Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач, діючи в інтересах неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок» Дніпропетровської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів (а.с.2-3). До участі у справі в порядку ст.45 ЦПК України, ст.. 23 Закону України «Про прокуратуру» вступив прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 Прокуратури Дніпропетровської області (а.с.39-40). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на обліку в управління-службі у справах дітей Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради перебувають неповнолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], як діти, що опинились у складних життєвих обставинах. Мати дітей - [PERSON], вихованням, матеріальним утриманням своїх дітей не займається, їх долею не цікавиться, не піклується про стан їх здоров'я, веде аморальний спосіб життя, не створює належних умов для проживання та розвитку дітей, тим самим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Батько дітей - неодноразово засуджений, з родиною тривалий час не проживає, вихованням та матеріальним утриманням дітей не займається, не піклується про стан їх здоров'я, не створює належних умов проживання та розвитку, тим самим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. На теперішній час діти перебувають в КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок» Дніпропетровської міської ради. Мати дітей обізнана про місце перебування дітей, але із заявою про повернення їй дітей не зверталась, відвідувала їх лише кілька разів, матеріальної допомоги на утримання дітей не надавала, тим самим проявляла байдужість до їх подальшого життя. Батько жодного разу дітей не відвідав, їх долею не цікавився. В наслідок такої бездіяльності батьків створилися умови, які шкодять інтересам дітей, у зв'язку з чим, позивач просить суд, позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні до її неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні до його неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; стягувати із [PERSON], [INFO], аліменти на утримання її неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на особистий рахунок дітей в Державному ощадному банку України, щомісячно; стягувати із [PERSON], [INFO], аліменти на утримання його неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на особистий рахунок дітей в Державному ощадному банку України, щомісячно. Заочним рішенням суду від 24 березня 2016 року позов задоволено у повному обсязі (а.с. 45-49). 18 квітня 2016 року [PERSON] подала до суду заяву про скасування вказаного заочного рішення суду (а.с.54-57). Ухвалою суду від 28 квітня 2016 року заочне рішення суду від 24.03.2016 року скасовано та призначено справу до судового розгляду (а.с.60). Позивач в особі свого представника за довіреністю - Лошкарьової В.Ю., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка - [PERSON], у судовому засіданні проти вимог позову заперечувала та просила відмовити у задоволенні позову. Співвідповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки не повідомив. Письмових зав про розгляд справи без своєї участі не надсилав. Третя особа - КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок» ДМР, в особі свого законного представника в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надіслала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без участі свого представника. Позовні вимоги підтримала (а.с. 121). Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні. повний текст рішення складений 08 липня 2016 року. При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, законів України, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, практику Верховного Суду України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З урахуванням вимог ст.1 Закону України «Про охорону дитинства», ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» дитина, яка залишилася без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав отримує визначене відповідно до законодавства становище дитини, позбавленої батьківського піклування, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг. Підставою звернення позивача до суду із позовом на захист прав та інтересів неповнолітнього є припинення особистих немайнових та майнових прав і обов'язків відповідачки у відношенні до сина, що спрямовано на набуття правового статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та отримання нею, у зв'язку із цим, особливого захисту і допомоги з боку держави. З'ясувавши обставини по справі, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], народилися у батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с.6,7). Батьки дітей перебувають у зареєстрованому шлюбі із 19 червня 2000 року (а.с.5). Мати дітей - [PERSON], вихованням та матеріальним утриманням дітей не займається, веде антигромадський спосіб життя, схильна до вживання алкогольних напоїв, із дітьми не проживає, часто залишала їх без нагляду, тим самим ухиляючись від виконання своїх батьківських обов'язків. Батько дітей - [PERSON], раніше судимий (а.с.10), з родиною тривалий час не проживає, вихованням та матеріальним утриманням дітей не займається, тим самим ухиляючись від виконання своїх батьківських обов'язків. Наказами управління-служби у справах дітей Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради дітей поставлено на облік дітей, які опинились в складних життєвих обставинах (а.с.8,9). На даний час неповнолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], перебувають в КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок» Дніпропетровської міської ради. За час перебування дітей КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок» ДМР мати дітей із заявою про повернення дітей в родину не зверталась. Відвідала дітей кілька разів, але матеріальної допомоги на їх утримання не навала, про стан здоров'я не цікавилась, подарунків на свято не дарувала. Батько дітей жодного разу не відвідав дітей, їх долею не цікавився. Висновком комісії органу опіки та піклування Ленінської районної у місті ради № 1/14-272 від 15.12.2015 року, яка розглянула питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON], у відношенні їх неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], визнано за доцільне в інтересах дітей позбавити їх батьківських прав (а.с. 19-20). Згідно довідки КЗ СЗ ЦСПРД «Барвінок» №190/01-06 від 16.05.2016 року встановлено, що діти - [PERSON], [PERSON] починаючи з 22.04.2015 року перебувають у закладі по теперішній час. Діти втретє потрапляють в даний заклад (з 26.03.2008 року по 16.08.2008 року, з 04.04.2011 року по 01.06.2011 року). За час перебування дітей у центрі мати відвідувала їх 30.06.2015 року, 15.07.2015 року, 04.10.2015 року, 29.11.2015 року, 20.12.2015 року, та ще кілька разів приходила у нетверезому стані, провокувала сварки, вела себе неадекватно, тому у зустрічі з дітьми було відмовлено (а.с.68,69). Також встановлено, що в період з 14.04.2009 року по 27.07.2011 року діти: [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], перебували на обліку служби у справах дітей Нікопольської райдержадміністрації як такі, що опинились у складних життєвих обставинах, у зв'язку із ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов'язків. 15 травня 2009 року та 06 березня 2013 року виконком Дмитрівської сільської ради Нікопольського району звертався до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовами до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно дітей [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], які були залишено без розгляду (а.с.70). В серпні 2015 року у відношенні [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДН №026735 від 31.08.2015 року, у зв'язку із тим, що вона не виконує свої батьківські обов'язки щодо виховання своїх неповнолітніх дітей: [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO] (спр. про адмін..правопор. №205/6928/16-п, а.с.1). Та постановою Ленінського районного суду м. дніпропетровська від 30 вересня 2015 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП у вигляді штрафу (спр. про адмін..правопор. №205/6928/16-п, а.с.16). Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний та духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За ч. 2, 5 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє їх від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.ст. 3, 155 Сімейного кодексу України, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли з ними не проживає. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Між тим, згідно вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд, оцінивши здобуті по справі докази за внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що батьки дітей - [PERSON], [PERSON], не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Не забезпечують неповнолітніх необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкуються із дітьми, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, тим самим дійсно ухиляються від виховання та утримання своїх неповнолітніх дітей. Тому, доводи позивача з приводу свідомого нехтування відповідачами свого батьківського обов'язку суд вважає обґрунтованими, у зв'язку із чим, позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON], [PERSON] батьківських прав підлягають задоволенню. У відповідності до статті 166 Сімейного Кодексу України, особа позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає право на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Також, відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Отже, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідачів аліменти, в розмірі 1/3 частини із всіх видів їх заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на утримання їх неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в судовому порядку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, тому що відповідачі, будучи батьками дітей зобов'язані їх матеріально утримувати. Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст.. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів у рівних частках на користь держави судовий збір за позовні вимоги немайнового та майнового характеру всього в сумі 1 102,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved