Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності, припинення права власності. Позивач у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд припинити право власності [PERSON], податковий номер [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [INFO] на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул. Комсомольська, 253-а, які належать на праві власності [PERSON], податковий номер [NUMBER]: земельна ділянка - на підставі договору купівлі - продажу виданого 02.02.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за № НВС 011393. Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна -838872812214. Номер запису про право власності - 13092688; житловий будинок - на підставі договору купівлі - продажу виданого 02.02.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за № НВС 011392. Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна -814925712214. Номер запису про право власності - 13091829. Визнати за ним право власності на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул. Комсомольська, 253-а. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомив. Зі згоди позивача суд проводить розгляд справи у заочному порядку, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 10 грудня 2015 року між [PERSON], з однієї сторони та [PERSON], з другої сторони, укладено договір позики про наступне. Так, [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв у власність 500 000 (п'ятсот тисяч) гривень 00 копійок. Своїм підписом на цьому договорі [PERSON] підтверджує факт одержання грошових коштів від [PERSON] Зазначені грошові кошти [PERSON] бере для придбання у власність земельної ділянки та житлового будинку розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул. Комсомольська, 253-а. Зазначену в п. 1 суму грошей, тобто 500 000 (п'ятсот тисяч) гривень 00 копійок, [PERSON] зобов'язується повернути [PERSON] готівкою до 01 травня 2016 року. Згідно з умовами договору повернення зазначеної в цьому договорі суми може мати місце за домовленістю сторін протягом строку дії цього договору будь-якими частками, однак остаточне повернення суми позики повинне бути зроблене не пізніше 01 травня 2016 року. Після повернення кожної частки, [PERSON] повинен видати розписку з визначенням суми повернутих грошей. [PERSON] вправі повернути, а [PERSON] зобов'язується прийняти позичену суму до настання строку, зазначеного в п. 2 цього договору. У разі не повернення грошових коштів у визначений даними договором термін, [PERSON] має право звернутись до суду для визнання права власності на земельну ділянку та житловий будинок, які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул. Комсомольська, 253-а, на придбання яких [PERSON] запозичив грошові кошти. Позивач неодноразово звертався до відповідача, щодо повернення запозичених коштів, однак у зазначену дату грошові кошти позивачеві не повернуто, борг не сплачено. Пунктом 8 зазначеного договору передбачено, що будь-який спір, щодо даного договору має бути розглянутий за місцем знаходження майна [PERSON], а саме в Дніпропетровському районному суді Дніпропетровської області. Згідно ч. 1 ст. З ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. ст. 202, 207 Цивільного кодексу України - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин вважається таким ,що вчинений у письмовій формі , якщо його зміст зафіксований у в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору , інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України (надалі -ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. П.1 статті 1049 діючого Цивільного кодексу України, передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому ч.2 п.1 ст.1049 Цивільного кодексу встановлює що якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги. Строк повернення грошових коштів прямо зазначено в договорі та становить 01 травня 2016 року. Відповідно до чинного законодавства та пункту 5 договору позики, у разі невиконання або неналежного виконання [PERSON] своїх зобов'язань по договору позики, [PERSON] має право звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно, що належить [PERSON] на праві власності у сумі, що не перевищує заборгованість [PERSON] за договором позики перед [PERSON] Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ст. 16 ЦК України). Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з [PERSON], податковий номер [NUMBER] на користь [PERSON], податковий номер [NUMBER] необхідно стягнути сплачений останнім при подачі позову судовий збір у сумі 500 грн.

Outcome: approved