Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про позбавлення (припинення) права користування житловим приміщенням. На підставу своїх вимог спирається на те, що він є власником квартири [ADDRESS] . В даній квартирі він зареєстрував свого сина [PERSON] та дружину сина [PERSON] Протягом останнього часу проживання в квартирі відповідач [PERSON] не сплачувала за комунальні послуги, не бажає доглядати за квартирою та її утримувати. Після розірвання шлюбу з сином позивача відповідачка перестала буди членом його сім`ї, більше року там не проживає, однак залишається зареєстрованою в квартирі і не бажає добровільно знятися з місця реєстрації, чим створює перешкоди позивачу в користуванні житловим приміщенням, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом та просить позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , зняти її з реєстрації та стягнути судові витрати. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали частково та просили позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та стягнути судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, але на попередньому судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що викладені в позовній заяві обставини є невірними, оскільки за час проживання в квартирі вона здійснювала догляд за квартирою, з 2016 року сплачувала за комунальні послуги, однак син позивача, її колишній чоловік [PERSON] створював їй з дочкою нестерпні умови проживання - вимикав світло, перекривав воду, а потім, коли вона перебувала на роботі, змінив замки в дверях квартири, чим позбавив її та доньку житла. З тих пір вона вимушена проживати з дитиною у своїх батьків, однак добровільно знятись з реєстрації вона не бажає, оскільки квартира, яку позивач називає своєю була придбана також і за її кошти, хоча і оформлена на позивача. Представник третьої особи - служби у справах дітей Тальнівської районної державної адміністрації Черкаської проти задоволення позову не заперечив. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та вивчивши докази, надані по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи із слідуючого: Згідно договору купівлі-продажу від 05.12.2006 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно домової книги для реєстрації громадян, які проживають у будинку [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрована в даній квартирі з 10.09.2008 р. Рішенням Тальнівського районного суду від 07.12.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно договору оренди квартири від 10.03.2016 року [PERSON] надав свою квартиру в оренду [PERSON] строком на 2 роки 6 місяців. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1., ч.2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. ч.3 156 ЖК України члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги. Відповідно до вимог ст.ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, оскільки відповідач не надала суду доказів того, що спірну квартиру було куплено за кошти її сім`ї і оскільки з 2016 року відповідач вже не є членом сім`ї власника квартири і не проживає в квартирі понад 1 рік, то суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Враховуючи наведене,

Outcome: partial