Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, який обґрунтовує тим, що [PERSON] перебуває на обліку в Ужгородському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області та отримує пенсію за віком, призначену їй 30.10.2001року, згідно заяви та поданих документів. 15.08.2012 року згідно заяви [PERSON] проведено перерахунок пенсії з урахуванням надбавки як членам сімей загиблих осіб, що прирівняні до військової служби, що становила 211 грн. щомісяця, в той час як абз. 3 п.3 постанови КМУ від 28.12.2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення, передбачено інший вид надбавки як подружжю учасників бойових дій, які були інвалідами 4 категорії в розмірі 12% від розміру прожиткового мінімуму, що становить 101,28 грн. Таким чином, в результаті помилкового застосування надбавки як членам сімей загиблих осіб, що прирівняні до військової служби взамін надбавки як подружжю учасників бойових дій, які були інвалідами 4 категорії в розмірі 12%, в період 15.08.2012-31.12.2015 року виникла переплата в розмірі 5090,33 грн. Листом управління повідомило [PERSON] про виниклу переплату. Відповідачка дала згоду на щомісячне погашення заборгованості за рахунок стягнення з пенсійних виплат. Управлінням було розпочато утримання з пенсії, однак пізніше відповідачка відмовилася від утримання переплати з її пенсійних виплат, і станом на день подання позову сума переплати становить 4816,47 грн. Зазначає, що відповідно до пункту 4 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4, у разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої ст. 49 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» \~\~решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільної повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. Також вказує, що ст. 1215 ЦК України\~встановлює перелік майна, яке, незважаючи на відсутність підстав для його набуття, не підлягає поверненню особі, що його втратила. Відповідно до пункту 1 цієї статті, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендія, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Тобто, стверджує, що однією з умов, за якою перелічене вище майно не підлягає поверненню є те, що така виплата не є наслідком рахункової помилки з боку фізичної або юридичної особи, яка виплатила ці суми набувачу. Крім того зазначає, що законодавство в даний час не містить визначення поняття «рахункова помилка», але цією категорією оперують на практиці. До рахункових помилок прийнято відносити такі\~помилки в нарахованих сумах, які виникли в результаті неусвідомлених дій або випадкових подій і виявлення яких не вимагає правової оцінки, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні, невірне написання суми, помилки при введенні початкових даних в комп'ютерну програму, які не вимагають правової оцінки. Лічильною (рахунковою) помилкою у постанові від 24.12.1999 № 13 Верховний Суд України називає неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. І додає, що не можуть, вважатися такими помилками і пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону й інших нормативно-правові актів, у тому числі колективного договору. А тому на підставі вищенаведеного просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] надміру виплачені пенсіонерові суми пенсії по віку у розмірі 4816,47 грн. В судовому засіданні представник позивача надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 19.01.2018 року, причини нявки суду не відомі, а тому суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в Ужгородському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області та отримує пенсію за віком, що підтверджується протоколом № 3208 від 04.12.2001 року. Судом встановлено, що 15.08.2012 року [PERSON] проведено перерахунок пенсії з урахуванням надбавки як членам сімей загиблих осіб, що прирівняні до військової служби, що становила 211 грн. щомісяця. Водночас згідно з абз. 3 п.3 постанови КМУ від 28.12.2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення, [PERSON] передбачено інший вид надбавки як подружжю учасників бойових дій, які були інвалідами 4 категорії в розмірі 12% від розміру прожиткового мінімуму, що становить 101,28 грн., внаслідок чого виникла переплата пенсії за період з 15.08.2012 року 31.12.2015 року в сумі 5090,33 грн., яка частково була погашена за згодою відповідача за рахунок стягнення із пенсійних виплат, від чого в подальшому відповідач відмовилася, та на час звернення до суду становить 4816,47 грн. Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначено Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, який затверджений постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003 року. Згідно з п. 4 вищезазначеного Порядку, у разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої ст. 49 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» \~ решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України\~не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, законом визначено дві умови, за наявності яких можливе повернення надміру сплаченої суми пенсії: по-перше, якщо така виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум та наявність рахункової помилки покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~передбачено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» \~ суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові, стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями чи підроблених документів тощо. Позивачем не надано, а судом не встановлено жодних доказів зловживань з боку відповідача [PERSON], що стверджували б про її недобросовісність при нарахуванні розміру пенсії та отриманні надмірної суми пенсії. Наведені у вищезазначених нормативно-правових актах умови, за яких можливо повернення безпідставно отриманої пенсії, яка була виплачена позивачем відповідачу, також не знайшли свого підтвердження. Окрім того, оскільки у п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України\~законодавець чітко визначає характер помилки, яка може бути підставою для повернення коштів, а саме - рахункова помилка, то можна дійти висновку, що не всі помилки є підставою для повернення надміру сплачених пенсій, а лише ті, які пов'язані з помилками у розрахунках (арифметичні). Як вбачається з п. 24 Постанови від 24.12.1999 № 13 Верховного Суду України, до лічильних\~\~помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору. Водночас, до позовної заяви не долучено доказів, зокрема, висновку ревізії, акту перевірок чи службового розслідування, на підставі яких є можливим встановлення причини виникнення помилки при нарахуванні пенсії. Отже, без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача, та наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, відсутні підстави для стягнення з неї надмірно виплаченої суми пенсії відповідно до\~ст. 1215 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст.12, ч. 1 ст. 13, ст.\~81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області до [PERSON] про стягнення переплати пенсії. Крім того, у справі «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04, остаточне рішення від 20.01.2012 року) Європейський суд з прав людини у пункті 71 рішення вказав: «… потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). На підставі наведеного,

Outcome: dismissed