Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з наведеним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що 03 вересня 2018 року між Богородчанським спеціалізованим агролісгоспом ОКП «Івано-Франківськоблагроліс» (Орендодавцем) та ОКП «Івано-Франківськоблагроліс» (Орендарем) укладено договір оренди, згідно якого Орендодавець надав у тимчасове платне користування Орендарю автомобіля марки «Geely Emgrand», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 13 вересня 2018 року сталася ДТП за участю транспортного засобу марки «Citroen Berlingo», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та орендованого позивачем автомобіля марки «Geely Emgrand», державний номерний знак [NUMBER]. Внаслідок ДТП автомобіль марки «Geely Emgrand» отримав пошкодження. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 жовтня 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна». На купівлю запчастин позивачем витрачено 17\~080 грн., за ремонтні роботи сплачено 24\~950 грн. 19 грудня 2018 року СК «ПЗУ Україна» перераховано ОКП «Івано-Франківськоблагроліс» страхове відшкодування на суму 22\~670 грн. 85 коп. Матеріальні збитки (шкода), що не покриті страховим відшкодуванням, складають 19\~359 грн. 15 коп. Окрім того, за простій автомобіля позивач поніс втрати на суму 10\~667 грн. 20 коп. За вказаних обставин Івано-Франківське обласне комунальне агролісогосподарське підприємство Івано-Франківської обласної ради «Івано-Франківськоблагроліс» просить суд стягнути із [PERSON] матеріальні збитки на ремонт та відновлення автомобіля, які не покриті страховим відшкодуванням в сумі 19 359 грн. 15 коп. та понесені витрати в звязку із простоєм пошкодженого автомобіля у сумі 10 667 грн. 20 коп. 30 січня 2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, за змістом якого останній позов не визнав. Зазначив, що за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (Поліс № АМ/7296158) його відповідальність за завдання шкоди третім особам застрахована на 100\~000 грн. Таким чином страховий ліміт значно перевищує розмір коштів, які позивач поніс на ремонт автомобіля марки «Geely Emgrand». Також вважає, що розмір збитків, які зазнав позивач через простій автомобіля в розмірі 10 667 грн. 20 коп. ним не доведені, а вартість ремонту завищена. 11 березня 2019 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якому представник вказував на обґрунтованість позовних вимог та безпідставність доводів відповідача. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених ним у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача, думку відповідача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 03 вересня 2018 року між Богородчанським спеціалізованим агролісгоспом ОКП «Івано-Франківськоблагроліс» та ОКП «Івано-Франківськоблагроліс» укладено договір оренди, згідно якого Богородчанський спеціалізований агролісгосп ОКП «Івано-Франківськоблагроліс» надав у тимчасове платне користування ОКП «Івано-Франківськоблагроліс» автомобіль марки «Geely Emgrand», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно п. 6.4. договору Орендар набуває усіх правомочностей страхувальника, які випливають із цього договору і повязані із користуванням майном, в тому числі на отримання страхових виплат та відшкодувань. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 жовтня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення, 13 вересня 2018 року о 18 год. 05 хв. у м. Івано-Франківську водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Сітроен Берлінго», державний номерний знак [NUMBER], виїжджаючи з прилеглої території на вул. Надрічна не надав перевагу в русі автомобілю [NUMBER], який рухався по головній дорозі та допустив зіткнення з ним, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 2.3б, 10.2 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. На момент скоєння ДТП діяв договір (поліс) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/7296158 від 07 червня 2018 року, за яким ПрАТ СК «ПЗУ Україна» застрахувало цивільно-правову відповідальність [PERSON], як власника легкового автомобіля «Citroen Berlingo», державний номерний знак [NUMBER]. Пунктом 4 встановлений ліміт відповідальності страховика за полісом в розмірі 100\~000 грн. на одного потерпілого. Відповідно до видаткової накладної № 4987, акту приймання-передачі від 23 жовтня 2018 року, ОКП «Івано-Франківськоблагроліс» куплено автозапчастин необхідних для відновлення та ремонту автомобіля марки «Geely Emgrand» після ДТП, на загальну суму 17 080 грн. Згідно акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № А0121118/1 від 12 листопада 2018 року ОКП «Івано-Франківськоблагроліс» сплатило на ремонт та відновлення автомобіля марки «Geely Emgrand» кошти в розмірі 24 950 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вказує позивач та не заперечувалось відповідачем, на його звернення із заявою про виплату страхового відшкодування ПрАТ СК «ПЗУ Україна» перерахувала ОКП «Івано-Франківськоблагроліс» страхове відшкодування на суму 22 670 грн. 85 коп. Дана обставина знайшла своє підтвердження письмовим доказом - платіжним дорученням № 24134 від 18 грудня 2018 року. При цьому із розрахунків позивача вбачається, що сума отриманого страхового відшкодування не покрила понесені ним витрати на ремонт автомобіля марки «Geely Emgrand». Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регресу) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до ч. 4 ст. 1195 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. До такого висновку прийшла Палата Верховного Суду у постанові № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року. Колегія суддів відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, згідно з яким страховик, який здійснив виплату страхового відшкодування має право самостійно обирати до кого звертатися з суброгаційним позовом (до страховика цивільно-правової відповідальності чи до винуватця). Так, колегія зазначила, що в Україні існує інститут обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому, пред'явлення вимоги до безпосереднього винуватця у межах страхового ліміту суперечить меті такого інституту. Зазначений правовий висновок у подальшому був ще раз підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 760/15471/15-ц від 03.11.2018 року. Таким чином, з урахуванням вищезазначеного правового висновку Верховного Суду, вимоги щодо виплати страхового відшкодування в повному обсязі, позивачем можуть пред'являтись саме до страховика ПрАТ СК «ПЗУ Україна», оскільки розмір заявлених позивачем витрат, з урахуванням уже виплаченої ПрАТ СК «ПЗУ Україна» суми, не перевищує межі страхового відшкодування, передбаченої у полісі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за яким відповідач застрахував цивільну відповідальність забезпечуваного транспортного засобу марки «Citroen Berlingo», державний номерний знак [NUMBER]. Відтак, заявлені до відповідача вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 19 359 грн. 15 коп., завданої пошкодженням автомобіля марки «Geely Emgrand» є необґрунтованими. Як встановлено судом, на момент вчинення ДТП автомобіль марки «Geely Emgrand» знаходився в оренді ОКП «Івано-Франківськоблагроліс» згідно договору оренди від 03 вересня 2018 року. Відповідно до ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України, наймач звільняється від сплати за весь час, впродовж якого майно не могло бути використане ним у зв'язку з обставинами, за які він не відповідає. У даному випадку фактичне користування майном орендарем не здійснювалося по об'єктивним, законним, не залежним від нього причинам. Зокрема неможливість використання предмета оренди - автомобіля марки «Geely Emgrand», за його цільовим призначенням на період ремонту, відбулось не з вини ОКП «Івано-Франківськоблагроліс». А тому нарахування орендної плати за вказаний період позбавлене правових підстав. У зв'язку із наведеним понесені позивачем витрати на оренду автомобіля за період його знаходження на ремонті не підлягають відшкодуванню зі сторонни відповідача. Враховуючи вищенаведене, в задоволенні позову слід відмовити. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 15, 762, 1166, 1187, 1195 ЦК України,

Outcome: dismissed