Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», про захист прав споживача, визнання договору про надання послуг недійсним, стягнення коштів та стягнення коштів та стягнення моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 21.12.2010р. між ним та ТзОВ «Авто Просто» була укладена угода за №345813 із додатками №1,2,4. Предметом даної угоди є надання учаснику послуг системи «Авто Так» спрямованих на придбання автомобіля. Згідно ст.2 Угоди, ТзОВ «Авто Просто» є товариством, що надає послуги, предметом яких є придбання автомобіля учасниками, через систему придбання у групах «Авто Так». Відповідно до додатку №1 вказаної Угоди, позивач отримав право на придбання автомобіля марки «Chery», модель «А13» за ціною 89\~360,00 грн. На виконання вимог Угоди позивачем було сплачено на рахунок відповідача 3\~216,96 грн. вступного внеску та 84\~454,03 грн. щомісячних платежів. Від так, позивачем було перераховано на рахунок відповідача 87\~670,99 грн., що становить 98,11% від вартості автомобіля, який був визначений сторонами при укладені угоди. Позивач зазначає, що під час усної консультації з представником відповідача, перед укладенням вказаної угоди, йому було озвучено, що це спеціальна програма в партнерстві з корпорацією «УкрАВТО», для просування автомобілів на вітчизняному ринку, так як обсяги продажу автомобілів низькі. Представник відповідача повідомила позивачу, що вже протягом 2-х 3-х місяців, при виконанні умов Угоди, позивач отримає свій автомобіль, а також, що розмір щомісячних платежів буде однаковим. Представник відповідача запропонувала позивачу підписати угоду, проте фактично ознайомитись з усіма умовами угоди в позивача не було можливості, посилаючись на те, що угода є стандартна і жодні зміни до неї не вносяться. Оскільки розрахунок та термін отримання автомобіля позивача влаштовували, він погодився підписати угоду. Щомісячні платежі позивач сплачував вчасно, однак права на отримання автомобіля він не отримав. На початку грудня 2011р., [PERSON] отримав лист від 30.11.2011р. від відповідача, в якому його було повідомлено про заміну автомобіля з моделі «Chery A13» на модель « ЗАЗ Forza F4XM55D» з 01.12.2011р. посилаючись на припинення імпортування постачальником автомобілів даної моделі та на Додаток №2 до угоди. Відповідачем була проведена заміна марки автомобіля в односторонньому порядку, без жодного погодження із позивачем. В листопаді 2015 р. позивач отримав лист від відповідача, про можливість отримати автомобіль, в якому зазначалось, що йому необхідно звернутися до 07.12.2015р. до представника відповідача у м.Лтьвів та отримати рахунки, які потрібно сплатити до 10.12.2015р. після звернення до представника відповідача, позивач дізнався, що для того, що б отримати автомобіль, йому необхідно окрім чергового, щомісячного платежу, сплатити ще додатково одноразовий платіж у розмірі 46\~000 грн. та надати гарантії (договір поруки або банківську гарантію) протягом пяти днів, а після можливого погодження права на отримання автомобіля, позивач буде зобовязаний продовжувати сплачувати щомісячні платежі передбачені угодою до 2020 р., при тому, що позивачем було сплачено 98,11% від вартості автомобіля визначеного угодою Після цього позивачу став очевидним той факт, що виконати всі умови угоди для отримання права на купівлю автомобіля та отримати його є неможливим. Просить визнати недійсною вказану угоду, стягнути з відповідача на свою користь кошти в сумі 87\~670,99 грн. та 5\~000 моральної шкоди. Представник відповідача подав на адресу суду заперечення, в яких посилається на те, що 15.01.2013р. після набрання чинності розпорядження №1676 від 09.10.2012 р. ТОВ «Авто Просто» отримало ліцензію на право надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах. Крім того Закон України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» набув чинності 09.01.2012р., згідно п.3 якого фінансові установи зобовязані протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність у відповідність із вимогами цього Закону. Тобто ТОВ «Авто Просто» зобовязане було мати ліцензію лише з 09.01.2013р. та станом на день укладення угоди не зобовязане було отримати ліцензію для здійснення своєї діяльності, оскільки існувала встановлена законом відкладальна норма. Крім цього, представник відповідача зазначає, що п.13.3 ст. 13 Додатку №2 до Угоди передбачено, що сума чистих внесків, що підлягає поверненню розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці, коли такий учасник повідомив «Авто Просто» про розірвання угоди, за вирахуванням відступного за відмову від Угоди у розмірі двох цілих чистих внесків. Відповідно до п.13.8 ст. 13 Додатку №2 до Угоди позивачу надавалося 7 днів для того, щоб він міг детально ознайомитись з угодою, визначитися щодо справедливості її умов по відношенню до себе та прийняти її чи відмовитися від участі в системі [PERSON]. У випадку розірвання угоди протягом семи днів з моменту її підписання позивачу було б повернуто всю суму внесених ним кошті. Позивач цього не зробив, а отже він усвідомлював умови угоди, вони його повністю задовольняли і були для нього вигідними, доказом чого є зміст ст. 10 угоди та текст угоди розміщений в додатку №2 до угоди безпосередньо над підписом позивача. Таким чином, відповідач зазначає, що твердження позивача про несправедливість умов ст. 13 додатку №2 до угоди по відношенню до позивача, є безпідставними та необґрунтованими. Крім цього, відповідно до угоди предметом угоди є надання системи послуг, спрямованих на придбання автомобіля. Тобто відповідач за угодою надає лише послуги. Відповідач за угодою не продає автомобіль позивачу. Інших послуг або продукції відповідач не пропонує позивачу. Послуги, які надає відповідач позивачу спрямовані на отримання позивачем автомобіля, зазначеного у додатку №1 до угоди. Придбання автомобіля кожним учасником здійснюється не у ТОВ «Авто Просто», а безпосередньо у виробника або імпортера, на підтвердження чого між учасником та виробником або імпортером підписується акт приймання-передачі автомобіля, на підставі якого кожен учасник реєструє право власності на даний автомобіль. Тобто, це окрема угода, яка укладається між виробником або імпортером та учасником і укладення якої в ТОВ «Авто Просто» гарантує при виконанні належним чином умов угоди між ТОВ «Авто Просто» та учасником. Всі платежі за угодою розраховуються і сплачуються виключно від вартості автомобіля зазначеного в додатку №1 до угоди. І оскільки інший автомобіль може коштувати дорожче або дешевше, то умови угоди передбачають оплату або повернення різниці у ціні автомобіля вказаного в додатку №1 до угоди та іншого автомобіля. Відтак, відповідач зазначає, що у позивача, як у споживача є право свідомого вибору, що дозволяє вибрати інший автомобіль, якщо автомобіль, зазначений у додатку №1 до угоди, перестав його влаштовувати з певних причин. Забезпечити позивача іншим автомобілем можливо з урахуванням можливостей постачальника наявність іншої марки або моделі автомобіля. Також відповідач зазначає, що ТОВ «Авто Просто» надає послуги на підставі Закону України №3462-IV від 02.06.2011р., яким до Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до ч.1 ст.4 та вказану статтю було доповнено пунктом 11-1 наступного змісту: фінансовими послугами вважаються такі послуги: адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Просить відмовити у позові повністю. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились. Однак, представник позивача подав до суду заяву, про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак від представника відповідача до суду поступила заява про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Авто Просто». Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 грудня 2010 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» укладено угоду №345813 із додатками №1,2,4, предметом якої є надання учаснику послуг системи «Авто Так» спрямованих на придбання автомобіля. Згідно додатку №1 до вказаної угоди, позивач отримав право на придбання автомобіля марки «Chery», модель А13 за ціною 89\~360 грн. На виконання вимог укладеної між сторонами угоди, позивачем було сплачено на рахунок відповідача 3\~216,96 грн. вступного внеску та 84\~454,03 грн. щомісячних платежів за період з січня 2011 року по листопад 2015 року. Відповідно до ст. 1.2 Розділу 2 додатку 32 до угоди учасник уповноважує відповідача на організацію та адміністрування системи. Система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можливо придбати за рахунок Чистого Фонду групи. Відповідно до додатку №1 до угоди, розділу 1, ст. 2,3 розділу 2 додатку №2 до угоди, за надання послуг за системою «Авто Так» учасник сплачує за послуги, повязані зі вступом до системи і щомісячний внесок в оплату послуг. Відповідно до умов ст. ст. 3,5 угоди, розділу 1, ст. ст. 1,2 розділу 2 додатку №2 до угоди, виконання послуг з адміністрування системи полягає в тому, що учасник сплачує передбачені угодою кошти, а відповідач формує групу учасників, за рахунок чистих внесків яких здійснюється придбання автомобіля. Статтями 4-6 розділу 2 додатку №2 до угоди передбачено, що учасник отримує автомобіль через механізм надання права на отримання автомобіля, передбачені угодою, - через механізм накопичення внесків, через механізм пропозиції авансових внесків. Крім цього, право на отримання автомобіля через механізм накопичення внесків одержують не всі учасники системи, а тільки той учасник, який має найбільшу загальну кількість балів відповідно до даних відповідача, що передбачено ст. 5.1 розділу 2 додатку №2 до угоди, а через механізм пропозиції авансових внесків лише той учасник, який в своїй групі зробив пропозицію з найбільшою кількістю авансових внесків, що передбачено ст. 6.5 розділу 2 додатку №2 до угоди. Відповідно до ч. 6\~ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів»\~усі правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики є недійсними. Частина 1\~статті 19 цього ж Закону\~передбачає, що нечесна підприємницька практика включає діяльність, що вводить споживача в оману. Згідно із п. 7 ч. 3\~ст. 19 цього Закону\~забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Таким чином, отримання споживачем продукту (автомобіля) членом системи є можливим виключно за рахунок залучення інших членів системи (споживачів). Відповідач покладає на учасників системи придбання автомобілів в групах їх витрати, не вкладаючи при цьому власних коштів, що робить таку діяльність пірамідальною схемою, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів такої системи, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Отже, як вбачається з викладеної вище угоди № 345813 від 21 грудня 2010 року із додатками №1,2,4, відповідачем ТОВ «АВТО ПРОСТО» здійснено формування та експлуатацію пірамідальної схеми, яка передбачає надання споживачу послуг, спрямованих на придбання товарів за сплачені кошти, виключно за рахунок залучення інших споживачів, що прямо заборонено\~ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Правочини, здійснені з використанням такої схеми, є недійсними відповідно до ч. 6\~статті 19 цього Закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 203 Цивільного Кодексу України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Частина 1\~статті 215 ЦК України\~визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Отже, на підставі вищенаведеного, встановлено, що угода № 345813 від 21 грудня 2010 року із додатками №1,2,4, укладена між [PERSON] та ТОВ «АВТО ПРОСТО» спрямований на порушення прав позивача, як споживача, а тому його слід визнати недійсним. Відповідно до ч. 1\~ст. 216 Цивільного Кодексу України\~у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ч. 1\~ст. 236 Цивільного Кодексу України\~нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги те, що судом визнано угоду № 345813 від 21 грудня 2010 року із додатками №1,2,4, не дійсною, суд вважає, що позов в частині стягнення коштів в сумі 87\~670,99 грн. є підставним та підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. На підставі\~\~ п.5 абз.2 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіюванні. Позивач зазначає, що внаслідок тривалого, а саме понад чотири роки, невиконання умов вищевказаної угоди відповідачем, він та його дружина втратили спокій, порушився звичний ритм життя, став погано спати, почав відчувати емоційну напругу, нервозність, дратівливість, почуття образи. З цього приводу погіршились взаємовідносини позивача із його дружиною. У позивача та його дружини є четверо дітей, троє з яких перебувають на їх утриманні. Всі вище обставини негативно вплинули на моральний стан позивача, останній зазнав значних душевних хвилювань, які призвели до погіршення його самопочуття фізичного та душевного. У зв'язку із наведеним, суд приходить до висновку, що позовну вимогу про стягнення 5000 грн. моральної шкоди слід задоволити

Outcome: approved