Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Позивач Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , передання дитини органам опіки та піклування для подальшого влаштування, закріплення житла за малолітньою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на обліку Служби у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради з 20.03.2018 знаходиться малолітня [PERSON] , [INFO] , як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах. До служби у справах дітей по Новобаварському району надійшов акт від 11.02.2018 р. органу внутрішніх справа України про виявлення малолітньої [PERSON] , яка залишила без батьківського піклування, а також повідомлення адміністрації КЗОЗ «ХМБЛ № 18» про підкинуту чи знайдену дитину , доставлену до педіатричного відділення лікарні з діагнозом: гострий фарингіт. В межах наданих повноважень спеціалістами ССД по Новобаварському району встановлено, що дитина проживала разом з батьком, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] .Мати дитини, [PERSON] , з січня 2016 року з дочкою не проживала. Відповідач [PERSON] 11.02.2018 залишив дочку зі своєю вагітною співмешканкою, [PERSON] , яка згідно з вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.02.2018 була визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1ст. 115 КК України (замах на злочин, умисне вбивство) та засуджена до 7 років позбавлення волі. Вирок на той час не набрав законної сили. На засіданні комісії з питань захисту прав дітей виконавчого комітету ХМР 20.03.2018 року рекомендовано батькові [PERSON] , вжити заходи щодо тимчасового влаштування малолітньої [PERSON] до закладу до дітей у зв`язку зі станом здоров`я дитини та складними життєвими обставинами, в яких опинилася родина. На підставі рішення виконавчого комітету ХМР від 11.04.2018 № 229 [PERSON] 27.04.2018 року влаштована терміном на 6 місяців до комунального некомерційного підприємства «Обласний будинок дитини № 2», де перебуває по теперішній час. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] попереджались про відповідальність за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини, але вони не доклали жодних зусиль для повернення дитини в сім`ю, не відвідували дочку у дитячому закладі, нею не цікавились, не реагували на запрошення Департаменту служб у справах дітей ХМР з`явитися для співбесіди через закінчення терміну перебування малолітньої у будинку дитини . Згідно з актом обстеження умов проживання родини від 14.08.2018 у будинку [ADDRESS] не створені умови для проживання дитини, стіни в кімнатах обідрані, речі звалені. Опалення пічне, через займання вигоріла частково стеля, наявні меблі у ветхому стані, немає ліжка, відсутні дитячі речі, іграшки.Подвір`я захаращене будівельними матеріалами та сміттям. В судовому засіданні представник позивача Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістили, правом на подачу відзиву на позов не скористалися. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного. Батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] Відомості про батька внесені до актового запису про народження дитини відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України (а.с.9). Малолітня [PERSON] , [INFO] , з 20.03.2018 року перебуває на обліку Служби у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах (а.с.15). До ССД по Новобаварському району надійшло повідомлення від адміністрації КЗОЗ «ХМБЛ № 18» щодо малолітньої [PERSON] про підкинуту чи знайдену дитину (акт від 11.02.2018), яка була доставлена до педіатричного відділення лікарні з діагнозом: гострий фарингіт (а.с.12-14). За інформацією адміністрації Комунального закладу охорони здоров`я - «Міської дитячої поліклініки № 2» [PERSON] у жовтні 2017 року пройшла диспансеризацію у супроводі співмешканки батька, яка зі слів сусідів, зловживає спиртними напоями. Діагноз дитини: Функціональне овальне вікно, вроджений вірусний гепатит С, легка форма (а.с.16). Відповідно відомостей центра соціальних служб для сімї, дітей та молоді Новобаварського району м.Харкова, родина [PERSON] перебуває на обліку, як сім`я, яка знаходиться у складних життєвих обставинах. На підставі рішення від 28.02.2018 року родину взято під соціальний супровід у зв`язку з необхідністю здійснення контролю за створенням належних умов для проживання дитини та подальшого вирішення соціальних питань. Актом обстеження умов проживання, складеного ССД по Новобаварському району 15.03.2018 року, встановлено, що за місцем проживання дитини: [ADDRESS] , не створено необхідних умов для проживання малолітньої дитини, кімнати знаходяться в стані ремонту (а.с.25). На засіданні комісії з питань захисту прав дітей виконавчого комітету ХМР 20.03.2018 року рекомендовано батькові [PERSON] , вжити заходи щодо тимчасового влаштування малолітньої [PERSON] до закладу до дітей у зв`язку зі станом здоров`я дитини та складними життєвими обставинами, в яких опинилася родина. Згідно з рекомендаціями, 21.03.2018 року [PERSON] звернувся до Харківського міського голови з заявою про влаштування малолітньої [PERSON] до будинку дитини на повне державне утримання терміном на 6 місяців (а.с.17). На підставі рішення виконавчого комітету ХМР від 11.04.2018 № 229 [PERSON] 27.04.2018 року влаштована терміном на 6 місяців до комунального некомерційного підприємства «Обласний будинок дитини № 2», де перебуває по теперішній час (а.с.18). Листом КНП «Обласний будинок дитини № 2» № 112 від 11.10.2018 року встановлено, що за період з 27.04.2018 року по 11.10.2018 рік (час перебування [PERSON] , [INFO], в обласному будинку дитини № 2), ані мати [PERSON] , ані батько [PERSON] дитину не відвідували, не телефонували до закладу та не цікавились станом її здоров`я, не ініціювали питання про повернення дитини на виховання (а.с.20,21). Повторними актами обстеження умов проживання родини від 14.08.2018 року, 01.10.2019 року встановлено, що у приміщенні за адресою: [ADDRESS] так і не створені умови для проживання дитини, стіни в кімнатах обідрані, речі звалені, частково вигоріла стеля, наявні меблі у ветхому стані, відсутні дитячі речі, іграшки (а.с.26,91). Батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] попереджались про відповідальність за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини, але відповідачі не доклали жодних зусиль для повернення дитини в сім`ю, не відвідували [PERSON] у дитячому закладі, не звертались до ССД по Новобаварському району із заявами щодо повернення дитини на виховання батькам. В судовому засіданні встановлено, що батько дитини [PERSON] , рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 17.09.2018 року був позбавлений батьківських прав щодо свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.23-24). Мати - [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, засуджена 25.01.2017 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.190 КК України до штрафу у розмірі 510 грн., вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 22.11.2018 року за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки (а.с.86-88). Крім того, згідно інформації Служби у справах дітей по Шевченківському району від 15.08.2018 року № 02-26/958-18, відповідач [PERSON] в КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1» залишила ще одну новонароджену дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , якій надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано до КЗОЗ «Обласний будинок дитини «Зелений гай» (а.с.89-90). Відповідно до «Порядку проведення органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини» питання щодо позбавлення батьківських прав відповідача розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Відповідачі неодноразово запрошувалась на засідання комісії, але не з`явились. За висновком Департаменту служб у справах дітей від 27.11.2018 № 737, виходячи з інтересів дитини, Департамент вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] і [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з вимогами ч.2 ст. 150, ч.ч. 3,4 ст. 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За приписами статті 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За нормами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Пунктом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. З наданих суду доказів встановлено, що батьки малолітньої [PERSON] , [INFO] , свідомо нехтують своїми обов`язками щодо виховання та розвитку дитини, передбаченими ст.150,155 СК України, ухиляються від виконання своїх обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, самоусунулися від виховання та утримання доньки, зовсім з нею не спілкуються, не бачаться і не проявляють ніякого інтересу до життя, здоров`я, розвитку дитини, а тому позовні вимоги є доведеними і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана батькам, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Порядок відібрання і передання дитини встановлюється законом. Таким чином, малолітню дитину [PERSON] необхідно передати органам опіки та піклування в особі Служби у справах дітей по Новобаварському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради для подальшого влаштування. Згідно п. 2 ч.1 ст. 248 Сімейного Кодексу України дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про необхідність закріплення житла за малолітньою [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] до досягнення дитиною повноліття. За вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved