Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов мотивує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № CGR0GK00240484 від 26.03.2007 року, такий був укладений з [PERSON] на суму у розмірі 11990 дол. США зі сплатою 12 % річних з кінцевим терміном повернення 24.03.2017 року. В забезпечення зобов'язань позичальника 26.03.2007 року банком було укладено іпотечний договір з [PERSON] за умовами якого нею надано в іпотеку належну їй квартиру за адресою: [ADDRESS]. Оскільки, позичальник свої зобов'язання по договору належним чином не виконувала, у неї утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 27.01.2014 року в загальній сумі з відсотками, пенею та комісіями становить 26186,96 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ складає 209233,81 грн. З огляду на зазначені обставини просить позов задовольнити, в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на квартиру по [ADDRESS] виселивши відповідачів та інших осіб, що зареєстровані та/або проживають у вказаній квартирі. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідачі будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися, від них не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Представник третьої особи органу опіки і піклування Червоноградського міського суду Львівської області в судове засідання не з'явилась, подала заяву де вказала, що укладення договорів про надання споживчих кредитів та іпотеки дорослим особам не є предметом розгляду на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Червоноградської міської ради. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Оцінивши зібрані матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що згідно Кредитного договору № CGR0GK00240484 від 26.03.2007 року [PERSON] було надано кредит в розмірі 11990 дол.США зі сплатою 12 % річних з кінцевим терміном повернення 24.03.2017 року. Того ж дня з [PERSON] було укладено договір іпотеки в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором та передано в іпотеку належну їй квартиру за адресою: [ADDRESS]. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів. Розділом 4 кредитного договору передбачена відповідальність позичальника у випадку порушення ним зобов'язань, що виражена у сплаті пені в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу. Відповідно до п.п. 16.7.1 договору іпотеки у випадку якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані, іпотеко держатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. На підставі довідки КП «Соснівкажитлокомунсервіс» № 1488 від 3.09.2014 р., за адресою по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO],яка зареєстрована за вказаною адресою з 14.08.2007 р. У відповідності до п. 44 постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суди при вирішенні справ даної категорії повинні виходити з того чи мала дитина право власності на предмет іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Судом встановлено, що на час укладення договору іпотеки від 26.03.2007 року відповідачка [PERSON] була єдиним власником квартири по [ADDRESS]. Що стосується неповнолітньої [PERSON]., останній не належить частка у спірній квартирі, вона зареєстрована у ній без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки. Беручи до уваги наведене, суд приходить до переконання, що вимога позивача до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки є підставною. Судом встановлено, що [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, що стверджується дослідженим в судовому засіданні розрахунком заборгованості за договором з якого вбачається, що станом на 27.01.2014 р. перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 26186,96 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ склало 209233,81 грн., яка складається з заборгованості за кредитом та відсотками, нарахованої і несплаченої пені, комісії. Відповідно до п.4 ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону. Виходячи з вищенаведеного суд приходить до остаточного висновку, що позовні вимоги Публічного Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» підлягають до задоволення. На підставі п. 43 постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. Крім того, статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вищенаведеного суд приходить до остаточного висновку, що позовні вимоги Публічного Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved