Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач звернувся 07.05.2019 року до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що сума заборгованості за Договором кредиту № 674-ф.03.7/24 від 20.03.2007 року у розмірі 273127,35 гривень не є безспірною і не може вважатись обґрунтованою. Позивач не погоджується з сумою заборгованості, щодо якої видано виконавчий напис нотаріуса, і тому така сума не має ознак безспірності. Нотаріус, що вчинив виконавчий напис, не перевірив безспірність розміру заборгованості та наявності всіх необхідних документів для цього. Крім цього, позивач вказує, що не отримувала від відповідача листа-вимогу про дострокове погашення заборгованості по кредиту. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 16.05.2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Одночасно запропоновано відповідачам у 15-денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Суворовського районного суду м.Одеси заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Представник публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» у встановлений судом строк надав відзив на позовну заяву, згідно якого вважав позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, зазначивши, що на виконання норм законодавства з боку AT «Укрсоцбанк» до приватного нотаріуса був наданий пакет документів, передбачений Переліком документів. Таким чином при вчиненні виконавчого напису нотаріусом та стягувачем було дотримано усіх вимог законодавства, що ставляться до вказаної нотаріальної дії. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав: Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. За приписами статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Аналогічні за змістом положення містяться у пункті 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості, - з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису містить й Порядок (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік). Пунктом 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, нотаріусу необхідно надати: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення (прострочене зобов`язання боржника) та бути безспірним у розумінні вищеназваних нормативних актів. Аналіз положень вищеназваних нормативних актів свідчить про те, що підставою для вчинення виконавчого напису за кредитним договором є надання нотаріусу документів, які не тільки передбачені Переліком за назвою, але й містять відомості, які є необхідними умовам вчинення виконавчого напису за статтею 88 Закону та пунктом 3.1 глави 16 розділ 2 Порядку. Інакше нотаріус має право витребувати у стягувача інші документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису ( пункт 2.2 глави 16 розділ 2 Порядку). Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису (постанова Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі №6-887/цс17). Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості згідно з Переліком. Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 (справа №466/6825/14ц). Так, судом встановлено, що 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 24302 за Договором кредиту №674-ф.03.7/24 від 20.03.2007 року про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів у розмірі 273127, 35 гривень (двісті сімдесят три тисячі сто двадцять сім тисяч гривень 35 копійок), з яких: строкова заборгованість - 257649, 89 гривень, прострочена заборгованість - 8216, 72 гривень, строкова заборгованість по нарахованих процентах - 511, 80 гривень, прострочена заборгованість по нарахованих процентах - 6748, 94 гривень. Підтверджень направлення Банком [PERSON] вимоги про повернення кредиту та сплату заборгованості, а також відомостей про отримання позивачем вимоги Банку матеріали справи не містять. 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. був вчинений виконавчий напис нотаріуса, за яким було запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 273127, 35 гривень (двісті сімдесят три тисячі сто двадцять сім тисяч гривень 35 копійок), з яких: строкова заборгованість - 257649, 89 гривень, прострочена заборгованість - 8216, 72 гривень, строкова заборгованість по нарахованих процентах - 511,80 гривень, прострочена заборгованість по нарахованих процентах - 6748, 94 гривень. за період з 17.10.2016р. по 17.10.2017р. Разом з тим, заява позичальника про вчинення виконавчого напису нотаріуса є лише частиною кредитного договору. Пам`ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг (в редакції, яка діяла станом на час отримання кредиту), діючі Тарифи, які є невід`ємною частиною кредитного договору та містять відомості про умови отримання кредитних коштів (процента ставка, комісія, умови нарахування неустойки тощо) нотаріусу не надавались. При цьому положення пункту 6.2 глави 16 Порядку прямо передбачають, неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, лише за умови, що це передбачено умовами договору. Не містять надані документи й відомостей про строк виконання основного зобов`язання - повне повернення кредитних коштів. Отже, відсутність інших, крім заяви, складових кредитного договору, які містили всі його істотні умови, вказує на наявність перешкод встановленню безспірності вимоги, як підстави вчинення виконавчого напису. Не може вважатись наданий нотаріусу розрахунок випискою з рахунка боржника з відомостями, зазначеними у пункті 2 Переліку. До того ж, розрахунок не містить відомостей про строки погашення заборгованості з відміткою стягувача про її непогашення. Таким чином, надані банком документи не відповідають вимогам пункту 2 Переліку, а тому вимога на суму 257649, 89 гривень не може вважатись безспірною, виконавчий напис від 31.10.2017р. - вчиненим у відповідності до глави 16 розділу 2 Порядку та статей 87,88 Закону. На підставі зазначеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню у повному обсязі. З боку відповідача суду не надано жодного належного та допустимого доказу, який би спростував доводи, викладені позивачем. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved