Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом, в якому із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить: визнати протиправною бездіяльність Дрогобицької міської ради Львівської області у зв`язку із незаконним та неналежним розглядом у передбачений законом строк та спосіб заяв (клопотань) [PERSON] від 29.08.2019р. за вх.№07/С-4116 та від 12.09.2019р., поданої 13.09.2019р. за вх.№07/С-4422, поданих до Дрогобицької міської ради з приводу приватизації вільної (незайнятої) земельної ділянки площею 651кв. метр, яка знаходиться у [ADDRESS] Дрогобичі на [ADDRESS] , 23-25 для ведення садівництва шляхом попереднього надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки; визнати протиправним, незаконним та скасувати п.1.15рішення 57 сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради Львівської області за №1991 від 22 жовтня 2019р. «Про відмову у наданні дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, у продовженні терміну дії» яким відмовлено [PERSON] у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 651кв. м. на [ADDRESS] (між будинками № [ADDRESS] та № [ADDRESS] ) для індивідуачьного садівництва; зобов`язати Дрогобицьку міську раду Львівської області повторно виключно у строк та спосіб, передбачений відповідним Законом, розглянути на черговому засіданні сесії Дрогобицької міської ради Львівської області заяву (клопотання) [PERSON] про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 651кв. метр, яка знаходиться у місті Дрогобичі на вулиці Завіжній, між будинками № [ADDRESS] та № [ADDRESS] , цільове призначення якої для ведення садівництва, а за наслідками розгляду цієї заяви (клопотання) [PERSON] , прийняти рішення сесії Дрогобицької міської ради Львівської області про надання [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 651кв. метр, яка знаходиться у місті Дрогобичі на вулиці Завіжній, між будинками № [ADDRESS] та № [ADDRESS] . Стягнути із відповідача у його користь судові витрати, понесені за час розгляду даного судового процесу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29 серпня 2019 року він вкотре звернувся до Дрогобицької міської ради Львівської області із заявою за вх.№07/С-4116, з проханням розглянути його заяви від 28.12.2011р., 11.04.2013р., 22.08.2014р., 20.10.2014р., та надати йому дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою з метою приватизації земельної ділянки площею 651 кв.м., яка знаходиться у місті Дрогобичі по [ADDRESS] Завіжна між житловими будинками № [ADDRESS] та №25. 13.09.2019р. за вх.№07/С-4422 ним зареєстровано у Дрогобицькій міській ради Львівської області заяву, відповідно до якої він просив міську раду розглянути його заяву за вх.№07/С-4116 від 29 серпня 2019р. у строки, порядку та спосіб, що передбачено положеннями статті 118 Земельного кодексу України. Додатково до цієї заяви подав докази, на підтвердження того факту, що на даний час земельна ділянка площею 651кв.м. не перебуває у будь-якій власності, в тому числі у власності [PERSON] , оскільки її право власності на цю земельну ділянку скасовано у державному реєстрі. У відповідь на звернення, позивачем отримано листа від 26.09.2019р. за вихідним №3-35/8190, яким повідомлено, що його прохання на даний час не може бути задоволено, оскільки [PERSON] оскаржила рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цивільній справі №442/6757/16-ц шляхом подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду Верховного Суду. Згідно ухвали Верховного Суду від 10.06.2019р. у цивільній справі №442/6757/16-ц відкрито касаційне провадження. 22 жовтня 2019 року (після спливу практично двох місяців з дня подання позивачем заяви до міської ради) 57 сесією сьомого скликання Дрогобицької міської ради прийнято рішення № 1191 «Про відмову у наданні дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, у продовженні терміну дії», яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо земельної ділянки площею 651 кв.м. для ведення садівництва, яка розташована між житловими будинками [ADDRESS] . Вважає дії Дрогобицької міської ради Львівської області у зв`язку із неналежним розглядом його неодноразово поданих заяв є явно незаконними та свідчать про зумисну бездіяльність Дрогобицької міської ради, яка має місце під час чергового незаконного зволікання щодо вирішення у передбачений законом строк та спосіб вищезгаданих заяв (клопотань) з приводу приватизації спірної земельної ділянки та з приводу надання згоди (дозволу) або надання вмотивованої відмови у наданні такої згоди (дозволу) на розроблення проекту землеустрою. Така бездіяльність Дрогобицької міської ради, грубо порушує ряд норм статті 118 Земельного кодексу України, а тому з огляду на вказане вище в нього виникла необхідність звернутися з даним позовом в суд за захистом порушених прав та інтересів. Ухвалою від 13.12.2019 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження із повідомленням (викликом) сторін на 05.12.2019 року, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено дводенний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу дводенний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 26.11.2019 на адресу суду найдішов відзив на позовну заяву. 04.12.2019 позивачем подано відповідь на відзив. 04.12.2019 у зв`язку із поданим відзивом, позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог. 05.12.2019 у зв`язку із поданою заявою про збільшення позовних вимог, розгляд справи відкладено на 23.01.2020. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задоволити. Представник Дрогобицької міської ради в дане судове засідання не з`явився, від них поступило клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки представник по даній справі у відпустці. В матеріалах справи є відзив на позовну заяву, в якому відповідач висловив свою правову позицію щодо позову та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вимогами ч.1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Поряд з цим, ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Вислухавши пояснення представників позивача, беручи до уваги доводи відповідача викладені у відзиві, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України «Право на захист цивільних прав та інтересів» кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 16 Цивільного кодексу України «Захист цивільних прав та інтересів судом», а згідно частини 2 цієї ж статті визначено способи захисту цих цивільних прав та інтересів. \~ \~ \~ \~ Рядом положень частин 1, 4 та 6 статті 19 ЦПК України «Справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів» суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Статтею 20 Цивільного кодексу України «Здійснення права на захист» визначено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд; нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. \~ \~ \~ \~ Згідно частини 1 статті 23 ЦПК України «Суд першої інстанції» усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті. Статтею 27 ЦПК України «Підсудність справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача» визначено, що: 1.Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. 2. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Матеріалами справи встановлено та сторонами не заперечується, що [PERSON] , 29 серпня 2019 року вкотре звернувся до Дрогобицької міської ради Львівської області із заявою за вх.№07/С-4116, з проханням надати йому дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою з метою приватизації вільної земельної ділянки площею 651 кв.м., яка знаходиться у [ADDRESS] Дрогобичі по [ADDRESS] Завіжна між житловими будинками № [ADDRESS] та №25. 18.09.2019 року на засіданні постійної комісії з питань регулювання земельних відносин [PERSON] відмовлено у наданні згоди на виготовлення проектів відведення та технічної документації на земельні ділянки. Пунктом 1.15 Рішення 57 сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради № 1991 від 22.10.2019 року, [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проектів землеустрою, щодо відведення земельної ділянки пл.. 651 кв.м. на [ADDRESS] (між [ADDRESS] ), для індивідуального садівництва. Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Статтею 12 ЗК України\~передбачено, що до повноважень селищних рад у галузі земельних відносин на території селищ належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього\~Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього\~Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього\~Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад міст; організація землеустрою; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. \~ \~ \~ \~ У частині першій\~статті 122 ЗК України\~визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Частинами 1-6 статті 118 Земельного кодексу України \~«Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами» передбачено : 1. Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122\~цього Кодексу.\~У разі\~якщо земельна\~ділянка державної\~власності розташована\~за межами\~населених пунктів\~і не\~входить до\~складу певного\~району,\~заява подається\~до Ради\~міністрів Автономної\~Республіки Крим. \~2.\~Рішення органів\~виконавчої влади\~та органів\~місцевого самоврядування\~щодо приватизації\~земельних ділянок\~приймається у\~місячний строк\~на підставі\~технічних матеріалів\~та документів,\~що підтверджують\~розмір земельної\~ділянки. 3.\~Громадяни -\~працівники державних\~та комунальних\~сільськогосподарських підприємств,\~установ та\~організацій,\~а також\~пенсіонери з\~їх числа,\~зацікавлені в\~одержанні безоплатно\~у власність\~земельних ділянок,\~які перебувають\~у постійному\~користуванні цих\~підприємств,\~установ та\~організацій,\~звертаються з\~клопотанням про\~приватизацію цих\~земель до\~відповідного органу\~виконавчої влади\~або органу\~місцевого самоврядування,\~який передає\~земельні ділянки\~державної чи\~комунальної власності\~у власність\~відповідно до\~повноважень,\~визначених статтею\~122\~цього Кодексу. 4.\~Відповідний орган\~місцевого самоврядування\~або орган\~виконавчої влади\~в місячний\~термін розглядає\~клопотання і\~надає дозвіл\~підприємствам,\~установам та\~організаціям на\~розробку проекту\~приватизації земель. 5.\~Передача земельних\~ділянок у\~власність громадянам\~-\~працівникам державних\~та комунальних\~сільськогосподарських підприємств,\~установ та\~організацій,\~а також\~пенсіонерам з\~їх числа\~провадиться після\~затвердження проекту\~приватизації земель\~у порядку,\~встановленому цим\~Кодексом. 6.\~Громадяни,\~зацікавлені в\~одержанні безоплатно\~у власність\~земельної ділянки\~із земель\~державної або\~комунальної власності\~для ведення\~фермерського господарства,\~ведення особистого\~селянського господарства,\~ведення садівництва,\~будівництва та\~обслуговування жилого\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(присадибної\~ділянки),\~індивідуального дачного\~будівництва,\~будівництва індивідуальних\~гаражів у\~межах норм\~безоплатної приватизації,\~подають клопотання\~до відповідного\~органу виконавчої\~влади або\~органу місцевого\~самоврядування,\~який передає\~земельні ділянки\~державної чи\~комунальної власності\~у власність\~відповідно до\~повноважень,\~визначених статтею\~122\~цього Кодексу.\~У клопотанні\~зазначаються цільове\~призначення земельної\~ділянки та\~її орієнтовні\~розміри.\~До клопотання\~додаються графічні\~матеріали,\~на яких\~зазначено бажане\~місце розташування\~земельної ділянки,\~погодження землекористувача\~(у\~разі вилучення\~земельної ділянки,\~що перебуває\~у користуванні\~інших осіб)\~та документи,\~що підтверджують\~досвід роботи\~у сільському\~господарстві або\~наявність освіти,\~здобутої в\~аграрному навчальному\~закладі (у\~разі надання\~земельної ділянки\~для ведення\~фермерського господарства).\~У разі\~якщо земельна\~ділянка державної\~власності розташована\~за межами\~населених пунктів\~і не\~входить до\~складу певного\~району,\~заява подається\~до Ради\~міністрів Автономної\~Республіки Крим.\~Верховній Раді\~Автономної Республіки\~Крим,\~Раді міністрів\~Автономної Республіки\~Крим,\~органам виконавчої\~влади або\~органам місцевого\~самоврядування,\~які передають\~земельні ділянки\~державної чи\~комунальної власності\~у власність\~відповідно до\~повноважень,\~визначених статтею\~122\~цього Кодексу,\~забороняється вимагати\~додаткові матеріали\~та документи,\~не передбачені\~цією статтею. 7. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Статтею 158 ЗК України «Органи, що вирішують земельні спори», передбачено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин; виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей; органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності. За змістом статей 2, 5, 12 Земельного кодексу України відповідач згідно цієї позовної заяви Дрогобицька міська рада Львівської області є рівноправним суб`єктом земельних відносин із іншими фізичними та юридичними особами. Касаційний адміністративний суд Верховного Суду у постанові від 28 листопада 2019р. у справі №2340/3933/18 (касаційне провадження №К/9901/24517/19), зазначив: «66.Суд наголошує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, неналежного виконання рішення, не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. 67. Отже, суд повинен відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, в тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається». З досліджених матеріалів справи вбачається, що п.3.41. протоколу комісії з питань регулювання земельних відносин Дрогобицької міської ради Львівської області від 18.09.2019р. та п.1.15. рішення 57 сесії Дрогобицької міської ради Львівської області за №1991 від 22 жовтня 2019р. «Про відмову у наданні дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, у продовженні терміну дії» прийнято безпідставно, з пропуском строків розгляду цього земельного спору та із грубим порушенням норм закону, а тому в цій частині рішення сесії Дрогобицької міської ради Львівської області №1991 від 22.10.2019р. підлягає визнанню протиправним та скасуванню. З врахуванням позиції Верховного Суду у справі №2340/3933/18,\~з метою\~ефективного відновлення\~судом неодноразово\~безпідставно порушених\~Дрогобицькою міською\~радою Львівської\~області законних\~прав та\~інтересів [PERSON] ,\~у суду є всі підстави зобов`язати Дрогобицьку міську раду Львівської області не тільки розглянути черговий раз заяву [PERSON] , а й прийняти певне колегіальне позитивне рішення. Таким чином, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~ Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved