Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача з вищевказаним позовом. Позовну заяву мотивує тим, що 28 серпня 2017 року наказом директора державного підприємства «Львівський державний завод «Лорта» (далі ДП «ЛДЗ «Лорта») від 22 серпня 2017 року № 437к [PERSON] (далі - позивач) прийнято на роботу до указаного підприємство на посаду «начальник бюро» у відділ 558. 3 серпня 2018 року наказом директора ДП «ЛДЗ «Лорта» № 400к позивача звільнено з 3 серпня 2018 року з посади начальника бюро відділу маркетингу та зовнішньо-економічних зв`язків (558), за угодою сторін, на підставі п. 1ст. 36 КЗпП України, з виплатою компенсації за 12 календарних днів невикористаної щорічної відпустки. У відповідності до довідки від 26 червня 2019 року № 251, на момент звільнення позивача у ДП «ЛДЗ «Лорта» існувала заборгованість по виплаті останній заробітної плати за період з квітня 2018 року по серпень 2018 року у розмірі 27 534 (двадцять сім тисяч п`ятсот тридцять чотири) грн. 34 коп. Зазначена заборгованість по виплаті заробітної плати погашена відповідачем лише у травні 2019 року. При цьому, на момент подачі даного позову відповідачем не виплачено позивачу компенсацію за не використані дні щорічної відпустки. З урахуванням того, що ДП «ЛДЗ «Лорта» виплата належну позивачу заробітну плату при звільненні з порушенням строків у період з квітня 2018 року по травень 2019 року та не виплатила компенсацію за не використані дні щорічної відпустки, позивач відповідно до ст.ст. 116, 117 КЗпП України набула право на стягнення у судовому порядку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день постановлення судового рішення момент. Так, п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок № 100) встановлено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Розмір середньоденної заробітної плати позивача у відповідності до довідки ДП «ЛДЗ «Лорта» від 26 червня 2019 року № 252 становить -354,44 грн. Беручи до уваги те, що відповідач не виплачував заробітну плату, починаючи з квітня 2018 року до травня 2019 року та враховуючи положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», загальна сума компенсації, яка належить позивачу до виплати становить 1572,43 грн. Розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати: 1.Сума компенсації за квітень 2018 року - 331,07 грн. 1*1*0,993*1*1,019*1,017*1,014*1,008 (індекси інфляції за травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 року) 6391,39 грн.- з/пл. за квітень 2018 року 1*1*0,993*1*1,019* 1,017*1,014*1,008=105,18% 105,18% - 100% = 5,18% 6391,39 грн. * 5,18/100 = 331,07 грн. 2.Сума компенсації за травень 2018 року -138,25 грн. 1*0,993*1*1,019* 1,017*1,014*1,008 (індекси інфляції за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 року) 2668,95 грн. - з/пл. за червень 2018 року 1*0,993*1*1,019* 1,017*1,014*1,008 = 105,18 % 105,18% - 100% = 5,18% 2668,95 грн. * 5,18/100 = 138,25грн. 3.Сума компенсації за травень 2018 року - 293,25 грн. 1*0,993*1*1,019*1,017*1,014*1,008*1,01*1,005*1,009*1,01 (індекси інфляції за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 року, січень, лютий, березень, квітень 2019 року) 3332,44 грн. - з/пл. затравень 2018 року 1*0,993*1*1,019*1,017*1,014*1,008*1,01*1,005*1,009*1,01 =108,8% 108,8% - 100% = 8,8% 3332,44 грн. * 8,8/100 = 293,25 грн. 4.Сума компенсації за квітень 2018 року - 665,95 грн. 0,993*1*1,019*1,017*1,014*1,008*1,01*1,005*1,009*1,01 (індекси інфляції за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 року, січень, лютий, березень, квітень 2019 року) 7567,56 грн. - з/пл. за червень 2018 року 0,993*1*1,019* 1,017*1,014*1,008*1,01*1,005*1,009*1,01 =108,8% 108,8% - 100% = 8,8% 7567,56 грн. * 8,8/100 = 665,95 грн. 5.Сума компенсації за квітень 2018 року -78,45 грн. 1*1,019 (індекси інфляції за серпень та вересень 2018 року) 4128,91 грн. - з/пл. за липень 2018 року 1*1,019 =101,9% 101,9% - 100% = 1,9 % 4128,91 грн. * 1,9/100 = 78,45 грн. 6.Сума компенсації за квітень 2018 року -65,46 грн. 1,019 індекс інфляції за вересень 2018 року 3445,09 грн.- з/пл. за серпень 101,9% - 100% = 1,9% 3445,09 грн. * 1,9/100 = 65,46 грн. На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити. 18 жовтня 2019 року представник відповідача подав на адресу суду відзив, який мотивований тим, що згідно довідки №342 від 11.10.2019 р. [PERSON] нараховано компенсацію за 12 календарних днів невикористаної відпустки у сумі 3174, 24 грн. Середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 354, 44 без ПДВ та військового збору. За час затримки зарплати, а саме 190 днів сума становить 6743,60 грн. Щодо виплати компенсації представник відповідача не заперечив. 15 листопада 2019 року представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки у розмірі 67343,6 грн. та компенсацію у розмрі 1572.43 грн. Позивач в судове засідання не зявився, однак подав на адресу суду клопотання про слухання справи у його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутності. Заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, суд за результатами розгляду підготовчого судового засідання ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 28 серпня 2017 року наказом директора державного підприємства «Львівський державний завод «Лорта» від 22 серпня 2017 року № 437к [PERSON] прийнято на роботу до указаного підприємство на посаду «начальник бюро» у відділ 558. 03.08.2018 року [PERSON] звільнено з державного підприємства «Львівський державний завод «Лорта» напідставі наказу №400к. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України, ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Згідно зі ст.1 Протоколу № 1 до вказаної Конвенції, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Борги розглядаються у сенсі поняття власності, яке міститься у ч. 1 ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції і яке не обмежене власністю на фізичні речі та залежить від формальної класифікації у національному законодавстві, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як майнові права і, таким чином, як власність. Відповідно до пункту Декларації про майбутнє Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2011 року: Установити і зробити передбачуваними для всіх сторін публічні правила стосовно застосування ст. 41 Конвенції, включаючи рівень справедливого відшкодування, котрого слід очікувати за різних обставин. Відповідно до ст. 115 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічне положення закріплене у ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України, стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно п. 21 вищевказаної Постанови, при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії. Згідно п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Згідно ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Також, відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам. Згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) (ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»). Згідно п.п. 2, 3, 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Під доходами у цьому Законі слід розуміти, зокрема, і заробітну плату. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. З урахуванням того, що ДП «ЛДЗ «Лорта» виплата належну позивачу заробітну плату при звільненні з порушенням строків у період з квітня 2018 року по травень 2019 року позивач набула право на стягнення у судовому порядку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням терміну їх виплати. Середньоденна заробітна плата [PERSON] . становить 354, 44 без ПДВ та військового збору. Відповідно до ст.206 ЦПК України суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки, таке не суперечить вимогам закону та не порушує прав та інтересів інших осіб. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення, оскільки відповідач позов визнав та таке не суперечить вимогам закону та не порушує прав та інтересів інших осіб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved