульт охорони, у зв`язку із чим система охорони об`єкту складу сіносховища, не працює. Крім того, сторони за спільні кошти уклали дорогу для проїзду до вищевказаних складів. Іншого під`їзду, окрім як через вказану бетонну дорогу (плити) не має. З огляду на що необхідно буде встановити сервітут на право користування вказаною бетонною дорогою. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 355\~ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Положеннями частини першої\~ст. 346 ЦК України\~наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено в\~ст. 365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої\~статті 365 ЦК України\~за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. За приписами ст. ст. 364, 367 ЦК України співвласник має право на виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Статтею 88 Земельного кодексу України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Враховуючи Висновок Експертів, у Позивача виникла необхідність встановлення земельного сервітуту, який передбачає право Позивача користуватися земельною ділянкою Відповідача на підставі п. б ч.1 ст. 99 Земельного кодексу України (далі ЗК України), в якому закріплено, що власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху. Статтею 98 ЗК України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Положеннями статей 91, 96 ЗК України визначено, що власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (стаття 100 ЗК України). Відповідно до статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом. Згідно зі статтею 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Статтею 404 ЦК України передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Згідно довідки-характеристики, виготовленої на замовлення позивача 02 січня 2020 року ФОП [PERSON] , на спірній земельній ділянці площею 1,2373 га, кадастровий номер 5924782200:04:004:0178 за адресою: [ADDRESS] станом на 02.01.2020 р. розташовані наступні будівлі та споруди: 1) \~ \~ \~ \~Сіносховище МТК (літ. А-І, адреса реєстрації: [ADDRESS] ), загальною площею 1060,0 метрів квадратних, інвентарна вартість 707986,00 грн. 2) \~ \~ \~ \~Склад-сарай (молочної МТК), літ. А-І, адреса реєстрації: [ADDRESS] , загальною площею 1159,5 метрів квадратних, інвентарна вартість 715398,00 грн. Склад для зберігання газових балонів (літ. А, адреса реєстрації: [ADDRESS] ), як об`єкт нерухомості припинив існування, визначення площі та вартості неможливо (а.с.30), про що інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] складено відповідний Акт візуального обстеження об`єкту нерухомості від 02.01.2020 р., відповідно до висновків якого: конструктивні елементи даного об`єкту зруйновані, використання об`єкта за функціональним призначенням неможливе, об`єкт нерухомості припинив існування (а.с.31). Таким чином, склад для зберігання газових балонів взагалі не підлягає поділу, що також встановлено і експертом у вищевказаному Висновку. Для виділу частки із спільного нерухомого майна повинна бути технічна можливість. Насамперед це означає, що частка яка виділяється повинна бути реально окремим об`єктом нерухомого майна. При цьому частка яка залишається у іншого власника (власників) має також бути окремим об`єктом нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України. Тобто, при будь-якому виділі частки з нерухомості, завжди відбувається поділ цієї нерухомості на два самостійних об`єкта. Для цього у справі проводяться будівельно-технічні та земельно-технічні експертизи. Відповідно до Висновку Експертів №89/1374/16, наявного в матеріалах справи, встановлено один варіант поділу об`єктів нерухомого майна та земельної ділянки. Згідно Звіту НС 15/01-20 від 10.01.2020 р. з незалежної оцінки майна комплексу нежитлових будівель, а саме: сіносховище МТК (літ. А-І, адреса реєстрації: [ADDRESS] ), загальною площею 1060,0 метрів квадратних, ринкова вартість 118300,00 грн. та склад-сарай (молочної МТК), літ. А-І, адреса реєстрації: [ADDRESS] , загальною площею 1159,5 метрів квадратних, ринкова вартість 129400,00 грн., в тому числі вартість 1/2 частин відповідно становить 59150,00 грн. та 64700,00 грн. (а.с.38-81). Земельна ділянка, кадастровий номер 5924782200:04:004:0178, площею 1,2373 га, за адресою: [ADDRESS] , її ринкова вартість становить 76312,00 грн. в тому числі вартість 1/2 частини 38156,00 грн. (а.с.82-103). У відповідності з ст.ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Статтею 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, на відповідача. Відповідно до ч. 8\~ст. 6 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI\~(зі змінами) розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатила 1 620 грн. 06 коп. судового збору, що підтверджується квитанцією № 0.0. 1599933466.1 від 30.01.2020 р. (а.с.7); 10\~000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується копією рахунку на оплату № 47 від 02.09.2019 року (а.с.200); 500 грн. за послуги з технічної інвентаризації, що підтверджується копією квитанції від 08.01.2020 року (а.с.116); 2\~400 грн. за послуги з незалежної оцінки майна та експертної грошової оцінки земельної ділянки, що підтверджується копією квитанції від 16.01.2020 року (а.с.118); 6\~837 грн. за проведення ФОП [PERSON] комплексної судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, відповідно до ухвали Сумського районного суду Сумської області по цивільній справі № 587/230/20 по четвертому питанню, що підтверджується копією квитанції № 0.0.1691420392.1 від 29.04.2020 (а.с.193); 2\~600 грн. за проведення експертом ФОП [PERSON] експертизи, а саме за вирішення першого питання судової комплексної будівельно-технічної експертизи по ухвалі Сумського районного суду Сумської області по цивільній справі № 587/230/20, що підтверджується копією квитанції № 0.0.1691420062.1.1 від 29.04.2020 (а.с.194); 2\~940 грн. за проведення експертом ФОП [PERSON] комплексної судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, відповідно до ухвали Сумського районного суду Сумської області по цивільній справі № 587/230/20, а саме здійснення поділу нерухомого майна по [ADDRESS] , що підтверджується копією квитанції № 0.0.1691416387.1. від 29.04.2020 (а.с.195), про що представником позивача надані відповідні докази. Позивач на теперішній час бажає виділити в\~натурі нежитлові\~приміщення і\~будівлі та\~земельну ділянку\~по [ADDRESS] ,\~ [ADDRESS] \~та [ADDRESS] ,\~тому за\~захистом своїх\~прав звернулася до суду з відповідним позовом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. З огляду на викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині припинення права спільної часткової власності та виділення в натурі нежитлових приміщень і будівель та земельної ділянки. Крім того, відповідно до ст.ст.\~133,\~137,\~141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті: судового збору в сумі 1 620 грн. 06 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн., за послуги з технічної інвентаризації в сумі 500 грн., за послуги\~з незалежної\~оцінки майна\~та експертної\~грошової оцінки\~земельної ділянки\~в сумі\~2\~400\~грн.,\~за проведення\~комплексної судової\~оціночно-будівельної,\~будівельно-технічної\~та земельно-технічної\~експертизи в\~сумі 6\~837\~грн.,\~за проведення\~експертом ФОП\~ [PERSON] \~експертизи в\~сумі 2\~600\~грн.\~та за\~проведення експертом\~ФОП [PERSON] \~комплексної судової\~оціночно-будівельної,\~будівельно-технічної\~та земельно-технічної\~експертизи в\~сумі 2\~940\~грн..\~ Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved