Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 115289,77 гривень, моральної шкоди у розмірі 50000,0 гривень та 10000,0 гривень понесених судових витрат. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] 28.12.2018 року близько 15 год. 45 хв. на 7 км + 600 м автодороги Львів-Краківець в с.Рясне-Руське Яворівського району Львівської області, керуючи автомобілем марки «Mercedes», р.н. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, був неуважний не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечного інтервалу з автомобілем, який рухався назустріч, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем марки «Renault Laguna», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобіль було пошкоджено. Згідно з висновком № 192 експертного автотоварознавчого дослідження про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 16.09.2019 року, проведеного судовим експертом [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Laguna», р.н. [NUMBER] становить 231173,63 гривень, ринкова вартість автомобіля до моменту пошкодження у ДТП становить 213789,77 гривень. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована, Моторно (транспортним) страховим бюро України позивачу виплачено страхове відшкодування у розмірі 100000,0 гривень, однак даної суми є недостатньо для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, тому на підставі ст.ст.1166, 1188, 1194 ЦК України позивач просить стягнути з [PERSON] 115289,77 гривень на відшкодування завданої шкоди. Крім цього, вищевказаними діями відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає, зокрема у нервовому стресі, який позивач пережив під час ДТП, а також у зв`язку із пошкодженням його автомобіля, який використовувався як в особистих цілях, так і в роботі, а для відновлення нормального душевного стану позивачу потрібен був час. Крім цього, відмова відповідача добровільно відшкодувати позивачу матеріальний збиток призвела до необхідності витрат часу для захисту своїх інтересів, зокрема, поїздок в органи поліції, до Личаківського районного суду м.Львова, експерта. З моменту вчинення дорожньо-транспортної пригоди до тепер позивач нервує з приводу поновлення його порушеного права в результаті неправомірних дій відповідача. Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача також 50000,0 гривень на відшкодування, завданої позивачу моральної шкоди. Крім цього, просить стягнути з відповідача, понесені позивачем, судові витрати, що становлять 3063,91 гривні судового збору та 10000,0 гривень витрат на правову допомогу. Справа поступила до суду 24.10.2019 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 11.11.2019 року, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та його представник в судове засідання 26.02.2020 року не з`явилися, подавши при цьому заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю, не заперечили проти ухвалення заочного рішення, просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи як за зареєстрованим місцем проживання, так і шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті суду. Відзив на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Враховуючи те, що позивач та його представник не заперечили проти ухвалення заочного рішення у справі, у відповідності до вимог ст.ст.280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи, розглянути справу у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 26.02.2020 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, постановою Личаківського районного суду м.Львова від 25.03.2019 року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200,0 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік (а.с.6-7). Зазначеним рішенням суду встановлені обставини щодо дорожньої-транспортної пригоди, яка мала місце 28.12.2018 року. Зокрема, [PERSON] 28.12.2018 року о 15 год. 45 хв. на 7 км + 600 м автодороги Львів-Краковець, в с.Рясне-Руське Яворівського району Львівської області керував автомобілем марки «Mercedes», р.н. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху. Разом з тим, [PERSON] 28.12.2018 року о 15 год. 45 хв. на 7 км + 600 м автодороги Львів-Краковець, в с.Рясне-Руське Яворівського району Львівської області керуючи автомобілем марки «Mercedes», р.н. [NUMBER] , був неуважний, не врахував дорожньої обстановки, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечного інтервалу з автомобілем, який рухався на зустріч, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем марки «Renault Laguna», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , після чого зіткнувся з автомобілем ВАЗ 2108, р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , далі продовжуючи рух зіткнувся з металевою огорожею автодороги та зупинкою громадського транспорту, в результаті дорожньо-транспортної пригоди уламками від пошкоджених автомобілів були пошкоджені автомобілі, що проїжджали поруч, а саме автомобіль Peugeot, р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіль Scania, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень, а [PERSON] та потерпілий [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п.п.1.5, 2.3 (б), 10.1, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Як вбачається з висновку № 192 експертного автотоварознавчого дослідження від 16.09.2019 року, проведеного судовим експертом [PERSON] Б [PERSON] І., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Renault Laguna», р.н. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП 28.12.2018 року, з врахуванням результатів його обстеження 20.08.2019 року в цінах на дату обстеження, становить рівним ринковій вартості КТЗ на 28.12.2018 року до моменту пошкодження у ДТП, складає 213789,77 гривень (а.с.8-26). Судом встановлено, що Моторно (транспортним) страховим Бюро України позивачу виплачено страхове відшкодування в сумі 100000,0 гривень, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» (а.с.80). Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи те, що сума страхового відшкодування є недостатньою для повного відшкодування шкоди, яка завдана позивачу 28.12.2018 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини [PERSON] , а тому з останнього слід стягнути 113789,77 гривень (213789,77 гривень 100000,0 гривень) різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно зі ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду із позовними вимогами про стягнення з відповідача 50000,0 гривень на відшкодування, завданої позивачу, моральної шкоди, [PERSON] посилається на те, що з вини відповідача позивач пережив нервовий стрес, а для відновлення нормального душевного стану йому потрібен був час, затрати якого зросли у зв`язку відмовою відповідача добровільно відшкодувати позивачу матеріальний збиток, що зумовило необхідність поїздок в органи поліції, до Личаківського районного суду м.Львова, експерта, однак всупереч вищевказаним вимогам ЦПК України жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не представив, факту завдання йому моральної шкоди належними та допустимими доказами не підтвердив. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Задовольняючи частково позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, що становлять 1137,90 гривень судового збору - встановлена законом ставка для позовних вимог майнового характеру - 1% від ціни позову. Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача 10000,0 гривень витрат на професійну правничу допомогу, оскільки всупереч вимогам ч.3 ст.137 ЦПК України позивач не подав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що є потрібною умовою для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Крім цього, оскільки позивач відносить 1500,0 гривень витрат на проведення експертизи, що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» (а.с.79) до суми завданих збитків, проте такі ними не являються, а можуть бути віднесені до витрат пов`язаних із розглядом справи, однак позивачем не ставиться така вимога, а тому, слід відмовити в їх стягненні з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial