Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], ТзОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс», [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави та стягнення заборгованості, покликаючись на те, що між ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №910.22696 від 30.05.2013 року про надання кредиту в розмірі 202568,94 грн. терміном до 30.05.2020 року для придбання транспортного засобу зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,0010 % річних та ануїтетних платежів згідно з графіком. З метою забезпечення виконання основного зобов'язання: між ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] 19.06.2013 року укладено договір застави транспортного засобу марки «CHEVROLET» моделі Malibu, 2012 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; між позивачем та ТзОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» 10.06.2015 року укладено договір поруки, за яким поручитель відповідає за зобов'язання позичальника в сумі 100 грн. по кредиту на придбання автомобіля; між позивачем та [PERSON] 12.01.2015 року укладено договір поруки, за яким поручитель відповідає за зобов'язання позичальника в сумі 50 грн. по кредиту на придбання автомобіля. Стверджує, що відповідач належним чином не виконала зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим, уточнивши позовні вимоги, просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №910.22696, укладеним між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) в розмірі 215001,35 грн., яка складається з: 151129,33 грн. основного боргу; 13867,9 простроченого боргу (за вирахуванням солідарного зобов'язання в сумі 150 грн.); 19672,4 грн. прострочених процентів; 125,14 грн. строкових процентів; 3382,9 нарахованої комісії; 26823,68 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язання, звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб марки «CHEVROLET» моделі Malibu, 2012 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити усі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах (установах), отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати (виготовляти) ключі (їх) дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб (особу) власника, які пов'язані з продажем автомобіля, тощо. Крім того, просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс» на користь публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 100 грн.; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 50 грн. 16.11.2015 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, з огляду на те, що власником спірного автомобіля на час розгляду справи є [PERSON], а відтак просить суд вилучити у [PERSON] транспортний засіб, який є предметом застави та передати ПАТ «Ідея Банк». Представник позивача Гаман В.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подавши заяви про проведення розгляду справи без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгулу справи. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін, від яких надійшли відповідні заяви, на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 17.05.2016 року закрито провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс», [PERSON] [PERSON], про звернення стягнення на предмет застави та стягнення заборгованості в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Грант Плюс» про стягнення заборгованості за кредитним договором. 30.05.2013 року між ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є позивач, як кредитодавцем, та відповідачем [PERSON], як позичальником, укладено кредитний договір №910.22696, згідно з яким ПАТ «Плюс Банк» надав відповідачеві кредит в сумі 202568,94 грн. терміном до 30.05.2020 року для придбання транспортного засобу марки «CHEVROLET» моделі Malibu, 2012 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,0010 % річних. Пунктом 1 параграфу 5 договору передбачено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів за час фактичного користування кредитом, плати за кредитне обслуговування, збитків, пені і штрафних санкцій - за своїм розсудом, у випадках: (1) втрати позичальником, знищення або пошкодження транспортного засобу; (2) передачі в наступну заставу транспортного засобу; (3) відчуження та іншого розпорядження транспортним засобом без згоди банку; (4) прострочення платежу з оплати чергового ануїтетного платежу (його частини) більш ніж на 30 днів; (5) несвоєчасного та/або неналежного укладення договору страхування ТЗ; (6) в разі розірвання Банком Договору; (7) неподання або несвоєчасного подання документів, що підтверджують фінансовий стан позичальника; (8) порушення позичальником інших умов цього договору та в інших випадках, передбачених чинним законодавством. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є позивач, як заставодержателем, та відповідачем [PERSON], як заставодавцем, 19.06.2013 року укладено договір застави транспортного засобу (а.с.12). Предметом договору є автомобіль марки «CHEVROLET» моделі Malibu, 2012 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно з пунктом 1 параграфу 3 договору застави транспортного засобу, заставодержатель має право вилучити Предмет застави, разом з документами та ключами до нього, в Заставодавця та/або третіх осіб, де б та в кого б він не знаходився, й передати його на зберігання на майданчик Заставодержателя або сторонньої організації (особи) - зберігача. Як вбачається зі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля марки «CHEVROLET» моделі Malibu, 2012 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON]. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між позивачем, як кредитором, та відповідачем [PERSON], як поручителем, 12.01.2015 року укладено договір поруки (а.с.54), за яким поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед Кредитором за виконання Боржником - [PERSON], зобов'язань, передбачених кредитним договором №№910.22696 від 30.05.2013 року. Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Боржником всіх зобов'язань в сумі 50 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Крім того, відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Частинами 1-2 ст.590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за кредитним договором №910.22696 від 30.05.2013 року, за яким станом на 08.06.2015 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість в розмірі 215001,35 грн., яка складається з: 151129,33 грн. основного боргу; 13867,9 простроченого боргу (за вирахуванням солідарного зобов'язання в сумі 150 грн.); 19672,4 грн. прострочених процентів; 125,14 грн. строкових процентів; 3382,9 нарахованої комісії; 26823,68 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язання (а.с.25) Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов в частині звернення стягнення на предмет застава та стягнення заборгованості слід задовольнити, оскільки відповідач [PERSON] належним чином не виконав зобов'язання за кредитним договором №910.22696 від 30.05.2013 року, забезпечене заставою та поруками, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість перед позивачем, що стверджується представленими суду письмовими доказами, що зумовлює солідарну відповідальність відповідача-поручителя. Поряд з тим, суд вважає, що позовні вимоги в частині надання ПАТ «Ідея Банк» усіх прав та повноважень, в тому числі, але не виключно: проводити усі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах (установах), отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати (виготовляти) ключі (їх) дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб (особу) власника, які пов'язані з продажем автомобіля, тощо не підлягають до задоволення з огляду на наступне. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства. Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Договором застави від 19 червня 2013 року передбачено право заставодержателя звернути стягнення на предмет застави у разі порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором та/або цим договором. Таким чином, оскільки актами цивільного законодавства, договором застави від 19 червня 2013 року або кредитним договором такий спосіб захисту заставодержателя цивільних прав не передбачений, позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення. Таку ж правову позицію висловив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Ухвалі №6-31065св13 від 25.12.2013 року.

Outcome: partial