Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач Державне підприємством «Морський торгівельний порт Усть - Дунайськ» звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державний нотаріус Татарбунарської державної нотаріальної контори Одеської області Єпішкіна С.В., про визнання недійсним свідоцтва про права власності на нерухоме майно. В обґрунтування заяви позивач вказує, що 10.12.2013 року за вхід. № 1695 Державне підприємство «Морський торговельний порт «Усть-Дунайськ» отримало лист [PERSON] з копією свідоцтва про реєстрацію за нею права власності на 2 секції пасажирського понтону інв. № 132, виданого державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Єпішкіною С. В., 25.07.2012 року на підставі акту державного виконавця про проведені прилюдні торги, затвердженого виконуючим обов`язки начальника Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, тобто відповідач отримала документ про реєстрацію права власності на майно, яке належало порту. Позивач вважає, що вищевказане свідоцтво видано незаконно та повинно бути визнане недійсним, оскільки до акту про проведення аукціону не був доданий список учасників аукціону та судновий білет, що є порушенням законодавства та зазначене свідоцтво видано нотаріусом, який не мав на це повноважень. На підставі вказаного просить позов задовольнити та визнати недійсним свідоцтво про реєстрацію права власності [PERSON] на 2 секції пасажирського понтону інв. № 132, виданого державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Єпішкіною С. В. 25.07.2012 року та визнати недійсним право власності [PERSON] на вищевказані понтони. 15.01.2016 року до Кілійського районного суду Одеської області від [PERSON] надійшло заперечення на позовну заяву, в якому відповідач з позовними вимогами позивача не погоджується, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, 05.07.2012 року державний нотаріус Кілійської державної нотаріальної контори знаходився у відпустці і в цей період його заміщував державний нотаріус Татарбунарської державної нотаріальної контори. Тобто, свідоцтво про придбання на аукціоні 2 секцій пасажирського понтону, інв. № 132, було видано державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори правомірно. Зазначила, що вона набула право власності на спірне майно з моменту повного розрахунку та на даний час її право власності не скасовано. Свідоцтво є лише реєстрацією цього права. Також, вказує, що вона не є учасником спірних правовідносин з тих підстав, що нею не здійснювалися дії (законні чи протиправні) по реєстрації права власності майна та видачі Свідоцтва. На підставі вказаного просить відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. 07.12.2016 року відповідачем [PERSON] подано заяву про застосування строків позовної давності, в якій вона зазначає, що позивач дізнався про порушення свого права в квітні 2013 року, а тому строк позовної давності, у межах якого позивач відповідно до закону мав змогу звернутися до суду із позовом за захистом своїх прав сплинув. У зв`язку з чим просить застосувати позовну давність та відмовити позивачу у задоволені позову. Представник позивача Державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позовних вимог заперечує. Третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла. В зв`язку з тим, що розгляд справи проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва, виданого державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Одеської області 25 липня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №1687, встановлено, що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з: 2-х секцій пасажирського пантону, інв. №132, що знаходиться на території морвокзалу по [ADDRESS] , /а. с. 5/. З акту державного виконавця про проведення аукціону від 23.06.2008 року встановлено, що на аукціоні було реалізовано лот №6 - 2 секції пасажирського пантону, що знаходиться на території морвокзалу у м. Вилкове Одеської області. Вказане майно придбала [PERSON] , /а. с. 6/. 10.12.2013 року ДП «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» отримано заяву [PERSON] від 03.12.2013 року, якою остання повідомляє дирекцію порту, що на протязі грудня 2013 року вона має намір перегнати належне їй майно - дві секції пасажирського понтону на інше місце стоянки з метою здійснення його ремонту та пред`явлення регістру та просила узгодити з нею дату вказаних дій та направити представника, /а. с. 33/. 17.10.2013 року [PERSON] подано заяву прокурору Дунайської транспортної прокуратури про надання інформації щодо результатів розгляду скарги ДП МТП «Усть-Дунайськ» з приводу правомірності набуття нею права власності на 2 секції пасажирського понтону, /а. с. 55/. 01.11.2013 року за вих. № 16-3070вих-13 в. о. Дунайського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері [PERSON] ., надано відповідь на вищевказану заяву [PERSON] , якою повідомлено останню про те, що за результатами перевірки доводів начальника порту, підстав для вжиття заходів прокурорського реагування не встановлено, про що проінформовано заявника, /а. с. 56/. Ізмаїльською місцевою прокуратурою Одеської області за вих. №16/4-6812вих-16 від 30.11.2016 року на запит [PERSON] стосовно надання доказів у справі № 502/2360/16-ц за позовом ДП «Морський торгівельний порт Усть-Дунайськ» до [PERSON] , що розглядається Кілійським районним судом Одеської області повідомлено заявника, що ДП «Морський торгівельний порт «Усть-Дунайськ» в квітні 2013 року звернулось до Дунайської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері із заявою щодо правомірності отримання громадянкою [PERSON] свідоцтва про право власності на дві секції пасажирського понтону інв. №132, за результатами розгляду якої підстав для вжиття заходів прокурорського реагування не було встановлено, про що проінформовано заявника, /а. с. 57/. Рішенням Верховного Суду України від 21.03.2012 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до державного підприємства «Морський торгівельний порт «Усть-Дунайськ», треті особи: відділ державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, Одеська філія товариства з обмеженою відповідальністю «Мультсервіс», про визнання аукціону законним і визнання права власності на майно, придбане на аукціоні, /а. с. 58-61/. Відповідно до копії свідоцтва наданого Одеським державним нотаріальним архівом про реєстрацію права власності [PERSON] , яка мешкає за адресою; [ADDRESS] , на 2 секції пасажирського понтону, інв. №132, встановлено, що право власності на вказане майно за [PERSON] посвідчено 25.07.2012 року державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Єпішкіною С. В. відповідно до ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акту державного виконавця про проведення аукціону, затвердженого в. о. начальника відділу державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області від 23.06.2008 року, про що 25.07.2012 року державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Єпішкіною С. В. видано свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за №1687, /а. с 83/. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 11.08.2017 року, в позові державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» до Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Мультисервіс», третя особа: [PERSON] про визнання недійсним аукціону з реалізації майна, протоколу проведення аукціону по реалізації майна, акту державного виконавця про проведення аукціону відмовлено повністю, /а. с. 133-139/. Постановою апеляційного суду Одеської області від 05.05.2018 року рішення Кілійського районного суду Одеської області від 11 серпня 2017 року змінено в частині обґрунтування підстав відмови в задоволенні позову, в решті рішення про відмову у позові залишено без змін, /а. с. 201-204/. Відповідно до листа Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 18.03.2019 року №5100/07-17 у зв`язку з відпусткою завідувача Кілійської районної державної нотаріальної контори Одеської області Богачової Н .М. в період з 03.07.2012 по 26.07.2012 року, виконання обов`язків по нотаріальному обслуговуванню громадян Кілійського району Одеської області було покладено на Татарбунарську районну державну нотаріальну контору Одеської області (наказ Головного управління юстиції в Одеської області від 05.06.2012 №422-в). При ухваленні рішення судом застосовано наступні норми права: Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У свою чергу, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином. Цей висновок узгоджується і з нормами статей 650, 655 та частини 4 статті 656 ЦК України, що відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розділ 6 Тимчасового положення, стаття 34 Закону України «Про нотаріат»). Отже, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами 1-3 та 6 статті 203 ЦК України (частина 1 статті 215 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. При цьому, позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про недійсність свідоцтва про реєстрацію права власності на спірне майно відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України. Разом з тим, ствердження позивача у позові про те, що до акту про проведення аукціону не був доданий список учасників аукціону та судновий білет, що є порушенням законодавства, є не доцільними оскільки дане питання вже вирішувалося рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 11.08.2017 року, яке набрало законної сили 22.08.2017 року, яке постановою апеляційного суду Одеської області від 05.05.2018 року змінено в частині обґрунтування підстав відмови в задоволенні позову, в решті рішення про відмову у позові залишено без змін відповідно до якого торги проводились виключно в межах норм чинного законодавства з дотриманням правил визначених Тимчасовим порядком та Законом України «Про виконавче провадження». Результатом прилюдних торгів є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги. Таке свідоцтво є документом, що посвідчує право власності та підставою державної реєстрації прав власності за покупцем. Наслідком визнання прилюдних торгів недійсними є визнання свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів незаконним та його скасування (пункт 27 Постанови №3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визнання підсудності цивільних справ»), так як таке свідоцтво, видане владним органом, суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права. Таким чином, скасування оскаржуваного свідоцтва є наслідком визнання всієї процедури прилюдних торгів недійсними, тобто скасовувати кожний документ, що був попередньо винесений державним виконавцем в порядку виконавчого провадження та передував реалізації арештованого майна, немає за собою правового підґрунтя. Щодо доводів позивача, про те що свідоцтво про придбання спірного майна на аукціоні повинен був видати державний нотаріус Кілійської районної державної нотаріальної контори, а не державний нотаріус Татарбунарської державної нотаріальної контори, що суперечить діючому законодавству суд виходить з наступного. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат», нотаріуси видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів). Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органів місцевого самоврядування, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 55, 60, 65, 66, 70-73, 85, 93 і 103 цього Закону, та інших випадків, передбачених законодавством України. Згідно ст. 13-1 Закону нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом. За змістом п.п. 1.1. глави 12 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 року №296/5 придбання арештованого або заставленого нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціонів) оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням такого майна шляхом видачі набувачу відповідного свідоцтва. Відповідно до листа Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 18.03.2019 року №5100/07-17 у зв`язку з відпусткою завідувача Кілійської районної державної нотаріальної контори Одеської області Богачової Н .М. в період з 03.07.2012 по 26.07.2012 року, виконання обов`язків по нотаріальному обслуговуванню громадян Кілійського району Одеської області було покладено на Татарбунарську районну державну нотаріальну контору Одеської області (наказ Головного управління юстиції в Одеської області від 05.06.2012 №422-в). Таким чином, державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори при видачі оскаржуваного свідоцтва про право власності на майно не було порушено вимоги Закону України «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги щодо визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію права власності [PERSON] на 2 секції пасажирського понтону інв. № 132, виданого державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Єпішкіною С. В. 25.07.2012 року та визнати недійсним право власності [PERSON] на вищевказані понтони вважає безпідставними та необґрунтованими, в зв`язку з чим, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі. На підставі ст. ст. 15, 16, 203, 215, 328 ЦК України та

Outcome: dismissed