Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, уточнивши позовні вимоги просить стягнути з останнього суму боргу в розмірі 2097583 грн. 14 коп. та 3654 грн. судового збору. Позов мотивує тим, що 23.01.2009 року сторони уклали договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 560000 гривень, що на день передачі грошей було еквівалентно 70000 доларам США, які відповідач зобовязався повернути до 30.12.2014р. При цьому, сума позики, яка підлягає поверненню на день остаточного розрахунку має відповідати еквівалентові суми доларів США, за середнім курсом продажу комерційних банків міста Львова (за вибором позикодавця) на день передачі грошей. Оскільки відповідач своїх зобов'язань за договором позики не виконав, станом на день подання позовної заяви еквівалент 70000 доларів США становить 1514478 грн., тому просить вказану суму стягнути з відповідача. Крім цього, оскільки відповідач прострочив виконання свого грошового зобов'язання, то просить у відповідності до ст.625 ЦК України стягнути з останнього три відсотки річних та інфляційні втрати, які станом на 23.11.2015 року становлять 34106,87 грн. та 548998,27 грн. відповідно. В судовому засіданні 22.07.2015 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали. В решту судових засідань, не з'явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх участі, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити. Відповідач в судовому засіданні 22.07.2015 року позовні вимоги визнав частково. В решту судових засідань не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши думку позивача, його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з копії договору позики (а.с.52-53), укладеного між сторонами 23.01.2009 року, [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 560000 грн., що на день передачі грошей відповідала еквівалентній сумі 70000 доларів США за середнім курсом їх продажу комерційними банками м.Львова, які відповідно до пп.б п.2 договору [PERSON] зобовязався повернути до 30.12.2014р. При цьому, повна сума позики, яка підлягає поверненню на день остаточного розрахунку має відповідати еквівалентові суми доларів США, за середнім курсом продажу комерційних банків міста Львова (за вибором позикодавця) на день передачі грошей. Відповідно до п.1 вказаного договору передачу грошей було здійснено до підписання цього договору. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з позовної заяви та визнано в судовому засіданні відповідачем, останній у встановлений договором строк зобовязання не виконав, гроші не повернув, чим порушив майнові права позивача, а тому суд приходить до висновку, що такі підлягають відновленню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 1514478 грн. еквівалент 70000 доларів США основного боргу. Крім цього, відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки строк виконання зобов'язання [PERSON] настав 30.12.2014 року (пп.б п.2 договору), однак таке на даний час останнім так і не виконано, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат, які згідно з розрахунком заборгованості (а.с.55, 56) станом на 23.11.2015 року становлять 34106,87 грн. та 548998,27 грн. відповідно. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути 2097583,14 грн., з яких: 1514478 грн. еквівалент 70000 доларів США основного боргу, 34106,87 грн. - три проценти річних та 548998,27 грн. інфляційних втрат. При цьому, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім та документально підтверджений (а.с.1а) судовий збір у розмірі 3654 грн.

Outcome: approved