Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, посилаючись на те, що відповідачі проживають у квартирі [ADDRESS]. Стверджує, що не зважаючи на надані послуги теплопостачання в період з 1 жовтня 2011 року по 1 вересня 2013 року, відповідачі не здійснюють їх оплату, в результаті чого виникла відповідна заборгованість. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів 5 986,24 грн. заборгованості за послуги теплопостачання, 186,06 грн. трьох процентів річних, 25,28 грн. втрат внаслідок інфляції та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги уточнив, у зв'язку зі смертю відповідача [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON], [PERSON] 5 986,24 грн. заборгованості за послуги теплопостачання, 186,06 грн. трьох процентів річних, 25,28 грн. втрат внаслідок інфляції та судові витрати (а.с.25, 26). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності. Просить суд застосувати строк позовної давності, а в решті позов визнала (а.с.19). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.21, 22). Відповідно до ст.169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що відповідачі проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.6), за якою у обласному комунальному підприємстві «Донецьктеплокомуненерго», що надає послуги з теплопостачання, відкрито особовий рахунок [NUMBER]. У відповідності до розрахунку заборгованості за надані послуги теплопостачання, за період з жовтня 2011 року до вересня 2013 року включно по особовому рахунку [NUMBER] існує заборгованість в розмірі 5986,24 грн. (а.с.5). Згідно з п.5 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Постачання теплової енергії (теплопостачання) - це господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору, що передбачено ст.1 Закону України «Про теплопостачання» від 2 червня 2005 року. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Таким чином, споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 30 жовтня 2013 року по справі №6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі №3-184гс14. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги (ч.1 ст.95 ЦК України). Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14. З огляду на викладене, звернення позивача 18 жовтня 2013 року зі заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржників-відповідачів заборгованості за надані послуги теплопостачання (а.с.3, 7) свідчить про переривання строку позовної давності для звернення до суду з відповідними вимогами. Позивач окрім стягнення заборгованості просить суд стягнути з відповідачів три проценти річних та втрати, пов'язані з інфляцією. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості, за яким три проценти річних за період з жовтня 2011 року до вересня 2013 року включно складають 186,06 грн., втрати, пов'язані з інфляцією, становлять 25,28 грн. (а.с.5). Так, ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідачі не здійснили оплати за послуги теплопостачання, надані позивачем, за період з жовтня 2011 року до вересня 2013 року включно, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість, та на правовідносини, що виникли між сторонами, поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved