Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду з позовом, уточненим в ході судового розгляду справи, про стягнення зі [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, добровільно надавати матеріальну допомогу відповідач відмовляється, тому вона вимушена звернутися до суду. Відповідач за первісним позовом - [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із зустрічним позовом про стягнення зі [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 гривень щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що на даний час дитина проживає з обома батьками у однокімнатній квартирі, що належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 10.07.2003 року № 1182. Наразі вони з позивачем за первісним позовом досі ведуть спільне господарство, обидва купують продукти і різні господарські засоби. Проживання однією сім'єю свідчить про його регулярне спілкування із дитиною. Він займається духовним і фізичним вихованням сина, купує йому одяг, лікарські засоби, забезпечує оплату внесків до фонду класу, сплачує за комунальні послуги. Крім того, на його утриманні знаходяться двоє непрацездатних батьків, які наразі є пенсіонерами. 18.09.2017 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом і об'єднано дані позови в одне провадження. Позивач за первісним позовом в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно і належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, за участю її представника - [PERSON] Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила суд задовольнити уточнений первісний позов у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, а зустрічний позов - не визнала в повному обсязі і просила суд відмовити у його задоволенні. Також представник позивача за первісним позовом зазначила, що на даний час позивач і відповідач спільне господарство не ведуть, рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, комунальні послуги вони сплачують за спільні кошти, зазначила, що відповідач інколи купує дитині речі, ліки та інше, однак надавати позивачу щомісяця постійну грошову допомогу на утримання сина відмовляється. Відповідач за первісним позовом, повідомлений судом своєчасно і належним чином про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Свої інтереси довірив представляти адвокату [PERSON] Представник відповідача за первісним позовом у судовому засіданні зустрічний позов підтримала з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві, просила суд його задовольнити, проти задоволення первісного позову заперечувала і просила суд відмовити у його задоволенні, а також зазначила, що розмір аліментів, який просить стягнути позивач за первісним позовом є завеликим. Відповідач за первісним позовом пропонував позивачу аліменти на утримання сина у розмірі 1 000 гривень, але остання на дану суму не погодилася. Суд, заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, представника відповідача за первісним позовом, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 01.03.2007 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с. 5), сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Згідно з довідкою про доходи, виданою 10.05.2017 року ПАТ «Запоріжсталь», [PERSON] працює на зазначеному підприємстві, її дохід за період з листопада 2016 року по квітень 2017 року включно склав 51 879 гривен 67 копійок (сума за винятком утриманого - 41 819 гривен 69 копійок). Відповідно до довідки про доходи, виданої 04.07.2017 року ПАТ «Запоріжсталь», [PERSON] працює на зазначеному підприємстві, його дохід за період з січня 2017 року по червень 2017 року включно склав 96 285 гривен 21 копійка (сума за винятком утриманого - 76 605 гривен 81 копійка). На даний час [PERSON], [PERSON] і неповнолітній [PERSON] проживають за однією адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом зазначених норм, будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. На даний час ніякої домовленості щодо виконання обов'язку утримувати дитину між сторонами не має, договір про сплату аліментів на дитину, в якому було б визначено розмір і строки виплати аліментів, між позивачем за первісним позовом і відповідачем за первісним позовом не укладався. Як вбачається з положень Сімейного кодексу України, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно (Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2012 року по справі № 6-35893св12). Відповідно до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від № 3 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Доводи позивача за зустрічним позовом і його представника про те, що дитина знаходиться на утриманні [PERSON] не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Крім того, представник відповідача за первісним позовом фактично визнала позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на дитину частково, зазначивши що [PERSON] має можливість сплачувати позивачу аліменти у розмірі 1 000 гривень щомісячно. За таких обставин суд вважає, що дитина перебуває на утриманні позивача за первісним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, при визначенні частки доходу відповідача за первісним позовом, яка підлягає стягненню як аліменти, суд, враховуючи, що [PERSON] має постійний дохід у вигляді заробітної плати, а також те, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини, виходячи з принципу розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь [PERSON] на неповнолітню дитину - [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача за первісним позовом щомісяця, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Так як задоволена основна вимога позивача за первісним позовом, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved