Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовною заявою, в якій просив визнати відповідача такою, що втратила право користування та зняти її з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , та усунути перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні майном шляхом примусового зняття відповідача з реєстрації за вищевказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником вищезазначеної квартири, а шлюб із відповідачем розірвано на підставі рішення суду. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні, у спірній квартирі зареєстровано двоє осіб: позивач та відповідач, хоча фактично відповідач з травня 2014 року там не проживає. Речей відповідача в квартирі немає, позивач проживає там разом із донькою [PERSON] . Оскільки відповідач не проживає за вищевказаною адресою, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за відповідача. Зазначає, що залишаючись зареєстрованою, відповідач позбавляє права відповідача на отримання субсидії на комунальні послуги. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність, а також відзив не подавала, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Представник третьої\~особи Державної\~міграційної служби\~України Головного\~управління ДМС\~в Дніпропетровській\~області у\~судове засідання\~не з`явився,\~про час\~і місце\~судового розгляду\~повідомлений належним\~чином,\~причини неявки\~суду не\~повідомив. Вислухавши представника позивача [PERSON] , свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Сторони перебували у шлюбі, який рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2012 року було розірвано (а.с.8-9). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] (а.с.10). Позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.11,22). За вищевказаною адресою відповідач зареєстрована з 24 листопада 2008 року (а.с.12,18). Згідно довідки, наданої головою правління Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельного кооперативу «ВИМПЕЛ» 10 грудня 2018 року, позивач разом із донькою [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він є головою правління Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу в будинку [ADDRESS] . Знає, що позивач проживає за вказаною адресою з 2000 року, приблизно у 2002-2003 роках одружився з відповідачем, а в 2012 році розлучився. Останній раз відповідача в квартирі бачив 2014 року. Зазначив, що позивач живе лише з донькою. Допитана у судовому засідання в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою сторін по справі та власником квартири [ADDRESS] де проживає з 1995 року. Знає, що в 2012 році позивач розлучився із відповідачем, а з 2014 року відповідач не живе в квартирі [ADDRESS] . Свідок пояснила, що має ключі від квартири позивача та тричі у день вигулює його собаку, тому знає, що позивач проживає там лише із донькою. Речей або інших предметів, які можуть належати відповідачу в квартирі не бачила, а також про випадки перешкоджання відповідачу проживати в квартирі позивача їй нічого не відомо. Дослідженими в судовому засіданні доказами поважні причини відсутності відповідача за місцем реєстрації не встановлені. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірній квартирі понад один рік без поважних причин, спроб вселитися не робила і ніхто не перешкоджав її проживанню або вселенню до неї, а тому вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є законними та обґрунтованими. Стосовно позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку суд зазначає наступне. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, враховуючи, що відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням і є підставою для такого зняття відповідача з реєстраційного обліку, та те, що позивач позов до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради не пред`явив, позовні вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial