Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], про визнання житлового будинку обєктом спільної сумісної власності подружжя, визначення часток у спільній власності та визнання права власності на спадкове майно за заповітом і за законом, посилаючись на наступне. 03 жовтня 1992 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON]. 28 квітня 1993 року за № 166 [PERSON] надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку і видано будівельний [NUMBER]/101 на забудову садиби в с.Верхні Петрівці на виділеній земельній ділянці площею 0,08 га на підставі рішення Верхньопетрівецької сільської ради від 30 березня 1993 року. Під час шлюбу, в 1995-2000 р. подружжя побудувало домоволодіння, якому 18 травня 2015 року присвоєна поштова адреса: Чернівецька область, Сторожинецький район, с.Верхні Петрівці, вул. Буковинська, № 105 (колишній № 18). [PERSON] та [PERSON] набули право спільної сумісної власності на домоволодіння та кожен з набув право на 1/2 частину домоволодіння. Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2002 року вказаний шлюб було розірвано, а 01 лютого 2010 року був розірваний наступний шлюб між [PERSON] та [PERSON]. 12 січня 2011 року [PERSON] помер. Факт його смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-МИ № 089277. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину домоволодіння. При житті все своє майно [PERSON] заповів позивачці [PERSON]. Заповіт був складений 28 грудня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 2328. Вказаний заповіт не змінювався та не скасовувався. В установлений шестимісячний строк до Сторожинецької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] [PERSON] [PERSON] У спадкодавця є двоє спадкоємців за законом першої черги [PERSON] та [PERSON], які на час відкриття спадщини були неповнолітніми. Таким чином, позивачка [PERSON] має право на 1/2 частину всього спадкового майна як спадщину за заповітом після смерті [PERSON], а саме 1/4 частину домоволодіння, а позивач [PERSON] має право на 1/4 частину всього спадкового майна як обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON], а саме 1/8 частину домоволодіння. Відповідачка [PERSON] має право на 1/4 частину всього спадкового майна як обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON], а саме 1/8 частину домоволодіння. При житті [PERSON], виконавчий комітет Верхньопетрівецької сільської ради видав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яким посвідчено, що [PERSON] є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Чернівецька область, Сторожинецький район, с.Верхні Петрівці, вул. Буковинська, № 105 (колишній № 18). В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представник [PERSON], [PERSON] [PERSON] не зявилися, представник позивачів [PERSON], [PERSON] надав суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, [PERSON] надала суду теж заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовільнити. Відповідач в судове засідання двічі, не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Суд, знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих доказів, та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено, що 03 жовтня 1992 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON]. Шлюб було зареєстровано Верхньопетрівецької сільською радою Сторожинецького району Чернівецької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 03 жовтня 1992 року зроблено запис за № 21. Розпорядженням Сторожинецької районної державної адміністрації від 28 квітня 1993 року за № 166 [PERSON] надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку і видано будівельний [NUMBER]/101 на забудову садиби в с.Верхні Петрівці на виділеній земельній ділянці площею 0,08 га на підставі рішення Верхньопетрівецької сільської ради від 30 березня 1993 року. Вищевказаному домоволодінню присвоєна поштова адреса: Чернівецька область, Сторожинецький район, с.Верхні Петрівці, вул. Буковинська, № 105 (колишній № 18). Під час шлюбу, в 1995-2000 роках подружжя за вищевказаною адресою побудувало домоволодіння, що згідно технічного паспорта складається з житлового будинку літ.«А-ІІ», тамбура літ.«а1», тераси літ.«а2», ганку літ.«а3», гаража літ.«Б», сарая літ.«В», літньої кухні літ.«Г», вбиральні літ.«Д», навісу літ.«Е», воріт з хвірткою під № 1, огорожі під № 2, хвіртки під № 3, криниці під № 4, вигрібної ями під № 5. Згідно зі статтею 22 Кодексу про шлюб та сімю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. З огляду на наведене виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, якщо воно нажите ними за час шлюбу, а тому [PERSON] та [PERSON] набули право спільної сумісної власності на домоволодіння. Частина перша статті 28 Кодексу про шлюб та сімю України передбачає, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Виходячи з цих положень, а також принципу рівності прав та обов'язків подружжя, кожен з подружжя набув право на 1/2 частину домоволодіння. Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2002 року вказаний шлюб було розірвано, а 01 лютого 2010 року був розірваний наступний шлюб між [PERSON] та [PERSON]. 12 січня 2011 року [PERSON] помер. Факт його смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-МИ № 089277. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/2 житлового будинку літ.«А-ІІ», 1/2 тамбура літ.«а1», 1/2 тераси літ.«а2», 1/2 ганку літ.«а3», 1/2 гаража літ.«Б», 1/2 сарая літ.«В», 1/2 літньої кухні літ.«Г», 1/2 вбиральні літ.«Д», 1/2 навісу літ.«Е», 1/2 воріт з хвірткою під № 1, 1/2 огорожі під № 2, 1/2 хвіртки під № 3, 1/2 криниці під № 4, 1/2 вигрібної ями під № 5, за адресою: Чернівецька область, Сторожинецький район, с.Верхні Петрівці, вул. Буковинська, № 105 (колишній № 18). При житті все своє майно [PERSON] заповів позивачці [PERSON]. Заповіт був складений 28 грудня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 2328. Вказаний заповіт не змінювався та не скасовувався. В установлений законом шестимісячний строк до Сторожинецької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулись три особи 03 березня 2011 року [PERSON] як спадкоємець за заповітом, 02 березня 2011 року [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги (донька спадкодавця) та 17 січня 2011 року [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги (син спадкодавця). Відповідно до частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). У спадкодавця є двоє спадкоємців за законом першої черги діти [PERSON] та [PERSON], які на час відкриття спадщини були неповнолітніми і в силу закону мають право на обовязкову частку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною першою статті 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Пунктом 1 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання права. Таким чином, позивачка [PERSON] має право на 1/2 частину всього спадкового майна як спадщину за заповітом після смерті [PERSON], а саме 1/4 частину домоволодіння, а позивач [PERSON] має право на 1/4 частину всього спадкового майна як обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON], а саме 1/8 частину домоволодіння. Відповідачка [PERSON] має право на 1/4 частину всього спадкового майна як обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON], а саме 1/8 частину домоволодіння. При житті [PERSON], 18 червня 2010 року виконавчий комітет Верхньопетрівецької сільської ради видав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яким посвідчено, що [PERSON] є власником вищезгаданого житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Чернівецька область, Сторожинецький район, с.Верхні Петрівці, вул. Буковинська, № 105 (колишній № 18). Згідно з ст. ст. 1217-1218\~ ЦК України Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1268 ч. 3 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з вищенаведеного, аналізуючи обставини справи та норми закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved