Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до Бахмацького районного суду Чернігівської області з позовом до Красилівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка проживала в [INFO] і померла 28.02.2010 року, склавши за життя заповіт, згідно з яким заповіла позивачу сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності сільгосппідприємства «Красилівське». Проте, на даний час позивач не має можливості належним чином оформити свої спадкові права у зв»язку з тим, що строк, який встановлений законом для прийняття спадщини, ним пропущений з поважних причин: перебуванням на стаціонарному лікуванні в Борзнянській ЦРЛ з 15.08.2010 року по 30.08.2010 року. Ухвалою суду від 28.07.2017 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено територіальну громаду в особі Чернігівської міської ради. Сторони в судове засідання не з»явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач свої вимоги підтримує, просить їх задовольнити; представник відповідача - Красилівської сільської ради заперечень проти позову не має; представник відповідача Чернігівської міської ради у вирішенні спору поклався на розсуд суду. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. Як було встановлено в судовому засіданні 28.02.2010 року померла [PERSON], яка була зареєстрована та з 11.04.2008 року по день смерті проживала в Чернігівському геріатричному пансіонаті в м.Чернігів, вул.Л.Пашина,12 (а.с. 8,13). Згідно з довідками, виданими виконкомом Красилівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області № 272 від 25.09.2014 року та № 147 від 30.03.2017 року [PERSON] до 20.04.2008 року була зареєстрована в [INFO] та на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0147010 мала право на земельну частку (пай), що перебувала у колективній власності підприємства «Красилівське» (пай № 35 загальною площею 3.41 га) (а.с.11,12). За життя [PERSON] залишила заповіт від 13.04.1999 року, згідно з яким заповіла позивачу сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності сільгосппідприємства «Красилівське» (а.с.9). Згідно з випискою із медичної картки [PERSON], виданою 30.08.2010 року Борзнянською ЦРЛ, [PERSON] з 15.08.2010 року по 30.08.2010 року перебував на стаціонарному лікуванні у зв»язку з рядом захворювань (а.с.36). Як вбачається з повідомлення Бахмацької районної державної нотаріальної контори № 1731/01-16 від 13.07.2017 року, спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] не відкривалася, оскільки ніхто із спадкоємців не звертався із заявою про прийняття спадщини чи про відмову у її прийнятті (а.с.33). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з положеннями ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Нормами ст.1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає реалізувати своє право на прийняття спадщини, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, подає нотаріусу заяву про прийняття спадщини у строк, встановлений законом. Як вбачається з матеріалів справи у визначений законом строк позивач не прийняв спадщину. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви. У відповідності до розяснень викладених в абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з розясненнями, які містяться в абз.28 п.2 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Як на поважну обставину пропуску строку подання заяви нотаріусу для прийняття спадщини, позивач посилається на своє перебування з 15.08.2010 року по 30.08.2010 року на стаціонарному лікуванні в Борзнянській ЦРЛ з приводу ряду захворювань. Дана обставина, на думку суду, заслуговує на увагу, оскільки право на подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини спадкоємець має в будь-який день встановленого законом строку, а перебування позивача на лікуванні перешкодило позивачу скористатись даним правом в останні дні встановленого законодавством строку для подання такої заяви і підтверджується наявними в справі доказами, а тому є всі підстави для задоволення позову [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved