Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно з договором кредитної лінії № 417/МК/2008-840 від 17 жовтня 2008 року, додаткової угоди № 1 від 17 жовтня 2008 року до договору кредитної лінії, додаткової угоди № 2 від 29 грудня 2010 року до договору кредитної лінії (далі кредитний договір) відповідачу [PERSON] було відкриту відновлювальну кредитну лінію в сумі 50 488,50 доларів США на строк до 15 жовтня 2015 року із сплатою 16,5% річних. В якості забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань щодо погашення кредиту та інших платежів, передбачених кредитним договором між позивачем та відповідачем ПП «Маркеттранс» в особі Березовської О. М. було укладено договір іпотеки № 417/МК/2008-840 від 17 жовтня 2008 року, де предметом іпотеки виступало нерухоме майно - туристична база ім. О. Вишні, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до укладеного договору відповідач [PERSON] повинен був щомісячно вносити мінімальний необхідний платіж відповідно до графіку повернення кредиту. Станом на 22 квітня 2014 року за кредитним договором виникла заборгованість перед позивачем зі сплати кредитних зобов'язань, яка становить 45862,64 доларів США. Позивач з урахуванням збільшення позовних вимог просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість в заявленому розмірі та звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем, на час реалізації предмета іпотеки передати його в управління позивачу. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Обидва відповідачі в судове засідання двічі не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 224, 169 ч.4 ЦПК України. Судом установлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно з договором кредитної лінії № 417/МК/2008-840 від 17 жовтня 2008 року, додаткової угоди № 1 від 17 жовтня 2008 року до договору кредитної лінії, додаткової угоди № 2 від 29 грудня 2014 року до договору кредитної лінії (далі кредитний договір) відповідачу [PERSON] було відкриту відновлювальну кредитну лінію в сумі 50 488,50 доларів США на строк до 15 жовтня 2015 року із сплатою 16,5% річних. В якості забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань щодо погашення кредиту та інших платежів, передбачених кредитним договором між позивачем та відповідачем ПП «Маркеттранс» в особі Березовської О. М. було укладено договір іпотеки № 417/МК/2008-840 від 17 жовтня 2008 року, де предметом іпотеки виступало нерухоме майно - туристична база ім. О. Вишні, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченим [PERSON], приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу 03.03.2008 року за р.№ 423. Судом встановлено, шо позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав повністю. Відповідач [PERSON] зобов'язання за кредитним договором не виконав, маючи заборгованість перед позивачем, що підтверджується розрахунком суми заборгованості. Згідно зі ст.526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до договору. Відповідно до ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю грошові кошти у тій самій сумі, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Вдповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону, відповідно до якої у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, у позивача виникло право на задоволення своїх вимог, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за Договором кредитної лінії Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Як вбачається з матеріалів справи позивач на виконання вимог ст. ст. 12, 35 ЗУ «Про іпотеку» надсилав відповідачам окремо кожному письмові вимоги про усунення порушень за кредитним договором. Основне зобовязання за кредитним договором не зважаючи на це не виконано. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч.1 ст.38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. За наявних обставин суд приходить до висновку, що позов в частині звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду. Таким чином, вимоги позивача в частині передання предмету іпотеки в його управління на час реалізації предмета іпотеки обгрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved