Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до Білгород- - Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, посилаючись на наступне. 06 грудня 2011 року, відповідно до рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області, [PERSON] було поновлено на роботі на посаді інженера відділу механізації. 25 липня 2012 року позивач звернувся до Білгород - Дністровського міськрайонного центру зайнятості з проханням надати інформацію чи перебувала [PERSON] на обліку в центрі зайнятості як безробітна. 01.08.2012 року, Білгород - Дністровський міськрайонний центр зайнятості повідомив, що [PERSON] не перебувала на обліку та виплати по безробіттю їй не було надано. 12 березня 2013 року рішенням апеляційного суду Одеської області з Державного підприємства «Білгород - Дністровський морський торговельний порт» стягнуто на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 23 699,59 грн. У зв'язку з поновленням [PERSON] на посаді інженера відділу механізації, позивачем були сплачені всі суми, відповідно до рішення від 06.12.2011 року, та рішення апеляційного суду Одеської області від 19.11.2012 року, та додаткового рішення по справі № 2-2983/11. У зв'язку з поновленням [PERSON] на посаді, Білгород - Дністровський міськрайонний центр зайнятості подано адміністративний позов про стягнення з ДП «Білгород - Дністровський морський торговельний порт» кошти в сумі 20 244,30 гривень. 05 червня 2013 року постановою Окружного адміністративного суду стягнуто з ДП «Білгород - Дністровський морський торговельний порт» на користь центру зайнятості кошти в розмірі 14 271,24 грн., які були перераховані центру зайнятості платіжним доручення № 788 від 16.07.2013 року. Виникають правові підставі для одержання [PERSON] подвійного одержання коштів. Даний факт був відображений у акті Білгород - Дністровської об'єднаної державної фінансової інспекції від 13.01.2014 року №840-16/01. Представник позивача у судове засідання з'явився, просив суд уточненні позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання з'явилася, проти задоволення позову заперечувала, надала до суду заперечення згідно яких, просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 грудня 2011 року позов [PERSON] був задоволений. Визнано наказ про звільнення [PERSON] незаконним, поновлено [PERSON] на роботі на посаді інженера відділу механізації та стягнуто з ДП «Білгород - Дністровський морський торговельний порт» заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу з 06 квітня 2011 року в розмірі її середньої заробітної плати. Додатковим Рішенням від 01.08.2012 року, рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.12.2011 року у резолютивній частині було доповнено, а саме, те, що сума стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу підлягає в сумі 22 757,65 гривень. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19.11.2012 року, рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 06.12.2012 року в частині позовних вимог про визнання наказу про скорочення одиниці інженеру відділу механізації скасовано, та відмовлено у задоволенні цієї вимоги. В іншій частині рішення залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.01.2013 року, у відкритті касаційного провадження за справою Державного підприємства «Білгород - Дністровський морський торговельний порт» до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів відмовлено у повному обсязі. Листом № 804115/02 від 28.02.2013 року на виконання Ухвали апеляційного суду Одеської області, Білгород - Дністровський міськрайонний центр зайнятості повідомляє, що [PERSON] перебувала на обліку в центрі зайнятості з 11.04.2011 року, статус без робітного отримала 18.04.2011 року, знята 04.05.2012 року. Виплата допомоги по безробіттю проводилась з 07.05.2011 року по 30.04.2012 року. На підставі Постанови Одеського окружного адміністративного суду Одеської області від 05.06.2013 року позов Білгород - Дністровського міськрайонного центру зайнятості був задоволений частково. Стягнено з ДП «Білгород - Дністровський морський торговельний порт» на користь Білгород - Дністровського міськрайонного центру зайнятості у розмірі 14 271,24 грн., по факту зарахування в рахунок погашення ДП «Білгород - Дністровський морський торговельний порт» [PERSON] середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу. За положенням статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до ч.1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Оскільки у відповідності до положень ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, якими передбачено обов'язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦК України, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт ґрунтування позовних вимог, а тому суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з [PERSON] сум, виплачених за рішенням суду. Як вбачається з положень ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», роботодавець повинен відшкодувати вартість наданих соціальних послуг безробітному. Окрім того, посилання позивача на положення ст. 1212 ЦК України, як на підставу задоволення своїх вимог, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки грошові кошти не є безпідставно набутим майном, а отримані внаслідок правовідносин, що регулюються спеціальним законодавчим актом - Кодексом Законів про Працю України. Так, як вбачається з положень ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання роботи, але не більш як за один рік. Таким чином, виплачені відповідачці грошові кошти є платежем, який прирівняний до заробітної плати, а тому поверненню не підлягають. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed