Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору іпотеки. Позов мотивує тим, що 12.09.2007 між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступником якого є ПАТ «АБ «Укргазбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №52/07-І/02, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кошти в розмірі 60\~000 дол. США на строк до 11.09.2019, зі сплатою 12,5% річних. В забезпечення виконання зобов`язань, 12.09.2007 між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки №52-07/02, предметом якого є трикімнатна квартира загальною площею 61,4 кв.м., житловою площею 47,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В державному реєстрі іпотек було зареєстровано обтяження даного нерухомого майна. 12.02.2008 між АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №15/08-К/02, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кошти в розмірі 70\~000 дол. США на строк до 11.02.2028, зі сплатою 12,9% річних. В забезпечення виконання зобов`язань, 12.02.2008 між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки №15-08/02, предметом якого є трикімнатна квартира загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею 47,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В державному реєстрі іпотек було зареєстровано обтяження даного нерухомого майна. Іпотекодавці [PERSON] та [PERSON] після передачі об`єктів нерухомості в іпотеку АБ «Укргазбанк» здійснили реконструкцію предмета іпотеки шляхом об`єднання квартир в одне приміщення зі зміною цільового призначення з житлового на комерційне. В установленому порядку було зареєстроване право власності на об`єкт нерухомості (офіс загальною площею 148,6 кв.м.) та відчужено новоутворене майно на підставі договору купівлі-продажу від 22.08.2008 на користь [PERSON] 03.11.2008 між ВАТ «Фольксбанк» (правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк») та [PERSON] було укладено іпотечний договір, у відповідності до якого останній в забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору передав в іпотеку ВАТ «Фольксбанк» нерухоме майно офіс загальною площею 148,6 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] . Отже, фактично один і той же об`єкт нерухомості став предметом забезпечення по різних кредитних договорах. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.11.2017, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Волинської області від 16.01.2018, визнано недійсним Іпотечний договір від 03 листопада 2008 року, укладений між ВАТ «Фольксбанк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕсБанк», та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Т.О., зареєстрований в реєстрі за №4436. ПАТ «Укргазбанк» на даний час звернувся з позовом до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки об`єкт нерухомого майна загальною площею 148,6 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] . В ході розгляду справи було встановлено, що у травні 2019 року майно було відчужено на користь [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу. Окрім того встановленого, що [PERSON] передала вищевказане майно в іпотеку, іпотекодержателем майна є [PERSON] на підставі договору іпотеки від 16 серпня 2019 року. Оскільки позивач є першочерговим іпотекодержателем майна, оспорюваний договір був укладений без його згоди, то вважає, що іпотечний договір укладений між [PERSON] та [PERSON] є недійсним. А тому, просить визнати недійсним Договір іпотеки від 16 серпня 2019 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Рівненської області Моісєєвою Аллою Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за № 574, стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати у справі. Ухвалою суду від 18.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву(а.с. 43-46). Вимоги позову не визнала, заперечувала щодо його задоволення. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав з підстав викладених в ньому. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнав, заперечував щодо його задоволення з підстав викладених у відзиві. Зазначив, що предметом договору іпотеки від 16 серпня 2019 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є цілий офіс № [NUMBER] у будинку [ADDRESS] . Офіс складається з однієї кімнати, загальною площею 148,6 кв.м. Позивачу ж передано в іпотеку дві квартири в будинку. Банк не надав доказів, що [PERSON] є недобросовісним набувачем майна, а також того, що [PERSON] була обізнана, що майно перебуває в іпотеці банку. В задоволені позову просив відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 12.09.2007 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 52/07-І/02 від 12.09.2007 укладеного між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] , предметом якого є нерухоме майно - трикімнатна квартира загальною площею 61,4 кв.м., житловою площею 47,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-9). Банк після укладення договору іпотеки зареєстрував обтяження спірного майна у Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна (а.с. 10). 12.02.2008 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 15/08-К/02 від 12.02.2008 укладеного між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] , предметом якого є нерухоме майно - трикімнатна квартира загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею 47,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-13). Банк після укладення договору іпотеки зареєстрував обтяження спірного майна у Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна (а.с. 14). На підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.08.2008 №540-2, квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] виведені з житлового фонду та затверджено гр.гр. [PERSON] та [PERSON] акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом офісу загальною площею 148,6 кв.м. на [ADDRESS] . На офісне приміщення за гр.гр. [PERSON] та [PERSON] оформлено право власності на даний об`єкт. 22.08.2008 на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] , [PERSON] передали у власність [PERSON] офіс (приміщення з №1-1 по №1-9) /літер А-5/ загальною площею 148,6 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] . 03.11.2008 [PERSON] , як власник офісного приміщення по [ADDRESS] уклав з ВАТ «Фольксбанк» (правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк») Іпотечний договір в забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору, відповідно до умов якого передав в іпотеку ВАТ «Фольксбанк» належний йому офіс загальною площею 148,6 кв.м. на [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Т.О., зареєстрований в реєстрі за №4436. Дані обставини, окрім того, встановлені рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.11.2017, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Волинської області від 16.01.2018, яким визнано недійсним Іпотечний договір від 03 листопада 2008 року, укладений між ВАТ «Фольксбанк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕсБанк», та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Т.О., зареєстрований в реєстрі за №4436 (а.с. 15-21). Судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що укладення оспорюваного договору іпотеки, предметом якого було офісне приміщення по [ADDRESS] , що створений в результаті реконструкції, переобладнання квартир № [NUMBER] , [INFO] , без згоди ПАТ «Укргазбанк», є порушенням прав банку як іпотекодержателя, що позбавляло останнього можливості задовольнити вимоги, щодо погашення кредитної заборгованості за рахунок іпотечного майна і як наслідок наявність правових підстав для звернення з даним позовом до суду. Попри те, без згоди ПАТ «Укргазбанк», було укладено повторно договір купівлі-продажу іпотечного майна та таке майно повторно передано в іпотеку [PERSON] . Так, на підставі договору купівлі-продажу від 06.05.2019 у власність [PERSON] передано офіс (приміщення з №1-1 по №1-9) /літер А-5/ загальною площею 148,6 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] . 16.08.2019 [PERSON] , як власник офісного приміщення по [ADDRESS] уклала з [PERSON] договір іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, відповідно до умов якого передала в іпотеку [PERSON] належний їй офіс загальною площею 148,6 кв.м. по [ADDRESS] (а.с. 65-67). Договір посвідчений приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Рівненської області Моісєєвою Аллою Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за № 574. ПАТ «Укргазбанк» у своєму позові вказує на відсутність правових підстав для укладення договору іпотеки, оскільки рішенням суду вже було встановлено, що такі правочини порушують права банку, як іпотекодержателя. Частиною 1 статті 215\~ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Закон України\~«Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна. Відповідно до ст.13 Закону України «Про іпотеку» предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками. \~ \~ \~ \~Як вбачається з договорів іпотеки, укладених іпотекодавцями [PERSON] та [PERSON] з між ВАТ АБ «Укргазбанк», предметами яких є квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , дані договори не містять положень, які дозволяють передачу предметів іпотеки в наступну іпотеку без згоди іпотекодержателя ПАТ АБ «Укргазбанк». Рішенням суду Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.11.2017 встановлено, що матеріалами інвентаризаційної справи №31171 на об`єкт нерухомого майна офіс (квартири [ADDRESS] об`єктивно підтверджується факт реконструкції іпотечних квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] під офіс. Такі дії були вчинені первісними іпотекодавцями [PERSON] та [PERSON] в порушення вимог пунктів 3.3.2., 3.3.3., 3.3.5, 3.3.7 договорів іпотеки, укладених ними з ВАТ АБ «Укргазбанк», предметами яких є квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] та без повідомлення ПАТ АБ «Укргазбанк». Утворений при реконструкції квартир офіс не є новоствореним майном, оскільки він створений з прив`язкою до іншого уже існуючого майна, з використанням його складових структурних елементів, і являє собою вже існуючий об`єкт нерухомості зі зміненими зовнішніми і внутрішніми параметрами. Така правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 06.07.2016 у страві №6-1213цс16. А тому, таке перетворення іпотечного майна та його відчуження не припиняє правовідносин, що виникли з договорів іпотеки. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Частиною п`ятою\~статті 3 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно зі\~статтею 12 цього Закону\~в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку»\~визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. В силу вимог ст.23 Закону України «Про іпотеку» іпотека залишилася дійсною для [PERSON] , як для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до її відома не була доведена інформація про обтяження майна іпотекою. [PERSON] з 06.05.2019 набула статусу іпотекодавця, мала всі права іпотекодавців [PERSON] та [PERSON] і несла всі їхні обов`язки за іпотечними договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки. В подальшому, права на укладення договорів, предметом яких виступає нерухоме майно по [ADDRESS] , без згоди іпотекодержателя ПАТ АБ «Укргазбанк», [PERSON] не мала. Твердження представника відповідача [PERSON] , офіс по [ADDRESS] не є тим самим іпотечним нерухомим майном - квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] спростовуються самим текстом рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.08.2008 року № 540-2 в якому йдеться мова виключно про виведення саме спірних квартир з житлового фонду. Дане рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.08.2008 року № 540-2 досліджувалося судами першої та апеляційної інстанції та було взято до уваги при ухваленні рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.11.2017, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Волинської області від 16.01.2018, про визнання договору іпотеки недійсним Згідно з ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. (ч. 1\~статті 13 Закону «Про іпотеку»). В частині 3\~статті 12 цього Закону\~закріплені положення, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. ПАТ АБ «Укргазбанк» згоду на укладення договору іпотеки від 16 серпня 2019 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , не надавав. Про укладення такого договору повідомлений не був. Оскільки Договір іпотеки від 16 серпня 2019 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Рівненської області Моісєєвою Аллою Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за № 574, був укладений в порушення вимог ст.13 Закону України «Про іпотеку» без згоди попереднього іпотекодержателя, то він підлягає визнанню недійсним. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що Договір іпотеки від 16 серпня 2019 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Рівненської області Моісєєвою Аллою Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за № 574, слід визнати недійсним. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved