Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу. Мотивував свої вимоги тим, що 22 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві між ними було укладено шлюб про що 22 числа листопада місяця 2014 року складено відповідний актовий запис № 1137. Сімейні стосунки у шлюбу не склались. Починаючи з 08 травня 2015 року спільне господарство не ведеться, мають окремий бюджет, шлюб носить формальний характер. [INFO] від шлюбу народився - [PERSON], батьком якого є [PERSON]. Відповідач у справі не цікавиться проблемами виховання та утримання дитини, тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання сина в примусовому порядку у розмірі 1000 гривень, щомісячно з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач надіслав до суду клопотання про слухання справи у його відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягав та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення судової повістки за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Про причину неявки суд не повідомив. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. 22 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві між ними було укладено шлюб про що 22 числа листопада місяця 2014 року складено відповідний актовий запис № 1137. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Сторони не підтримують шлюбних стосунків з 08 березня 2015 року, проживають за різними адресами, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет. Позивач наполягає на розірванні шлюбу посилаючись на неможливість збереження сім'ї, і суд вважає, що підстави для задоволення позову в цій частині є переконливо доведеними в ході судового розгляду даної справи. [INFO] від шлюбу народився - [PERSON], батьком якого є [PERSON]. На даний час неповнолітній [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю - [PERSON] Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержу в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд вважає, що вимоги позивача в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі, що пред'явлений до стягнення підлягають задоволенню повністю. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині присудження аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць. Питання про судові витрати вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved