Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що між ним та відповідачем був укладений шлюб 18 жовтня 1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис /№2191/. У шлюбі народилось двоє дітей: Остап [INFO] та [PERSON] [INFO]. Подружні відносини між подружжям не склалось через несумісність характерів, неодноразові спроби налагодження сімейного життя не дали результату. Шлюб існує формально, просить такий розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву з клопотанням про слухання справи у його відсутності, позов підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 жовтня 1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис №2191. У шлюбі народилось двоє дітей: Остап [INFO] та [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження серія І-СГ №326981 від 25.02.2004 року та серія І-СГ №326982 від 25.02.2004 року відповідно. Згідно з ч. 2 ст.140 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім'ї, примирюватись сторони не бажають, таким чином, подальше спільне життя сторін не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дітей, тому шлюб з відповідачем слід розірвати.

Outcome: approved