Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом. В позові посилається на те, що постановою державного виконавця Бабушкінського ВДВС ДМУЮ від 23.02.2011 року було накладено арешт на належне їй нерухоме майно. 24.06.2011 року постановою держвиконавця закінчено виконавче провадження у звязку з його виконанням, проте арешт з майна позивача не знято. Також, постановою прокуратури Бабушкінського району м.Дніпропетровська було накладено арешт на майно позивача. У своїй відповіді відповідач наголошує на тому, що на теперішній час арешт зняти неможливо, оскільки ВП знищено. Тому позивач просить суд зняти арешт з нерухомого майна, а саме житлового будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпропетровський район, с.Новоолександрівка, вул.Гагаріна, буд.32, загальною площею 608,4 кв.м., житловою площею 156,9 кв.м., який був накладений постановою Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про накладання арешту на все майно від 23.02.2011 року та постановою прокуратури Бабушкінського району про накладання арешту на майно від 29.03.2012 року; зняти арешт з нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS], загальною площею 222,0 кв.м., житловою площею 154 кв.м., який був накладений постановою Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про накладання арешту на все майно від 23.02.2011 року та постановою прокуратури Бабушкінського району про накладання арешту на майно від 29.03.2012 року та зняти арешт з нерухомого майна, а саме паркувального місця поз.16 у приміщенні №105 цокольного поверху, що знаходиться за адресою: м.Дніпро, вул.Комсомольська, 52-б, який був накладений постановою Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про накладання арешту на все майно від 23.02.2011 року та постановою прокуратури Бабушкінського району про накладання арешту на майно від 29.03.2012 року. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження. Відповідачеві було запропоновано надати відзив на позов, але від нього відзиву на позов не надано. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до п. 3 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Судом встановлено, що постановою державного виконавця Бабушкінського ВДВС ДМУЮ від 23.02.2011 року було накладено арешт на належне [PERSON] нерухоме майно. Постановою прокуратури Бабушкінського району м.Дніпропетровська від 29.03.2012 року також було накладено арешт на належне позивачу майно. Згідно листа Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 03.10.2017 року №0314/21873, зняти арешт з майна позивача не виявляється можливим, оскільки виконавче провадження відносно [PERSON] на теперішній час знищено. Відповідно до ч.1ст.316\~ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч.1ст.319\~ЦК України власник\~володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Нормами ч.ч. 1, 2\~ст.321 ЦК України\~регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Такі правові регулювання містяться і в ст.1 Першого протоколу Європейської\~Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Відповідно до\~ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження»\~у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього\~Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Системний аналіз зазначених положень Закону дає суду підстави для висновку, що безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка приймається на підставі відповідного рішення суду. Право зняття арешту з майна належить лише державному виконавцю того органу державної виконавчої служби, який цей арешт накладав. Відповідно до ч.1\~ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»\~(у редакції станом на дату звернення з позовом до суду), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). На сьогоднішній день вищевказаний арешт не знято, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення, оскільки рішення суду на теперішній час виконано, а тому відсутні підстави для існування арешту майна боржника в рамках виконавчого провадження, в якому арешт було накладено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ч. 1\~ст.141 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сплачені ним сума судового збору. На підстав вищевикладеного,

Outcome: approved