Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивач в позові вказує, що [INFO] померла його дружина [PERSON] , що проживала в с. Бережани, Калинівського району Вінницької області. Спадкоємцями після смерті [PERSON] являються позивач (її чоловік), та їх спільний син [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилась спадщина: житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] . Позивач та його малолітній син є спадкоємцями за законом на майно померлої [PERSON] , в передбачений законом шестимісячний термін фактично прийняли спадщину вступивши в управління та володіння спадковим майном відповідно до ст. 1269 ЦК України, так як проживали разом з померлою за однією адресою, звернулись із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса та отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Однак оформити спадщину в нотаріальній конторі позивач не має можливості, по тій причині, що померлою при житті не було зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок, житловий будинок не було прийнято в експлуатацію. Тому звернувся до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] , який діє від свого імені та від імені малолітнього сина [PERSON] , надав до суду заяву про розгляд справи без його участі і підтриманні позовних вимог. Представник відповідача Бережанської сільської ради Калинівського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи наявна заява в якій вони позовні вимоги позивача визнають повністю та просять справу розглянути у відсутність їх представника. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] померла дружина позивача [PERSON] , що проживала в с. Бережани, Калинівського району Вінницької області. Спадкоємцями після смерті [PERSON] являються позивач (її чоловік), та їх спільний син [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилась спадщина: житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] . Позивач та його малолітній син є спадкоємцями за законом на майно померлої [PERSON] , в передбачений законом шестимісячний термін фактично прийняли спадщину вступивши в управління та володіння спадковим майном відповідно до ст. 1269 ЦК України, так як проживали разом з померлою за однією адресою, звернулись із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса та отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Однак оформити спадщину в нотаріальній конторі позивач не має можливості, по тій причині, що померлою при житті не було зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок, житловий будинок не було прийнято в експлуатацію. Статею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Крім того, виходячи зі змісту частин першої, другої статті 331 ЦК України, частини першої статті 182 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об`єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Померла [PERSON] у зв`язку зі смертю право власності на житловий будинок не встигла зареєструвати, а отже, не набула права власності на цей об`єкт нерухомості. Разом з тим, як забудоник, померла [PERSON] мала право вчиняти ці дії, а тому, такі її права входять до складу спадщини, як такі, що не є нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і можуть спадкуватися. Як роз`яснено у п.8 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершения будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Відповідно до правової позиції ВССУ, викладеної в п. 9 Інформаційного листа ВССУ від 04.07.2011 року, якщо будинок будувався згідно із законом, то до спадкоємця як до складу спадщини переходять обов`язки забудовника (отримати узгодження, здати в експлуатацію тощо). Враховуючи, що відповідач позов визнає, не заперечує проти визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом, тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За вказаних обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем та його малолітнім сином право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті дружини (матері) [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved