Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

позивач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Уточнивши свої вимоги мотивував їх тим, що він перебував у шлюбі з відповідачкою в період часу з 29 вересня 1995 року по травень 2012 року. В період шлюбу ними, як подружжям було набуто спільне майно, яке складається з квартири [ADDRESS], земельної ділянки площею 0.20 га, яка розташована у [ADDRESS], земельної ділянки площею 0.011 га, яка розташована у [ADDRESS] Позивач вказує, що на земельній ділянці площею 0.20 га, яка розташована у [ADDRESS] ним було житловий будинок, площею 277.8 кв.м. з господарською будівлею. Позивач зазначає, що даний будинок є не введеним в установленому законом порядку в експлуатацію і його будівництво було розпочато у 2012 році, тобто після припинення фактичних шлюбних стосунків, а тому, як зазначає [PERSON] такий не є об'єктом, який був набутий подружжям під час шлюбу і є його - [PERSON] особистою власністю. Позивач вказує, що земельними ділянками та будинком, який не зданий в експлуатацію користується він, а [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS], а тому на його погляд є можливість та підстави для розподілу майна подружжя в натурі. Також позивач зазначає, що вартість набутого майна за час шлюбу становить 3103538 гривень. Просить суд виділити у власність відповідачу [PERSON] в порядку поділу майна подружжя квартиру [ADDRESS], 3/25 частини земельної ділянки площею 0.20 га, яка розташована у [ADDRESS], земельну ділянку площею 0.011 га, яка розташована у [ADDRESS] Просить суд виділити йому у власність в порядку поділу майна подружжя 22/25 частини земельної ділянки площею 0.20 га, яка розташована у [ADDRESS], будівельні матеріали з яких побудовано господарську будівлю що розташована на земельній ділянці площею 0.20 га у [ADDRESS] В частині житлового будинку, площею 277.8 кв.м., який є не введеним в експлуатацію та розташований на земельній ділянці площею 0.20 га у [ADDRESS], то позивач просить визнати за ним право власності на будівельні матеріали з яких побудовано зазначених житловий будинок. Таким чином, як зазначає позивач, йому в порядку поділу майна подружжя у такий спосіб буде виділено майна на загальну вартість 1550510 гривень 40 копійок, а [PERSON] майна на загальну вартість 1553027 гривень 60 копійок, що фактично відповідає вартості ідеальних часток майна. В свою чергу до суду із зустрічним позовом звернулася [PERSON] з вимогами до [PERSON] про поділ майна подружжя. Зазначила, що з [PERSON] вони перебували у шлюбі з 29 вересня 1995 року по 16 січня 2014 року. За час шлюбу ними було набуто наступне майно, а саме квартиру [ADDRESS], земельну ділянку площею 0.20 га, яка розташована у [ADDRESS], земельну ділянку площею 0.011 га, яка розташована у [ADDRESS] та житловий будинок, площею 277.8 кв.м. з господарською будівлею, які розташовані на земельній ділянці площею 0.20 га у [ADDRESS] Позивачка [PERSON] вказує, що вона оцінює вказане майно у суму 5650000 гривень. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею та відповідачем за зустрічним позовом право власності на вказане майно по ? частині такого за кожним із сторін спору. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтримав позовні вимоги [PERSON] та просив суд його позовні вимоги задовольнити. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] просив суд відмовити повністю. В судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав та просила у задоволенні його вимог відмовити. Позов її довірительниці просила суд задовольнити повністю. При цьому представник [PERSON] категорично не погоджувалася з тією обставиною, що сімені стосунки подружжя [PERSON] були припинені у 2012 році. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 29 вересня 1995 року по травень 2012 року. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 16 січня 2014 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином суд вважає необґрунтованими доводи [PERSON] в частині того, що вона з [PERSON], проживала у шлюбі по 16 січня 2014 року. З матеріалів висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи № 3336/15-43/24289-24291/15-43 від 29.01.2016 року вбачається, що враховуючі дані представлених на дослідження матеріалів справи та додаткової документації, будівництво жилого будинку на земельній ділянці, яка розташована у м. Бровари, вул. Драгоманова, № 93, 95 було розпочато не раніше 17 травня 2012 року. Суд вважає, що виходячи з наявних доказів, які містяться в матеріалах справи та пояснень сторін, беззаперечно встановлено, що житловий будинок площею 277.8 кв.м., який розташований на земельній ділянці площею 0.20 га у [ADDRESS] є таким, що не введений в експлуатацію у встановленому законом порядку, і є особистою приватною власністю [PERSON] набутий ним у період їхнього з [PERSON] окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, які як зазначалося вище були припинені з травня 2012 року. Приймаючи до уваги такі обставини та встановлюючи такий факт суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У відповідності з діючим законодавством зазначене будівництво є самочинним. В конкретному випадку, право власності на будинок, що є предметом спору у встановленому законом порядку не зареєстровано, тому цей будинок не є об'єктом приватної власності і його правовий режим на час розгляду справи необхідно визначити, як будівельні матеріали з яких побудовано житловий будинок загальною площею 277 квадратних метра, житловою площею 51.2 квадратних метра, який розташований за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ч. 6 ст. 57 Сімейного кодексу України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Суд вважає доведеним факт придбання в період шлюбу подружжям [PERSON] наступного майна, а саме квартири [ADDRESS], земельної ділянку площею 0.20 га, яка розташована у [ADDRESS], земельної ділянку площею 0.011 га, яка розташована у [ADDRESS], господарської будівлі, яка розташовані на земельній ділянці площею 0.20 га у [ADDRESS] Відповідно до висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи № 3336/15-43/24289-24291/15-43 від 29.01.2016 року ринкова вартість земельної ділянки площею 0.20 га, яка розташована у [ADDRESS] становить 1731380 гривень. Ринкова вартість земельної ділянки площею 0.0110 га, яка розташована у [ADDRESS] становить 95220 гривень. Ринкова вартість господарської будівлі, яка розташована на земельній ділянці площею 0.20 га у [ADDRESS] становить 26896 гривень, а квартири [ADDRESS] становить 1250042 гривні. Суд вважає доведеним факт того, що загальна вартість майна придбаного в період шлюбу сторонами спору становить 3103538 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи докази надані сторонами у сукупності з вищенаведеними нормами права, суд вважає переконливо доведеними позовні вимоги [PERSON] та вважає їх такими, що підлягають до задоволення, при цьому суд враховує, що запропонований ним спосіб поділу мана подружжя відповідає нормам Сімейного кодексу України та не порушує прав сторін спору. Виходячи з таких міркувань, суд вважає, що вимоги [PERSON] є необґрунтованими і недоведеними перед судом, а тому такими, що не підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] повністю, та неможливість задоволення вимог зустрічного позову [PERSON] Питання про судові витрати вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved