overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25.07.2017. Від шлюбних відносин мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося, між ними постійно виникають сварки. На теперішній час вони мешкають окремо. Родина розпалася остаточно і поновити її неможливо.для примирення просить не надавати. Просить розірвати шлюб. До початку судового засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Судові витрати просить покласти на нього. Відповідач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 25 липня 2017 року Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 108, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14 вересня 2018 року. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25 липня 2017 року. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, спір про поділ спільного майна зараз відсутній, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами та не оспорюється сторонами. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. З огляду на вищевикладене та беручи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені та більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідач визнав позовні вимоги, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивач звернувся\~до відповідача\~з позовом\~до [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу,\~обґрунтовуючи свої\~позовні вимоги\~тим,\~що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30.08.1985. Від шлюбних відносин неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалося, між ними постійно виникають сварки. Фактично сім`я розпалася, хоча і мешкають в одному приміщенні. Родина розпалася остаточно і поновити її неможливо. Просить розірвати шлюб. До початку судового засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Судові витрати просить покласти на нього. Відповідач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 30 серпня 1985 року Жовтневим відділом ЗАГС м.Дніпропетровська зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 1759, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30 серпня 1985 року. Від спільного проживання сторони неповнолітніх дітей не мають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, спір про поділ спільного майна зараз відсутній, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами та не оспорюється сторонами. Статтею 24 Сімейного кодексу України\~закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3\~ст. 105 Сімейного кодексу України\~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 СК України. Відповідно до\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст.\~51\~Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. З огляду на вищевикладене та беручи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені та більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідач визнав позовні вимоги, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

Позивач звернувся\~до відповідача\~з позовом\~до [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу,\~обґрунтовуючи свої\~позовні вимоги\~тим,\~що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30.11.2007. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей. Спільне життя не склалося, однією сім`єю не проживають з березня 2019 року, спільним побутом не пов`язані, ведення спільного господарства припинено. Суперечок про поділ майна відсутні. Просить розірвати шлюб. До початку судового засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 30 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1449. Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~свідоцтвами про\~народження серії\~ [NUMBER] \~від 27\~жовтня 2017\~року та\~серії [NUMBER] \~від 03\~червня 2008\~року відповідно.Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, спір про поділ спільного майна зараз відсутній, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами та не оспорюється сторонами. Статтею 24 Сімейного кодексу України\~закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3\~ст. 105 Сімейного кодексу України\~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 СК України. Відповідно до\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст.\~51\~Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. З огляду на вищевикладене та беручи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені та більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідач в судове засідання не з`явився, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом, посилаючись на те, що 15.10.2011р. він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], 2006р.н. Спільне життя з відповідачем не склалось по причині різних характерів та поглядів на життя, втрати почуття любові та поваги один до одного. Спору про розподіл майна та визначення місця проживання дитини немає, збереження сімї не можливе. Просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 15.10.2011р. у Київському відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області по актовому запису № 303. В судове засідання позивач не зявився, однак на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилася, однак на адресу суду надіслала заяву, якою проти задоволення позову не заперечувала; розгляд справи просила провести у її відсутність. З досліджених матеріалів справи вбачається, що сторони по справі 15.10.2011р. зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 089402, виданим Київським відділом ДРАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області, актовий запис № 303. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], 31.07.2006р., що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 035495, виданим відділом РАЦС по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис за № 237. Оскільки між сторонами втрачені почуття любові та поваги один до одного, спільне господарство вони не ведуть, спору про розподіл майна та визначення місця проживання дитини не має, шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, у звязку з чим їх шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе, суд вважає за можливим позов задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом, посилаючись на те, що 18.09.2009р. він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Від даного шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось по причині різних поглядів на життя, в результаті чого у сім'ї виникали непорозуміння. Крім того, як вказує позивач, шлюбні відносини припинені з 04.04.2013р., спільне господарство не ведеться, спору про розподіл майна та визначення місця проживання дітей не має. Просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 18.09.2009р. міським відділом РАЦС ГУЮ у Херсонській області, актовий запис за № 820. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. З пояснень сторін та досліджених матеріалів справи вбачається, що сторони з 18.09.2009р. перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], виданим міським відділом РАЦС ГУЮ у Херсонській області, актовий запис за № 820. Від даного шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 24.12.2013р. стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньок. Враховуючи те, що між сторонами по справі втрачені почуття любові та поваги один до одного, спільне господарство вони не ведуть, спору про розподіл майна та визначення місця проживання дітей не має, шлюбні відносини не підтримують з 04.04.2013р., у зв'язку з чим їх шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом посилаючись на те, що 28.04.2007р. він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на життя. Крім того, як зазначає позивач, шлюбні відносини з відповідачем припинені з 2011р., спору щодо розподілу майна не має, дітей від шлюбу також не мають. Просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 28.04.2007р. відділом РАЦС Цюрупинського РУЮ Херсонської області, актовий запис за № 29. Позивач в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надіслав заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі; розгляд справи просив провести у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Суд вважає можливим провести заочний розгляд у її відсутність, за наявними матеріалами справи. З досліджених матеріалів справи вбачається, що сторони по справі 28.04.2007р. зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС Цюрупинського РУЮ Херсонської області, актовий запис № 29. Враховуючи те, що між сторонами по справі втрачені почуття любові та поваги один до одного, спільне господарство вони не ведуть, спору про розподіл майна не має, проживають окремо, примирення між ними неможливе та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом, посилаючись на те, що вона, з 1973р. працює у ДП ЦКБ «Ізумруд» на посаді начальника відділу кадрів. З 2011р. на підприємстві не виплачується заробітна плата працівникам. Заборгованість з виплати їй заробітної плати становить 76193,86 грн. Оскільки у добровільному порядку вищевказана сума заборгованості по заробітній платі їй не виплачена, просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі, яка станом на 01.08.2014р. становить 76193,86грн. В судове засідання позивач не з'явилась, однак на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надіслав заяву, якою позовні вимоги визнав у повному обсязі; розгляд справи просив провести у його відсутність. З досліджених матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 1973р. працює на ДП ЦКБ «Ізумруд» на посаді начальника відділу кадрів, про що зроблено відповідний запис в трудовій книжці. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. В силу ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Враховуючи вищевикладене, а також несвоєчасне проведення відповідачем виплати заборгованості по заробітній платі у розмірі 76193,86грн., що підтверджується довідкою, наявною в матеріалах справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 761,94 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом, посилаючись на те, що вона, з 1977р. працює у ДП ЦКБ «Ізумруд» на посаді інженера-конструктора 2 категорії. З 2011р. на підприємстві не виплачується заробітна плата працівникам. Заборгованість з виплати їй заробітної плати становить 37 898,86 грн. Оскільки у добровільному порядку вищевказана сума заборгованості по заробітній платі їй не виплачена, просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі, яка станом на 01.08.2014р. становить 37 898,86грн. В судове засідання позивач не з'явилась, однак на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надіслав заяву, якою позовні вимоги визнав у повному обсязі; розгляд справи просив провести у його відсутність. З досліджених матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 1977р. працює на ДП ЦКБ «Ізумруд» на посаді інженера-конструктора 2 категорії, про що зроблено відповідний запис в трудовій книжці. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. В силу ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Враховуючи вищевикладене, а також несвоєчасне проведення відповідачем виплати заборгованості по заробітній платі у розмірі 37898,86грн., що підтверджується довідкою, наявною в матеріалах справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 378,98 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про визнання батьківства, в якому вказав, що його дружина [PERSON] перебувала в шлюбі із відповідачем з 04.08.2007 року по 05.03.2012 року. Перебуваючи у шлюбі [PERSON] [INFO] народила сина [PERSON], батьком якого записаний [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Позивач також вказав, що починаючи з січня 2009 року він познайомився і почав зустрічатися з [PERSON], між ними тривалий час були інтимні стосунки, а 29.11.2013 року він уклав з [PERSON] шлюб. В грудні 2013 року [PERSON] повідомила його та відповідача [PERSON], що саме він є батьком народженої [INFO] дитини. Вона запропонувала відповідачу добровільно відмовитися від батьківства, але він відмовився і тому він вимушений звернутися з позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, згідно заяви, він просив розглянути справу у його відсутність, на позові наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач згідно заяви позов визнав, просив розглянути справу без нього. Третя особа, [PERSON] також згідно заяви просила розглянути справу у її відсутність і позов задовольнити. Представник третьої особи, відділу РАЦС Красноградського РУЮ в Харківській області, Петрикіна Ю.Д. згідно листа від 19.02.2014 року проти задоволення позову не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов можливо задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1, ст.. 129 Сімейного кодексу України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства. Частина 2 ст. 128 ЦПК України наголошує, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи. Так, судом встановлено, що мати дитини [PERSON] та її бувший чоловік, відповідач [PERSON], який записаний батьком дитини не заперечували, що фактично батьком [PERSON] є позивач [PERSON] Згідно викладеного та

Outcome: approved