Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Позивач звернувся в Канівський міськрайонний суд з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві вказав, що він є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. В даному будинку з 23.05.2012 зареєстрований відповідач [PERSON], який фактично понад 2 роки за місцем реєстрації не проживає. У добровільному порядку відповідач не знявся з реєстраційного обліку, що змушує позивача звернутися до суду. Просить суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням: будинком [ADDRESS] У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої позов підтримав повністю, просить його задовольнити, справу розглядати у його відсутність (а.с. 33). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, через оголошення на веб-порталі суду. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлені належним чином. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 01.03.2019 ухвалою судді було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження на 21.03.2019. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. Так, зокрема, встановлено, що позивач [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № [NUMBER] від 03.04.2018 (а.с. 5). З довідки виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області №1305 (а.с.10) вбачається, що в будинку [ADDRESS] власником якого є [PERSON], зареєстровані три особи: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Крім того, з копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в [INFO] (а.с.6-9) вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований за вище вказаною адресою. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але за зазначеною адресою фактично не проживає з 2016 року, що підтверджується довідкою № 4 від 24.01.2019, складеною комісією в складі депутата Канівської міської ради Чиж В.М. за погодженням із сусідами. Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї та інших осіб. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст. 71, 163 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення в будинку, що належить громадянину на праві приватної власності, протягом шести місяців. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає по місцю реєстрації в будинку № 28 по вул. Вишневецького, в м. Каневі більше шести місяців, що підтверджується дослідженими по справі доказами, то є законні підстави для визнання його таким, що втратив право на користування цим житлом. В даному випадку рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом, буде підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved