Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Позивач в січні 2020 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування вказує, що згідно судового наказу від 07 листопада 2019 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Белоконна І.В. прийняла рішення про стягнення з позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). Вказує, що на даний час спільна дитина проживає разом з батьком, але спір стосовно визначення місця проживання дитини остаточно не вирішений. Зазначає, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 листопада 2018 року визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Постановою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 листопада 2018 року залишено без змін. Позивач вказує, що вищевказані рішення оскаржуються в касаційній інстанції. Використовуючи, вказані судові рішення, відповідач стягнув з позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина. 16 березня 2018 року позивач уклала шлюб з [PERSON] . Від цього шлюбу подружжя має спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що після народження другої дитини вона не може працювати і отримує допомогу від держави в розмірі 860 грн. щомісячно, таким чином, враховуючи інтереси другої дитини, яка також має право на утримання, є правові підстави для зменшення розміру аліментів. Підсумовуючи вищевикладене, позивач просила зменшити розмір аліментів, які стягуються з неї на утримання малолітнього сина на підставі судового наказу Оболонського районного суду м.Києва від 07.11.2019 р., з 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до 1/8 частини від всіх видів заробітку (доходу). Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29.01.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження. 29.05.2020 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з огляду на те, що до цього часу божником не сплачено на утримання сина жодної копійки по вищезазначеному судовому рішенню, хоча з 25 липня 2017 року по теперішній час [PERSON] , [INFO] , проживає разом з відповідачем. Вказує, що позивачка протягом 2017, 2018 та 2019 років безпідставно отримувала з нього аліменти, хоча дитина фактично була на його утриманні, тому він був вимушений звернутись до суду з позовом про звільнення його від сплати аліментів. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області №585/3239/19 від 17.12.2019 року позов відповідача було задоволено та звільнено з 27 серпня 2019 року від стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки його заробітку, щомісячно, до досягнення повноліття, згідно виконавчого листа Роменського міськрайонного суду Сумської області № 2-492 від 19.05.2009 року. Вважає, що позивачка не надала жодного належного доказу про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. 05.06.2020 року позивач надала суду відповідь на відзив, в якому вказала, що відповідач забрав сина та на даний час спір відносно визначення місця проживання дитини остаточно не вирішений. Позивач зазначає, що постійно надає допомогу на утримання дитини та буде надавати в майбутньому. Вказує, що регулярно буває в школі, відвідує збори, цікавиться його знаннями, сплачує всі фонди для школи та класу, сплачує аліменти, купує дитині речі, подарунки, різноманітні продукти. 22.06.2020 року на адресу суду від [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому він просив відмовити у позові в повному обсязі з мотивів того, що позивачем не було доведено погіршення матеріального стану. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, посилався на необґрунтованість заявлених позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON] , батьком якого є [PERSON] . Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 07.11.2018 року визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . (а.с.30-37). Постановою Київського апеляційного суду від 19.02.2019 року, апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, рішення Оболонського районного суду м.Києва від 07.11.2018 року - без змін (а.с.38-46). 07.11.2019 року Оболонським районним судом м.Києва видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.4). Судом встановлено, що 16 березня 2018 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстрований Дніпровським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в м.Києві, актовий запис № 408 (а.с.5). Від вищевказаного шлюбу подружжя має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою ВРУ № 789-XII від 27.02.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 4 ст.273 ЦПК України передбачено, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи викладене та те, що у позивача наявний обов`язок, як у матері, стосовно утримання двох дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та беручи до уваги, що позивач наразі не працює та перебуває у декреті по догляду за малолітньою донькою, виходячи із принципу справедливості та розумності закріпленого у ст. 3 ЦК України, суд вважає за доцільне зменшити розмір аліментів, які стягуються за судовим наказом Оболонського районного суду м.Києва № 2-н/756/489/19 від 07 листопада 2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) на 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зменшуючи розмір аліментів до 1/6 частини, суд враховує інтереси двох дітей позивача, матір`ю яких вона є, вважає, що діти повинні бути в однакових та рівних умовах, а тому в даному випадку зменшення розміру аліментів не буде суперечити інтересам дитини [PERSON] , оскільки судом повинні також враховуватися і інтереси малолітньої: [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України, з позивача та відповідача підтягають стягненню на користь держави судовий збір по 420 грн. 40 коп. з кожного. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Підсумовуючи вище викладене, суд вважає за доцільне у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу [PERSON] відмовити, оскільки відсутні належні докази на підтвердження здійснення відповідачем відповідних витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial