Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просив припинити право [PERSON] щодо розпорядження та користування гаражним боксом у ТОВ «Динамовець (адреса: м. Харків, вул. Динамівська, 3). В обгрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 03.11.2005 року за власні кошти він придбав гараж № [NUMBER] у гаражному товаристві «Динамовець», за адресою [ADDRESS] у [PERSON] , сума угоди склала 6900 S шість тисяч дев`ятсот доларів США. Угода здійснювалася шляхом добровільного виходу [PERSON] зі складу членів гаражного товариства «Динамовець», і одночасного прийому позивача в товариство «Динамовець», за його заявою, внесенням паю згідно п. 7, п. 28 статуту гаражного товариства «Динамовець» . У другому кварталі 2006 року, позивач звернувся до ГТ « Динамовець» з заявою про переоформлення гаража № [NUMBER] гаражного товариства «Динамовець», на своєю колишньою тещу [PERSON] , проте не поступився своїм членством у товаристві, так як вважав, що це внутрішньо сімейний правочин, який не вплине на його права. Позивач звертає увагу, що в порушення п. 25 статуту гаражного товариства «Динамовец» та ст. 12, ст. 21 Закона України «Про кооперацію» заяву про вихід з кооперативу він не писав, та пай у разі виходу з кооперативу не одержав, ні в якому вигляді. Також жодних вступних і пайових внесків [PERSON] не здійснювала взагалі. Тобто була формально користувачем гаражу. У подальшому позивачем з`ясовано, що у 2012 році, [PERSON] написала заяву про вихід зі складу кооперативу і поступилася членством товариства «Динамовець» своїй доньці, колінній дружині позивача - [PERSON] . Незважаючи на те, що шлюбні стосунки позивача офіційно були розірвані він здійснював контроль і фактично користувався гаражом № [NUMBER] в кооперативі «Динамовець». [PERSON] та [PERSON] ніколи не вносили пайовий внесок, не здійснювали обов`язкові поточні сплати. Про порушення права щодо членства у вказаному гаражному товаристві позивач дізнався січні 2016 року, коли звернувся до голови товариства з метою оплати чергових внесків. В січні позивача було повідомлено, що членом вказаного товариства є [PERSON] , яка тривалий час не проводила оплати. В порядку п. 24 статуту член товариства може бути виключений з складу товариства в разі несплати внесків протягом одного року. Позивач стверджує, що 12 років ним здійснювалася сплата за послуги користування, та витрати на утримання експлуатаційного персоналу, а також комунальні платежі. Одне з порушень прийому в члени товариства «Динамовець», як зазначає позивач це порушення вимог п. 6 статуту, щодо того, що членами товариства можуть бути тільки члени товариства «Динамо», якими [PERSON] та [PERSON] ніколи не були. Вся процедура виведення [PERSON] зі складу учасників, та введення в члени товариства [PERSON] та [PERSON] відбувалась не у відповідності зі статутом та законодавством України, а відтак є незаконною. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 20.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 15.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі. В судове засідання позивач не з`явився, надавши суду заяву, якою просив розглянути справу за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату та час проведення судового засідання, до суду не з`явились, не повідомивши суд про причини свого неприбуття, не скористався правом на подання відзиву, що відповідно до положень ст.280 ЦПК України, з урахуванням поданої заяви представником позивача, відповідає вимогам щодо наявності умов для проведення заочного розгляду справи. Суд, з`ясувавши обставини справи, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. За змістом до ст. ст. 2, 6, 8, 10, 11 Закону України «Про кооперацію» (надалі Закон) від 10 липня 2003 року № 1087-IV (в редакції, що діяла на час виникнення у [PERSON] права на членство в Товаристві) кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо. Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс,розрахунковий та інші рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням. Членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності. Кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство. Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу. Згідно пунктів 2,4 -6,7 Загальних положень статуту Товариства, зареєстрованого рішенням Дзержинської районної Ради народних депутатів № 121/10 від 03.08.1993 гаражне товариство «Динамовець» організовано для будівництва та експлуатації гаражних боксів, діє відповідно до закону України « Про кооперацію», « Про підприємства», ЦК України, є юридичною особою. Членами Товариства можуть бути особи, що досягли 18 років, члени Товариства «Динамовець», які мають на праві власності автомобіль зареєстрований в органах ДАІ. Прийняття до членів Товариства здійснюється зборами Товариства, які проводяться один раз на рік, з наступним затвердженням на загальних зборах. Відповідно до п.19 Розділу IV Статуту член Товариства є власником боксу після прийняття гаражного боксу до експлуатації. Він має право на вихід з членства у Товаристві та може передати свій пай і право користування гаражним боксом чоловіку (жінці), дітям (батькам), онукам. Член Товариства має право розпорядитися гаражем, що належить йому на праві власності, в тому числі шляхом його продажу іншій особі (п. 28 Статуту). Прийняття та виключення з членів Товариства відноситься до виключної компетенції загальних зборів Товариства. В судовому засіданні встановлено, що 03.11. 2005 року за власні кошти [PERSON] був прийнятий до членів гаражного товариства « Динамовець», та отримав право користування гаражним боксом № [NUMBER] у вказаному товаристві, розташованому [ADDRESS] . \~ \~Угода здійснювалася шляхом добровільного виходу [PERSON] зі складу членів гаражного товариства «Динамовець», і одночасного прийому позивача в товариство «Динамовець», за його заявою, внесенням паю згідно п. 7, п. 28 статуту гаражного товариства «Динамовець» . \~У другому кварталі 2006 року, позивач звернувся до ГТ « Динамовець» з заявою про переоформлення гаража № [NUMBER] гаражного товариства «Динамовець», на своєю колишньою тещу [PERSON] , проте не поступився своїм членством у товаристві, заяву про вихід з кооперативу він не писав, та пай у разі виходу з кооперативу не одержав, ні в якому вигляді, жодних вступних і пайових внесків [PERSON] не здійснювала. \~ \~У подальшому у 2012 році, [PERSON] написала заяву про вихід зі складу кооперативу, так як вона поступилася членством товариства «Динамовець» своїй доньці, колінній дружині позивача - [PERSON] . \~Про порушення права щодо членства у вказаному гаражному товаристві позивач дізнався січні 2016 року, коли звернувся до голови товариства з метою оплати чергових внесків. В січні 2016 року позивача було повідомлено, що членом вказаного товариства є [PERSON] , яка тривалий час не проводила оплати. Суд звертає увагу, що протоколів зборів членів правління суду не надано, відтак не надано доказів правомірності вступу до членів гаражного товариства [PERSON] . Вказані обставини також свідчать про неможливість у подальшому [PERSON] розпоряджатися правами на гаражний бокс № [NUMBER] у вказаному гаражному товаристві. Так, ухвала суду від 02.11.2021 року про витребування доказів, а саме итребувати у Гаражного кооперативу «Динамовець» (61057, м. Харків, вул. Динамівська, 3) копію статуту ГК «Динамовець», список пайовиків Гаражного кооперативу «Динамовець» та копію коду ЄДРПОУ ГК «Динамовець». Відповідно до вимог п.п. 2,6 статуту гаражного товариства « Динамовець» вказане товариство організоване та експлуатації гаражних боксів для співробітників обласного об`єднання « Динамо», членів товариства « Динамо», які мають на правах власності автомобіль. Відповідно до п. 28 вказаного статуту члени гаражного товариства мають право розпоряджатися своїм гаражним боксом на правах особистої власності. Проте в даному випадку судом констатовано, що право власності ні у [PERSON] , ні у подальшому [PERSON] та [PERSON] не виникло. Натомість право [PERSON] щодо користування вказаним майном порушено. Відповідно до п. 7 вказаного статуту прийом у члени товариства « Динамовець» громадян відбувається загальними зборами товариства, яке відбувається один раз на рік, між зборами правління товариства з подальшим затвердженням загальними зборами. Не дивлячись на це, суду не надані докази проведення зборів щодо прийнятті в члени товариства [PERSON] та [PERSON] . Надаючи оцінку обставинам справи, суд враховує висновки, зроблені у постанові Харківського апеляційного суду у справі №638/11756/17, зокрема те, що надані відповідачем копії протоколів засідань членів правління не є належними доказами прийняття відповідача до членів товариства в розумінні вимог Статуту та Закону, що виключає підтвердження наявності у останньої права користування та розпорядження спірним боксом. При цьому суд позбавлений можливості дослідити положення статуту вищевказаного гаражного товариства, що згідно з положенням п.10 ч.2 статті 84 ЦПК України, яка передбачає, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. \~

Outcome: approved