Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Позивачем [PERSON] пред`явлено вказану позовну заяву, в якій заявлено вимоги про визнання права на приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] та зобов`язання Покровську міську раду Донецької області провести дії по приватизації вказаної квартири за відсутністю ордеру на житло. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. Позивач [PERSON] з 08 липня 2015 року перебуває на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] , з 19 березня 2018 року є основним наймачем квартири. В вересні 2019 року [PERSON] звернулася до Покровської міської ради Донецької області з заявою про передачу у власність в порядку приватизації зазначену квартири. На таке звернення позивачем отримано відповідь відповідача, що здійснити приватизацію та оформити документи про передачу квартири немає законних підстав через неповний пакет документів, а саме відсутній ордер про надання жилої площі (договір найму жилої площі). [PERSON] вважає відмову Покровської міської ради Донецької області в проведенні процедури приватизації квартири необґрунтованою, тому за захистом оспорюваних прав посилаючись на Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян звернулася до суду. Судом порушено справу за правилами загального позовного провадження (між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення); розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Позивач [PERSON] , представник позивача адвокат Токарєва О.Г. (уповноважена договором про надання правової допомоги, ордером на ведення справи) надали заяву про розгляд справи в їх відсутність. Відповідачем Покровською міською радою Донецької області на позовну заяву в порядку ст. 190 ЦПК України подано відзив з висловленням заперечень проти заявлених вимог. Крім того, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України заявлено клопотання про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи підтверджено такі факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Красноармійськ Донецької області, громадянка України (відомості підтверджено копією паспорта а.с. 5). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 168/1 від 19.07.2019 року [PERSON] з 08.07.2015 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг № 168/1 від 19.07.2019 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). [PERSON] є донькою [PERSON] (підтверджено копією свідоцтва про народження а.с. 7). Рішенням Покровської міської ради Донецької області № 72 від 19.03.2018 року змінено договір найму жилого приміщення на іншого члена сім`ї та переоформлено особистий рахунок з [PERSON] , основного наймача квартири, на доньку [PERSON] , зареєстровану: [ADDRESS] , жила площа 26,0 кв.м., склад сім`ї одна особа (вона), у зв`язку зі зміною місця реєстрації у 2016 році батька в межах міста (а.с. 13). 11 вересня 2019 року [PERSON] подала до Покровської міської ради Донецької області документи на приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа Покровської міської ради Донецької області № 02-06/15050 від 11.09.2019 року [PERSON] роз`яснена, що за розглядом поданих документів з`ясувалося, що відсутня копія ордера про надання жилої площі приміщення за адресою: [ADDRESS] ; здійснити приватизацію та оформити документи про передачу квартири немає законних підстав через неповний пакет документів (а.с. 18). Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 328 ЦК України визначено підстави набуття права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Згідно з ч. 3 ст. 9 ЖК УРСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1, ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Згідно з п. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати) кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Пунктами 4, 5 ст. 5 передбачено право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. Згідно з приписами ч. ч. 1, 3, 10 Закону України № 2482-XII від 19.06.1992 року приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні абооперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд; передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Виходячи зі змісту вищевказаних норм закону, обов`язковими умовами для виникнення у мешканців права на приватизацію комунальної квартири є - постійне проживання таких осіб у зазначеному житлі та їх особисте звернення до органів приватизації з порушеного питання. Участь у приватизації житла мають право брати особи, які на законних підставах вселилися та проживають у житловому приміщенні, що підлягає приватизації. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] протягом тривалого часу фактично проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (підтверджено штампом в паспорті, копією довідки з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання). На спірну житлову площу, окрім [PERSON] ніхто не претендує, позивач вселилася у вказане житлове приміщення на законних підставах і протягом тривалого часу добросовісно використовує квартиру як єдине житло. За таких обставин, суд зазначає, що позивач набула право на подачу заяви про отримання житла у приватну власність. Згідно ч. 10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним, розширеному тлумаченню не підлягає, і як вбачається з матеріалів справи, на спірну квартиру позивача не розповсюджується. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , виготовленого 27.03.2019 року КП «Бюро технічної інвентаризації» на ім`я [PERSON] квартира посімейного заселення загальною площею 43,7 кв.м., жилою площею 26,2 кв.м., складається з двох кімнат: 1-а 11,5 кв.м., 2-а 14,7 кв.м., передпокій 7,3 кв.м., вбиральня (сполучена) 2,5 кв.м., кухня 6,6 кв.м., кладова 1,1 кв.м., обладнана балконом (а.с. 16-17). 11 вересня 2019 року [PERSON] звернулася до Покровської міської ради Донецької області із заявою про передачу їй у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , на що позивачем отримано відмову. Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. Так, відмова Покровської міської ради Донецької області ґрунтується посиланням на норми пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, що затверджено Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, яким визначено, що громадянином до органу приватизації подаються наступні документи: оформлена заява на приватизацію квартири, копію документа, що посвідчує особу, технічний паспорт на квартиру, довідка про склад сім`ї та займані приміщення, копія ордера про надання жилої площі, документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації, заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири. Разом з тим, позивачем [PERSON] не подано копію ордеру на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку. Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. При вирішенні спірних відносин суд акцентує увагу, що у статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародно-правових документах про права людини закріплено право на повагу до житла. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] до Покровської міської ради Донецької області разом з заявою про приватизацію житла було подано архівну довідку № 569 від 04.11.2019 року, видану Покровською міською радою Донецької області на звернення позивача щодо отримання ордеру про надання житлової площі (копію договору найму житлової площі) за адресою: [ADDRESS] , виданого на ім`я [PERSON] , а саме надано інформацію, що ордери про надання житлової площі та договори найму житлової площі на державне зберігання до архівного відділу не надходили (а.с. 14). Крім того, згідно листа приватного підприємства «Керуюча Компанія «Комфорт» № 161 від 24.05.2019 року на підставі рішення виконкому Покровської міської ради № 142 від 30.05.2017 року управителем житлового фонду м. Покровськ ПП «КК «Комфорт»; до компетенції підприємства не входить надання в користування квартир житлового фонду для заселення осіб, які мають на це право; не має можливості надати необхідну інформацію щодо підстав передачі в користування квартири [ADDRESS] (а.с. 12). За відомостями в паспорті позивач [PERSON] перебувала на реєстраційному обліку за наступними адресами місця проживання: з 12.02.1996 року по [INFO] року [ADDRESS] ; з 19.09.2013 року по 25.06.2015 року [ADDRESS] . Згідно довідки № 1004.024/41 від 02.08.2019 року [PERSON] в списках на приватизацію житла за житловими чеками за адресою: [ADDRESS] в ТВБВ № 10004/092 АТ «Ощадбанк» (м. Селидове) не значиться (а.с. 15). Згідно листа № 05-05/57 від 21.06.2019 року гуртожитки Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» призначені для проживання студентів на час навчання є власністю МОН України та в приватизації учасіт не приймають (а.с. 10). Згідно довідки комунального підприємства «Селидівське бюро технічної інвентаризації» № 258 від 05.07.2019 року згідно реєстрових даних (станом на 01.01.2013 року) 1/3 частка квартири за адресою: [ADDRESS] числиться за [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження Селидівської біржі нерухомості 24.12.2007 р. № 4413, зареєстроване у Селидівському БТІ 11.01.2008 р. за № 1205 (а.с. 39). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17331143, виданого Селидівським бюро технічної інвентаризації 11.01.2008 року квартира за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 40). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 203488784 від 10.03.2020 року [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 41). Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10.06.2010 р. № 15-рп/2010 кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, необхідно розуміти так, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних .метрів на сім`ю; у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду; весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною. З урахуванням викладених обставин та приймаючи до уваги той факт, що позивач на законних підставах проживає та є зареєстрованою в квартирі за адресою: [ADDRESS] , а відсутність копії ордеру на житлове приміщення позбавляє можливості реалізувати право на приватизацію квартири, - суд вважає необхідним зобов`язати Покровську міську раду Донецької області провести дії по приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] за відсутністю ордеру. Такий спосіб захисту є належним та достатнім, направлений одночасно як на відновлення порушеного права позивача, так і на виконання позитивного обов`язку держави в особі суду по створенню умов для реалізації та поваги до приватного та сімейного життя позивача, що узгоджується із нормами ч. 2 ст. 8, ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Що стосується позовних вимог про визнання за [PERSON] права на приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 8, 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до виключної компетенції органів приватизації, створених органами місцевого самоврядування, віднесені питання прийняття рішень про передачу об`єктів приватизації фізичним особам тощо і суд не вправі перебирати на себе зазначені вище повноваження органу місцевого самоврядування. Процедура передачі квартири у власність позивачу з видачею свідоцтва про право власності шляхом приватизації здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний фонд відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». З урахуванням вказаного, набуття житлового приміщення в порядку приватизації здійснюється винятково управлінськими, владними рішення органів виконавчої влади або місцевого самоврядування. Вимога [PERSON] про визнання за нею судовим рішенням права на приватизацію квартири не ґрунтується на чинному законодавстві, тому задоволенню не підлягає. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Разом з тим, питання про відшкодування понесених судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України позивачем не порушувалося. На підставі ст. ст. 15, 16, 328, 345 ЦК України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»,

Outcome: partial