Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про захист прав споживачів. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги і суду показала, що 29.10.2014 року між нею та відповідачем був укладений договір банківського вкладу № 300131/125345/3-14, за умовами якого вона внесла на депозит відповідача грошові кошти в розмірі 100 000,00 грн. Відсоткова ставка - 25,10 % річних. Строк дії договору - з 29.10.2014 року по 29.01.2015 року. Строк дії зазначеного договору було пролонговано та розірвано 10.03.2015 року. Після закінчення строку дії договору відповідач в добровільному порядку ані суму депозиту, ані суму відсотків позивачу в добровільному порядку не повернув. Просить стягнути з відповідача на її користь суму депозиту - 100 000,00 грн., з нарахованими процентами - 3172,71 грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явився по невідомій причині, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що по справі можливо винести заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Позивач в судовому засіданні проти винесення заочного рішення не заперечувала. Вислухав пояснення позивача, дослідив надані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України є недопустимим відмова від зобов»язання в односторонньому порядку, якщо інше не передбачено договором або законом.. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Судом встановлено, що 29.10.2014р. між сторонами по справі був укладений договір № 300131/125345/3-14 банківського вкладу (депозиту), за умовами якого [PERSON] внесла на депозит відповідача грошові кошти в розмірі 100 000,00 грн. (а.с.5-12). До теперішнього часу відповідач в добровільному порядку не повернув позивачу суму депозиту та нарахованих відсотків. Суд вважає вказані дії відповідача неправомірними, оскільки останній не виконав свої зобов`язання за договором банківського вкладу, не повернув вклад за вимогою вкладника, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищенаведеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму вкладу - 100 000,00 грн. та нараховані відсотки у розмірі 3172,71 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави стягнути судовий збір в розмірі 1031,73 грн.

Outcome: approved