Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

позивач в своїх вимогах просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь піклувальника (прийомних батьків або закладу, де буде виховуватись дитина), щомісячно. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO], який тривалий час проживає з дідусем [PERSON]. Батько дитини записаний зі слів матері, згідно ч.1 ст.135 СК України. Відповідач зареєстрована в [INFO], але проживає [INFO] однією сім'єю із [PERSON] За час проживання на території селищної ради відповідач характеризується негативно. Утриманням та вихованням неповнолітнього [PERSON] займається дідусь [PERSON] Приморською районною державною адміністрацією надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] 06.10.2017 року відповідач надала до служби у справах дітей письмову заяву про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, матеріальної допомоги на його утримання не надає, станом вихованням, фізичним та духовним розвитком дитини не цікавиться. При таких обставинах та на підставах, визначених п.2 ч.1ст.164, ч.2 ст.166 СК України, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Представник Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області - [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. В заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного вирішення справи не заперечує. Згідно інформації Ганнівської сільської ради Приазовського району Запорізької області № 01-24/270 від 09 листопада 2017 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. За даними, вказаними в позові, а також відповідно до актів обстеження умов проживання відповідача, [PERSON] фактично проживає за адресою: [INFO]. В судове засідання відповідач не з'явилася, повістка з викликом на 18 грудня 2017 року, яка надіслана [PERSON] за адресою фактичного місця проживання, повернута до суду без вручення з довідкою підприємства Укрпошти про причини повернення наступного змісту: за закінченням терміну зберігання. Однак, [PERSON] вважається повідомленою про розгляд справи щодо позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів з наступних підстав. Так, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 21.11.2017 року чоловік [PERSON] отримав поштове відправлення, в якому містились копія ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з додатками. Частина 3 статті 130 ЦПК України передбачає, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сімї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин (ч.3 ст.131 ЦПК України). Виходячи з наведених норм процесуального закону суд вважає [PERSON] належне повідомленою про розгляд справи та визнає її неявку без поважних причин. Відзив чи заперечення відповідачем до суду не подано При наявності зазначених умов на підставі статей 280, 281 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Із досліджених письмових доказів встановлено, що відповідач [PERSON] (до одруження прізвище [PERSON]) [PERSON], яка народилась 09 квітня 1985 року в селі Маринівка Приморського району Запорізької області, є матір'ю [PERSON], народженого 22 липня 2003 року в селі Маринівка Приморського району Запорізької області. Батьком дитини записаний зі слів матері [PERSON], відповідно до частини 1 статті 135 СК України (копія свідоцтва про народження серії І-ЖС № 146367, повторно виданого 27 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції Запорізької області, копія повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00018901035 від 24 жовтня 2017 року, виданого Приморським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області). За даними Державного реєстру актів цивільного стану є актовий запис про шлюб № 10 від 16 грудня 2014 року, складений виконавчим комітетом Нововасилівської селищної ради Приазовського району Запорізької області, [PERSON], 1985 року народженні при реєстрації шлюбу змінила прізвище на Іванова, що підтверджується повідомленням Приморського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 21 жовтня 2017 року. Згідно довідки виконавчого комітету Вячеславської сільської ради Приморського району Запорізької області № 1320 від 25 вересня 2017 року, [PERSON], [INFO] проживає та зареєстрований [INFO], разом з ним проживає його онук [PERSON], [INFO]. Відповідно до актів обстеження умов проживання за місцем перебування дитини, складених виконавчим комітетом Вячеславської сільської ради Приморського району Запорізької області від 25.05.2016 року, 02.08.2016 року, 25.09.2017 року, [PERSON] проживає за вище наведеною адресою разом з онуком [PERSON]. Дідусь самостійно виховує та утримує онука. Санітарно-побутові умови проживання задовільні. У неповнолітнього майна або самостійних доходів не має. Неповнолітній [PERSON] навчається у 8 класі комунального закладу Маринівська БЗОШ І-ІІІ ступенів Приморської районної ради Запорізької області, має загальний середній розвиток, до виконання громадських доручень ставиться сумлінно, приймає активну участь в житті школи та класу. Мати дитини - [PERSON] жодного разу не відвідувала школу, у вихованні дитини участі не приймає. Утриманням та вихованням неповнолітнього займається дідусь - [PERSON], який забезпечує онука всім необхідним для життя, навчання, виховання, приймає участь у батьківських зборах, позитивно реагує на рекомендації та зауваження класного керівника. Наведені обставини підтверджуються характеристикою комунального закладу від 23 вересня 2017 року та характеристикою школи за 2016 рік. Відповідач [PERSON] проживає однією сім'єю із [PERSON] за адресою: вул. Вознесенська, 48, смт. Нововасилівка Приазовського району Запорізької області. Вона зловживає алкогольними напоями, працює у фізичних осіб по найму, за місцем проживання підсобного господарства не має, земельну ділянку не обробляє. Мати не цікавиться своїм сином не реагує на зауваження представників селищної ради та фахівця із соціальної роботи. Обставини щодо характеристики матері та її відношення до виховання сина підтверджуються копіями актів обстеження житлово-побутових умов проживання відповідача від 04.04.2016 року, 26.09.2017 року, 10.10.2017 року. Згідно останніх наведених актів, відповідач взагалі була тимчасово відсутня за місцем проживання зі слів співмешканця [PERSON], який не надав можливості обстежити умови проживання. 06 Жовтня 2017 року [PERSON] склала заяву про те, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], який проживає з її батьком [PERSON] впродовж 8 років. В заяві вказала, що за цей час вона жодного разу дитину не відвідала, не цікавилась його здоров'ям та навчанням. Позивачем наданий суду оригінал вказаної заяви, яка адресована начальнику служби у справах дітей Приазовської РДА та складена в присутності секретаря виконавчого комітету Нововасилівської селищної ради, землевпорядника цієї ради і фахівця із соціальної роботи. Згідно висновку органу опіки та піклування Приазовської районної державної адміністрації № 01-31/586 від 25 жовтня 2017 року, визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Аналогічний висновок зроблено Приморською районною державною адміністрацією Запорізької області (№ 01-30/0694 від 13.06.2016 року). Згідно ст.51 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 8 Закону України Про охорону дитинства, передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.12 Закону України Про охорону дитинства, виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обовязків відповідно до закону. Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини також визначені статтею 150 Сімейного кодексу України, де вказано, що батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї ч.5 ст.150 СК України). Відповідно до ч.1 ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Пункт 2 частини 1 ст.164 СК України передбачає, що мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Поважних причин для невиконання відповідачем обов'язків по вихованню неповнолітнього сина, не встановлено. Суд приходить до висновку, що сукупність наведених вище доказів, які є достовірними, належними і допустимими, є достатньою для підтвердження обставин про ухилення матері від виховання неповнолітнього сина. Тому, наявні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO]. В ч.2 ст.166 СК України, зазначено що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідач не повідомила суд про обставини, які б виключали можливість стягнення з неї аліментів. У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача про стягнення з матері аліментів на утримання неповнолітньої дитини, які є обґрунтованими та підтверджені дослідженими судом доказами. Суд вважає, що захист прав неповнолітнього [PERSON], шляхом позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини від заробітку (доходу) матері, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), є виправданим і таким, що відповідає інтересам дитини. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 640 гривень 00 копійок (щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав) та 640 гривень 00 копійок (щодо позовних вимог про стягнення аліментів), а всього 1280 гривень 00 копійок.

Outcome: approved