Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.12.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та відповідачкою - [PERSON] укладено кредитний договір №247/2010, згідно з умовами якого банк зобов'язався надати відповідачці кредит в сумі 197 322 грн., строком до 21 грудня 2016 року, для здійснення розрахунків за договором купівлі-продажу автомобіля марки: MITSUBISHI, модель: ASX 1.5, рік випуску: 2010, об'єм двигуна: 1998, кузов: [NUMBER], № кузова (шасі): [NUMBER], зі сплатою 4% річних, а відповідачка зобов'язалась повернути кредит та сплатити за його користування проценти в сумі, строки та на умовах, що передбачені цим договором та графіком погашення кредиту. Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, на відміну від відповідачки, оскільки остання в порушення умов кредитного договору, свої зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 13.07.2015 року її заборгованість становить 226 118,54 грн. з яких: 77 985,15 грн.- кредит; 2 826,48 грн. - відсотки; 49 804, 59 грн. - комісія за РО; 95 502,32 грн. - штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка), яку позивач просить стягнути з відповідачки. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задоволити повність з підстав, викладених в ньому та проводити розгляд справи у її відсутності на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Відповідачка у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, тому суд з урахуванням положення п. 5 ст. 74, ст. 224 ЦПК України та заяви представника позивача, в якій вона не заперечувала проти такого розгляду справи, приходить до висновку про можливість слухати справу у її відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, 21.12.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та відповідачкою - [PERSON] укладено кредитний договір №247/2010, згідно з умовами якого банк зобов'язався надати останній кредит в сумі 197 322 грн. (а.с.4-12), що підтверджується меморіальним ордером (а.с.24). Згідно п. 1.1. вищезазначеного договору, банк надав відповідачці грошові кошти у сумі 197 322 грн., терміном повернення 21 грудня 2016 року, процентною ставкою 4% (п.4.1). Згідно п. 6 кредитного договору кредит надавався відповідачці для здійснення розрахунків за договором купівлі-продажу транспортного засобу, опис якого міститься в п. 7.1 спеціальної частини кредитного договору, а саме: автомобіль марки: MITSUBISHI, модель: ASX 1.5, рік випуску: 2010, об'єм двигуна: 1998, кузов: [NUMBER], № кузова (шасі): [NUMBER]. Відповідно до п. 1.6 кредитного договору кредит надавався відповідачці на умовах строковості, платності, повернення, цільового спрямування та забезпеченості. Згідно пункту 4.3. договору, за кожен випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, банк має право вимагати від відповідачки сплатити пеню, що розраховується від суми боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання, за кожний день, коли мало місце таке прострочення. Ставка, яка застосовується для обчислення пені вказана в п.13 - 0, 5% (нуль цілих п'ять десятих відсотка). Крім того, слід зазначити, що 21.12.2010 року, з метою забезпечення виконання відповідачкою зобов'язань за кредитним договором, між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та нею було укладено договір застави транспортного засобу, а саме MITSUBISHI, модель: ASX 1.5, рік випуску: 2010, об'єм двигуна: 1998, кузов: [NUMBER], № кузова (шасі): [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 17.12.2010р., РВ ДДАІ МВС України. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, виконав свої зобов'язання за кредитним договором, однак відповідачка, свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів, не виконала, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-5). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), тому у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в силу вищевказаних норм та умов договору, загальна заборгованість відповідачки за вищезазначеним кредитним договором перед позивачем станом на 13.07.2015 року становить 226 118,54 грн., з яких: 77 985,15 грн.- кредит; 2 826,48 грн. - відсотки; 49 804, 59 грн. - комісія за РО; 95 502,32 грн. - штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка). Крім того, слід зазначити, що у зв'язку з порушенням відповідачкою умов вищезазначеного кредитного договору, позивачем на її адресу 17.07.2015 року було направлено вимогу про повернення заборгованості (а.с.21), що підтверджується чеком поштових відправлень (а.с.23), однак вказана вимога залишилась останньою без виконання. В зв'язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, слід зазначити, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк»), виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПА Т «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно (а.с.25). Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільняється від сплати судового збору у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з вищезазначеним з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 261,18 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved