Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою, розташованою за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Легоцького, 64/15. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. стягнути з відповідача на користь позивача. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Легоцького,64/15. Право власності на квартиру підтверджується договором дарування від 13.07.2012року. Відповідач по справі, є її колишнім чоловіком, який зареєстрований у вищевказаній квартирі, але фактично не проживає у ній з лютого 2018 року по теперішній час. Позивач не в змозі звернутися до відповідача з проханням, щоб він добровільно виписався з належної їй квартири, оскільки останнє їй відоме місце проживання відповідача лише за адресою: м. Ужгород, вул. Легоцького, 64/15, де він наразі не проживає. Позивач в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи її було належним чином повідомлено. Проте нею подано до суду заяву, згідно якої вона не заперечує проти розгляду справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, неодноразово, будь-яких заяв або клопотань з приводу судового розгляду, неможливості прибути, чи інших суду не подав. Крім того, суд бере до уваги, що відповідачу достеменно відомо про наявність справи в суді, оскільки він подавав заяви по суті, зокрема, відповідач позов заперечує, не визнає, крім того задоволено клопотання відповідача про виклик та допит в якості свідків осіб. Такі особи на судовий виклик не з'являються, від одно зі свідків надійшла заява про відмову від дачі показань, у зв'язку з тим, що відповідач є його батьком, інший свідок в судові засідання також не з'являється. Відповідач в судові засідання не з'являється, свідків, яких він просив допитати в судове засідання не забезпечив, доказів на підтвердження своїх заперечень суду не надав. В зв'язку з наведеним, суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів без участі сторін, неявка яких не перешкоджає розгляду даної справи по суті відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, судом встановлено наступні обставини справи. З матеріалів справи вбачається, що право власності на квартиру № 15 в м. Ужгород в будинку № 64 по вул. Легоцького, належить [PERSON]. Крім того, суду надано копію договору дарування квартири від 13 липня 2012 року, який було укладено між [PERSON] та [PERSON] та посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 578. За умовами договору [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла в дар квартиру за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Легоцького, 64/15, що складається з трьох кімнат, житловою площею 46,60 кв.м., загальною площею 72,70 кв.м. Відповідно до довідки ТОВ «Житло-сервіс» № 594 від 02.10.2018 року, в квартирі з адресою м. Ужгород, вул. Легоцького, 64/15 зареєстрованими значаться [PERSON], [PERSON]Г, [PERSON], [PERSON], та [PERSON] Згідно зі змістом ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України). За положеннями ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Правова позиція Верховного суду України, що закріплена в постанові від 16 листопада 2016 року в справі № 6-709цс16 вказує на те, що власник житла має право усунути перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації. Верховний суд України у зазначеній постанові розяснює, що зазначена норма матеріального права (ст. 391 ЦК України) визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156\~ЖК УРСР;стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися правом власності на свій розсуд. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України\~витрати із сплати судового збору в сумі 704,80 грн., слід стягнути з відповідачів на користь позивача На підставі наведеного та

Outcome: approved