Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даним позовом до відповідачів, у позовній заяві зазначивши, що 21.02.2006р. між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011р. є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір №107/06-Ф, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 13 600 доларів США зі сплатою відсотків в сумі 9,5 % річних. Кредит було отримано відповідачем 21.02.2006р., що підтверджується заявою на видачу готівки №NL-105 01.03.2006р. Відповідно до п.3.4.1., 3.4.2., 3.4.3. Кредитного договору позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені п.1.3.1., 1.3.2. цього договору платежі шляхом здійснення перерахування на рахунок банку необхідного платежу у валюті Кредиту. Щомісячна сума мінімального необхідного платежу складає 323 долари США з урахуванням суми відсотків за користування кредитом. Позичальник вносить черговий мінімальний платіж, а також суму нарахованих відсотків, щомісячно до 5 числа наступного за місяцем, в якому було проведено нарахування. Відповідно до п.1.3.2 Кредитного договору плата за управління кредитом сплачується позичальником в розмірі 15 від суми кредиту зазначеної в п.1.1. одноразово не пізніше дати видачі кредиту та щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,5% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом, зазначеним у п.1.1. цього договору. Плата сплачується в повному обсязі за кожний календарний місяць, протягом яких позичальник користується кредитом. Попри взяті на себе зобовязання Позичальник не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни. Станом на 12.11.2015р. заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №107-06-Ф від 21.02.2006р. складає 28 719,06 доларів США та 309694,42грн., в тому числі: 11 989,91 доларів США заборгованість за кредитом (у тому числі прострочена); 10241,75 доларів США заборгованість по сплаті відсотків (у тому числі прострочена); 6 487,40 доларів США заборгованість по сплаті комісії (у тому числі прострочена); 309 694,42 грн. пеня за прострочення сплати кредиту. В якості забезпечення зобовязань позичальника 21.02.2006р. між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до умов яких поручитель зобовязався перед Банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що випливають з кредитного договору. Також, зазначає, що на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №113 від 05.06.2015р. «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» у ПАТ КБ «Надра» розпочалась процедура ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку. Просить суд стягнути солідарно з [PERSON] (ІПН [NUMBER]) та [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №107/06-Ф від 21.02.2006р. в розмірі 28 719,06 доларів США та 309694,42грн. судові витрати покласти на відповідачів. 23.11.2016р. відповідач [PERSON] подала заяву про застосування строків позовної давності, покликаючись на те, що із розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позовної заяви вбачається, що останнє погашення по кредиту та відсотках відбулося 04.01.2007р., однак позивач звернувся до суду перший раз 21.07.2010р. По штрафах, неустойках позовна давність 1 рік. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Строк предявлення позову по відсотках закінчився 04.02.2008р. Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася про порушення свого права, а саме з 04.02.2007р. Звернення до суду відбулося 21.07.2010р., а термін позовної давності сплив 04.02.2010р. Термін самого договору закінчився 21.02.2011р., тому просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності по кредитному договору №107/06-Ф та відмовити у задоволенні позову уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором . Представник позивача в судове засідання не прибув, однак подав суду заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, і подала заяву, в якій просить в задоволенні позовних вимог просить відмовити у звязку із спливом строків позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. З оглянутого в судовому засіданні кредитного договору №107/06-Ф від 21.02.2006 року укладеного між ВАТ КБ «Надра»» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») в особі заступника директора філії ВАТ КБ «Надра» Львівське РУ [PERSON] та [PERSON], встановлено, що останній банк надає кредит в сумі 13600 доларів США зі сплатою відсотків в сумі 9,5 % річних на придбання транспортного засобу строком на 60 місяців. Згідно п.3.4.1. кредитного договору щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 329 доларів США з урахуванням суми відсотків за користування кредитом. Позичальник вносить черговий мінімальний платіж, а також суму нарахованих відсотків, щомісячно до 5 числа наступного за місяцем в якому було проведено нарахування. Також, з оглянутого в судовому засіданні договору поруки від 21.02.2006р. між укладеного між ВАТ КБ «Надра»» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») в особі заступника директора філії ВАТ КБ «Надра» Львівське РУ [PERSON] та [PERSON], встановлено, що поручитель зобовязується відповідати перед кредитором за невиконання [PERSON] усіх її зобовязань в повному обсязі. У разі прострочення позичальником строку сплати мінімального необхідного платежу по погашенню кредиту визначеного у п.3.4.3. кредитного договору, а також у випадку прострочення строку додаткового виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплаті всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк визначений у п.4.2.3. договору позичальник сплачує банку пеню в розмірі одного відсотка від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Пунктом 4.2.4. Кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплаті нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий мінімальний платіж у терміни визначені в п.3.3.3. цього договору. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 21.02.2006 між сторонами укладений договір застави транспортного засобу автомобіля «Seat Altea 1.6/», 2005 року випуску. Також, для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 21.02.2006р. між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладений договір поруки, відповідно до якого останній поручився перед банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору №107/06-Ф від 21.02.2006р. Судом встановлено, що зобовязання за кредитним договором позивач виконав, надавши [PERSON] кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується заявою про видачу готівки №NL-105 від 01.03.2006р. Однак вона взятих на себе зобовязань за кредитним договором належним чином не виконала, не сплативши процентів за користування кредитними коштами, не повернувши чергових сум отриманого кредиту та не погасивши всієї суми кредиту. Також, суд бере до уваги доводи [PERSON] про сплив позовної давності, щодо застосування якої вона заявляла, суд визнає обгрунтованими, оскільки визначені в договорі строки платежів у погашення кредиторської заборгованості є окремими грошовими зобовязаннями перед банком, строк виконання якого визначений датою 04.01.2007р., тому з цієї дати обчислюється строк позовної давності. Разом із тим, оскільки в кредитному договорі передбачено, що його виконання здійснюється частинами відповідно до графіка погашення кредиту, то початком перебігу позовної давності для стягнення кредиту й процентів за користування кредитом є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, однак не сплатив його, а тому загальна позовна давність застосовується до кожного щомісячного простроченого платежу, який був визначений у договорі графіком платежів. Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч.1 ст.626 ЦК). Визначення поняття «зобовязання» міститься у ч.1 ст.509 ЦК. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно з нормою ст.526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (стст.530, 631 ЦК). Якщо в зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як убачається з кредитного договору №107/06-Ф, сторони встановили як строк дії договору строком на 60 місяців (п.1.4 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту до 21.02.2011 (пп.3.4.4. кредитного договору), так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів щомісяця до 5 числа включно кожного календарного місяця з мінімальною необхідною сумою платежу 329 доларів США (п.3.4.2.п.3.4.3 кредитного договору). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Про правові наслідки порушення зобовязання боржником йдеться також у ч.1 ст.611, чч.24 ст.612 ЦК, чч.1, 2 ст.220 ГК, які передбачають відповідальність боржника. Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору 21.02.2011р., так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 21.02.2011р. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання, згідно із ч.3 ст.254 ЦК, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязаний його початок (ст.253 ЦК). Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інте¬ресу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК). Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК). Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у стст.252255 ЦК. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору (пп.3.4.2) позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами до 05 числа кожного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань. [PERSON] перестала виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у звязку із чим з 04.01.2007 у неї утворилася заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до неї перший раз 21.07.2010р., а з даним позовом 22.08.2016р. Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, суд дійшов висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа. Таким чином, в задоволенні позову уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити.

Outcome: dismissed