Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вищенаведеним позовом, стверджуючи, що 30.01.2014 року між ТзОВ «Порше Лізинг Україна» та [PERSON] було укладено Договір про фінансовий лізинг № 00009480, відповідно до якого позивач зобов'язався передати у розпорядження відповідача об'єкт лізингу (транспортний засіб), а відповідач зобов'язався прийняти обєкт лізингу і сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до Договору та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів. 07.05.2014 р. між Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткову угоду до Договору про фінансовий лізинг №00009480 від 07.05.2014 р., яким встановили термін дії Договору на 84 місяці та відповідно до якої склали новий Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів від 07.05.2014 р. З квітня 2015 року Відповідач почав порушувати умови Договору, сплачуючи щомісячні платежі з порушенням строків, встановлених в Графіку погашення кредиту, а з серпня 2015 року взагалі перестав виконувати свої зобов'язання за Договором зі сплати щомісячних платежів. загальна сума невиконаних грошових зобов'язань Відповідача за лізинговими платежами за серпепь-жовтень 2015 року складала 28 256, 55 грн. У звязку з невиконанням [PERSON] взятих на себе договірних зобовязань підприємство неодноразово у відповідності до умов договору направляло йому нагадування про несплату. 29.10.2015 року Відповідачу було направлено Вимогу про сплату заборгованості за Договором, повернення Об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від Договору, однак Вимога повернулася на адресу Позивача, у зв'язку із закінченням встановленого терміну зберігання. Позивач зазначив, що відповідач зобовязаний був повернути обєкт лізингу до 20.11.2015 року, однак так і не повернув його. Тому 24.06.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис №1375 про повернення обєкта лізингу. Однак станом на 10 жовтня 2016 року транспортний засіб не розшукано, місцезнаходження його невідоме, об'єкт лізингу повернуто. Тому позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором про фінансовий лізинг у розмірі 471\~499,93 грн., яка складається з плати за фактичний час користування обєктом лізингом в сумі 115252,85 грн., та збитків у розмірі 356247,08 грн., а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Таким чином суд за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 30.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю та [PERSON] було Договір про фінансовий лізинг № 00009480, відповідно до якого позивач зобов'язався передати у розпорядження відповідача об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW Passat B7 2/0 I TDI, шасі № WVWZZZ3CZEP011799, 2013 року виробництва, двигун № [NUMBER] строком 60 місяців, а відповідач зобов'язався прийняти обєкт лізингу і сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до Договору та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід'ємну частину Договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 33 700,00 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 5055,00 доларів США (а.с. 11). Невід'ємною частиною даного договору разом із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів (а.с. 24-27) є Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу (а.с. 12-23). Відповідач відповідно до положень п. 6.1. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу зобов'язався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до Плану відшкодування. 07.05.2014 р. між Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткову угоду до Договору про фінансовий лізинг №00009480 від 07.05.2014 р., яким встановили термін дії Договору на 84 місяці та відповідно до якої склали новий Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів від 07.05.2014 р. (а.с. 28-34). Відповідно до п. 12.9 Умов лізингу, у разі дострокового припинення Договору з боку позивача, відповідач зобов'язувався повернути об'єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані за адресою місцезнаходження Позивача впродовж 10 (десяти) робочих днів з дати одержання вимоги Позивача про таке повернення. [PERSON] із п. 13.1 Умов лізингу, у випадку відмови Відповідача від повернення об'єкту лізингу або затримки у такому поверненні, Позивач мав право вилучити Об'єкт лізингу. При цьому, на підставі п. 13.6 Умов лізингу, відповідач відшкодовує всі та будь-які витрати, понесені позивачем у зв'язку із вилученням (поверненням) об'єкта лізингу, у тому числі витрати,повязані із залученням будь-яких третіх осіб, що надають послуги, пов'язані з вилученням обєкта лізингу. У випадку прострочення платежів за Договором, згідно із п. 8.2. Умов лізингу Відповідач зобов'язався сплачувати штрафні санкції. Зокрема, такі штрафні санкції включали: - пеня у розмірі 10 % річних від суми невиплаченої суми за кожен день прострочення до повного виконання відповідачем зобов'язань (п. 8.2.1. Умов лізингу); - штрафні санкції, що підлягають сплаті відповідачем за нагадування про несплату, надіслані позивачем відповідачеві у випадку прострочення платежів у розмірі, що становить гривневий еквівалент суми у 15 доларів США за першу платіжну вимогу, 20 доларів США за другу платіжну вимогу та 25 доларів США за третю платіжну вимогу (п. 8.2.2. Умов лізингу); - компенсація будь-яких витрат, понесених позивачем, зокрема, витрати на юридичні послуги, судові та позасудові процедури з метою стягнення сум, несплачених Відповідачем у відповідності до Договору (п. 8.2.3. Умов лізингу). [PERSON] прийому-передачі від 10.02.2014 року [PERSON] було передано обєкт лізину (а.с. 36). Таким чином позивач виконав взяті на себе за Договором про фінансовий лізинг зобовязання. Однак [PERSON] порушив строки сплати лізингових платежів, а тому позивачем йому направлялися нагадування про несплату (а.с. 40-46). Відповідно до п. 12.6. сторони домовились, що позивач має право в односторонньому порядку розірвати Договір/відмовитися від Договору, та, також серед іншого, право на повернення об'єкта лізингу якщо відповідач не сплатив 1 наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання сплати перевищує 30 календарних днів. 29.10.2015 р. Відповідачу було направлено Вимогу про сплату заборгованості за Договором, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від Договору вих. № 00009480 від 16.10.2015 р. (а.с. 48). Оскільки Вимога була відправлена 29.10.2015 р., відповідно до умов Договору, Відповідач вважається повідомленим 08.11.2015 р., 11.11.2015 р. - останній день сплати заборгованості за Договором, останнім днем повернення Об'єкта лізингу є 20.11.2015 р. Відповідно до п. 12.13 Договору, Договір вважається розірваним на 10-й (десятий) робочий день з дня надіслання письмового повідомлення Стороною на адресу іншої Сторони. Позивач зазначає, що Відповідач з порушенням встановленого терміну сплатив заборгованість у розмірі 30 210, 88 грн., проте, всупереч вимог Договору та Вимоги, не виконав свої зобов'язання щодо повернення Об'єкта лізингу. Плата за фактичний час користування Об'єктом лізингу відповідачем за період з квітня 2016 року по жовтень 2016 року становить 115 252, 85 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення становить більше 30 днів. [PERSON] п. 13.6. Умов лізингу, якщо Позивач не зможе здійснити своє право на вилучення повернення), як передбачено у пункті 13, він матиме право на вилучення Об'єкту лізингу у Відповідача в примусовому порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. 24 червня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис №1375 про повернення обєкта лізингу (а.с. 54). 08 липня 2016 року державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового повернення Об'єкта лізингу на підставі виконавчого напису нотаріуса №1375 від 24.06.2016 р. (а.с. 55). 29 липня 2016 р. державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві було винесено Постанову про розшук майна Боржника (а.с. 56). Однак транспортний засіб не було знайдено та не повернуто його позивачу. З метою повернення обєкта лізингу ТзОВ «Порше Лізинг Україна» 21.06.2012 року було укладено Договір про надання юридично-консультаційних послуг з ТзОВ Юридична компанія «Тріпп Сі» (а.с. 57-66). За надані на підставі даного договору згідно рахунку-фактури №215 (а.с. 67) послуги, позивачем було сплачено 10500,00 гривень (а.с. 69). Крім того, 09.06.2010 року підприємство уклало Договір про надання юридичних послуг № 17/2010 з ТОВ «Юридична фірма Вернер і Партнери» (а.с. 70-79), 10.08.2015 року між цими ж сторонами укладена Додаткова угода № 206 до вищезазначеного договору. За надані на підставі даного договору згідно рахунку-фактури №1297 (а.с. 85) послуги, позивачем було сплачено 12000,00 гривень. Відшкодування таких витрат прямо передбачено укладеним між Сторонами Договором. [PERSON] із ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1. ст. 625 ЦКУ, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. [PERSON] із ч. 2 ст. 806 ЦКУ, до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. Відповідно до п. 2. ч. 2 ст. 22 ЦКУ, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно 6.3. Умов лізингу, Позивач та Відповідач погодили, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті за Договором на користь Позивача, відображають справедливу вартість Об'єкта лізингу та забезпечують отримання Позивачем очікуваної станом на дату виконання Договору суми на основі діючого курсу обміну доларів США, встановленого Національним банком України або українським комерційним банком (ПАТ «Креді [PERSON]»), як буде обрано за рішенням Позивача, станом на, дату, коли кожен Платіж підлягає виплаті. Оскільки [PERSON] об'єкт лізингу так і не було повернув Позивачеві та відповідно до Плану відшкодування витрат, який є невід'ємною частиною Договору, Відповідачем залишаться невиплаченими проценти і комісії за лізинговими платежами з листопада 2016 року по січень 2021 року в розмірі еквівалентному у гривні 13 169,91 доларів США. Станом на 07.10.2016 р. курс ПАТ «Креді [PERSON]», складав 25,820 грн. за 1 долар США. У зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань, Договір було припинено і завдано Позивачу збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 340 047,08 грн. Таким чином суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути в користь позивача заборгованість за Договором про фінансовий лізинг, а також у відповідності до ст. 88 ЦПК України 7072,50 гривень сплаченого судового збору згідно платіжного доручення (а.с.1) На підставі наведеного, Закону України «Про фінансовий лізинг», ст. 203, 526, 536, 549,611, 625, 785, 806, 808 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved