Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові вказував, що 27 лютого 2000 року уклав шлюб з відповідачкою [PERSON], який зареєстрували у Михальчанський сільській раді Сторожинецького району Чернівецької області, про то зроблений відповідний запис за № 4. Від цього шлюбу в них є неповнолітня дитина, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не cклалося. В останні роки між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Відсутність між ними взаєморозуміння та спільної думки, щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали до повного розриву відносин. Вважає, що подальше фактичне спільне проживання та збереження шлюбу неможливі і є такими, що суперечили б його особистим інтересам. Просив винести рішення про розірвання шлюбу між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявився. В адресованій суду заяві просив справу розглядати у його відсутність, позов підтримав, просив його задовольнити. На примирення з відповідачкою не погоджується. Відповідач в адресованій суду заяві позов відносно розірвання шлюбу визнала, просила справу розглядати у його відсутність Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами немає взаєморозуміння, шлюб між ними існує формально, спільно господарства не ведуть, припинили шлюбні відносини . Виходячи з наведеного суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 110, 112-114 СК,

Outcome: approved