Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач департамент соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи управління ДАІ УМВС України в Черкаській області, Черкаська митниця про повернення та вилучення предмету гуманітарної допомоги. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 N 999 , інвалід війни II групи [PERSON] був забезпечений через Головне управління праці та соціального захисту населені Черкаської обласної державної адміністрації, гуманітарним автомобілем з правом передачі керування цим автомобілем членам сім'ї. Згідно з вимогами Закону України «Про гуманітарну допомогу» та Закону України «Про деякі питання ввезення на митну територію Україні транспортних засобів», [PERSON] мав право на отримання через органи соціального захисту населення від іноземного донора, як гуманітарну допомогу, автомобіль віком не старше 8 років на момент ввезення в Україну з обсягом двигуна до 1800 куб.см. 22.07.2004 року [PERSON] (Німеччина) подарував головному управлінню, як гуманітарну допомогу, автомобіль марки «Опель», 1996 року випуску, для передачі його інваліду [PERSON] Рішенням комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України від 03.11.2005 № 26/ГД-10159, автомобіль марки «Опель», 1996 року випуску, кузов № [NUMBER], двигун бензиновий N Х18ХЕ-14074156, об'єм двигуна 1799 см. куб., визнаний гуманітарною допомогою. На підставі митної декларації № 902000003/4/030566 від 22.07.2004 самоходом через Чернігівську митницю на адресу Головного управління доставлено гуманітарну допомогу автомобіль марки «Опель», 1996 року випуску, митною вартістю 26803,90 грн. 22.07.2004 [PERSON] письмово звернувся до Головного управління про передачу йому вищезазначеного предмету гуманітарної допомоги в тимчасове користування, що підтверджується відповідним зобов'язанням від 22.07.2004 року (копія додається до справи). Після митного оформлення автомобіль марки «Опель», 1996 року випуску передано в тимчасове користування [PERSON] з правом передачі керування членам його родини та зареєстровано в УДАІ УМВС України в Черкаській області. На підставі заяви [PERSON] рішенням колегії Головного управління від 22.04.2004 № 5-4 у зв'язку з неспроможністю керування автомобілем, право керування надано його племіннику [PERSON]. У 2013 році Департаменту стало відомо, що [PERSON] помер 22.01.2013 року. Абз. 7 п. 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999, після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Мінсоцполітики за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля, які повинні бути сплачені членом сім»і померлого інваліда, дитини-інваліда протягом шести місяців з дня смерті інваліда. Контроль за дотриманням зазначеного строку здійснюється головним управлінням соціального захисту чи управлінням виконавчої дирекції. Автомобіль, яким інвалід користувався менше ніж 10 років, після смерті інваліда може залишитись у користуванні його сім'ї безоплатно, якщо в ній є інвалід, у випадках, зазначених в абзацах третьому-шостому пункту 16 цього Порядку в яких зазначено, що автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який: мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. Якщо інвалід, дитина-інвалід користувався автомобілем більше ніж 10 років, за бажанням членів його сім'ї автомобіль може бути переданий їм у власність безоплатно. У разі несплати членом сім'ї інваліда, дитини-інваліда податків і зборів (обов'язкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції після закінчення шестимісячного строку з дня смерті інваліда. Вилучення автомобіля здійснюється відповідно до абз. 12 п. 16 цього Порядку, яким передбачено, що автомобіль, отриманий інвалідом, законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда, вилучається відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду за поданням головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. 02.12.2014 листом Департаменту повідомлено [PERSON] щодо повернення автомобіля. Приймаючи до уваги, що [PERSON] помер, а член сім'ї померлого інваліда звертався з заявою щодо переоформлення автомобіля до органів соціального захисту, то автомобіль відповідно до вимог пункту 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, повинен бути повернутий державі, яка надала його у користування, в особі Головного управління. Так як автомобіль у відповідності до вимог чинного законодавства України відповідачем до Головного управління в добровільному порядку не повернутий, позивач вважає, що право на володіння цим автомобілем порушено, та таким, що підлягає захисту. Враховуючи те, що членом сім'ї автомобіль добровільно, у відповідності із наведеною нормою підзаконного акту до Департаменту не повернуто, ним порушено вимоги ст. З Закону України «Про гуманітарну допомогу», згідно з якою отримувач гуманітарної допомоги має такі самі права на її використання, що і набувач гуманітарної допомоги. Позивач при зверненні з позовом повідомляє, що на підставі розпорядження облдержадміністрації від 11.04.2013 № 99 змінилась назва установи з Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації на Департамент соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації. В зв»язку з цим позивач просить постановити рішення, яким вилучити у [PERSON] автомобіль марки «Опель Вектра», 1996 року випуску, кузов №WOL000037Т1002861, двигун бензиновий № Х18ХЕ4074156, об»єм двигуна 1977 см. куб., колір синій, тип легковий та передати його Департаменту соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації. Представник позивача департаменту соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації по довіреності [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив позови задовольнити, з підстав, вказаних в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просив в позові відмовити, з підстав, вказаних в запереченні та пояснив, що [PERSON] на його ім.»я залишив заповіт, та такому автомобіль марки «Опель Вектра» є спадковим майном . Представники третіх осіб управління ДАІ УМВС України в Черкаській області по довіреності [PERSON], Черкаської митниці [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили позов задовольнити. Суд , заслухавши пояснення сторін, представників третіх осіб, дослідивши письмові матеріали справи , в результаті повного , обєктивного та всебічного їх дослідження вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 N 999 , інвалід війни II групи [PERSON] був забезпечений через Головне управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації (з 11.04.2013 року - Департамент соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації ), гуманітарним автомобілем з правом передачі керування цим автомобілем членам сім'ї. Згідно з вимогами Закону України «Про гуманітарну допомогу» та Закону України «Про деякі питання ввезення на митну територію Україні транспортних засобів», [PERSON] мав право на отримання через органи соціального захисту населення від іноземного донора, як гуманітарну допомогу, автомобіль віком не старше 8 років на момент ввезення в Україну з обсягом двигуна до 1800 куб.см. 22.07.2004 року [PERSON] (Німеччина) подарував головному управлінню, як гуманітарну допомогу, автомобіль марки «Опель», 1996 року випуску, для передачі його інваліду [PERSON] Рішенням комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України від 03.11.2005 № 26/ГД-10159, автомобіль марки «Опель», 1996 року випуску, кузов № [NUMBER], двигун бензиновий N Х18ХЕ-14074156, об'єм двигуна 1799 см. куб., визнаний гуманітарною допомогою. На підставі митної декларації № 902000003/4/030566 від 22.07.2004 самоходом через Чернігівську митницю на адресу Головного управління доставлено гуманітарну допомогу автомобіль марки «Опель», 1996 року випуску, митною вартістю 26803,90 грн. 22.07.2004 [PERSON] письмово звернувся до Головного управління про передачу йому вищезазначеного предмету гуманітарної допомоги в тимчасове користування, що підтверджується відповідним зобов'язанням від 22.07.2004 року (копія додається до справи). Після митного оформлення автомобіль марки «Опель», 1996 року випуску передано в тимчасове користування [PERSON] з правом передачі керування членам його родини та зареєстровано в УДАІ УМВС України в Черкаській області. На підставі заяви [PERSON] рішенням колегії Головного управління від 22.04.2004 № 5-4 у зв'язку з неспроможністю керування автомобілем, право керування надано його племіннику [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серія І-СР №205865 [PERSON] помер 22.01.2013 року. Відповідно до абз. 7 п. 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999, після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Мінсоцполітики за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля, які повинні бути сплачені членом сім»і померлого інваліда, дитини-інваліда протягом шести місяців з дня смерті інваліда. Контроль за дотриманням зазначеного строку здійснюється головним управлінням соціального захисту чи управлінням виконавчої дирекції. Автомобіль, яким інвалід користувався менше ніж 10 років, після смерті інваліда може залишитись у користуванні його сім'ї безоплатно, якщо в ній є інвалід, у випадках, зазначених в абзацах третьому-шостому пункту 16 цього Порядку в яких зазначено, що автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який: мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. Якщо інвалід, дитина-інвалід користувався автомобілем більше ніж 10 років, за бажанням членів його сім'ї автомобіль може бути переданий їм у власність безоплатно. У разі несплати членом сім'ї інваліда, дитини-інваліда податків і зборів (обов'язкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції після закінчення шестимісячного строку з дня смерті інваліда. Вилучення автомобіля здійснюється відповідно до абз. 12 п. 16 цього Порядку, яким передбачено, що автомобіль, отриманий інвалідом, законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда, вилучається відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду за поданням головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. 02.12.2014 листом Департаменту повідомлено відповідача [PERSON] про повернення автомобіля. Враховуючи, що [PERSON] помер, автомобіль останньому передавався в тимчасове користування, а відповідач не є членом його сім»ї , то автомобіль відповідно до вимог пункту 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, повинен бути повернутий державі, яка надала його в користування, в особі Головного управління. Так як автомобіль у відповідності до вимог чинного законодавства України відповідачем до Головного управління в добровільному порядку не повернутий, суд вважає, що право позивача на володіння автомобілем порушено, та таким, що підлягає захисту. Доводи відповідача про те, що на його ім.»я покійний [PERSON] залишив заповіт на все майно, не можуть стати підставою для відмови в позові. Крім цього не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що сім»я інваліда за власні кошти здійснювала відновлювальний ремонт та технічне обслуговування автомобіля, належних та допустимих доказів з цього приводу суду не надано. Навіть у випадку їх надання дана обставина не є підставою для відмови в позові. Також не можуть бути враховані при постановлення рішення, доводи відповідача про те, що автомобіль після смерті інваліда залишається безоплатно його сім»ї. Відповідач пояснив,що він є племінником покійного, а відтак не є членом його сім»ї. Покійний [PERSON] не був власником автомобіля, автомобіль знаходився в його володінні, а відповідач мав право керування автомобілем. Також судом встановлено, що після смерті [PERSON] членом сім'ї його сім»ї податки і збори (обов'язкові платежі) не сплачувалися . В зв»язку з цим позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved