Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивач Державне підприємство «Миколаївський бронетанковий завод» звернулось до суду з позовом, в якому просило усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер: 4810136300:03:005:0009 знаходиться у постійному користуванні позивача на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 31.05.1995 року, відноситься до земель «Ж» - землі оборони. 06.08.1985 року квартира [ADDRESS] була надана для тимчасового мешкання (на період праці) без надання ордеру на вселення [PERSON] , [INFO] та її чоловіку [PERSON] , [INFO] , які працювали у військовій частині [NUMBER] . В них народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які були зареєстровані за місцем реєстрації батьків. Відповідачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є дітьми [PERSON] та відповідно були зареєстровані за місцем реєстрації матері. Проте [PERSON] помер у 2004 році, [PERSON] померла у 2015 році, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] у вказаній квартирі тривалий час ніхто не мешкає, а саме: [PERSON] не мешкає з 2001 року, [PERSON] з 2014 року, [PERSON] з 2012 року. В той же час відповідачі є зареєстрованими у вказаній квартирі, що порушує права позивача на вільне володіння, користування та розпорядження власністю. Представник позивача до судового засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовну вимоги підтримував в повному обсязі, наполягав на задоволенні позову, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Заяв, клопотань та відзив на позов до суду не надали. Представник третьої особи Державний концерн «Укроборонпром» до судового засідання не з`явився, суду надав пояснення, в яких позовні вимоги Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод» підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову, справу просить слухати за відсутності представника Державного концерну «Укроборонпром». Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 136 ГК України передбачено, що право господарського відання є речовим правом суб1єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим кодексом та іншими законами. Щодо захисту права господарського відання застосовується положення закону, встановлені для захисту права власності. Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Так судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.02.2018 року, ДП «Миколаївський бронетанковий завод», на праві господарського відання, є правокористувачем нежитлового об`єкта за адресою: [ADDRESS] . Форма власності державна. Власник Державний концерн «Укроборонпром». Земельна ділянка за адресою м. Миколаїв, вул. 1-ша Слобідська, 113, кадастровий номер: 4810136300:03:005:0009 знаходиться у постійному користуванні позивача на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 31.05.1995 року, відноситься до земель «Ж» - землі оборони. Відповідно до опису, до складу нерухомого майна, за адресою [ADDRESS] входять: корпус №8 склад запасних частин з КПП; склади літ. Б-1, В-1, Г-2, З-1, И-1, К-1; корпус №5 адміністративно-побутовий літ. Д-1; пункт технічного обслуговування автомобілів літ Е-1; гараж літ. Ж-1; естакада №9; пункт зовнішнього миття №10; споруди №І; огорожі №11-14; Л-1 житловий будинок, загальною площею 196,4 кв.м. Згідно з технічним паспортом на виробничий будинок бронетанкового заводу від 20.09.2017 року - житловий будинок Л-1, загальною площею 196.4 кв.м.. житловою площею 125,1 кв.м., складається з 4-х приміщень. Будинок 1917 року побудови. За даними виконавчого комітету Миколаївської міської ради, які відображені у листі від 13.02.2018 року № 1113/02.02.01-08/Ш/18, Державне підприємство «Миколаївський бронетанковий завод». яке є правонаступником ДП «Миколаївський ремонтно-механічний завод», не перебуває у переліку підприємств, установ та організацій, які самостійно здійснюють квартирний облік. Працівники підприємства взяті на квартирний облік у виконкомі Миколаївської міської ради із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку, згідно з рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 22.07.2011 року № 775. Відповідачі зареєстровані за адресою - [ADDRESS] у приміщені (квартирі) № 3 загальною площею 54,3 кв.м., житловою площею 31,8 кв.м., допоміжною площею 22,5 кв.м. 06.08.1985 року квартира була надана для тимчасового мешкання (на період праці) без надання ордеру на вселення [PERSON] , [INFO] та її чоловіку [PERSON] , [INFO] , які працювали у військовій частині [NUMBER] . В них народилися діти - відповідач [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які були зареєстровані за місцем реєстрації батьків. Відповідачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є дітьми [PERSON] та відповідно були зареєстровані за місцем реєстрації матері. У 2004 році помер [PERSON] , у 2015 році померла [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] , з листопада 2017 року, у квартирі [ADDRESS] ніхто не мешкає. Вказане підтверджується Актом про не проживання від 15.03.2019 року, складеним ДП «Миколаївський бронетанковий завод» в присутності мешканців будинку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які своїми підписами засвідчили, що у вказаній квартирі [PERSON] не проживає з 2001 року, [PERSON] не проживає з 2012 року, [PERSON] не проживає з 2014 року. Вказані обставини підтверджуються також показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які були допитані в судовому засіданні. Пунктом 36 Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року передбачено, що за змістом ст. 391 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов`язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У зв`язку з цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги. Згідно ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У разі не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців без поважної причини, така особа за правилами ст.ст. 71, 72 ЖК України може бути визнана такою, що втратила право користування житлом. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено та підтверджено факт не проживання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в спірній квартирі понад шести місяців без поважних причин, зважаючи, що їх реєстрація в даній квартирі порушує права позивача на вільне володіння, користування та розпорядження свої майном, суд приходить до висновку, що відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням, у зв`язку з чим позовні вимоги Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Державний концерн «Укроборонпром» про усунення перешкод у здійснені права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. (по 640,33 грн. з кожного).

Outcome: approved