Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення з нього боргу в сумі 84000 гривен. , а також 6090 грн відсотків за користування грошима. Свої вимоги мотивує тим, що він продав [PERSON] дві музичні колонки та монітор за 1200 грн. Так як відповідач не мав на той час коштів вони домовились що він розрахується за товар 20.04.2008 року, про що написав відповідну розписку. Враховуючи, що відповідач станом на 20.07.2011 року, з врахуванням суми боргу, відсотків , інфляційних нарахувань, заборгував йому 7818 грн та не віддавав грошові кошти він звернувся до суду. Рішенням суду з відповідача було стягнуто вказану суму, але він грошові кошти не сплатив. Станом на 23.09.2013 року, борг з урахуванням відсотків вже становив 16360 грн, про що відповідач надав йому власноруч написану розписку, згідно якої зобов»язався віддати грошові кошти до 01.02.2014 року, а в разі прострочення виконання зобов»язання зобов»ячався сплатити відсотки у розмірі 0.2 % від простроченої суми. У зв»язку з тим, що відповідач свої зобов»язання не виконав, вони на підставі ст.ст. 604, 1053 ЦК України уклали договір позики від 07.04.2015 року, згідно якого домовились про зміну позиковим зобов»язанням боргу відповідача, який станом на 07.04.2015 року вже становив 37857.04 грн. Відповідно до вказаного договору відповідач зобов»язався сплатити суму позики не пізніше 31.12.2015 року та 126 % річних. У зв»язку з тим, що відповідач не виконав свого зобов»язання , станом на 22.03.2016 року борг з урахуванням відсотків становив 84\~000 грн. У зв»язку з визнанням вказаної суми боргу відповідач надав йому розписку та зобов»язався сплатити суму боргу до 01.04.2016 року, а у разі прострочення виконання зобов»язання, зобов»язався сплатити відсотки з розрахунку 0.25 від суми боргу за кожен день прострочення. В зв»язку з тим, що відповідач не виконав свої зобов»язання, за період з 01.04.2016 року по 29.04.2016 року він повинен сплатити відсотки в розмірі 6090 грн. Оскільки грошові кошти в добровільному порядку повернуті не були, він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав . В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги визнав повністю та пояснив, що [PERSON] не має можливості погасити заборгованість, оскільки ніде не працює. Також просив суд звернути увагу на неправильність розрахунків позивача та врахувати це при постановленні рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає ,що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок погашення боргу було стягнуто 7818 грн. Зі змісту рішення вбачається, що вказана сума була стягнута в рахунок погашення боргу за придбаний товар з урахуванням неустойки та інфляційних нарахувань (а.с. 6-8). 23.09.2013 року [PERSON] надав [PERSON] розписку, відповідно якої визнав, що винен [PERSON] 16360 грн з врахуванням відсотків за товар, який йому був переданий у вересні 2007 року. Борг зобов»язується повернути до 01 лютого 2014 року, а в разі прострочення виконання зобов»язання , зобов»язується сплатити відсотки з розрахунку 0.2 % від суми боргу за кожен день прострочення. 07 квітня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір про зміну позиковим зобов»язанням боргу [PERSON] перед [PERSON], який станом на 07 квітня 2015 року становив 37857.04 грн та виник із договору купівлі-продажу за яким [PERSON] купив дві музичні колонки та монітор. [PERSON] за вказаним договором зобов»язався не пізніше 31 грудня 2015 року сплатити [PERSON] 37857.04 грн , 126 % річних, тобто 0.35 % за кожен день користування позикою. Також сторони домовились про те, що у разі, якщо курс гривні буде становити більше ніж 25.50 грн за один долар США, то повна сума процентів, що підлягає сплаті на 31 грудня 2015 року має відповідати еквівалентові суми 1400 доларів США за середнім курсом продажу комерційних банків м.Олександрії. 22.03.2016 року [PERSON] надав [PERSON] розписку, відповідно якої підтвердив, що заборгував [PERSON] 84000 грн з урахуванням відсотків за товар, який йому був переданий у вересні 2007 року та зобов»язався повернути вказану суму до 01.04.2016 року, а у разі прострочення, зобов»язався сплатити 0.25 % від загальної суми боргу за кожен день прострочення. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї вділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;2) зміна умов зобов'язання;3) сплата неустойки;4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Згідно ч.2 ст. 604 ЦК України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Згідно ст. 1053 ЦК України, за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047цього Кодексу). Згідно до ст.ст. 1046 , 1047 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти , а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути пред»явлена розписка позичальника або інший документ , який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми . Враховуючи, що на підставі наданих позивачем доказах, в судовому засіданні було встановлено, що між сторонами виник борг із договору купівлі продажу, який за згодою сторін був змінений позиковим зобов»язанням, яке відповідачем у строки встановлені договором, виконано не було, сума боргу та відсотків в розмірі 6090 грн (84000*0.25%*29) підлягають до стягнення на користь позивача (відсотки розраховані станом на 29.04.2016 року). Разом з тим, враховуючи, що з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення суду вже була стягнена сума боргу в розмірі 7818 грн та з метою уникнення подвійного стягнення , суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] заборгованість з вирахуванням вже стягнутої суми (84000 7818 = 76182 грн). Отже з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок погашення грошового зобов»язання підлягає стягненню сума в розмірі 76182 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України , стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З врахуванням вказаної норми закону, судові витрати на користь позивача, суд стягує пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial