Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом в якому просить: розірвати договір купівлі-продажу, укладений між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON] від 29.06.2011 року на придбання металопластикових вікон; стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на її користь сплачені за товар кошти в сумі 7000 (сім тисяч) гривень та 10000 (десять тисяч) гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в червні 2011 року в м.Дрогобичі на вул..Грушевського 12, побачивши рекламу віконних систем, вона вирішила замовити вікна та двері до житлового будинку в с.Уличне. [PERSON] представився офіційним дилером Львівського віконного заводу та прийняв в неї замовлення на 9 вікон та балконний блок, який складається з трьох частин. Працівники [PERSON] приїхали і зробили заміри віконних та дверних отворів, а на наступний день в м.Дрогобичі за адресою вул. Грушевського, 12 вона передала [PERSON] завдаток в розмірі 3760 грн. (три тисячі сімсот шістдесят гривень). Відповідач виписав їй накладну, видав гарантійний талон фірми «Віконні системи» та рекомендації щодо їх використання. Через 5 днів замовлення було виконано і продукція була доставлена в с.Уличне. Нею було зроблено доплату до повної вартості замовлення 3000 (три тисячі) грн., сплачено 120 грн. за транспортні витрати та 120 грн. за пінку до вікон. Всього було сплачено коштів в сумі 7000 (сім тисяч) грн. - 6760 грн. за товар, 120 грн. за доставку та 120 грн. за пінку. Від установки вікон та дверей ПП [PERSON] відмовився і порадив їй шукати майстрів самій. Під час встановлення вікон та дверей виявилося, що вони не підходять по розмірах, на 28 см ширші та нижчі, вона почала вимагати усунення недоліків, але [PERSON] то відмовлявся це робити, то погоджувався та присилав робітників, але відхилення були настільки суттєві, що усунути недоліки виявилось неможливим. На її звернення в Управління у справах захисту прав споживачів у Львівській області вона отримала лист №2672 від 25.08.2011 року, в якому зазначено, що [PERSON] було викликано для надання пояснення і який надав про себе інформацію, що він не є суб'єктом господарської діяльності, за адресою в м.Дрогобичі на вул. Грушевського, 12 відсутня фірма «Віконні системи». Інших дій щодо перевірки даних щодо [PERSON], зокрема чи являється він суб'єктом підприємницької діяльності, спеціалістами Управління у справах захисту прав споживачів у Львівській області здійснено не було. Вона зверталася в правоохоронні органи, але їй було відмовлено у відкритті кримінальної справи у зв'язку з тим, що у діях [PERSON] відсутній склад злочину. Всі пояснення бралися безпосередньо від відповідача, жодних перевірок не проводилося. Так як [PERSON] використовував печатку МКП «Трембіта», вона вважала, що він є працівником даного підприємства, яке співпрацює з фірмою «Віконні системи», тому звернулася суду з позовом до МКП «Трембіта» про захист прав споживачів. В судовому засіданні було встановлено, що МКП «Трембіта» займається встановленням тротуарної плитки, не має жодного відношення до виготовлення віконних конструкцій та не надає таких послуг, а [PERSON] не являється суб'єктом господарської діяльності, тому їй було відмовлено у задоволенні позовних вимог. 02 серпня 2016 року Стрийським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги наказом №101/5 було призначено адвоката [PERSON] і видано доручення №120/5 для представництва її інтересів. Адвокатом було зроблено запити, зокрема запит № [NUMBER] від 16.09.2016 року та отримано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. З Витягу вбачається, що [PERSON], що проживає: 82100, [ADDRESS], зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності з 16.10.2007 року, свідоцтво №2414 000 0000 004266. Дані про перебування фізичної особи-підприємця в процесі припинення підприємницької діяльності - відсутні. Відповідно до Господарського кодексу України ч.2 ст.55 «Поняття суб'єкта господарювання» суб'єктами господарювання є: 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську щільність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці. Таким чином, [PERSON] підпадає під ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» і повинен нести відповідальність згідно цього Закону. Відповідно до ст.4 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми (ст.8 Закону). Відповідно до ч.7 ст.8 ЗУ ««Про захист прав споживачів», при розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред'явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. У відповідності до ст.17 Закону продавець (виконавець) зобов'язаний надати споживачеві достовірну і доступну інформацію про найменування, належність та режим роботи свого підприємства. Споживач має право на перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни продукції, що придбавається (замовляється), демонстрацію безпечного та правильного її використання. У разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов»язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Обмеження прав споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; реалізація продукції неналежної якості, фальсифікованої - є порушенням прав споживачів. Весь час [PERSON] приховував інформацію про те, що він являється суб'єктом господарської діяльності, не надав відповідних документів, давав пояснення, що в приміщенні №12 на вул.Грушевського м.Дрогобич опинився випадково, хоча і на той час, і на сьогоднішній день він здійснює в даному приміщенні підприємницьку діяльність по продажу віконних систем. Так як їй не було відомо, що відповідач зареєстрований як суб'єкт господарської діяльності (до 16.09.2016р.), вона зверталась в різні інстанції за захистом своїх прав, в органи прокуратури, Дрогобицький МВ МВСУ, тому у неї були поважні причини для пропуску позовної давності щодо звернення до суду з позовом до [PERSON] саме як до фізичної особи-підприємця за захистом прав споживача. На даний час проблема з вікнами не вирішена - вікна та двері встановлені відповідачем не виконують свою функцію захисту житла, не зберігають тепло, і їй, і її сім'ї кожну зиму загрожує переохолодження. Встановлені вікна не співпадають по розмірах, вона не знає з яких матеріалів вони зроблені, та й взагалі нічого не знає про продукцію та її постачальника. Всі її намагання добитися справедливості, отримати заміну товару або гроші за неналежний товар не приносять результату. Це все завдає їй моральних і фізичних страждань, вона пережила сильне душевне потрясіння через винні дії відповідача як продавця, які полягають у порушенні її прав як споживача, тому оцінює завдану їй моральну шкоду в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень. Позивач [PERSON] та її захисник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задоволити. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову, покликаючись на те, що до нього позивач прийшла із готовими розмірами, він їй повідомив, що в нього в наявності вже є готові вікна і вони будуть значно дешевші, але розміри дещо відрізняються на, що остання погодилася. Ніхто із його працівників на заміри вікон не виходив. Свідок [PERSON] пояснила, що являється дочкою позивачки, і вона разом з мамою ходила замовляти вікна. Покази дала аналогічні викладеним обставинам в позовній заяві. Свідок [PERSON] який являється односельчанином позивачки, пояснив, що позивач покликала його робити монтаж вікон, при монтажі виявилося, що вікна мають відхилення від існуючих пройомів в стіні. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного: Матеріалами справи встановлено, що 29.06.2011 року позивач замовила у відповідача 9 вікон та один балконний блок, за що здійснила оплату в повному розмірі в сумі 7600 грн., що підтверджується Накладною від 29.06.2011 року (а.с. 11) За принциповими положеннями ст.ст.\~10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1\~ст. 60 ЦПК України. Вимогами статей\~59, 60 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Разом з тим, позивачем не надано допустимих та належних доказів на підтвердження заявлених вимог, хоча обов'язок доказування і подання доказів закон покладає на позивача. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази з боку позивача, що підтверджували би його позовні вимоги та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі, тобто встановлених джерел інформації, що має значення для справи, а її доводи лише грунтуються на припущеннях, у зв»язку з чим не заслуговують на увагу, окрім цього суд критично оцінює покази свідка [PERSON] та такі не заслуговують на увагу. Позовні вимоги [PERSON] також спростовуються тим, що після доставлення їй вікон вона оплатила їх повну вартість, тобто прийняла роботу. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.. 15 ЦК України «кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання» із поданих представником позивача доказів, не вбачається яке саме його право порушено. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови у задоволені позову за недоведеністю.

Outcome: dismissed