Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач заявив позов до [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що відповідно до заяви без номера від 09 червня 2007 року відповідач отримала кредит у розмірі 2000.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ними договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджено той факт, що він повністю проінформований про умови кредитування, які були наданні йому для ознайомлення в письмовій формі. Позивач свої зобовязання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме - надав відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач [PERSON] зобовязання за вказаним договором не виконала. У звязку із порушеннями зобовязань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 12 лютого 2018 року має заборгованість у сумі 11418,06 грн., яка складається із 5034,70 - нараховано відсотки за користування кредитом; 5824,78 нараховано пені; 250 грн. штраф(фіксована частина); 531,81 грн.- штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість не погашає. Тому позивач змушений звернутися до суду із даним позовом і просити суд винести рішення, яким стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором без номера від 09 червня 2007 року у сумі 11 418,06 грн., а також судові витрати у сумі 1762 грн. Ухвалою судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 26 березня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у судове засідання не зявився, подав до суду письмове клопотання за вхід.№1775 від 16.03.2018 року, в якому просить суд справу слухати в її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідно до повідомлення Писарівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області №64 від 22.03.2018 року, яке надійшло до суду 23.03.2018 року за вхід.№1953, відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрована [INFO]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання судовою повісткою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №2453500007631, яке повернулося з відміткою про отримання повістки 30 березня 2018 року. Про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала, клопотань про розгляд справи у її відсутність чи перенесення розгляду справи до суду не надійшло. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України\~\~ якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи те, що відповідач була належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не з'явилась в судове засідання, не повідомила суд про причини своєї неявки, тому вважаю за можливе провести судове засідання за відсутності відповідача. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів анкети - заяви без номера 09 червня 2007 року, додатку до неї, який є умовами договору, розрахунку заборгованості, судом встановлено, що між сторонами було укладено у простій письмовій формі договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000.00 грн., відповідач зобовязалася повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за його користування та комісію, однак, як слідує із розрахунків по договору, не виконала своїх зобовязань та допустила заборгованість станом на 12 лютого 2018 року у сумі 11418,06 грн. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобовязався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобовязався повернути кредит та проценти за користування кредитом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобовязує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобовязанні має право вимагати доказів того, що обовязок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непредявлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість кредиту у сумі 11418 грн. 06 коп. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - платіжним дорученням №PROM4BЕ8NT від 14 лютого 2018 року, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 1762 гривень. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.526, 527, 530, 533, 610, 611, 612, 623, 625, 631, 1048-1050, 1051, 1052, 1054, 1055, 1056, 1056-1 ЦК України.

Outcome: approved