Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. На підставу своїх вимог спирається на те, що 03.03.1996 року в с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області у віці 56 років помер батько позивача - [PERSON], про що 05.03.1996 року складено відповідний актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 211217, виданим повторно 15.05.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маньківського районного управління юстиції у Черкаській області. Довідка Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 20.04.2016 року № 361 підтверджує, що дійсно 3 березня 1996 року в селі Дзензелівка Маньківського району Черкаської області помер [PERSON], на момент смерті з ним проживала його дружина [PERSON]. Спадкоємцями померлого [PERSON] за законом є дружина [PERSON], та діти [PERSON], [PERSON]. Також дана довідка підтверджує, що [PERSON] разом з матірю фактично прийняв спадщину, разом з нею вів домашнє господарство, приймав міри по його належному утриманні. Заповіт від імені [PERSON] посвідчений Дзензелівською сільською радою не був. Мати позивача [PERSON] та сестра [PERSON], які заяв про прийняття спадщини не подавали, надали заяви, згідно яких на спадщину не претендують. Справжність підписів на заявах засвідчено у встановленому нотаріальному порядку посадовою особою Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області. Позивач є таким, що прийняв спадщину у відповідності до приписів ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за ісцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Позивачу стало відомо, що за життя його батько [PERSON] набув право на отримання земельної частки (паю), та на його імя було видано сертифікат серії на право власності на земельну частку (пай). 02.07.2015 року Дзензелівською сільською радою Маньківського району Черкаської області надано довідку, якою повідомлено, що [PERSON] є власником земельної частки (паю) площею 2,0293 га., яка розташована в с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області в полі №9 під порядковим номером №0508. Позивач звернувся до відділу Держгеокадастру у Маньківському районі із заявою про надання інформації щодо того, чи видавався на імя [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай). На звернення листом від 28.04.2016 року за № 31-28-0.2-1135/15-16 відділом Держгеокадастру у Маньківському районі повідомлено, що згідно записів в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та інших форм власності, за №1072 зареєстровано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя [PERSON] площею 2,12 га., в адміністративних межах Дзензелівської сільської ради від 24.04.2000 року серія ЧР №0324880. У звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа було здійснено публікацію оголошення в газеті «Маньківська новини» про втрату Сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого на імя [PERSON]. За наявності таких обставин позивач позбавлений можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Листом від 20.05.2016 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори [PERSON], представнику позивача надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну [PERSON] земельну ділянку мотивована тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, як те вимагається п.4.15 гл.10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595. Видача свідоцтва про право на спадщину проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Тобто, у позивача відсутній правовстановлюючий документ на землю, який необхідно надати нотаріусу для оформлення спадщини, що само по собі виключає можливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку. За сукупністю викладеного, у спадкоємця немає можливості оформити право власності на майно в іншому порядку, ніж шляхом звернення до суду з даним позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування. У звязку з цим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом про визнання права власності на земельну ділянку, оскільки іншої можливості оформити право власності на майно немає можливості у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно та відсутністю можливості його отримати у звязку із смертю спадкодавця, що і змусило позивачку звернутись з відповідним позовом до суду. Представник позивача та позивач до суду не зявилися, але в своїй позовній заяві просили справу слухати в їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Представник Дзензелівської сільської ради, в судове засідання не зявився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що 03.03.1996 в с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області у віці 56 років помер батько позивача - [PERSON] (а.с.9). Довідка Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 20.04.2016, № 361 підтверджує, що дійсно 03.03.1996 в селі Дзензелівка Маньківського району Черкаської області помер [PERSON], на момент смерті з ним проживала його дружина [PERSON]. Спадкоємцями померлого [PERSON] за законом є дружина [PERSON], та діти [PERSON], [PERSON]. Також дана довідка підтверджує, що [PERSON] разом з матірю фактично прийняв спадщину, разом з нею вів домашнє господарство, приймав міри по його належному утриманні. (а.с.10). Заповіт від імені [PERSON] посвідчений Дзензелівською сільською радою не був. Мати позивача [PERSON] та сестра [PERSON], які заяв про прийняття спадщини не подавали, надали заяви, згідно яких на спадщину не претендують (а.с.11-12). Суд вважає, що позивач є таким, що прийняв спадщину у відповідності до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР від 18.07.1963, оскільки відповідно до ст. 548 ЦК УРСР від 18.07.1963, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР від 18.07.1963, вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Судом встановлено, що позивачу стало відомо про наявність спадкового майна 02.07.2015, оскільки Дзензелівською сільською радою Маньківського району Черкаської області надано довідку, якою повідомлено, що [PERSON] є власником земельної частки (паю) площею 2,0293 га., яка розташована в с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області в полі №9 під порядковим номером №0508. (а.с.13). Судом також встановлено факт звернення позивача до відділу Держгеокадастру у Маньківському районі і в результаті чого позивача повідомлено, що згідно записів в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та інших форм власності, за №1072 зареєстровано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя [PERSON] площею 2,12 га., в адміністративних межах Дзензелівської сільської ради від 24.04.2000 серія ЧР №0324880. (а.с.15). Встановлено, що у звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа було здійснено публікацію оголошення в газеті «Маньківська новини» про втрату Сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого на імя [PERSON](а.с.17). . Листом від 20.05.2016 державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори [PERSON], представнику позивача надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. (а.с.19-20), оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. За ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» надано такі розяснення: Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Статтею 16 ЦК України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Частина 4 ст. 319 ЦК України визначає, що власність зобов'язує. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судомЗгідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В даному випадку, відповідно до закону спадщина належить позивачу з часу відкриття спадщини. Як спадкоємець, позивач має право на набуття майна у власність в порядку спадкування, зобовязаний утримувати майно, здійснити його державну реєстрацію, проте не може цього робити у звязку з відсутністю документа, який засвідчує право власності та відсутністю можливості його отримати у звязку із смертю спадкодавця, тому позов позивача підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved