Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та витрат по оплаті судового збору, мотивуючи тим, що 15 січня 2014 року [PERSON] отримала в кредитній спілці «Самопоміч» кредит в сумі 10 000,00 гривень по кредитному договору № 2422 під 60 % річних терміном на 18 місяців з щомісячною оплатою основної суми і відсотків. З метою забезпечення кредиту відповідачі [PERSON], [PERSON] виступили поручителями оформивши в той же день договори поруки та зобов`язались у разі невиконання позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту, погасити всі платежі. За час дії кредитного договору [PERSON] не здійснила жодної проплати та не погашала заборгованості. Не реагували на такий стан і поручителі [PERSON], [PERSON] Станом на 25 травня 2015 року заборгованість становить 24 186 грн. 30 коп., в тому числі 10 000,00 гривень - основна сума і 14 186 грн. 30 коп. - відсотки. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та конвертами які повернулись за закінченням терміну зберігання. Про причини неявки відповідачі суд не повідомили, будь-яких заяв від них не надходило. З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору забезпеченого порукою, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителів. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 15 січня 2014 року між кредитною спілкою «Самопоміч» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № 2422 (а.с.3), за яким кредитна спілка надала, а позичальник (відповідачка [PERSON].) отримала кредит в сумі 10 000 гривень та зобов'язалась повернути його до 15 липня 2015 року (п. 1.4.). Пунктом 2.1. кредитного договору встановлено плату за користування кредитом в розмірі 60 % річних за фактичну кількість календарних днів користування кредитом за виключенням дня надання кредиту. Згідно п. 2.2. кредитного договору сторони погодили, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіку погашення, що є невід'ємною частиною договору. Незважаючи на взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, відповідачка [PERSON] не дотримувалась графіку сплати кредитних коштів та відсотків, внаслідок чого станом на 25 травня 2015 року в неї виникла заборгованість перед спілкою в розмірі 24 186 грн. 30 коп., в тому числі 10 000 гривень - основна сума і 14 186 грн. 30 коп. - відсотки. Вказана обставина підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 2422 від 15 січня 2014 року проведеним в особовій картці позичальника [PERSON] (а.с.24) За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором не представлено суду. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором № 2422 від 15 січня 2014 року, між КС «Самопоміч» та відповідачами [PERSON] та [PERSON] 15 січня 2014 року укладено договори поруки (а.с.5,6), відповідно до умов яких поручителі зобов'язалися перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У зв'язку з наведеним, поручитель за вимогою банку повинен нести солідарну відповідальність. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачів заборгованості за договором про надання споживчого кредиту є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати з оплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 548, 554, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1, 197 ЦПК України,

Outcome: approved