Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № С91.007.74189 від 20.12.2011 року, посилаючись на те, що відповідачка отримала у позивача кредит в розмірі 15752 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 25,00 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на день звернення з позовом до суду за відповідачкою наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 27 429 грн. 85 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомила. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за вказаним договором з боржника. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 20 грудня 2011 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № С91.007.74189 (а.с.6), за яким банк надав, а позичальник (відповідачка) отримала кредит на поточні потреби в розмірі 15 752 гривень та зобов'язалась повернути кошти протягом 24 місяців. Відповідно до пункту 1.4 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 25% річних від залишку суми кредиту. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідачка систематично порушувала умови, передбачені цим договором. На підтвердження цього надано довідку-розрахунок заборгованості за кредитним договором № С91.007.74189 від 20.12.2011 року (а.с.4). Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Станом на 29 жовтня 2013 року, згідно довідки про стан заборгованості за кредитним договором № С91.007.74189 від 20.12.2011 року, заборгованість відповідачки за кредитними зобов'язаннями становить 27 429 грн. 85 коп., з яких: основний борг - 1 629 грн. 40 коп., прострочений борг - 8 489 грн. 72 коп., прострочені проценти - 5 606 грн. 18 коп., строкові проценти - 62грн. 38 коп., нарахована плата за обслуговування кредиту - 291 грн. 41 коп., пеня - 11 350 грн. 76 коп. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачкою не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 20, 526, 527, 610, 611, 612, 1054, 1050 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 74, 88, 197 ЦПК України,

Outcome: approved