Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] міської ради в якому просить суд визнати недійсним рішення сьомої сесії п»ятого скликання [PERSON] міської ради Чернігівської області від 20 липня 2006 року в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель по вулиці Київській 40 в м. Прилуки Чернігівської області, визнати недійсним [PERSON] акт на право власності на вище зазначену земельну ділянку виданий на ім»я [PERSON] 03 січня 2007 року та стягнути судові витрати пов»язані з розглядом справи мотивуючи свої вимоги тим, що при розробці КП «[PERSON] МБТІ» технічної документації на земельну ділянку по вул. Київській 40 в м. Прилуки землевпорядником було помилково включено до земельної діялнки частину земельної діялнки, на якій розташована частина належної їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом господарської будівлі сараю під літерою Б-1, а [PERSON] міською радою при затвердженні технічної документації на земельну ділянку по вул. Київській 40 в м. Прилуках належно не перевірено технічну документацію та незаконно передано у власність [PERSON] частину земельної ділянки, на якій розташована частина вище зазначеного сараю, в зв»язку з чим звернулася до суду з даним позовом для захисту свого порушенного права. Крім того [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], який в ході розгляду уточнила та просила суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 1000 кв.м., що знаходиться за адресою Чернігівська область м. Прилуки вул. Київська 40, кадастровий номер 7410700000:02:004:0073 шляхом знесення розташованих на цій земельній ділянці самочинно збудованих споруд: капітальної нежитлової споруди, зазначеної в технічному паспорті на житловий будинок за адресою Чернігівська область м. Прилуки вул. Київська 40-а, як сарай Б-1 та по льоху ПГ, що знаходиться під сараєм Б-1 та стягнути понесені по справі судові витрати мотивуючи свої вимоги тим, що на частині земельної ділянки, яка належить їй на підставі Державного [PERSON] на право приватної власності на земельну ділянку від 23 січня 2007 року за життя [PERSON] був самочинно побудований сарай Б-1, який не відповідає по розмірам згідно наданого дозволу їй на будівництво. Згоди на будівництво данного сараю поза межами земельної ділянки розміром 600 кв.м., відповідно до Договору № 141 від 15.08.1963 року про наданння в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності [PERSON], з забудовою його частково на земельній ділянці, яка на даний час належить їй на праві власності ніхто не надав, а тому звенулася до суду за захистом порушенного права користування володіння та розпорядження данною земельною ділянкою. В судовому засіданні позивач та його представник за первісним підтримали позов за викладених в ньому обставин та просили суд його задовольнити в повному обсязі. Щодо зустрічного позову просили суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі на підстав спливу строку позовної давності, про що подали письмову заяву. Відповідачка та її представник за первісним позовом позов не визнали та просили суд відмовити в його задоволенні в зв»язку зі спливом (пропуском) строку позовної давності, про що подали письмову заяву. Заявлені вимоги за зустрічною позовною заявою підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судовому засіданні зазначив, що рішення 7 сесії 5 скликання [PERSON] міської ради від 20 липня 2006 року про передачу безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель по вул. Київській 40 в м. Прилуках було прийняте на підставі поданої технічної документації на дану земельну ділянку. Дослідивши\~усі докази по справі та оцінивши їх в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов\~висновку, що первісний та зустрічний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У\~відповідності з ч.3 ст. 12, ч.1ст.13\~ЦПК України, суд розглядає\~цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6\~статті 81 ЦПК\~України\~передбачено,\~що доказування\~не\~може\~ґрунтуватися\~на\~припущеннях. Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради депутатів трудящих від 09.08.1963 року [PERSON] надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці під № 40-а по вул. Леніна в м. Прилуках площею 600м. та зобов»язано отримати всю технічну документацію на право будівництва будинку на вище зазначеній земельній ділянці (а.с.13) Згідно копії договору № 141 від 15.08.1963 року [PERSON] було надано в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального жилого одно поверхового будинку площею 33,0 кв.м та дерев»яного сараю розміром 3,00х5,00 на праві особистої власності (а.с. 14-16) Як вбачається із копії свідоцтва про право власності на спадщину від 17.12.2016 року на підставі заповіту посвідченого державним нотаріусом [PERSON] міської державної нотаріальної контори [PERSON] 28.11.2012 року зареєстрованого у реєстрі за № 1-3675 спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON], яка померла 16.03.2016 року є [PERSON], спадщина складається із житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в м. Прилуки по вул. Київська (Леніна) будинок 40а, належного спадкодавиці на підставі Договору № 141 про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на прав особистої власності (а.с.8) Згідно копії Державного акту на право власності на земльну ділянку від 23 січня 2007 року [PERSON] на підставі рішення 7 сесії 5 скликання [PERSON] міської ради від 20 липня 2006 року є власником земельної ділянки площею 1000 кв. м. У межах згідно з планом, яка розташована в м. Прилуках по вул. Київська 40 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (а.с.47) В судовому засіданні представником відповідача за первісним позовом заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки рішення [PERSON] міської ради про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки прийнято 20.07.2006 року, а [PERSON] на право власності на земельну ділянку виданий 23 січня 2007 року, всі документи пов»язані з наданням у власність [PERSON] земельної ділянки, зокрема акт погодження меж земельної ділянки був погоджений (підписаний ) з усіма суміжними землекористувачами, в тому числі з [PERSON], про що подана письмова заява ( а.с.83) Крім того, представником відповідача за зустрічним позовом заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки як зазначає позивач [PERSON], за зустрічною позовною заявою, вона стала власником житлового будинку № 40 по вул. Київській в м. Прилуках з 12 січня 2006 року та їй як власнику будинку було відомо про розташування частини сараю Б-1 та льоху на належній їй земельній ділянці, проте жодних притензій до попереднього власника господарської будівлі сараю Б-1 та забудовника [PERSON] не пред»являла, про що подана письмова заява ( а.с.104) Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1\~ст. 256 Цивільного кодексу України). До спірних правовідносин застосовується трьохрічний строк позовної давності, згідно вимог\~ст. 257 ЦК України. Відповідно ч. ч. 3, 4\~ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 1\~ст. 261 ЦК України\~визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 25 ЦК України заміна сторін у зобов»язанні не змінює порядку обчислення та перебігу строку позовної давності. Як встановлено судом, оспорюване, за первісним позовом, рішення [PERSON] міської ради про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки прийнято 20 липня 2006 року а [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку виданий 23 січня 2007 року. Із позовними вимогами до відповідача про захист порушених прав позивачка [PERSON] звернулась до лише 23.08.2017 року, тобто з пропуском встановленого законом строку позовної давності. Крім того, позивачка за зустрічним позом із позовними вимогами до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення розташованих на цій земельній ділянці самочинно збудованих споруд: капітальної нежитлової споруди сараю Б-1 звернулась до лише 05.09.2017 року, хоча стала власником житлового будинку № 40 по вул. Київській в м. Прилуках 12.01.2006 року на підставі договору дарування, а власником земельної ділянки за даною адресою 20 липня 2006 року, тобто з пропуском встановленого законом строку позовної давності. Посилання представника позивача за зустрічним позовом на те, що нежитлова будівля, сарай Б-1, самочинно збудований, а особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права вланості на нього, строк позовної давності на вимоги про проведення перебудови самочинно збудованого, а також знесення таких об»єктів не вважається пропущеним незалежно від тривалості часу, який минув після закінчення чи початку будівництва суд не може прийняти до уваги, оскільки договорів № 141 про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності не скасований та на даний час є чинним. Суд не вбачає підстав для поновлення строку позовної давності, оскільки сторонами по спаві не було повідомлено суд про поважність причин пропущення такого строку та відповідне клопотання не подавалось. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позову, у зв'язку зі спливом строку позовної давності. В порядку\~ст. 141 ЦПК України\~не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позову.

Outcome: dismissed