Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № С40.006.71503 від 14.07.2011 року, посилаючись на те, що відповідач отримав у позивача кредит в розмірі 2590 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 19 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 12 місяців та зобов'язався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 11.09.2013 року за відповідачем наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 8 831 грн. 81 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за вказаним договором з боржника. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 14 липня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Плюс Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № С40.006.71503 (а.с.9), за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредитні ресурси в розмірі 2590 гривень та зобов'язався повернути кредит протягом 12 місяців. Відповідно до пункту 1.4. кредитного договору плата за користування кредитними коштами становить 19 % річних від залишкової суми кредиту. Пунктом 2.1 встановлено, що позичальник зобов'язаний повертати кредит разом з процентними платежами в 12 щомісячних внесках до 14 дня/числа кожного місяця, при цьому перші 11 внесків у рівній сумі 295,98 грн., а останні два внески 232,57 грн. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично порушував умови, передбачені цим договором. На підтвердження чого позивачем надано довідку-розрахунок заборгованості за кредитним договором № С40.006.71503 від 14.07.2011 року (а.с.5). Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Станом на 11 вересня 2013 року, згідно довідки про стан заборгованості за кредитним договором № С40.006.71503 від 14.07.2011 року, заборгованість відповідача за кредитними зобов'язаннями становить 8 831 грн. 81 коп., з яких: прострочений борг - 1780 грн. 75 коп., прострочені проценти - 1311 грн. 70 коп., пеня - 5729 грн. 36 коп., віндикаційні витрати - 10 коп. Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем заборгованість за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. Згідно положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист порушеного права шляхом стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 20, 526, 527, 610, 611, 612, 1054, 1050 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 74, 88, 197 ЦПК України,

Outcome: approved