overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач звернувся в порядку цивільного судочинства з позовом до приватного нотаріуса КМНО Соколова О.Є., [PERSON] про визнання недійсним іпотечного договору, припинення іпотеки та заборони на відчуження, скасування записів у державних реєстрах. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року позовну заяву повернуто позивачу відповідно до ст. 121 ЦПК України. 30 листопада 2015 року представник позивача звернувся із заявою про повернення сплаченого судового збору у розмірі 551,20 грн. У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення судових витрат, а саме судового збору у сумі 551,20 грн. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач звернувся в порядку цивільного судочинства з позовом до ФОП [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалами судді Оболонського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року в частині позовних вимог ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ФОП [PERSON] відмовлено у відкритті провадження у справі у відповідності до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, та повернуто позивачу позовну заяву в частині вимог до [PERSON] на підставі ст. 121 ЦПК України. 11 квітня 2016 року позивач звернувся із заявою про повернення сплаченого судового збору у розмірі 1353,54 грн. У відповідності до положень п.п.2,3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги, відмови у відкритті провадження у справі. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення судових витрат, а саме судового збору у сумі 1353,54 грн. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд 05.03.2013 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 49516, 44 грн., посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] згідно з договором №21050199870 від 30.03.2011 року отримала кредит у ПАТ «Банк професійного фінансування», правонаступником якого згідно договору купівлі-продажу від 06.08.2012 року , на суму 89041,90 грн. під 9,99 % на рік терміном до 01.04.2013 року. Відповідачка порушила умови даного договору, не вносила своєчасно коштів на погашення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом, в сумі 49516, 44 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача та судові витрати в сумі 495, 16 грн. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала суду заяву з проханням справу розглянути в їх відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні борг визнала частково в сумі 22 233,58 грн. на підтвердження чого надала довідку від 22.04.2014 року з банку про суму заборгованості. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково по таким підставам. Судом встановлено, що [PERSON] згідно з договором №21050199870 від 30.03.2011 року отримала кредит у ПАТ «Банк професійного фінансування», правонаступником якого згідно договору купівлі-продажу від 06.08.2012 року , на суму 89041,90 грн. під 9,99 % на рік терміном до 01.04.2013 року. ( а.с. 5-8). Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором. Пунктом 5.1. кредитного договору передбачено, що погашення кредиту повинно здійснюватися до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Відповідно до умов Договору, Відповідач зобов»язується в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1 до нього - Графіком погашення кредиту. Згідно довідки ЗАТ «Альфа-Банк» від 22.04.2014 року загальна сума заборгованості [PERSON] по кредитному договору №21050199870 від 30.03.2011 року складає 22 233,58 грн. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 548 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечуються, якщо це встановлено договором або законом. Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, та у відповідності зі ст. 530 цього кодексу, у встановлений строк відповідно до договору. ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд 13.04.2014 року з позовом про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 20,80 кв.м. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.04.2011 року він купив у [PERSON] зазначений будинок, за який сплатив йому гроші, між тим нотаріально договір купівлі- продажу не посвідчувався. На підставі рішення Совєтського районного суду м. Макіївки від 05.03.2012 року договір купівлі- продажу будинку був визнаний дійсним, рішення набрало законної сили, однак, зареєструвати своє право власності на будинок він не може, оскільки вищевказаним рішенням суду за ним таке право не визнано. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав і просив задовольнити, оскільки іншого оформити своє право власності на належний йому житловий будинок, не має. Представник відповідача суду показав. що за дорученням від [PERSON] він займався купівлею - продажем житлового будинку [PERSON] Цей договір визнаний в судовому порядку дійсним, але в рішенні суду не зазначено про визнання за [PERSON] права власності на будинок, що стало перешкодою для реєстрації такого права. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Відповідно до ст.. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно рішення Совєтського районного суду м. Макіївки від 05.03.2012 року визнано дійсним договір купівлі- продажу від 30.04.2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], за яким [PERSON] купив, а [PERSON] продав будинок [ADDRESS].. Рішення набрало законної сили. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В судовому засіданні встановлено, що рішенням суду від 05.03.2012 року договір купівлі- продажу будинку [ADDRESS] визнаний дійсним, тобто [PERSON] придбав зазначений будинок у [PERSON] Однак, зареєструвати право власності належним чином, не має можливості, оскільки в рішенні суду за ним таке право не визнане. За таких обставин суд вважає можливим визнати за позивачем право власності за житловий будинок. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд 13 листопада 2014 року з позовом до [PERSON] про стягнення 5682,79 грн. заборгованості. Посилається на те, що згідно договору б/н від 15 квітня 2008 року, укладеного з ЗАТ комерційний банк «Приватбанк», [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості. ПАТ КБ « Приватбанк» є правонаступником цього банку. Так як [PERSON] не виконав прийнятих на себе зобов»язань за кредитним договором, станом на 30 вересня 2014 року рахується заборгованість 5682,79 грн, із яких по кредиту 996,79 грн., по процентам за користування кредитом 2317,79 грн., по комісії 1860 грн., штрафам 250 грн. фіксованої частини і 258,70 грн. процентної складової. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією актового запису про смерть від 28 грудня 2010 року, вчиненою виконавчим комітетом Білозерської міської ради. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 2 лютого 2015 року до участі в справі на стороні відповідача залучено його маму [PERSON]. Позивач уточнив свої вимоги 17 лютого 2015 року і просить стягнути з правонаступника померлого боржника [PERSON] 5682,79 грн. боргу за кредитним договором, укладеним з її сином. Представник позивача не приймав участі в судовому засіданні, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягає на позовних вимогах. Залучена до участі в справі на стороні відповідача правонаступник [PERSON] про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, в суд не прибула, справу розглянуто заочно. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Укладення кредитного договору між Приватбанком і [PERSON] підтверджено документами: заявою позичальника від 15 квітня 2008 року і Умовами та Правилами надання банківських послуг. Згідно наведеному позивачем розрахунку станом на 30 вересня 2014 року за цим договором рахується заборгованість на суму 5682,79 грн. У відповідності до положень ст. 1282 ЦК України, роз»яснень, викладених у п. 32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. За повідомленням Добропільської державної нотаріальної контори № 1618/01-16 від 30 грудня 2014 року спадкова справа після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, не відкрита. Позивачем не наведено доказів, яке майно і на яку вартість одержала у спадщину після смерті сина [PERSON] його мама [PERSON], і таких даних судом отримано. Тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором з правонаступника боржника [PERSON] суд відхиляє.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд 18.12.2015 з позовом до відповідача з вимогами: стягнути суму позики отриману відповідачем згідно розписки про отримання коштів від 01.12.2012 року (далі розписка) в розмірі 5800 доларів США, що за офіційним курсом на день звернення з позовом становить 145290 гривень та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов»язання в розмірі 174 долара США, що за офіційним курсом на день подання позову становить 4358 гривень 70 копійок. Впозові зазначає, що він належним чином виконав зобовязання згідно розписки і передав відповідачу грошові кошти в розмірі 7000 доларів США. Строк повернення позики встановлено у розписці протягом трьох років. В свою чергу, відповідач вчасно не виконав взяті на себе згідно договору зобовязання по поверненню позики, борг повернутий частково на суму 1200 доларів США. Під час судового розгляду представник позивача вимоги позову підтримав та просив їх задоволити. Також пояснив, що розрахунок трьох процентів річних проведено із простроченої суми з 06.03.2014 до 18.12.2015 і ця сума становить 174 дол. США. Під час судового засідання відповідач позов визнав частково та пояснив. Він не отримував кошти по борговій розписці, хоча і писав таку розписку 01.12.2012 на суму 7000 доларів США зі строком повернення коштів на протязі трьох років, оскільки в ДТП пошкодив належний позивачу автомобіль, а коштів для відшкодування у нього не було. Грошові кошти повертав частинами, всього повернув позивачу 1200 доларів США. На сьогодні у нього відсутні кошти для задоволення позовних вимог. Дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд 29.01.2014 року з позовом до Октябрського відділу Державної виконавчої служби про звільнення з-під арешту. Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтаватранс» має на праві колективної власності нежитлові приміщення у м.Полтаві, розташовані по вул.Довженка, 1-А, та 19/20 частини будівлі по вул.Чапаєва,9-А. З листа Октябрського ВДВС від 08.01.2014 року №38, стало відомо , що на вказані нежитлові приміщення накладено арешт. Октябрським ВДВС було помилково накладено арешт ТОВ «Полтаватранс» , що за адресою с.Верхоли, Полтавської обл., Полтавського р-н, пр..Тихий,6, замість ТОВ «Полтаватранс» м.Полтава,вул.Комарова,12. Просили звільнити майно з-під арешту. В судове засідання представник позивача не з»явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ в судове засідання не з»явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтаватранс» має на праві колективної власності нежитлові приміщення у м.Полтаві, розташовані по вул.Довженка, 1-А, та 19/20 частини будівлі по вул.Чапаєва,9-А.(а.с.7-9) Октябрським ВДВС накладено арешт на приміщення ТОВ «Полтаватранс», що розташовані по вул.Довженка,1-А та 19/20 частини будівлі по вул.Чапаєва, 9А в м.Полтаві. Причиною стала заборгованість товариства перед Управлінням Пенсійного фонду України Октябрського району . Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накледно арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту. Позивачем отримано лист 20.01.2014 року з Октябрського ВДВС про накладення арешту постановою від 22.01.2013 року. (а.с.5) Суд вважає, що описане і арештоване майно, яке належить позивачу слід звільнити з-під арешту. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд 30 травня 2014 року з позовом до відповідача про стягнення 4368,37 грн. заборгованості з оплати за послугу з централізованого опалення, яка утворилась за період з 1 грудня 2009 року до 1 лютого 2014 року. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» є правонаступником всіх прав та обов»язків ДП «Добропіллявугілля» і надає послугу з централізованого опалення, якою користується відповідач, котрий є членом сім»ї колишнього наймача жилого приміщення, розташованого в [ADDRESS] . В судове засідання представник позивача не прибув, направив письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує і не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи направлення судової повістки замовленим відправленням, в суд не прибув. Справу розглянуто заочно. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідно до особового рахунку № [NUMBER] жилого приміщення, виданого 18 листопада 2013 року ПП «Білозерська ремонтно - експлуатаційна служба «Прогрес», відповідач [PERSON] син наймача квартири [PERSON], померлої [INFO] року, зареєстрований і проживає в квартирі за адресою в [ADDRESS], в яку позивачем надається послуга з центрального опалення. Як видно з вибірки по особовому рахунку № [NUMBER], відкритого у філії «Управління комунальних котелень ТОВ «ДТЕК « Добропіллявугілля», в житло за адресою в [ADDRESS] нараховується оплата за послугу з центрального опалення згідно показань приладів обліку теплопостачання. Даною вибіркою підтверджується, що здійснюється щомісячне нарахування в період постачання теплоносія з 1 грудня 2009 року, оплата не проводиться, і станом на 1 лютого 2014 року є заборгованість в розмірі 4368 грн. 37 коп. Нарахування оплати за послугу здійснюється позивачем за тарифами, затвердженими рішенням виконкому Добропільської міської ради від 11 березня 2009 року. Статтею 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги (теплова енергія та інші) береться окремо за затвердженими в установленому порядку тарифами. А у відповідності до ст. 64 ЖК України члени сім»ї наймача несуть відповідальність за зобов»язаннями, які витікають із користування жилим приміщенням. Таким чином, суд задовольняє позов про стягнення з відповідача на користь позивача 4368,37 грн. заборгованості за послугу з центрального опалення. На підставі ст. ст. 64,67 ЖК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд в інтересах малолітнього [PERSON] з позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав. Заявлений позов обґрунтовував тим, що малолітній [PERSON], [INFO], народився у шлюбі відповідачів. Дитина проживає з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON], які самостійно займаються його утриманням та вихованням. Відповідачі усунулися від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не надають їй належного матеріального утримання, не цікавляться сином, не підтримують з ним стосунків. Комісія з питань захисту прав дитини Тисменицької РДА у своєму висновку від 05.08.2016 р. вважає за доцільне позбавити відповідачів, які ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, батьківських прав відносно їхнього малолітнього сина. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала і просила його задовольнити. Прокурор у судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідачі, які були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явилися повторно, від них не надійшло повідомлення про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], народився у шлюбі відповідачів [PERSON] та [PERSON] Відповідачі з часу народження дитини ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню малолітнього сина, а саме: не забезпечують йому належні умови для проживання, не піклуються про його здоровя та фізичний розвиток, не забезпечують йому належного догляду та не спілкуються з ним у обсязі, необхідному для нормального розвитку дитини такого віку, не надають йому жодного матеріального утримання, не проявляють щодо нього батьківської турботи та піклування. Дитина проживає з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON], які самостійно займаються утриманням та вихованням внука. Встановлені судом обставини підтверджуються показаннями свідка [PERSON], висновком № 05-16/02-20 комісії з питань захисту прав дитини від 05.08.2016 р. (а.с.4-5), копією свідоцтва про народження (а.с.6), копією свідоцтва про одруження відповідачів (а.с.7), довідкою про склад сімї (а.с.8), характеристикою (а.с.9), актами обстеження житлових та матеріально-побутових умов сімї від 13.01.2016 р., 19.04.2016 р., 16.06.2016 р., 22.06.2016 р. (а.с.10-12,14), довідкою-характеристикою від 23.06.2016 р. (а.с.15), характеристикою (а.с.16). З огляду на викладене, виходячи з інтересів дитини, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав щодо їх малолітнього сина. З відповідачів слід стягнути судовий збір в дохід державного бюджету по 275,60 грн. з кожного. На підставі наведеного, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 14.10.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 2001162352. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 24892,43 грн. В свою чергу позичальник зобов?язаний повністю повернути банку суму кредиту та виконати всі інші зобов?язання не пізніше 14.10.2014 року. Відповідно до п.1.4.2кредитного договору, сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначених в графіку платежів. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту. Відповідно до графіку платежів. Станом на 08.08.2014 року позичальник вимоги не виконав , а тому утворилась заборгованість в сумі 19528,77 грн. та судові витрати. Просять стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість в сумі 19528,77 грн. В судове засідання представник позивача не з?явився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з?явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що 14.10.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 2001162352. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 24892,43 грн. В свою чергу позичальник зобов?язаний повністю повернути банку суму кредиту та виконати всі інші зобов?язання не пізніше 14.10.2014 року. Відповідно до п.1.4.2кредитного договору, сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначених в графіку платежів. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту. Відповідно до графіку платежів. Станом на 08.08.2014 року заборгованість [PERSON] складає 19528,77 грн. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, своєю неправомірною бездіяльністю відповідачі порушили прийняті ними на себе зобов'язання, встановлені в Кредитному договорі та Договорі поруки. Відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. . За таких обставин, суд вважає стягнути з відповідачки заборгованість по кредитному договору в сумі 19528,77 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved