Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Мотивує свої вимоги тим, що 09 листопада 2012 року близько 02 години 20 хвилин [PERSON] керуючи автомобілем «Сузукі Гранд Вітара», р.н. [NUMBER] в м. Києві на перехресті вул. Горького - вул. Димитрова в м. Києві рухаючись по другорядній дорозі не виконав вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу», не надав перевагу в русі автомобілю «Рено Логан», р.н. [NUMBER], що належить [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача було пошкоджено. Для визначення розміру матеріальної шкоди позивач звернувся до ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит», згідно висновку якого за № 2172 від 02 січня 2013 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Рено Логан», р.н. [NUMBER] складає 37329 гривень 56 копійок. За виготовлення звіту позивачем було сплачено 700 гривень. Крім того, позивач вказує, що йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 5000 гривень. Також просить суд вирішити питання про судові витрати, які складаються з суми судового збору у розмірі 423 гривні 31 копійка та витрат на правову допомогу у розмірі 5000 гривень, які позивач просить стягнути на його користь з відповідача. Позивач надіслав до суду клопотання слухати справу у його відсутність. Підтримав вимоги позовної заяви та просив суд ухвалити рішення, яким задовольнити позов повністю, а також вирішити питання про судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення судової повістки за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Про причину неявки суд не повідомив. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Заслухавши сторони, представників, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2013 року [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України із застосуванням адміністративного стягнення у позбавлення спеціального права. Зокрема судом встановлено, що 09 листопада 2012 року близько 02 години 20 хвилин [PERSON] керуючи автомобілем «Сузукі Гранд Вітара», р.н. [NUMBER] в м. Києві на перехресті вул. Горького - вул. Димитрова в м. Києві рухаючись по другорядній дорозі не виконав вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу», не надав перевагу в русі автомобілю «Рено Логан», р.н. [NUMBER], що належить [PERSON] На даний час постанова суду є такою, що набрала законної сили. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини і постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. З матеріалів висновку ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» за № 2172 від 02 січня 2013 року вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Рено Логан», р.н. [NUMBER] складає 37329 гривень 56 копійок. За виготовлення звіту [PERSON] було сплачено 700 гривень. Суд бере до уваги та покладає в основу мотивування даного рішення висновок ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» за № 2172 від 02 січня 2013 року, оскільки останній є повним, всебічним, об'єктивним, а дослідження проведене компетентним спеціалістом з використанням необхідної кількості методичної літератури. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення майнової шкоди з відповідача [PERSON] в межах суми пред'явленої позивачем до стягнення. Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума витрат на проведення оцінки, яка в конкретному випадку становить 700 гривень. Вирішуючи позов в частині вимог, щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що ці вимоги підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні факт спричинення моральної шкоди було встановлено, у звязку з чим вимоги в частині моральної шкоди на думку суду підлягають задоволенню з врахуванням змін в житті позивача, спричинених втратою автомобіля у вигляді переживань, позбавлення можливості пересуватися власним транспортом, його психологічного стану, втратою можливості вести звичайний для нього спосіб життя. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пленумом Верховного Суду України в п. 3 постанови № 4 від 31.03.95р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» звернуто увагу на те, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд дійшов висновку, що внаслідок протиправної поведінки відповідача [PERSON], позивач відчув хвилювання та зазнав душевних страждань, а тому позивачу [PERSON] завдано моральну шкоду з вини відповідача [PERSON], яку останній повинен відшкодувати на підставі ст. 1167 ЦК України, з врахуванням його матеріального стану та з врахуванням обставин справи, характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач. При визначенні розміру відшкодування суд враховує вимоги розумності та справедливості і задовольняє позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди повністю у розмірі 5000 гривень. В той же час суд вважає доведеною позивачем, сплату ним суми витрат на правову допомогу, що підтверджується квитанцією про сплату суми такої у розмірі 5000 гривень та наявністю договору про надання правової допомоги № 354-Ц від 30 жовтня 2013 року і на погляд суду такі витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача з відповідача [PERSON] За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позов повністю. Розподіл судових витрат в частині вирішення питання про розподіл судового збору між сторонами вирішити в за правилами ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача 423 гривні 31 копійку судового збору.

Outcome: approved