Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві про визнання батьківства. Мотивував свої вимоги тим, що він починаючи з 2004 року перебував у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON]. Як зазначає позивач під час спільного проживання з [PERSON] у них [INFO] року народилася дочка - [PERSON]. Позивач вказує, що [INFO] року [PERSON] померла, а її дочка залишилася проживати із бабусею - [PERSON] - відповідачем по справі. Під час реєстрації народження, як вказує позивач, запис про батька дитини було зроблено за вказівкою [PERSON] Як вказує позивач упродовж всього часу він виконував всі покладені на нього обов'язки як батька, а відповідач по справ зловживає алкогольними напоями і веде аморальний спосіб життя. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким встановити, що він є батьком [PERSON], [INFO] та зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві внести зміни до актового запису № 193 від 11 лютого 2006 року Книги реєстрації народжень та видати нове свідоцтво про народження дитини з урахуванням вказаних змін. В судовому засіданні позивач, посилаючись на матеріали справи, просили суд позовні вимоги задовольнити повністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмет спору - Служби у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, хоча і вважала, що по справі необхідно було б ставити питання про призначення експертизи на предмет визначення батьківства. Відповідач в судове засідання призначене на 08 грудня 2014 року не з'явилася. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надсилала, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмет спору - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві надіслав до суду клопотання про слухання справи у відсутність їх представника. Про час та місце слухання справи відповідач була повідомлена належним чином, оскільки брала участь в судовому засіданні, яке відбулося 14 квітня 2014 року, а тому суд з врахуванням факту вимог позивачів про необхідність розглянути справу за наявними матеріалами справи, визнає неявку відповідача такою, що відбулася з неповажних причин і вважає за можливе ухвалити рішення у її відсутність за наявними матеріалами справи. Заслухавши позивача, представника третьої особи, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року, про що в Книзі реєстрації народжень 2006 року лютого місяця 11 числа зроблено відповідний актовий запис за № 193. Матір'ю дитини записана [PERSON], а батьком - [PERSON]. В ході судового розгляду справи позивачем не було надано суду жодного доказу про те, що наявні будь-які фактичні дані на підставі яких суд міг би дійти висновку про можливість встановити факт того, що позивач є батьком - [PERSON]. Так само, перед судом не доведено факту того, що саме [PERSON] померла. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За відсутності клопотання позивача про витребування будь-яких доказів, а так само необхідність призначення експертизи на предмет встановлення батьківства, суд позбавлений права вирішувати такі питання за власною ініціативою. Суд вважає, що в ході судового засідання, позивачами не доведено наявність підстав для задоволення позовних вимог. . Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України. Суд вважає, що позивачами не доведено будь-якими належними та допустимими доказами факту того, що саме він є батьком [PERSON] Твердження позивачів в обґрунтування позовних вимог, що він піклується за дитиною та є батьком останньої, судом не беруться до уваги, оскільки такі не доведені будь-якими належними та допустимими доказами і викладені позивачем у формі припущень. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Твердження позивачів в обґрунтування позову, крім їх пояснень, не підтверджені жодними доказами, а також не знайшли свого підтвердження в ході слухання справи, а тому не беруться судом до уваги і такі обставини встановлені в судовому засіданні не дають суду жодних правових підстав для задоволення позовних вимог. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову повністю. Судові витрат між сторонами розподілити за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed