Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, мотивуючи його тим, що вона з 1980 року спільно проживала, вела спільне господарство та мала спільний бюджет з [PERSON], який помер 4 червня 1999 року. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки пайовиків «Поділля» розміром 2,82 в умовних кадастрових гектарах. Вона протягом 6 місяців після його смерті вступила в управління спадковим майном, що свідчить про прийняття спадщини, відповідно до ст 549 ЦК України в редакції 1963 року (чинного на день відкриття спадщини), вона прийняла спадщину і набула право на земельну частку (пай). Оскільки жоден із спадкоємців по закону спадщину не прийняв, а вона , відповідно до ст.1264 ЦК України є спадкоємцем 4 черги, то вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у звязку з тим, що вона не є спадкоємцем. Просила позов задовольнити, встановити факт, що вона проживала із [PERSON] з 1960 року по день його смерті 04.06.1999 року та визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування після [PERSON] Сторони, про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно, в суд не зявилися, представник позивача подав заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи у його відсутності, представник відповідача подав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належав сертифікат на право на земельну частку (пай) ) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки пайовиків «Поділля» розміром 2,82 в умовних кадастрових гектарах (що підтверджується сертифікатом серії ХМ №0331400). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер 4.06.1999 року. Згідно довідки із Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Відповідно виписки з погосподарських книг Шибенської сільської ради , [PERSON] був зареєстрований в одному господарстві з [PERSON] з 1980 року по 1988 рік, а в 1988 році вибув в інше господарство, в якому був зареєстрований сам по день смерті. Відповідно довідок виконкому Шибенської сільської ради від 02.03.2015 року, [PERSON] похоронила [PERSON] та проживала з ним з 1980 року по день його смерті. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що [PERSON] проживала однією сімєю з [PERSON] з 1980 року по день його смерті 04.06.1999 року, тому в цій частині в позов необхідно задовольнити. Відповідно до п.5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, який набрав чинності 01.01.2004 року, правила книги 6 (спадкове право), застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Відповідно п.1 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003 року , якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до ст 549 ЦК Української РСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно ст.525 ЦК Української РСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. В позовній заяві позивач зазначила, що фактично прийняла спадщину після [PERSON], оскільки на день його смерті проживала разом, зазначене знайшло підтвердження і в судовому засіданні. Нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальних дій, оскільки спадщина відкрита на момент дії цивільного кодексу Української УРСР 1963 року, відповідно до якого [PERSON] не входила в коло спадкоємців. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування необхідно відмовити, оскільки спадщина відкрилася 04.06.1999 року, строк її прийняття закінчився до 01.01.2014 року, тому спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом Української РСР , згідно якого особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини, до кола спадкоємців за законом не входили. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial