Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач в травні 2015 року звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала в шлюбі, від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Згідно виконавчого листа №2-976 від 11.09.1998 року виданого Вишгородським районним судом Київської області відповідач сплачував аліменти до повноліття сина в розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку. [INFO] сину [PERSON] виповнилося 18 років, він на даний час навчається в Державному університеті телекомунікацій на денній формі навчання на контрактній основі. Позивач зазначає, що вона з квітня 2014 року перебуває у другому шлюбі , у неї народився син [PERSON], [INFO], вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Син [PERSON] проживає разом з позивачкою, вона самостійно оплатила навчання за один рік , натомість відповідач участі в утриманні сина не приймає , хоча має таку можливість, оскільки він офіційно працює, має постійний дохід, а тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь у розмірі 2500 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON]., [INFO] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити з викладених у ній підстав. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надавши суду свої письмові заперечення, в яких послався на те, що у нього відсутні можливості надавати матеріальну допомогу сину, оскільки на його утриманні знаходиться ще одна неповнолітня дитина - дочка [PERSON] , на утримання якої він сплачує аліменти, на даний час він сплачує заборгованість по аліментам на утримання сина [PERSON]. Крім того, на його утриманні знаходяться інші члени його сім»ї. За таких обставин вважає, що він немає змоги надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання сина на період його навчання, та просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 3). З довідки Державного університету телекомунікацій за №444 від 21.04.2015 року та №523 від 15.07.2015 року вбачається, що [PERSON] є студентом першого курсу денного відділення факультету інформаційних технологій (а.с.5). Навчається [PERSON] на оплатній основі згідно договору про навчання студентів від 01.09.2014 року № 14-ксм-1к\\50д, вартість навчання за семестр становить 5825 грн. (а.с.6-8). Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3, від 15.05.2006 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Статтями 182, 200 цього Кодексу передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Судом встановлено, що [PERSON].у зв»язку з навчанням не працює, навчається на контрактній формі навчання, повнолітній [PERSON]. проживає разом зі своєю матір'ю в квартирі [ADDRESS] Відповідач [PERSON] працює в відділі освіти Вишгородської РДА , директор школи, має постійний дохід. Із заробітної плати відповідача за місцем роботи відраховуються аліменти на утримання сина [PERSON], та дочки [PERSON] за період з січня по червень 2015 року в сумі 1422, 36 грн. На сина [PERSON] відрахування аліментів становило в розмірі 696,22 грн. що підтверджується довідками про доходи « 92 від 02.07.2015 року (а.с.34). та № 112 від 10.08.2015 року. На час розгляду справи у відповідача відсутня заборгованість по аліментам на утримання сини [PERSON] до його повноліття, що підтверджується довідкою відділу освіти Вишгородської РДА від 27.07.2015 року № 379/11. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи стан здоров»я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, який працює, має постійний дохід, на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина, на утримання якої він сплачує аліменти, суд приходить до висновку, що відповідач немає змоги надати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, а тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивача необхідно відмовити. На підставі ст.ст.180-182, 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: dismissed