Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1798/2008 від 12.08.2008 року в сумі 73215,63 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на день проведення розрахунку еквівалентно 585212 грн. 53 коп. та судових витрат, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] отримав у позивача кредит в розмірі 47656 доларів США з терміном погашення до 10.08.2028 року, зі сплатою 14,49% на рік за користування кредитними коштами. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив розглядати даний спір у відсутності представника та не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] судове засідання не з'явилася, про те її представник подав суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю в інших судових процесах. Суд вважає, що неявка представника відповідача не є перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права банку на належне виконання умов кредитного договору, забезпеченого порукою, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку з боржника та поручителя. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 12 серпня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» (в подальшому найменування змінено на ПАТ КБ «Надра») та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №1798/2008 (а.с.9), за яким банк надав, а позичальник (відповідач [PERSON]) отримав кредит в розмірі 47656 доларів США з терміном погашення до 10.08.2028 року. Умовами Договору передбачено обов'язок позичальника сплатити 14,49% на рік за користування кредитом. В розділі 3 Договору сторони визначали порядок нарахування та сплати процентів за користування кредитними коштами і погашення кредиту. Відповідно до п.п. 3.3.1.-3.3.2 відповідач [PERSON] зобов'язався щомісячно вносити платежі в сумі 616,98 доларів США по погашенню кредиту та сплаті процентів. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач [PERSON] належно їх не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №1798/2008 від 12 серпня 2008 року (а.с.6-8). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Умовами п. 5.2. кредитного договору сторони визначили, що у разі прострочення позичальником - відповідачем строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, він сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Згідно п. 4.2.4 Договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів, інших платежів, передбачених договором можливих штрафних санкцій, якщо позичальник своєчасно не вніс черговий платіж. За змістом ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідком порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Позивачем станом на 26.02.2013 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №1798/2008 від 12.08.2008 року (а.с.6-8), відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором в сумі 73215,63 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на день проведення розрахунку еквівалентно 585212 грн. 53 коп., в тому числі 47337,45 доларів США - заборгованість по тілу кредиту, 18584,28 доларів США - несплачені відсотки, 4765,60 доларів США - штраф, 2528,30 доларів США - пеня за порушення умов кредитного договору. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно роз'яснень викладених в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Також суд при зменшенні розміру неустойки враховує факт часткового погашення боржником [PERSON] заборгованості за кредитним договором, що знайшло своє підтвердження у проведеному позивачем розрахунку заборгованості. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. З урахуванням викладеного, виходячи з умов справедливості та розумності, суд вважає за можливе, зменшити розмір пені та штрафу та визначити розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №1798/2008 від 12.08.2008 року в сумі 65 921,73 долар США, що в гривневому еквіваленті дорівнює 526 912 грн. 39 коп., з яких: 47337,45 доларів США - заборгованість по тілу кредиту, 18584,28 доларів США - несплачені відсотки. Позивач ставить питання про стягнення всієї суми заборгованості з обох відповідачів в солідарному порядку, мотивуючи тим, що [PERSON] уклала з банком договір поруки за яким добровільно зобов'язувалася відповідати по зобов'язанням відповідача [PERSON], що виникають з умов кредитного договору №1798/2008 від 12.08.2008 року у відповідності до ст.ст. 553, 554 ЦК України, з чим суд погоджується, виходячи з наступного. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до умов договору поруки №1798/2008 від 11.08.2008 року [PERSON] поручилась перед Кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з умов Кредитного договору №1798/2008 від 11.08.2008 року. Таким чином, відповідач [PERSON] поручилась за належне виконання умов даного кредитного договору, а тому суму боргу слід стягнути з обох відповідачів у солідарному порядку. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідачів, в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №1798/2008 від 12.08.2008 року, зменшивши при цьому суму пені. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527 ч. 1, 546 ч. 1, 548 ч. 1, 551, 553, 554, 611, 612, 1050 ч. 2, 1054 ч. 2; 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 ч. 1 ЦПК України,

Outcome: partial