Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18.07.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №НАН2АU05600058, за умовами якого Відповідачу був наданий кредит у сумі 11190,11 доларів США під 12% річних, з кінцевим терміном повернення до 17.07.2014 року. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Проте договірні зобовязання відповідач не виконує, у результаті чого утворилася прострочена заборгованість за кредитом у сумі 33768,63 доларів США, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Сторони про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. В судове засідання зявилася представник позивача [PERSON], просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, однак зявився його представник за довіреністю [PERSON], просив суд застосувати до вимог банку позовну давність та на підставі чого відмовити позивачу у задоволенні його вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. 18.07.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №НАН2АU05600058 за умовами якого Відповідачу був наданий кредит у сумі 11190,11 доларів США під 12 % річних, з кінцевим терміном повернення до 17.07.2014 року, а відповідач у свою чергу, зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати банку проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Судом встановлено, що Банк свої зобовязанння за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти, однак, відповідач кредитні зобовязання не виконує, у результаті чого утворилася прострочена заборгованість за кредитом у сумі 33768,63 доларів США, яка складається з наступного: -7034,18 доларів США заборгованість за кредитом; -6722,40 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -767,83 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; -19244,22 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов кредитного договору, який є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), і вимог законодавства. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк зобовзяується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Статтею 1049 ЦК України також передбачено обовязок позичальника повернути позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленому Кредитним договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У відповідності до умов кредитного договору сторони договору встановили як строк дії договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань, так і строки виконання зобовязань зі щомісячними погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 17 липня 2014 року. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною кредитного договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями (п.7.1 кредитного договору). Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3\~ст. 254 ЦК України\~спливає у відповідне число останнього місяця строку. Згідно наданого до суду розрахунку заборгованості, відповідач перестав сплачувати кредит з 23 лютого 2009 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та з вимогами про дострокове повернення кредиту позивач звернувся 22 квітня 2015 року, включивши до позовних вимог як всю заборговану суму, так і майбутні платежі. Разом з тим, відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після\~переривання\~перебіг\~позовної\~давності\~починається заново (ч.ч. 1, 3\~ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5\~ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.\~ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами, а процентів - кожного місяця, наступного за місяцем, в рахунок якого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту\~\~(місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів держави. У відповідності до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, згідно за якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Рішення суду повинно бути законним (дотримано норми процесуального права під час розгляду справи та правильне вирішення спору, тобто вірне застосування матеріального закону) і обґрунтованим (обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні) у відповідності до приписів ст. 213 ЦПК України.

Outcome: dismissed