Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення суми безпідставно набутої допомоги по безробіттю в розірі 7913,57 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] на підставі її заяви від 30.03.2015 року була зареєстрована позивачем, як особа, що шукає роботу та їй призначено допомогу у відповідності до Закону України «Про зайнятість населення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». В подальшому, на підставі п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженим спільним наказом Мінпраці України та ДПА України за № 60/62 від 13.02.2009 року було здійснено розслідування обґрунтованості виплат [PERSON] допомоги по безробіттю, за результатами якого Подільським районним центром зайнятості складено акт № 262 від 12 травня 2015 року, яким встановлено що відповідач надавала послуги ДП «Сервісно-видавничий центр Міністерства доходів і зборів України» на підставі договору від 03.10.2013 року № 138-Р про створення за замовленням та використанням твору з 03.10.2013 року по 02.04.2015 року та отримала дохід за надані послуги. Наказом РЦЗ № 102 від 27 серпня 2015 року була визначена сума коштів, що підлягає поверненню як допомога по безробіттю, яка за період з 06 квітня 2015 року по 20 травня 2015 року становить 7203.23 гривень та вартість навчання за період з 13 травня 2015 року по 26 травня 2015 року становить 710.34 гривень. Позивач зазначає, що зазначені суми були безпідставно отримані відповідачем внаслідок не повідомлення центру зайнятості про перебування в цивільно-правових відносинах з ДП «Сервісно-видавничий центр Міністерства доходів і зборів України» і отримання за такою угодою доходу, оскільки такі обставини впливають на умови виплати забезпечення по безробіттю та надання соціальних послуг. 10.04.2018 р. у даній справі Голосіївським районним судом м.Києва ухвалено заочне рішення про задоволення позову. На підставі заяви відповідача 19.04.2019 р. Голосіївським районним судом м.Києва постановлена ухвала про скасування заочного рішення та призначення розгляду справи в загальному порядку. Представник позивача в ході судового розгляду підтримала позовні вимоги та обґрунтування позову, просила його задовольнити, посилаючись на те, що внаслідок неповідомлення відповідачем відомостей щодо надання нею послуг на підставі цивільно-правової угоди, остання безпідставно отримала виплати по безробіттю на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», які підлягають стягненню. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, обґрунтовуючи ти, що на момент подання заяви про надання статусу безробітного відповідач не мала заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, що підтверджується відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів. Кошти від ДП «Сервісно-видавничий центр Міністерства доході і збрів України були отримані в листопаді 2013 року, інших доходів від даного підприємства відповідач не отримувала в період перебування на обліку в ентрі зайнятості. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.03.2015 р. [PERSON] зареєструвалася в Голосіївському районному центрі зайнятості Київського міського центру зайнятості як така, що шукає роботу. Для отримання статусу безробітного відповідач подала заяву. Під час прийняття заяви [PERSON] була ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, що визначені Законом України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Наказом Голосіївського районного центру зайнятості Київського міського центру зайнятості від 03.04.2015 р. № НТ 150403 [PERSON] був наданий статус безробітної і відповідно до наказу від 06.04.2015 р. № НТ 150406 їй призначена допомога по безробіттю з 06.04.2015 р. по 30.03.2016 р. на підставі п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженим спільним наказом Мінпраці України та ДПА України за № 60/62 від 13.02.2009 року було здійснено розслідування обґрунтованості виплат [PERSON] допомоги по безробіттю, за результатами якого Подільським районним центром зайнятості складено акт № 262 від 12 травня 2015 року, яким встановлено що відповідач надавала послуги ДП «Сервісно-видавничий центр Міністерства доходів і зборів України» на підставі договору від 03.10.2013 року № 138-Р про створення за замовленням та використанням твору з 03.10.2013 року по 02.04.2015 року. Наказом районного центру зайнятості ввід 04.06.2015 р. № НТ 150604 відповідачу припинено виплати по безробіттю та припинено реєстрацію як безробітної в зв`язку з наданням недостовірних даних та документів на підставі яких було прийнято рішення про надання статусу безробітного. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками. Частиною 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено встановлення статусу безробітного, а саме безробітним може набути:особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. На підставі положень ч.1 ст. 45 зазначеного Закону реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). Згідно зі ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Верховний Суд України в постанові від 17 лютого 2015 року по справі № 21-20а-15 прийшов до висновку про те, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч. ч.2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). Отже, неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною, свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до ч.3 ст.36 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Така позиція висловлена Верховним Судом в Постанові від 26 вересня 2018 року у справі №545/164/17-ц. Відповідач при поданні заяви до районного центру зайнятості не повідомила про надання нею послуг за цивільно-правовою угодою з ДП «Сервісно-видавничий центр Міністерства доходів і зборів України», хоча зазначені обставини впливали на прийняття рішення про призначення допомоги по безробіттю. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги вимоги чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність заявлених вимог, в зв`язку з чим позов Київського міського центру зайнятості про стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів підлягає задоволенню. Крім того, 02.10.2019 р. відповідач звернулась до суду з заявою про поворот виконання рішення суду від 10.04.2018 р. на підставі якого державною виконавчою службою відповідно до постанов державного виконавця від 26.09.2018 р. у ВП № 56582330, та від 11.02.2019 р. у ВП № 57110103 були стягнуті грошові кошти в загальному розмірі 9927,93 гривні. Відповідно до ст. 444 ЦПК України якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. 19.04.2019 р. Голосіївським районним судом м.Києва постановлена ухвала про скасування заочного рішення від 10.04.2018 р. на підставі якого з [PERSON] стягнуто грошові кошти. Однак, під час нового розгляду справи суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених Київським міським центром зайнятості вимог та наявність підстав для задоволення позову, а отже обставин, визначених ст.444 ЦПК України, що є підставою для повороту виконання рішення суду у даній справі не має. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати.

Outcome: approved