Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач в позові вказує, що 17.05.2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № АЕ/1192081, за яким було застраховано цивільно-правову відповідальність водія автомобіля ГАЗ 3102, державний реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] . 08.10.2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ 3102, державний реєстраційний номер [NUMBER], за кермом якого знаходився [PERSON] та автомобіля ВА321144, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Наслідком ДТП стало пошкодження транспортних засобів. Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 31.10.2013 року [PERSON] притягнутий до адмінвідповідальності за скоєну ДТП. Внаслідок цієї пригоди пошкоджено застрахований автомобіль, вартість відновлюваного ремонту автомобіля ВА321144, державний реєстраційний номер [NUMBER] згідно звіту №13/328 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 14.10.2013 року складає 12484,28 грн. За вказаною ДТП ПАТ «Страхова Компанія «ТАС» сплатило, згідно заяви страхувальника [PERSON], відповідно до умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс №АЕ/1192081 страхове відшкодування у розмірі 12484,28 грн. Отже, сума матеріального збитку, яку позивач відшкодував власнику застрахованого транспортного засобу складає 12484,28 грн. Відповідач повідомив ПАТ «СГ»ТАС» про ДТП, подавши заяву про настання події лише 17.10.2013 року, не виконав обов'язок повідомити страхову групу про ДТП у визначені ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у строки та за відповідних умов. Так, відповідно до п.п.33.1.4 п 33.1 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водій транспортного засобу, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Відповідно до ст.38.1.1 (ґ) Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Витяг із Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо обставин подання регресного позову до страхувальника зазначений на зворотній стороні Договору (полісу). Верховний Суд України у постанові від 12.02.2014 року у справі № 6-1 ЦС 14 зробив правовий висновок, про те, що виходячи з аналізу статей 33,38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції з 18 вересня 2011), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів 38.1 статті 38 Закону, після внесення до них змін Законом України від 17.02.2011 року M3045-V1 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволені такого позову. 09.12.2014 року позивачем було направлено [PERSON] вимогу про компенсацію страхового відшкодування, однак останній у добровільному порядку не компенсував страхове відшкодування. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача Верещак В.М., що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, наявне в матеріалах справи. За вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Так, постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 31.10.2013 року відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП, під час якої застрахований автомобіль ВА321144, державний реєстраційний номер [NUMBER] зазнав пошкоджень. Дана постанова набрала законної сили, тому зазначені обставини не потребують доказування. Отже особою, винною у настанні страхового випадку, є відповідач [PERSON] Згідно звіту №13/328 від 14.10.2013 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВА321144, державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 12484,28 грн. Відповідно до умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № АЕ/1192081 ДТП ПАТ «Страхова Компанія «ТАС» сплатило, власнику автомобіля ВА321144, державний реєстраційний номер [NUMBER] страхове відшкодування у розмірі 12484,28 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2115 від 09.01.2014 року і відомістю №1090114 виплат від 09.01.2014 року. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Цивільну відповідальність [PERSON] за шкоду, завдану майну третіх осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди при експлуатації автомобіля ГАЗ 3102, державний реєстраційний номер [NUMBER] застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС», згідно полісу №АЕ/1192081. Отже, загальна сума боргу відповідача [PERSON] перед позивачем, яка підлягає стягненню становить 12484,28 грн. Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. витрат по сплаті судового збору. Так, згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.79 ЦПК України до судових витрат, зокрема відносяться витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., які позивач сплатив відповідно до платіжного доручення №43209 від 12.03.2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved