Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом в якому просить визнати за ним право на квартиру [ADDRESS]. Свої вимоги мотивують тим, що його батько [PERSON] отримав 24.08.1988 року ордер на вселення у квартиру [ADDRESS]. У січні 1998 році його батько [PERSON] вніс повністю пайовий внесок на рахунок відповідача за спірну квартиру. [INFO] помер його батько [PERSON], не залишав заповіту. Внаслідок чого відкрилась спадщина на вищевказане майно, та єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті спадкодавця є тільки він. За життя батька [PERSON] він проживав разом із спадкодавцем у вищевказаній квартирі, вступив у володіння майном, однак не може оформити спадкові права, так як [PERSON] при своєму житті не оформив право власності на вищезгадану квартиру, а отже, його право та інтереси порушені як спадкоємця, а тому він змушений звертається до суду за захистом такого. Просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, дав пояснення аналогічні викладених у позові. Просить позов задоволити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення), проти чого і не заперечив позивач. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є тільки позивач, а вона не претендує на майно спадкодавця, при цьому позивач проживав разом із спадкодавцем у квартирі [ADDRESS] і вступив у володіння майном. Однак позивач не може оформити спадкові права, так як [PERSON] при своєму житті не оформив право власності на вищезгадану квартиру. Просить позов задовольнити. Представник третьої особи П'ятої Львівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, однак подав клопотання 25.12.2013р. з якого видно, що він просить справу розглядати без їхньої участі, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив і позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON](а.с.7), який був членом Житлово-Будівельного кооперативу №38, якому надано на вселення у квартиру [ADDRESS] згідно ордера №024023 від 24.08.1988 року виданого на підставі рішення №287 від 18.08.1988 року(а.см.3). Померлий [PERSON] у січня 1988 року вніс повністю пайовий внесок за вищевказану квартиру. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] та єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті спадкодавця є позивач [PERSON]. Однак при житті [PERSON] не оформив документи на про право власності на спірну квартиру [ADDRESS]. Внаслідок чого позивач не може оформити у порядку спадкування за законом право власності на квартиру [ADDRESS] після смерті батька [PERSON]. При цьому за життя батька [PERSON] позивач постійно проживав разом із спадкодавцем у вищевказаній квартирі та вступив у володіння зазначеним майном. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 вказаного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.2 ст.328 ЦПК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Із п.19 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР №186 від 30.04.1985 року кооперативний житловий будинок належить житлово-будівельного кооперативу на праві власності, крім квартир у цьому будинку, за які громадянами повністю внесено пайові внески. Відповідно до ст.292 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до положень ст.ст.316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судовий захист права приватної власності громадян може, зокрема, здійснюватися шляхом розгляду справ за позовами про визнання права власності на майно. Згідно із ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952р. до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 р. кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В свою чергу положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 р. передбачають, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що визнання права власності на квартиру в порядку спадкування є єдиним можливим способом захисту порушених прав позивача За таких обставин, оцінюючи докази в їх сукупності, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід захистити право позивача на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України та визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved