Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач зазначила, що 12.07.2014р. уклала шлюб із відповідачем. [INFO] в них народився син [PERSON], батьком якого в свідоцтві про його народження зазначено відповідача. З травня 2015 року сторони припинили проживати однією сім'єю, та дитина на теперішній час мешкає разом із нею. Відповідач купує за її проханням іграшки для сина, одяг та харчування, однак між ними склалися неприязні відносини, через які вона вважає за потрібне звернутися з позовом до суду через побоювання, що він в подальшому може відмовитися утримувати сина добровільно. Просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позову та до досягнення ним повноліття; та судові витрати по справі. Відповідач позов не визнав, суду пояснив, що добровільно надає допомогу позивачу, купуючи за її проханням дитяче харчування, іграшки, предмети гігієни, оскільки між ними склалися неприязні відносини та на теперішній час вони проживають окремо. Заперечує проти позову, оскільки працює провідним юрисконсультом Чернігівського районного центру зайнятості, по роботі відвідує відділ ДВС Чернігівського районного управління юстиції та на нього «косо будуть дивитися». З цієї причини він також не звертався до бухгалтерії установи, де працює, з заявою про добровільне відрахування аліментів. Вважає, що звернення позивача до суду, та подальше примусове виконання рішення суду суперечитиме його принципам честі та гідності, оскільки від дитини він не відмовлявся. Зауважує, що позивач не пропонувала йому домовитися про його участь в утриманні сина, та просить суд зобов'язати [PERSON] надати йому розрахунковий рахунок для перерахування коштів на утримання дитини в сумі 600грн на місяць, щомісячно, 15 числа, починаючи з 15.07.2015р. до повноліття дитини. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. 12.07.2014р. сторони уклали шлюб, [INFO] в них народився син [PERSON], батьком якого в свідоцтві про його народження зазначено відповідача (а.с.5-6). На теперішній час шлюбні відносини між ними припинені, що сторонами не спростовується, та, згідно довідки № 2053 від 22.05.2015р. виконавчого комітету Чернігівської сільської ради, дитина проживає з позивачем (а.с.7). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позову та до досягнення ним повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи сімейний та матеріальний стан сторін (відповідач працює провідним юрисконсультом Чернігівського районного центру зайнятості, інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні сторін немає, на обліку у лікарів сторони та їх син не перебувають), суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позову та до досягнення ним повноліття. Суд не бере до уваги заперечення відповідача на позов, оскільки фактично вони обґрунтовані лише його небажанням висвітлювати свій теперішній сімейний стан, та ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову суперечитиме інтересам дитини. Судові витрати розподілити згідно положень ст.88 ЦПК України, та повернути позивачу помилково сплачений судовий збір.

Outcome: partial