Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача 152015,50 грн. боргу за договором позики та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між сторонами 06.09.2013 укладено договір позики грошових коштів, що підтверджено розпискою, у відповідності до якого позивач позичив відповідачу 150000,00 грн. із кінцевим терміном повернення - до 01.01.2014. Однак, відповідач у визначений строк грошові кошти не повернув та таким чином прострочив виконання зобов'язання, а тому у відповідності до ст.ст.526, 625, 1050, 1047 ЦК України просить позов задовольнити та стягнути понесені позивачем судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився. Подав суду заяву про слухання справи у його відсутності; просить повністю задовольнити позовні вимоги та у разі неявки відповідача без поважних причин провести заочний розгляд справи. Відповідачі повторно не з'явились у судове засідання, хоча належним чином були повідомлені, суду не відомі причини неявки, від них не надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а тому зі згоди представника позивача, що викладена у поданій суду заяві, суд вважає можливим, провести заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.224 ЦПК України та постановити заочне рішення. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так, ч.2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. При цьому, у відповідності до ч.1 ст.1050 цього ж кодексу якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України (боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом - ч.2 цієї статті). Судом встановлено, що 06 вересня 2013 року [PERSON] «… даною прозпискою засвідчив, що 06.09.2013 позичив 150 тис. грн. у громадянина [PERSON] та зобов'язується повернути до 01.01.2014; дана розписка написана власноручно в чому відповідач розписався…». Так, відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості за договором позики від 06.09.2013 станом на 07.03.2014 розмір заборгованості становить: 150000,00 грн. - сума позики, 1201,80 грн. інфляційне збільшення суми боргу, 813,70 грн. - проценти. Цей розрахунок заборгованості приймається судом до уваги, оскільки доказів неправильного нарахування заборгованості не подано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позов підставний та обґрунтований, оскільки розписка містить істотні ознаки, які характерні для договору позики, із її змісту вбачається укладення договору позики та вчинення сторонами угоди дій, характерних для такого договору, наявна зобов'язальна умова договору позики для відповідача щодо повернення отриманих коштів, а відтак, суд приходить до висновку, що у позивача наявні правові підстави для покладення на відповідача обов'язку повернення грошових коштів за договором позики, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за договором позики від 06.09.2013 у розмірі 152015,50 грн., у відповідності до положень ст.ст.1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, а позов задовольнити повністю. Вирішуючи розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно з квитанцій, наявних у матеріалах справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 1520,16 грн. та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у сумі 75,00 грн., а всього у сумі 1595,16 грн., що підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, На підставі ст. ст.638, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved