Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу, вказавши, що 26.09.2012 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичив [PERSON] 25 000 доларів США, (що на момент подачі позову еквівалентно 672\~250 грн.) з обовязком повернення до 25 вересня 2015 року. У визначений строк повернення коштів відповідач добровільно кошти в повному обсязі не повернув, розрахувався лише частково. Позивач просить стягнути з останнього 16 767 доларів США (станом на 27.03.2017 року по курсу НБУ 450\~864,63 грн.) боргу, із врахуванням того що частина боргу в сумі 65\~860 грн. (на час позики еквівалентно 8\~233 дол. США) позивачеві повернуто та стягнути судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявилась, подала заяву про слухання справи у її відсутності, вимоги позову підтримала Відповідач та її представник в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, під час попередніх судових засідань проти задоволення позову заперечували. За таких обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.09.2012 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичив [PERSON] 25 000 доларів США, (що на момент подачі позову еквівалентно 672\~250 грн.) з обовязком повернення до 25 вересня 2015 року, про що свідчить розписка, яка міститься в матеріалах справи. У визначений строк повернення коштів відповідач добровільно кошти в повному обсязі не повернув, доказів іншого суду не надано. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд вважає, що за таких обставин по справі, вимоги позивача є правомірними, оскільки відповідач взяті на себе зобовязання щодо повернення боргу виконав частково і з нього на користь позивача підлягають стягненню сума неповернутого боргу в розмірі 16 767 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 27.03.2017 року становить 450\~864,63 грн. та судові витрати по справі.

Outcome: approved