Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обгрунтування якого вказав, що між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір №б/н від 03.09.2007 року, відповідно до якого, [PERSON]Ф, отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач повністю виконав взяті на себе зобовязання, передбачені даним договором. В порушення умов договору відповідач від своєчасного виконання зобовязань ухиляється, в звязку з чим, станом на 30.11.2015 року має заборгованість в сумі 28478,44 грн., із них: заборгованість за кредитом 4376,21 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 20324,10 грн., заборгованість за пенею та комісією 1945,82 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. (фіксована частина) та 1332,31 грн. (процентна складова). Представник позивача у судове засідання не зявився, проте в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату та час судового засідання повідомлявся, причини неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. З урахуванням вищевикладених обставин, відповідно до ст.ст. 158, 169, 224 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних матеріалів та доказів, заочно. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03.09.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір №б/н, згідно з яким відповідачем отримано кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Факт отримання відповідачем зазначених коштів підтверджується в суді наданим розрахунком заборгованості, в якому відображено рух коштів по рахунку. У відповідності до ст. 526, 612 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Станом на 30.11.2015 року відповідач має заборгованість в сумі 28478,44 грн., із них: заборгованість за кредитом 4376,21 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 20324,10 грн., заборгованість за пенею та комісією 1945,82 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. (фіксована частина) та 1332,31 грн. (процентна складова). Нормами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання та боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити борг, а також відсотки. Судом встановлено, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, а тому позивач має право вимагати від боржника погашення боргу, процентів та стягнення штрафних санкцій. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~\~Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховую вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» вимоги базуються на нормах чинного законодавства і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved