Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на майно. Заявлений позов обґрунтовував тим, що [INFO] р. померла його баба [PERSON], [INFO] р. - батько [PERSON], а [INFO] р. - мама [PERSON] Згідно рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів № 178 від 21.09.1990 р. за бабою [PERSON] як головою колгоспного двору визнано право власності на будинковолодіння [ADDRESS]. 25.12.1990 р. Довгівською сільською радою бабі видано свідоцтво про право власності на зазначене будинковолодіння, право власності зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ. Однак, на даний час свідоцтво про право власності втрачено. На момент вступу в дію Закону України «Про власність» 15.04.1991 р. у колгоспному дворі проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], таким чином усі вони стали співвласниками будинковолодіння у рівних долях по ? частці. Після смерті баби спадщину прийняв батько позивача [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), ставши власником половини будинковолодіння. Після смерті батька позивача належну йому ? частку успадкували у рівних долях [PERSON] та [PERSON], оскільки постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 09.07.2015 р. [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Довгівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла позивачу. Після смерті матері належну їй ? частку у спірному будинковолодінні прийняв позивач відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також 12.08.2016 р. подав заяву про прийняття спадщини у Тисменицьку державну нотаріальну контору. Однак, відсутність свідоцтва про право власності на спадкове будинковолодіння перешкоджає йому в отриманні свідоцтва про право на спадщину у нотконторі, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Просив визнати за ним право власності на будинковолодіння з підстав належності ? частки - на праві спільної сумісної власності як члену колишнього колгоспного двору, ? частки - у порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] та ? частки - у порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] Позивач та його представник у судове засідання не з'явились, у поданій суду заяві представник позивача просив справу розглянути у відсутності позивача та у його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві відповідач позов визнав, просив справу розглянути у відсутності свого представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що предметом спору у даній справі є право власності на будинковолодіння [ADDRESS] ринкова вартість якого на даний час складає 131398 грн. Спірне будинковолодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності. Станом на 1991 р. у дворі проживали [PERSON] - голова двору, її син [PERSON], невістка [PERSON] та внук - позивач [PERSON] Ці четверо членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сім'єю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони стали співвласниками будинковолодіння по ? частині. Після смерті [INFO] р. [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй 1/4 частину будинковолодіння, яку прийняв син останньої [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), ставши власником 1/2 частини будинковолодіння. Після смерті [INFO] р. [PERSON] належну йому 1/2 частину будинковолодіння успадкували у рівних частках позивач та його матір [PERSON] у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України як спадкоємці за законом першої черги. Після смерті [INFO] р. [PERSON] належну їй ? частину будинковолодіння успадкував позивач у порядку ч.3 ст.1268 та ст.1269 ЦК України як єдиний спадкоємець за заповітом, посвідченим 09.07.2015 р. секретарем Довгівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області. Вказані обставини, які відповідачем не оспорювались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. З огляду на те, що відсутність правовстановлюючого документу на будинковолодіння перешкоджає позивачу в отриманні свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку, за ним слід визнати право власності на вказане будинковолодіння з підстав належності ? частини - на праві спільної сумісної власності, ? частини - у порядку спадкування за законом після померлого батька та ? частини - у порядку спадкування за заповітом після померлої матері. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), ст.ст. 1223, 1261, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved