Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даним позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтований тим, що 07 лютого 2012 року між Управлінням водопровідно-каналізаційного господарства м. Володимира-Волинського та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] .В даній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] . Позивачем зобов`язання з надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення виконано, а відповідачі, своїх зобов`язань не виконують, внаслідок чого у них станом на 01.02.2021 року згідно особового рахунку № 3/1007 утворилась заборгованість перед підприємством в сумі, що становить 7784,74 грн., яка включає в себе 6095 грн. основної заборгованості, 988,54 грн. - сума, на яку збільшується борг внаслідок інфляційних процесів, 316,30 грн. - 3% річних, 384,90 грн. - пеня, які позивач і просить стягнути солідарно з відповідачів. Крім того, просить стягнути з відповідачів судові витрати у справі. Ухвалою судді від 12 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання призначено на 15 квітня 2021 року. В судовому засіданні представник позивача Завадська Я.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги заперечила, суду пояснила, що вона не працює та отримує незначну пенсію, а тому не має можливості оплачувати послуги з водопостачання за встановленими позивачем тарифами, які, на її думку, є завищеними. Просила суд при ухваленні рішення суму заборгованості стягнути лише з неї, а не солідарно, як просить позивач. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, за останнім відомим місцем його реєстрації. Про причини неявки відповідач не повідомив, відзив на позов, а також заяву про слухання справи у його відсутності не подав. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача [PERSON] , дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області (а.с.20-21). Також встановлено, що Управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Володимир-Волинський надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у квартиру [ADDRESS] у відповідності до договору від 07 лютого 2012 року, укладеного із відповідачем [PERSON] (а.с.12-13). У відповідності до п.п.1 п.15 договору відповідач зобов`язалась оплачувати послуги у встановлені договором строки. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що за період з 01.03.2017 року по 01.03.2020 року у відповідачів виникла заборгованість перед Управлінням водопровідно-каналізаційного господарства м. Володимир-Волинський за надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 7784,74 грн., яка включає в себе 6095 грн. основної заборгованості, 988,54 грн. - сума, на яку збільшується борг внаслідок інфляційних процесів, 316,30 грн. - 3% річних, 384,90 грн. - пеня. 21 січня 2021 року ухвалою судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області Каліщука А.А. скасовано судовий наказ у справі № 154/3577/20, провадження 2-н/154/296/20 виданий 22.12.2020 р. за заявою Управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Володимир-Волинський про стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення з підстав заперечення боржником заборгованості. Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Статтями 23, 24 Закону № 2633-IVпередбачено, що одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Критерієм якості послуги з централізованого водовідведення є безперешкодне приймання стічних вод у мережі виконавця з мереж споживача, за умови справності мереж споживача. Виконавець послуги з централізованого водопостачання повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та величини тиску. Параметри якості води повинні відповідати встановленим законодавством вимогам. Послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до положень пункту 17 Правил, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку (пункт 20 Правил). Згідно пункту 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Так, відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом, Управлінням водопровідно-каналізаційного господарства м. Володимир-Волинський щомісячно здійснюється централізоване постачання питної води до житла відповідачів. Дану обставину не спростовано відповідачами. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 01.02.2021 року заборгованість за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення по особовому рахунку № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , складає 6095 гривень. Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачами не надано. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Також, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення суми індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України. Суд погоджується з розрахунками сум трьох відсотків річних, інфляційних втрат та пені, зробленими позивачем та долученими до позовної заяви, з яких вбачається, що станом на 01.02.2021 року загальна сума трьох відсотків річних від суми простроченої відповідачем заборгованості становить 316,30 грн., а загальна сума інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості становить 988,54 грн. Сума пені нарахованої за кожен день прострочення зобов`язання становить 384,90 грн. При цьому суд звернув увагу на те, що у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, пеня, інфляційні нарахування та 3% річних від простроченої відповідачами заборгованості позивачем у його вимогах не нараховувалися, а відповідно й з відповідачів не стягуються. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Володимир-Волинський є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають до задоволення. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, відповідачі не надали суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростували доводи позивача щодо невиконання ним умов договору та наявність заборгованості за цим договором у розмірі 7784,74 грн. При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з вимог ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимоги позивача задоволені повністю, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 2227 грн., котрі він поніс у даній справі та які документально підтвердженні. На підставі викладеного,

Outcome: approved