Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом. В позові посилається на те, що 07.10.2008 року між [PERSON] та ТОВ [PERSON], правонаступником якого є ПАТ «Укрсобанк», було укладено Договір про іпотечний кредит №MRTG 000000014906. Згідно умов вказаного Договору позивач отримала грошову суму у розмірі 93\~000,00 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 12,4%, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. [PERSON] вважає, що пункт 2.5.3 Договору фактично встановлює подвійну відповідальність, що суперечить Конституції України та Закону України «Про захист прав споживачів». У звязку з чим, просить суд визнати пункт 2.5.3 Договору про іпотечний кредит №MRTG 000000014906 від 07.10.2008 року. [PERSON], який є поручителем за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором, просить суд визнати Договір поруки №MRTG 000000014906/Р від 07.10.2008 року припиненим на підставі ч.1 ст.559 ЦК України, посилаючись на те, що [PERSON] без згоди поручителя збільшив обсяг його відповідальності як поручителя. 23.05.2016 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2018 року ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного провадження. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 07.10.2008 року між [PERSON] та ТОВ [PERSON], правонаступником якого є ПАТ «Укрсобанк», було укладено Договір про іпотечний кредит №MRTG 000000014906. Згідно умов вказаного Договору позивач я отримала грошову суму у розмірі 93\~000,00 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 12,4%, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Відповідно до п. 2.5.3 Договору, за невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по погашенню основної суми Кредиту та сплаті процентів за його користування, Позичальник зобовязується сплатити на користь Банку, а останній має право вимагати сплати неустойки за погашення у погодженні Графіком строки погашення Кредиту та процентів, у розмірі 50 гривень за кожний Випадок Невиконання. Сторони договору також дійшли згоди, що у разі невиконання або неналежного (несвоєчасного) виконання Позичальником взятих на себе зобовязань по погашенню основної суми Кредиту та сплаті процентів за Кредитом, порушення умов страхування, передбачених цим Договором відбувається нарахування підвищеної процентної ставки за користування кредитом у розмірі 19% процентів річних, яка застосовується з моменту прострочення платежів по поверненню основної суми Кредиту та сплаті процентів за користування Кредитом або з моменту порушення умов страхування встановлених цим договором до моменту погашення такої заборгованості або виконання умов цього Договору щодо страхування. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, дотепер відповідач [PERSON] не виконує свої зобов'язання з повернення кредиту та відсотків за ним. У відповідності до частин першої, другої\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою\~ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ст.ст.\~6,\~627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Приписами\~ст.638 ЦК України\~встановлено, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.3\~ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Так, з матеріалів справи вбачається, що при підписанні кредитного договору [PERSON] повністю розуміла умови оспорюваного п. 2.5.3 Кредитного договору, свої права та обов'язки за ним, отримала кредитні кошти та використовувала їх, частково здійснювала узгоджені Кредитним договором платежі, що підтверджується копією розрахунку заборгованості за кредитом. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги [PERSON] в частині визнання пункту 2.5.3 Договору про іпотечний кредит №MRTG 000000014906 від 07.10.2008 року безпідставними, не підлягають задоволенню. Що стосується вимог [PERSON] про визнання Договору поруки №MRTG 000000014906/Р від 07.10.2008 року припиненим то в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого. 07.10.2008 року між [PERSON] та Банком укладено Договір поруки №MRTG 000000014906/Р. Відповідно до п.3.1 Договору поруки, Поручитель відповідає перед Банком за зобовязаннями згідно з Кредитним договором в тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків тощо. Відповідно до п5.4 Договору поруки, зміни та доповнення цього Договору оформлюється сторонами шляхом укладання додаткових договорів (угод), що є невідємними частинами даного Договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 559 ЦК України\~порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18 червня 2012 року № 6-73цс12, від 17 лютого 2016 року № 6-3176цс15, яка згідно зі\~ст.\~360-7\~ЦПК України є обов'язковою для судів. Судами встановлено, що 19 січня 2009 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання іпотечного кредиту, де п.5.3.11 Договору викладено в наступній редакції: позивальник зобовязаний надати документи, підтверджуючі виконання продавцем квартири [PERSON] рішення №671 від 30.09.2008 року Виконавчого комітету Жовтневої районної у м.Дніпропетровську Ради, не пізніше 28.02.2009 року. В разі невиконання позичальником даного зобовязання, Позичальнику буде встановлена підвищена відсоткова ставка в розмірі 19 % річних. Отже, суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що [PERSON] був повідомлений про внесення змін до кредитного договору від 07 жовтня 2008 року додатковою угодою № 1 від 19.01.2009 року, і якою фактично було збільшено обсяг відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам. На підстав вищевикладеного,

Outcome: partial