Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернувсь в суд з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів. Свій позов мотивує тим, що рішенням суду від 09.07.2012 року ухвалено стягувати з нього в користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 600 грн. щомісячно починаючи з 23.05.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Вироком Луцького міськрайонного суду від 07.02.2013 року він був засуджений і на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі в Цуманській виправній колонії. Через низькі заробітки в колонії він не може виконувати рішення суду. Борг зростає. А тому, просив змінити розмір стягуваних аліментів з 600 грн. щомісячно на 1/3 частину, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Відповідач клопотала про розгляд справи у її відсутності. Подала суду письмові заперечення проти позову, в яких вказувала на те, що позивач скоїв злочин, порушивши закон, через що має страждати дитина. Він перебуває на повному державному утриманні, ніщо не перешкоджає йому заробляти достатні кошти для надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Крім того, позивач не надав жодних доказів погіршення стану здоров'я чи зміни сімейного стану. Просила в задоволенні позову відмовити. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 09.07.2012 року ухвалено стягувати з нього в користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 600 грн. щомісячно починаючи з 23.05.2012 року до досягнення дитиною повноліття. З довідок про розмір аліментів, сплачених у твердій грошовій сумі, виданих ВДВС Ковельського міськрайонного управління юстиції (а.с.20-21) вбачається, що на виконання рішення суду боржником [PERSON] було сплачено в листопаді 2012 року 300 грн. Майновий стан матері дитини не покращився, вона не працює, доглядає за малолітньою донькою, яка часто хворіє і потребує витрат на лікування, що підтверджується копією трудової книжки відповідача (а.с.17-19), висновком ЛКК від 15.01.2014 року (а.с.15), консультативними висновками лікарів, виписками з медичної карти, історії хвороби дитини, аптечними чеками (а.с.22-28). Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. З довідок Цуманської виправної колонії (а.с.4-5) вбачається, що [PERSON] відбуває міру покарання з 17.05.2013 року, кінець строку покарання 07.02.2017 року, його заробітна плата за липень-серпень 2013 року складає 60,80 грн. Статтею 7 Сімейного Кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» установлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.2,3 ч.1 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року держава вживає всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Вимогу про зміну розміру аліментів позивач обґрунтовує тим, що він засуджений до реального позбавлення волі, і відбуваючи покарання, отримує незначні доходи. Однак, такі обставини не є належною правовою підставою для зменшення розміру присуджених судом аліментів, оскільки виникли з вини боржника в результаті вчиненого ним кримінального правопорушення. Жодних належних та допустимих доказів про погіршення стану здоров'я чи зміну сімейного стану, що впливає на розподіл його доходів, позивачем не надано. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позову, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Крім того, оскільки ухвалою суду було відстрочено сплату позивачем судового збору до ухвалення рішення у справі, то з позивача слід стягнути в дохід держави судовий збір у встановленому законом розмірі.

Outcome: approved