Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Позивач, діючи в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , звернулася до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, які в подальшому були уточнені. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] р. у м. Запоріжжя, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ГАЗ 33021 212 СПГ», держномер [NUMBER] , скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці події. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 07 квітня 2017 року, кримінальне провадження за №120170000000066 закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Цивільна-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «ГАЗ 33021 212 СПГ», держномер [NUMBER] , внаслідок дії якого загинула [PERSON] , була застрахована у ПрАТ «УПСК», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ № 8086434. Позивач є матір`ю загиблої [PERSON] , а малолітній [PERSON] , [INFO] в інтересах якого заявлено позов, є сином загиблої, а також онуком позивача. 29.08.2017 р. рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 333/1809/17, позивача було призначено опікуном [PERSON] , [INFO] .. 13.12.2017 р. представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування. 14.03.2018 р. відповідач, листом вих. № 10 05/18, повідомив представника позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, посилаючись на п.п. «е» п. 35.5 ст.35 Закону № 1961-IY, а саме ненадання документів про дохід потерпілої (загиблої) [PERSON] .. 13.06.2018 року позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача страхове відшкодування, пов`язане з втратою годувальника у розмірі 115200,00 грн., що складається з 36 місячних мінімальних розмірів заробітної плати у 2017 р., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 15.03.2018 р. по 13.06.2018 р. у розмірі 9765,17 грн., втрат від інфляції у розмірі 2198,94 грн., 3% річних у розмірі 861,63 грн. та 6400, 00 грн. судових витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги. 25.01.2019 року рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовні вимоги позивача були задоволені. 23.03.2019 року відповідач перерахував на реквізити приватного виконавця Артемчук Т.В. грошові кошти у розмірі 128 025,74 грн., які складаються з 115200,00 грн. - страхове відшкодування, пов`язане з втратою годувальника, пені за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 15.03.2018 р. по 13.06.2018 р. у розмірі 9765,17 грн., втрат від інфляції у розмірі 2198,94 грн., 3% річних у розмірі 861,63 грн.. Позивач зазначає, що відповідач здійснив страхове відшкодування на користь позивача у повному обсязі та з порушенням строків виконання грошового зобов`язання, встановленого Законом № 1961 - IV, що змушує позивача звернутися до суду за захистом порушених прав, а саме відповідач зобов`язаний був здійснити на користь позивача 115 200,00 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із смертю фізичної особи. Проте. 14.03.2018 року прийняв рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Вказане відшкодування відповідач здійснив лише 23.03.2019 року. Пунктом 5 статті 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду за який нараховується пеня. Період нарахування штрафних санкцій за порушення виконання грошового зобов`язання починається з 14.06.2018 року (з наступного дня за днем подання первинного позову) та закінчується 23.03.2019 року (у день надходження коштів на розрахунковий рахунок приватного виконавця), тому розмір пені за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 115 200,00 грн. за період з 14.06.2018 року по 23.03.2019 року становить 31 795, 20 грн., інфляційні витрати за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 115 200,00 грн. за період з 14.06.2018 року по 23.03.2019 року, відповідно до норм ст.625 ЦК України, становлять 8 900,00 грн., три відсотки річних за 283 дні за користування грошовими коштами у зв`язку з простроченням виплати страхового відшкодування у розмірі 115 200,00 грн. за період з 14.06.2018 року по 23.03.2019 року, відповідно до норм ст.625 ЦК України, становить 2679,58 грн. (115 200,00 х 3 х 283/ 365 / 100). Позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 14.06.2018 року по 23.03.2019 року становить у розмірі 31 795, 20 грн., втрати від інфляції у розмірі 8900,62 грн. та 3% річних у розмірі 2679,58 грн. Позивач, уклавши 11.04.2019 р. з Адвокатським об`єднанням «ГРАНД ГРУП ПАРТНЕРС» договір про надання професійної правничої допомоги та перерахувавши на розрахунковий рахунок 9000,00 грн. за надання правничої допомоги, просить стягнути з відповідача 9000,00 грн., як судові витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги та 768,40 грн. судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору при поданні позовної заяви в суд. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2019 року по справі відкрито провадження та вирішено розглядати дану справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2020 року по справі в задоволенні заяви представника відповідача - ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНА-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про відвід судді Наумової І.Й. - відмовлено. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2020 року по справі прийнято до розгляду уточнені позовні вимоги. Представник позивача в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримав в повному обсязі на підставах, викладених в позові, просив їх задовольнити. В судові засідання відповідач по справі повторно не з`явився, з урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України про час, дату та місце слухання справи повідомлений, причини неявки суду не відомі, відзив на позов та будь-які інші заяви чи клопотання до суду не надавав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача за згодою представника позивача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухав пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] р., приблизно о 05 год. 45 хв., водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ГАЗ 33021 212 СПГ» реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по проїзній частині автодороги Харків-Сімферополь на території м. Запоріжжя в районі гіпермаркету «Metro» скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , яка внаслідок отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «ГАЗ 33021 212 СПГ» реєстраційний номер [NUMBER] застрахована ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія», поліс [NUMBER] , діючий на 06.02.2017 року. Постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області від 07 квітня 2017 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017080000000066 від 06.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 УПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. У загиблої в ДТП [PERSON] на утриманні знаходилась малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 333/1809/17 від 29.08.2017р. опікуном [PERSON] , [INFO] було призначено [PERSON] , позивача по справі. Позивач через свого представника звернулася до страховика ПрАТ «УПСК» із повідомленням від 14 листопада 2017 року про дорожньо-транспортну пригоду і подала заяву про виплату страхового відшкодування (а.с.22-23). Розмір відшкодування зазначено у сумі 200000,00 грн. у тому числі: відшкодування витрат на поховання - 11000,00 грн., відшкодування пов`язане із заподіяною моральною шкодою - 38400,00 грн., відшкодування пов`язане із втратою годувальника - 222400,00 грн. Відповідачем в задоволені вимог позивача у виплаті страхового відшкодування в зв`язку з втратою годувальника було відмовлено. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2019 року позовні вимоги [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] (з урахуванням ухвали про виправлення описки в судовому рішенні), до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНА-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи - задоволені частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна страхова компанія» на користь [PERSON] , діючої в інтересах малолітнього [PERSON] [INFO] , грошові кошти у сумі 128025,74 грн., яка складається з: -115 200.00 грн. страхового відшкодування шкоди завданої втратою годувальника, в особі [PERSON] , [INFO] , загиблої унаслідок Дорожньо-транспортної події від 06.02.2017 р. -9 765.17 грн. пені за прострочення сплатити страхового відшкодування; -2 198.94 грн. інфляційних збитків у зв`язку з порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування; -861, 63 грн. 3% річних передбачених статтею 625 ЦК України, за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування. В задоволенні інших заявлених вимог - відмовлено. Стягнуто зПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНА-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» на користь держави судовий збір у розмірі 1280,25 грн. Відповідно постанови приватного виконавця Артемчук Т.В. від 25.03.2019 року про закінчення виконавчого провадження № 58685501, виконавче провадження за виконавчим листом № 333/3148/18 виданого 13.03.2019 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна страхова компанія» на користь [PERSON] , діючої в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , грошових коштів у сумі 128025,74 грн., яка складається з: -115 200.00 грн. страхового відшкодування шкоди завданої втратою годувальника, в особі [PERSON] , [INFO] , загиблої унаслідок Дорожньо-транспортної події від 06.02.2017 р; 9 765.17 грн. пені за прострочення сплатити страхового відшкодування; 2 198.94 грн. інфляційних збитків у зв`язку з порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування; 861, 63 грн. 3% річних передбачених статтею 625 ЦК України, за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування - закрито відповідно до вимог п.9 ч.1 ст. 39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження». Постановою Запорізького апеляційного суду від 08 травня 2019 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» у особі представника Овчаренка Руслана Вячеславовича задоволено частково. Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2019 року у цій справі скасовано в частині стягнення пені в сумі 9 765,17 грн., інфляційних збитків в сумі 2 198,94 грн., 3 % річних в сумі 861,63 грн. та відмовлено в задоволенні цих позовних вимог. В решті рішення залишити без змін. Компенсовано Приватному акціонерному товариству «Українська пожежно-страхова компанія» судовий збір в сумі 192,39 грн. за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Постанова набрала законної сили 08 травня 2019 року. Згідно даної постанови від 08 травня 2019 року, «Задовольняючи позов, суд виходив із того, що є доведеним знаходження малолітнього сина на утриманні матері [PERSON] , її загибель внаслідок ДТП, а отже є обґрунтованими вимоги про наявність права у дитини на отримання відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника. Визначаючи розмір цього відшкодування, суд вказував, що у випадку, коли розмір доходів померлого годувальника не можна встановити, то у такому випадку розрахунок належної до виплати суми слід здійснювати, виходячи з мінімального розміру заробітної плати, встановленого законом на день настання страхового випадку, що станом на лютий 2017р. відповідно до ст. 8 ЗУ «Про Держбюджет на 2017р.» складало 3200,00 грн. А тому вважав обґрунтованими вимоги позивача про стягнення 36 розмірів мінімальних зарплат, як це передбачено ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що складає 115 200 грн. А також стягнув пеню та застосував відповідальність за вимогами ст. 625 ЦК України, оскільки страховик безпідставно відмовив у відшкодування цієї суми на користь малолітньої дитини, яка втратила годувальника, в особі її бабусі, яка в подальшому була призначена опікуном. В апеляційній скарзі відповідач вказує, що судом неправильно застосовані норми матеріального права, якими врегульовані спірні правовідносини: суд замість статті 1200 ЦК України, ст.ст. 27, 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими врегульовані спірні правовідносини, застосував ч. 2 ст. 1195 ЦК України, яка на них не поширюється. З цього приводу колегія виходить із такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Згідно з ч. 2 вказаної норми шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Положеннями пункту 2 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» врегульовано, що відшкодування страховиком шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, здійснюється на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленому на настання страхового випадку. Пунктом 35.1 статті 35 вказаного Закону визначено, які має подати документи страховику особа, яка має право на отримання страхового відшкодування, серед яких мають бути документи, що підтверджують доходи померлого годувальника за попередній (до настання ДТП) календарний рік. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач визнав випадок страховим та за заявою позивача виплатив страхове відшкодування у розмірі 49 400 грн., що складається з моральної шкоди у сумі 38 400 грн. та витрат на поховання у сумі 11 000 грн., а також не заперечував факту, що малолітня дитина є утриманцем своєї загиблої матері [PERSON] . Але страховиком було відмовлено у виплаті відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, у зв`язку з тим, що [PERSON] не було надано жодного документа про доходи загиблої [PERSON] , а зазначено, що остання мала неофіційні доходи. Отже, виникла ситуація, коли, з одного боку, страховик визнає право малолітнього [PERSON] на отримання відшкодування по втраті годувальника, а з іншого - не може визначити розмір цього відшкодування за відсутності відомостей про доходи загиблого годувальника. Та в жодній вищенаведений нормі не надано будь-якого базового значення для розрахунку відшкодування у випадку неможливості встановити доход загиблого годувальника через його неофіційне працевлаштування. Відповідно до положень статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права). Отже, ані стаття 1200 ЦК України, ані спеціальний у виниклих правовідносинах ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не врегульовує вищезазначеної ситуації, коли у малолітньої дитини наявне право на отримання відшкодування по втраті годувальника, але не мається законодавчо визначеного базового значення для розрахунку цього відшкодування, оскільки зі смертю годувальника опікун дитини позбавлена можливості здобути довідки про її дохід через неофіційне працевлаштування. Єдиною нормою у параграфі 2 «Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю» глави 82 «Відшкодування шкоди» у цивільному кодексі, якою передбачено базове значення у вигляді розміру мінімальної заробітної плати у випадку, якщо особа не працювала, є ч. 2 ст. 1195 ЦК України. В даному випадку відомостей про дохід загиблої [PERSON] здобути не уявляється можливим, про що і зазначала опікун малолітнього [PERSON] у своїх заявах та позові, а тому колегія вважає, що застосована судом аналогія закону є обґрунтованою. Та таке застосування ч. 2 статті 1195 ЦК України не можна вважати порушенням судом норм матеріального права. Визначаючи розмір відшкодування по втраті годувальника у сумі 115 200 грн., судом також дотримано вимоги ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з п. 27.2 якого такий розмір не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Отже, колегія вважає, що суд належним чином захистив права малолітнього [PERSON] , який є дитиною, що залишилась без батьківського піклування, матір якого загинула в ДТП, а батько був позбавлений батьківських прав щодо цієї дитини. Між тим, колегія вважає, що страховику не може бути нараховано пеню, яка передбачена пунктом 5 статті 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки для її застосування неодмінною умовою є його вина. Проте колегія вважає, що вини страховика у даному випадку не мається, оскільки довідки про дохід загиблої [PERSON] заявником [PERSON] йому надано не було, а тому він був позбавлений можливості здійснити будь-які розрахунки відшкодування, оскільки застосування аналогії закону (права) - це прерогатива суду, яка не може бути застосована в позасудових відносинах. За вищевикладених обставин також не може бути застосована і стаття 625 ЦК України, якою передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання, оскільки конкретного грошового зобов`язання у страховика станом на 15.03.2018р. ще не виникло з огляду на відсутність відомостей про дохід загиблого годувальника та відсутність чіткого правового врегулювання випадків, коли встановити такий дохід є неможливим. Відтак, колегія вважає, що грошове зобов`язання виникає у цих правовідносинах у відповідача тільки з набранням законної сили рішенням суду про стягнення відшкодування по втраті годувальника. Тому рішення в частині стягнення пені, інфляції та 3 % річних у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню із відмовою в цих позовних вимогах.» Ухвалою Верховного Суду від 27.06.2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] на постанову Запорізького апеляційного суду від 08 травня 2019 року у справі за позовом [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНА-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем після набрання законної сили 05.03.2019 р. рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2019 р., яке постановою Запорізького апеляційного суду від 08 травня 2019 року було частково скасоване, протягом двох днів з дня відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу, виданому на підставі цього рішення суду, була здійснена виплата [PERSON] страхового відшкодування шкоди завданої втратою годувальника, присудженого рішення суду. Таким чином грошове зобов`язання, яке виникло між сторонами після набрання вищезазначеного рішення суду законної сили, виконане без прострочення. З огляду на вищезазначене, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача пені, інфляційних витрат, 3% річних за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування судом не встановлено. Оскільки судом відмовлено в задоволені вимог про стягнення пені, інфляційних витрат, 3% річних за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, вимоги позивача про стягнення судових витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги та судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed