Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення 3% річних за невиконання зобов?язання за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 04.06.2007 року сторони уклали кредитний договір №014/2297/82/553 (далі кредитний договір), відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом в розмірі 10000 доларів США, строком до 03.06.2017 року, а відповідач зобов`язаний належним чином використати та повернути позивачу суму отриманого кредиту та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,50% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, виконати всі інші зобов`язання в прядку та строки, визначені кредитним договором. Кредит наданий, шляхом безготівкового перерахування коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок відповідача, з можливою видачею готівки через касу кредитора (п.3.2 кредитного договору). Відповідач зобов`язаний повертати одержаний кредит та сплачувати нараховані відсотки на умовах: щомісяця до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п.1.3 кредитного договору та остаточне погашення кредиту до 03.06.2017 року (включно) на рахунок зазначений в кредитному договору; щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту та при остаточному погашенні кредиту сплатити проценти за фактичне використання кредитних коштів на рахунок № [NUMBER] в ХОД «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» МФО 315966. 17 червня 2009 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1, у зв`язку із чим Графік погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором та розрахунок сукупної вартості кредиту було викладено у новій редакції в Додатку №1 та №2. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, а саме несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків, на адресу відповідача направлено Вимогу про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, однак відповідач у визначені позивачем строки Вимогу не виконав, заборгованість не погасив. У зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання, на підставі ст.625 ЦК України, просив стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних за період з 13.07.2017 по 13.07.2020 року, що складає 1573,09 доларів США та судовий збір у розмірі 2102 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила проводити заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, в суд не з`явився, про причину неявки не повідомив, клопотань не подав, суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ст.525,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.599 ЦК України зазначає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц викладено висновок щодо виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті. Відповідно до цієї постанови як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046, частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме в тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При обчисленні 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. В судовому засіданні встановлено, що 04.06.2007 року сторони уклали кредитний договір №014/2297/82/553, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом в розмірі 10000 доларів США, процентна ставка за користування кредитом 13,50% річних та комісії, в розмірі та порядку, визначеними Тарифами кредитора строком до 03.06.2017 року. Кредиті кошти надані на споживчі цілі (п.2.1 кредитного договору). Кредит наданий шляхом безготівкового перерахування коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок відповідача, з можливою видачею готівки через касу кредитора (п.3.2 кредитного договору). Відповідно до п. 2.1 кредитного договору відповідач зобов`язаний повертати одержаний кредит та сплачувати нараховані відсотки на умовах: щомісяця до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п.1.3 кредитного договору та остаточне погашення кредиту до 03.06.2017 року (включно) на рахунок зазначений в кредитному договору; щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту та при остаточному погашенні кредиту сплатити проценти за фактичне використання кредитних коштів на рахунок № [NUMBER] в ХОД «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» МФО 315966. 17 червня 2009 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1, у зв`язку із чим Графік погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором та розрахунок сукупної вартості кредиту було викладено у новій редакції в Додатку №1 та №2. Згідно з розрахунком заборгованості, останній платіж відповідачем було здійснено 23.07.2009 року у розмірі 156,12 доларів США. 20.07.2020 року відповідачу направлена вимога про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором в сумі 21927,82 дол.США (що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень та квитанцією про оплату поштового повідомлення). Згідно розрахунку заборгованості , наданої позивачем в якості доказу по справі, сума 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України становить 1573,04 дол США, що еквівалентно 42394,14 грн. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Оцінюючи докази у їх сукупності, приймаючи до уваги, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував докази позивача, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1573,04 дол США в якості 3% річних за невиконання зобов?язання за період з 13.07.2007 по 13.07.2020. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved