Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 16000,00 грн. та відсотків за 16 місяців у сумі 12800,00 грн. посилаючись на те, що 29.02.2016\~року він надав у борг [PERSON] грошові кошти у сумі 16000,00 грн., на підтвердження чого [PERSON] написав йому розписку про отримання грошових коштів у сумі 16000,00 грн. та зобовязання повернути вказану суму до 29.09.2016 з щомісячною виплатою відсотків у сумі 5% від залишку суми боргу. Також, у якості гарантів свого зобовязання відповідач надав позивачеві свій паспорт громадянина України, який потім замінив на паспорт на гараж №837, до теперішнього часу борг не повернув, від зустрічі ухилявся, а у телефонному режимі повідомив, що відсотки сплачувати не буде, а основну суму боргу віддасть лише, коли продасть гаражі. Після цього, на зв'язок не виходив, дзвінки ігнорував. Позивач заявою просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить підпис [PERSON] на повідомленні про вручення поштового відправлення. Згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, ч.1\~ст. 224 ЦК України\~урегульовує питання ухвалення заочного рішення. При цьому, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників сторін та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1ст. 11\~ЦПК України,суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 29.02.2016 [PERSON] надав у борг [PERSON] грошові кошти у сумі 16000,00 грн., на підтвердження чого [PERSON] написав йому розписку про отримання грошових коштів у сумі 16000,00 грн. та зобовязання повернути вказану суму до 29.09.2016 з щомісячною виплатою відсотків у сумі 5% від залишку суми боргу. Також, відповідач у якості забезпечення боргу надав позивачу паспорт на гараж №837 ОК «Строитель-71» на імя [PERSON] Розписку від імені [PERSON] про одержання від [PERSON] грошових коштів та зобовязання їх повернути зі сплатою відсотків, суд визнає як письмовий доказ укладання договору позики між сторонами. Однак, відповідач до теперішнього часу борг не повернув. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а з [PERSON] підлягає стягненню сума боргу в розмірі 16\~000,00 грн., а також обумовлена сторонами сума відсотків 5%*1600,00*16=12800 грн.. Відповідно до ст.ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню також витрати, які понесені позивачем на сплату судового збору в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved