Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Позивач за первісним позовом ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість по кредитному договору на загальну суму 35 877 грн. 50 коп. та судовий збір у розмірі 358 грн. 78 коп. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного кредитного договору №001-24907-151112 від 15.11.2012 року, згідно з умовами якого банк відкриває відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Згідно п.2.3 кредитного договору банк встановлює відповідачу ліміт кредитної лінії у розмірі 25 000 грн. Відповідач станом на 22.07.2014 року не виконує належним чином зобов*язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 35 877 грн. 50 коп., яка складається з: тіло кредиту - 15 377 грн. 50 коп., прострочене тіло кредиту - 9 125 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками - 0 грн., заборгованість за комісіями - 11 375 грн. 00 коп. Наявність зобов*язань відповідача перед позивачем підтверджується договором кредиту №001-24907-151112 від 15.11.2012 року, зазначений договір підписаний відповідачем. За заявою [PERSON] про перегляд заочного рішення ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 28 жовтня 2014 року вказане заочне рішення скасовано і справа призначена до розгляду в загальному порядку. 01 березня 2017 року до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшов зустрічний позов [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсним кредитного договору №001-24907-151112 в порядку ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», в якому він просить визнати кредитний договір №001-24907-151112 недійсним з моменту його підписання, посилаючись на вимоги ст.ст.11,18 ЗУ «Про захист прав споживачів», Постанови правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», з приводу непропорційно великого розміру компенсації, встановленого для позичальника, відсутності у кредитному договорі аналогічної і співрозмірної умови про відповідальність банку перед позичальником, відсутності обґрунтування нарахованого розміру комісії за обслуговування кредиту та виконаних банківських функцій з приводу надання послуг. Представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом - ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з»явився, надавши заяву про підтримку позовних вимог із зазначених у позові підстав. Представник відповідача за зустрічним позовом - адвокат Дмитренко О.М. вимоги первісного позову не визнав, а зустрічні позовні вимоги підтримав Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до укладеного кредитного договору №001-24907-151112 від 15.11.2012 року, згідно з умовами якого банк відкриває відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Згідно п.2.3 кредитного договору банк встановлює відповідачу ліміт кредитної лінії у розмірі 25 000 грн. Згідно з п.2.4 ч.3 договору кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п.2.4 ч.2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. Відповідно до п.2.5 ч.3 договору відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту відповідно до законодавства України. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов*язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов*язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов*язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов*язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 614 ЦК України). З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 001-24907-151112 від 15.11.2012 вбачається, що за вказаним кредитним [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» станом на 22.07.2014 мається заборгованість за тіло кредиту - 15 377 грн. 50 коп., прострочене тіло кредиту - 9 125 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками - 0 грн., заборгованість за комісіями - 11 375 грн. 00 коп. Враховуючи доведеність позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, первісний позов необхідно задовольнити. Що стосується вимог, заявлених у зустрічному позові, щодо визнання недійсним кредитного договору №001-24907-151112 від 15.11.2012, то суд дійшов висновку, що він не підлягає задоволенню з наступних підстав. За загальними правилами, передбаченими ст. 215 ЦК України, підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6ст.203 цього Кодексу, в силу яких особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а сам зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Доводи представника [PERSON] з приводу непропорційного великого розміру компенсації, відсутність у кредитному договорі аналогічної і співрозмірної умови про відповідальність банку перед позичальником, відсутність обґрунтування нарахованого розміру компенсації за обслуговування кредиту та виконаних банківських функцій з приводу надання послуг, є безпідставними і не доведені в судовому засіданні. Встановлено, що після укладання договору [PERSON] щомісячно вноси кошти на погашення кредиту до липня 2014 року, що підтверджується розрахунком банку і визнав в судовому засіданні адвокат Дмитренко О.М. Іншого розрахунку боргу відповідач не надав і протягом понад чотири роки не оспорював умови договору, не вважаючи його недобросовісним, несправедливим, а усвідомив це після отримання позову про стягнення коштів, у відповідь на що подав зустрічний позов, не надавши на його обґрунтування будь-яких доказів.

Outcome: approved