Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Рожищенської центральної районної лікарні, Міністерства охорони здоров'я України, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 15 березня 2012 року перебуваючи на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділені Рожищенської центральної лікарні Волинської області з діагнозом виразкове розширення вен та внаслідок неналежного виконання своїх функціональних обов'язків медичним персоналом отримав тілесні ушкодження, а саме: опіки обох ступенів ніг. Незважаючи на неодноразові скарги на біль в ділянці післяопераційної рани правої нижньої кінцівки, позивача було виписано з вказаного лікувального закладу. Після того, як 15.03.2012 року позивачу було прооперовано нижню кінцівку біля 12 години, коли він перебував під дією наркозу, працівники Рожищенської ЦРЛ підклали під обидві ноги пластикову пляшку з гарячою водою з метою зігрівання післяопераційного хворого. На наступний день, позивач виявив сліди опіків на обох ногах, а на правій нозі був піхур, який в скрила працівник ЦРЛ та наклала антисептичну пов'язку. Після виписки стан здоров'я позивача погіршився: наростав біль в ділянці опіку на правій нижній кінцівці, сама опікова поверхня покрилась чорною кіркою. Позивач змушений був звернутися за медичною допомогою до Волинського обласного опікового центру, де з 07 травня по 19 червня 2012 року знаходився на стаціонарному лікуванні з приводу: термічний інфікований термальний, глибокий, контрактний опік нижньої третини правої гомілки. Проведено терапевтичне лікування та неодноразове оперативне втручання (08.05.2012р., 15.05.2012 р., 05.06.2012 р.). Крім того, в зазначений період лікування позивач 08.05.2012 року переніс гіпертонічний криз. Дані обставини були предметом дослідження в межах проведеної судово-медичної експертизи, згідно якої виявлено тілесне ушкодження, яке відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, за ознакою довготривалого розладу здоров'я. Майнова шкода полягає у витратах на відновлення здоров'я та працездатності. Позивач поніс витрати на придбання палива для автомобіля в сумі 1300,08 грн., на придбання ліків, перев'язочних матеріалів в сумі 4264.82 грн., всього матеріальної шкоди позивачу заподіяно на суму 5564.90 грн.. Моральна шкода полягає у фізичному болю, який був наслідком неналежної медичної допомоги, а також у душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв'язку діями Рожищенської ЦРЛ і які виразилися в переживаннях стосовно стану свого здоров'я, тому моральну шкоду він оцінює в 20000 грн. Просить суд стягнути з відповідачів Рожищенської центральної районної лікарні, Міністерства охорони здоров'я України на його користь 5564.90 грн. матеріальної шкоди, 20000 грн. моральної шкоди, а всього 25564,90 грн. шляхом списання Державним казначейством України суми відшкодованої шкоди з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, судові витрати покласти на відповідачів. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача Рожищенської районної лікарні в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечення на позовну заяву підтримав. Вказав, що в ході проведення службового розслідування, не встановлено порушень з боку медичних працівників. Лікування хворого [PERSON] проводилось згідно локальних стандартів розроблених на основі Стандартів медичних технологій діагностично-лікувального процесу стаціонарної допомоги. Згідно висновку судово-медичної експертизи не встановлено час спричинення тілесних ушкоджень. Представник відповідача Міністерства охорони здоров'я України в судове засідання не з'явився, 26.08.2014 року подано заперечення проти позову, вважають вимоги позову необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не оскаржувались та не оскаржуються будь-які дії чи бездіяльність Міністерства охорони здоров'я України, як суб'єкта владних повноважень, та його посадових осіб, а отже відсутні будь-які протиправні діяння зі сторони МОЗ України, які могли завдати позивачеві моральну та матеріальну шкоду, просять відмовити у задоволені позову в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився, хоч належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Тому суд, ухвалив, провести розгляд справи у відсутності представника третьої особи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та не оспорюється учасниками процесу, що позивач по справі з 15 по 29 березня 2012 року знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Рожищенської районної лікарні на лікуванні. 15 березня 2012 року [PERSON] було проведено операцію - венезерез по Троянову - Транделенбергу. з 07 травня по 19 червня 2012 року він знаходився на стаціонарному лікуванні в Міській клінічній лікарні м.Луцьк з приводу: термічний інфікований термальний, глибокий, контрактний опік нижньої третини правої гомілки. Проведено терапевтичне лікування та неодноразове оперативне втручання. З оглянутого в судовому засіданні кримінального провадження № 12013020180000074, вбачається, зокрема з пояснень [PERSON], яка працює молодшою медсестрою санітаркою хірургічного відділення, що [PERSON] після проведення операції в Рожищенській Центральній районній лікарні в 2012 році з метою зігрівання ноги було покладено біля ніг пластикову пляшку з гарячою водою (а.с. 38 Кримінальне провадження). Дані показання підтвердили в судовому засіданні сам позивач та свідок [PERSON] Свідок [PERSON] показав, що він відбирав пояснення в [PERSON], підтвердив, що остання давала добровільно вищевказані показання, без будь-якого тиску. (а.с. 76-77 Кримінальне провадження). З висновку судово-медичного експерта № 330 від 07 березня 2013 року видно, що згідно даних медичної документації відомо, що в Луцькій МКЛ у гр. [PERSON] було виявлено тілесне ушкодження: термічний дермальний глибокий контакт опік нижньої третини правої гомілки площею 0,75 %. Дане тілесне ушкодження виникло від місцевої дії високої температури, за ступенем тяжкості відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, за ознакою довготривалого розладу здоров'я. (а.с.6-7). З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що тілесні ушкодження, які були виявлені у [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи виникли коли останній проходив лікування в Рожищенській Центральній районній лікарні в період з 15 по 29 березня 2012 року. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. В підтвердження позовної вимоги про відшкодування майнової шкоди позивачем подано доказів, що підтверджують понесення ним витрат, а саме медичних препаратів на суму 4264 грн. 82 коп. грн. (а.с.11-17 ). В решті позовних вимог позивача про відшкодування майнової шкоди суд відмовляє, оскільки представлені останнім квитанції про придбання палива до автомобіля, значиться дата після лікування [PERSON] в Луцькій міській клінічній лікарні. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вимоги розумності і справедливості, характер злочину, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, з відповідача Рожищенської Центральної районної лікарні слід стягнути в користь позивача у відшкодування моральної шкоди 3000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 487 грн. 20 коп. судового збору відповідно до задоволених вимог. В решті позовних вимог слід відмовити. Міністерство охорони здоров'я України діє відповідно до Положення про Міністерство охорони здоров'я України, яке затверджено Указом президента України від 13 квітня 2011 року. У відповідності до даного Положення МОЗ України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 176 ЦК України держава, АРК, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб. Позивачем не зазначено в чому саме полягають протиправні дії МОЗ України. Таким чином, вимоги позивача до МОЗ України є не обґрунтованими.

Outcome: partial