Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 18987,93,99 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 21.11.2011 року між банком і відповідачем по справі був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом розмірі 30 % на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві . У порушення діючого законодавства та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав в повні мірі, у зв'язку з чим банк має право вимагати повернення всієї суми кредиту. Станом на 31.12.2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 18987,93 грн., яка складається з: 2199,08 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 12258,59 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 3149,88 грн. - заборгованості за пенею та комісією ; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 880,38 грн.- штраф (процентна складова). Саме цю суму позивач просить стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON], повідомлений про час місця слухання справи через начальника Житомирської ВК №4, наддав суду заяву в які вказав, що не міг отримати кредит, оскільки на момент укладення кредитного договору він був засуджений та відбував покарання в місцях позбавлення волі . З'ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що необхідно відмовити в задоволенні позову. Судом встановлено, що відповідно до анкети заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг [PERSON], [INFO], проживаючий [INFO], зареєстрований с [INFO] працюючий будівельником в «Донбасс-Палац» оформив на своє ім'я платіжну карту - кредитка «Універсальна». Дата складання анкети-заяви 21.11.2011 року. Дана заява підписана заявником який значно різниця з підписом [PERSON], в його заяві суду. Як вбачається з вимоги про судимість [PERSON], був арештований 22.12.2008 року СУ УМВДУ в Житомирській області і засуджений 06.10.2009 Апеляційним судом Житомирської області за ст. 115 ч 2 п. п. 4,6,12, 15 ч. 2, 115 ч 2 п.п. 1,4,6,12, 187 ч 4, 187 ч 4, 70 ч. 1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією майна. Станом на 21.11.2011 відбував покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15 років у Сокальської Виправної колонії №47 та до цього часу перебуває в місцях позбавлення волі. Виходячи з наведеного [PERSON] фізично не міг укласти кредитний договір 21.11.2011 року, оскільки в цей час знаходився в місцях позбавлення волі. Статтею 527 ЦК України передбачено , що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем не доведено , що [PERSON], являється належним боржником по даному зобов'язанні. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed