Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

Позивач в позовній заяві від 24.12.2013 року ( а.с. 1-3, 12-13) з посиланням на ч.1 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» просить постановити судове рішення про стягнення з відповідача на його користь коштів, які вважає основним боргом в сумі 11300 грн., що сплачені за виготовлення пластикових віконних виробів згідно договору між сторонами від 28.07.2013 року, оскільки, відповідач в обумовлені договором строки не приступив до виконання свої зобов'язань за договором. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав з вищезазначених підстав. Сама позивачка пояснювала, що уклавши договір на виготовлення пластикових вікон для своєї доньки за адресою [ADDRESS] зрозуміла, що вартість замовлення є для неї завеликою і тепер бажає повернути свої кошти. Разом з тим, будь яких письмових уточнень до позовної зави відповідно до вимог ч.1 ст. 119 ЦПК України до суду не надавала. Відповідач з позовними вимогами не погодився, в письмових запереченнях (а.с. 38-47) та поясненнях зазначав, що замовлення було виготовлено своєчасно та 20.08.2013 року доставлено за адресою вказаною в замовленні, однак замовник без пояснення причин відмовився прийняти замовлення. Двічі письмово - 03.09.2013 та 12.09.2013 року позивачу повідомлялось про виконання замовлення, але вказані лити повернулись відправнику через закінчення терміну зберігання. Представник банку до суду не з'явився, заперечень проти позову не надав. Судом встановлено, що між сторонами було укладено 28.07.2013 року договір на виготовлення пластикових віконних вікон на загальну суму 11 300 грн. ( а.с. 4) відповідно до вимог якого ФОП [PERSON] зобов'язувалась протягом 28 робочих днів передати виготовлені вікна замовнику. Оплата здійснювалась кредитними коштами, які позивачка отримала в ПАТ «Альфа банк»( а.с. 5). 20.08.2013 року виготовлені вікна були доставлені замовнику, який відмовився від їх прийняття, що підтверджується доповідною запискою (а.с. 46). 03.09.2014 року та 12.09.2014 року відповідач письмово повідомляв позивача про виготовлення замовлення та пропонував узгодити час прийому виконаного замовлення, що підтверджується копіями поштового відправлення (а.с. 41-44). Вказані поштові повідомлення повернулись відповідачу з відміткою «за закінченням терміну зберігання» Представник позивачки 08.08.2013 року передав відповідачу заяву про відмову від надання послуг з загальними посиланнями на ЗУ «Про захист прав споживачів», не зазначивши конкретні підставі та обставини відмови від замовлення (а.с. 15). В судовому засіданні позивачка пояснювала, що підписавши договори, через деякий час зрозуміла, що замовлення вийшло занадто дорогим для неї і вона сплативши за замовлення кошти, отримані як кредит від банку, вирішила від нього відмовитись. ( а.с. 15). Не надала суду будь-яких доказів порушення її прав в контексті вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» станом на 08.08.2013 року. Відповідно до вимог ч.1 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Суд вважає, що стороною позивача, не надано безсумнівних доказів порушення його прав як споживач послуг відповідача в контексті обраного ним способу захисту ( посилання на ч.1 ст. 10 ЗУ « Про захист прав споживачів»), оскільки, сам позивач зазначає в позовні заяві, що строк належного виконання зобов'язання за договором, на його думку, закінчувався 04.09.2013 року (а.с. 2), а відповідач надав суду докази, які суд вважає належними та допустимими, відповідно до яких позивачу 20.08.2013 року було доставлено виготовлені вікна, але останній відмовився їх прийняти, відповідач двічі письмово пропонував позивачу узгодити строк прийняття заказу (а.с. 41-47), аналогічну пропозицію позивачу відповідач висловив і під час судового засідання, але позивачка не погодилась з пропозицією. За таких обставин, суд не вбачає порушення прав позивача, які б підлягали судовому захисту та у задоволенні позовних вимог вважає за необхідне відмовити.

Outcome: dismissed