Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить: визнати протиправним та скасувати Рішення Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 13.12.2016 року №306 «Про видачу ордерів для проживання у житловому приміщенні в гуртожитку на [ADDRESS] » в частині видачі ордеру на квартиру № 314 (старий номер 66-67) , яка складається з двох кімнат житловою площею 30,8 кв.м., кухня площею 6,7 кв.м., загальна площа квартири 41,1 кв.м. гр. [PERSON] , склад сім`ї 4 особи: заявник, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка; визнати недійсним ордер на житлове приміщення від 16 грудня 2016 року №18, виданий Виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради [PERSON] на сім`ю з чотирьох чоловік на право зайняття житлового приміщення житловою площею 30,8 кв.м., яке складається з двох кімнат в гуртожитку по [ADDRESS] ; визнати протиправним та скасувати Розпорядження комісії з питань приватизації житла без № та дати при виконкомі Дрогобицької міської ради, яким передано жиле приміщення в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] у спільну часткову власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - в рівних частках кожному; визнати протиправним та скасувати Свідоцтво про право власності на жиле приміщення у гуртожитку від 15.03.2017р. Серія [NUMBER] , виданого 15.03.2017р. Комісією з питань приватизації при виконкомі Дрогобицької міської ради, на підставі якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить на праві спільної часткової власності кімната, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про реєстрацію за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) права власності на жиле приміщення у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1244961946106. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що Рішенням Дрогобицької міської ради № 924 від 31.01.2013 року Гуртожиток по [ADDRESS] прийнятий в комунальну власність територіальної громади м.Дрогобича з балансу ПАТ «ДЗАК» на баланс КП ЖЕО, як єдиний майновий комплекс разом з прибудинковою територією загальною площею 4585,5 кв.м. Рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради № 136 від 17.07.2013 «Про затвердження акту приймання-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність» затверджено акт приймання передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність від 15.07.2013, КП «ЖЕО» вирішено прийняти на баланс зазначений об`єкт житлового фонду. Розпорядженням комісії з питань приватизації житла без № та дати при виконкомі Дрогобицької міської ради передано жиле приміщення в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] у спільну часткову власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - в рівних частках кожному. Згідно Свідоцтва про право власності на жиле приміщення у гуртожитку від 15.03.2017 Серія СТА № 960221, виданого 15.03.2017 Комісією з питань приватизації при виконкомі Дрогобицької міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить на праві спільної часткової власності кімната, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа кімнати складає 41,1 кв.м., а в Ордері № 18 на житлове приміщення від 15.12.2016, вказано, що площа приміщення, надана у користування відповідачам становить 30,8 кв.м. Площа відповідачів збільшилась за рахунок самовільного перепланування та захоплення приміщень загального користування. З огляду на викладене вище, в нього виникла необхідність звернутися в суд за захистом порушених прав. Представник позивача Коцан Р.М. в судовому засіданні, позов підтримав повністю з підстав викладених в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, просить такий задоволити. Представник відповідачів ( [PERSON] , [PERSON] ) - [PERSON] в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити оскільки такий безпідставний, окрім цього заявлений не до тих відповідачів. Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися, не повідомивши причин неявки. Суд заслухавши доводи представників позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Судом встановлено, що Рішенням Дрогобицької міської ради № 924 від 31.01.2013 року Гуртожиток по [ADDRESS] прийнятий в комунальну власність територіальної громади м.Дрогобича з балансу ПАТ «ДЗАК» на баланс КП ЖЕО, як єдиний майновий комплекс разом з прибудинковою територією загальною площею 4585,5 кв.м. Рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради № 136 від 17.07.2013 «Про затвердження акту приймання-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність» затверджено акт приймання передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність від 15.07.2013, КП «ЖЕО» вирішено прийняти на баланс зазначений об`єкт житлового фонду. Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду приватизація державного житлового фонду» (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Статтею 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Розпорядженням комісії з питань приватизації житла без № та дати при виконкомі Дрогобицької міської ради передано жиле приміщення в гуртожитку за адресою6 [ADDRESS] у спільну часткову власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - в рівних частках кожному. 16 грудня 2016 року Виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради видано Ордер на житлове приміщення № 18 на прізвище [PERSON] з сім`єю із 4-х осіб на право зайняття житлового приміщення житловою площею 30,8 кв.м., яке складається з 2 кімнат, в гуртожитку по [ADDRESS] . 15.03.2017 Комісією з питань приватизації при виконкомі Дрогобицької міської ради видано Свідоцтво про право власності на житлове приміщення у гуртожитку (Серія СТА № 960221), яким посвідчено, що житлове приміщення яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності гр.. [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Загальна площа житлового приміщення становить 41,1 кв.м. В подальшому вказане свідоцтво стало підставою для державної реєстрації права власності на жиле приміщення за відповідачами, у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1244961946106 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Водночас Рішенням Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради № 306 від 13.12.2016 «Про видачу ордерів для проживання у житловому приміщенні в гуртожитку на [ADDRESS] », вирішено видати ордери «На квартиру № 314 (старий номер 66-67) , яка складається з двох кімнат житловою площею 30,8 кв.м., кухня 6,7 кв.м., загальна площа квартири 41,1 кв.м., гр.. [PERSON] , склад сім`ї - чотири особи: заявник, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка». В ордері на житлове приміщення відповідачам надано право на зайняття житлового приміщення житловою площею 30,8 кв.м., яке складається з 2 кімнат, а в Свідоцтві про право власності на житлове приміщення у гуртожитку, вже вказано площу 41,1 кв.м, причину такої різниці в написанні площі суду встановити не вдалося. Із наведеного вище слідує, що Рішенням видано ордер на квартиру, а в Ордері, Свідоцтві про право власності та Державному реєстрі речових прав вже вказано житлові приміщення, таким чином викладене в Ордері, Свідоцтві про право власності та Державному реєстрі речових прав не відповідає первинному документу тобто Рішенню Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради № 306 від 13.12.2016. Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Крім цього, з аналізу норм законодавства, яке регулює державну реєстрацію речових прав, випливає, що свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформляється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється. Свідоцтво про право власності не породжує виникнення у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності. Відтак, суд приходить до висновку, що вищезгадане Свідоцтво, як акт індивідуальної дії, видане з порушенням норм цивільного законодавства і порушує права та інтереси позивача, оскільки такий також має право на користування та розпорядження приміщеннями загального користування в тому числі має право здійснювати приватизацію такого. А тому зазначене Свідоцтво про право власності на житлове приміщення у гуртожитку (Серія СТА № 960221) підлягає скасуванню, відтак, рішення державного реєстратора Онишків І.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про право власності на дві житлові кімнати та кухню в гуртожитку підлягає скасуванню, оскільки воно є похідним від скасування державної реєстрації прав власності на зазначене вище майно. Що стосується позовних вимог в частині визнання протиправним та скасувати Рішення Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 13.12.2016 року №306 «Про видачу ордерів для проживання у житловому приміщенні в гуртожитку на [ADDRESS] » в частині видачі ордеру на квартиру № 314 (старий номер 66-67) , яка складається з двох кімнат житловою площею 30,8 кв.м., кухня площею 6,7 кв.м., загальна площа квартири 41,1 кв.м. гр. [PERSON] , склад сім`ї 4 особи: заявник, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка; визнання недійсним ордеру на житлове приміщення від 16 грудня 2016 року №18, виданий Виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради [PERSON] на сім`ю з чотирьох чоловік на право зайняття житлового приміщення житловою площею 30,8 кв.м., яке складається з двох кімнат в гуртожитку по [ADDRESS] ; визнання протиправним та скасувати Розпорядження комісії з питань приватизації житла без № та дати при виконкомі Дрогобицької міської ради, яким передано жиле приміщення в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] у спільну часткову власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - в рівних частках кожному, то суд виходить з наступного. За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вимогами статей 78, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Водночас із наведеного вище, вбачається, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази з боку позивача, які б свідчили про підставність вказаних позовних вимог, а тому позовні вимоги в цій частині, задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Виходячи із вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути солідарно в користь: позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved