Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач в позовній заяві зазначає, що [PERSON] відповідно до вимог Закону України від 20.12.1990 № 565-ХІІ «Про міліцію», проходив службу в органах внутрішніх справ України з 18.08.2008 року по 19.08.2014 року. У 2008 році був зарахований курсантом Одеського державного університету внутрішніх справ, поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання, відповідно до наказу № 139 о/с від 18.08.2008. Після закінчення університету відповідач отримав диплом фахівця та був відряджений для подальшого проходження служби до УМВС України у Вінницькій області. Згідно наказу начальника УМВС України у Вінницькій області № 136 о/с від 19.08.2014 року відповідач звільнений з органів внутрішніх справ за п. 64 «Ж» (за власним бажанням). Про звільнення [PERSON] з органів внутрішніх справ, університет було повідомлено 01.09.2014 року листом управління кадрового забезпечення УМВС України у Вінницькій області від 28.08.2014 року № 2/2581. Відповідно до положень ст.18 Закону України «Про міліцію» особи начальницького складу ОВС, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують МВС України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Загальна сума, витрачених на навчання [PERSON] за період навчання з 01.09.2008 року по 23.06.2012 року, складає 55\~395,66 грн. За вказаних обставин позивач вимушений звертатись в суд з даним позовом. В судове засідання представник позивача на підставі довіреності [PERSON] не з'явилася, однак від неї надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про явку в судове засідання, наявне в матеріалах справи. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] відповідно до вимог Закону України від 20.12.1990 № 565-ХІІ «Про міліцію», проходив службу в органах внутрішніх справ України з 18.08.2008 року по 19.08.2014 року. У 2008 році був зарахований курсантом Одеського державного університету внутрішніх справ, поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання, відповідно до наказу № 139 о/с від 18.08.2008. \~\~\~На виконання вимог ст.18 ЗУ «Про міліцію», Указу Президента України»77/96 від 23.01.1996 року «Про заходи реформування системи підготовки та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, затвердженого наказом МВС України № 150 від 14.05.2007 року між ОДУВС та [PERSON] було укладено договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 22.09.2008 року. Після закінчення університету відповідач отримав диплом фахівця та був відряджений для подальшого проходження служби до УМВС України у Вінницькій області. Згідно наказу начальника УМВС України у Вінницькій області № 136 о/с від 19.08.2014 року відповідач звільнений з органів внутрішніх справ за п. 64 «Ж» (за власним бажанням). У відповідності до пункту 2.3.6 договору про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 22.09.2008 року, укладеного між позивачем та [PERSON] у разі відрахування з навчального закладу чи органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, зокрема, відмова від подальшого проходження служб на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання, [PERSON] зобовязаний відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням в навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Порядок відшкодування курсантами та випускниками витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 № 313. Так, відповідно до затвердженого вказаною постановою КМУ «Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ» (п.2) відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок витрат здійснено відповідно Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року № 313. Зокрема, відповідно до ч. 1, 2 п. 5 Порядку витрати у повному обсязі відшкодовуються за період, що перевищує строк строкової служби (1 рік), а за період, що зараховується в строк військової служби - лише витрати, що складають різницю між витратами на утримання курсанта та витратами на утримання військовослужбовця. Таким чином відповідач навчався в ОДУВС з 01.09.2008 року по 23.06.2012 року, витрати, пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, становлять 55\~395,66 грн. Відповідач протягом значного проміжку часу з моменту звільнення 19.08.2014 року і по даний час добровільно не відшкодував витрати понесені університетом на його навчання. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки, відповідач до суду не надав жодного доказу на підтвердження того, що ним було сплачено витрати за навчання, тому суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати за навчання в сумі 55395,66 грн. Згідно п.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Про звільнення [PERSON] з органів внутрішніх справ, університет було повідомлено 01.09.2014 року листом управління кадрового забезпечення УМВС України у Вінницькій області від 28.08.2014 року № 2/2581. Тому позов заявлено в межах позовної давності. Позивачем, в порядку ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір», при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1378,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 1535 від 15.11.2016 р. Відповідно до ч. 1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що відповідач не виконав умови Договору від 22.09.2008р., суд приходить до висновку, що позовні вимоги Одеського державного університету внутрішніх справ доведені та ґрунтуються на умовах Договору та закону у звязку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved