Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Позивач звернув в суд та просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на неповнолітнього сина, з 1/4 частини всіх видів його доходу до 1/6 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивує наступним. На підставі судового наказу від 12.10.2017р. з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, судом не враховано, що в нього є двоє дітей, а тому з нього слід стягувати аліменти в розмірі 1/3 частки на двох дітей, тобто по 1/6 частки на кожну дитину. Так, від першого шлюбу з [PERSON], в нього є спільний неповнолітній син [PERSON], на якого з нього стягуються аліменти в розмірі 600грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини. Йому встановлено ІІІ групу інвалідності, а тому йому необхідне постійне лікування. Він ніде не працює. Тому, після сплати аліментів у встановленому рішенням суду розмірі, він позбавлений засобів існування, не має за що жити. Йому також потрібні гроші на повсякденне життя. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та навів суду доводи, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позову не визнала. Подала відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що з моменту винесення судового наказу про стягнення з позивача аліментів ні сімейний, ні матеріальний його стан не змінився. Вона як мати здійснює догляд за дитиною, яка проживає з нею, а тому її можливості для самореалізації у будь-якій сфері є певною мірою обмеженими. Вважає, що позивач має змогу сплачувати аліменти, так як є працездатним, знайшов кошти для сплати судового збору та послуг адвоката, їздить на заробітки та халатно ставиться до свого батьківського обов'язку. Просить відмовити в задоволенні позову. Вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступних висновків. Згідно судового наказу, виданого Сокальським районним судом Львівської області 12.10.2017р., постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2017р., з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. З [PERSON] також стягуються аліменти на користь [PERSON] на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що стверджується рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 12.02.2013р. та постановою про відкриття виконавчого провадження від 22.03.2013р., свідоцтвом про народження. Згідно відповіді від 18.01.2018р., копії довідки до акта МСЕК від 07.09.2016р. та довідки лікаря-фтизіатра, [PERSON] хворіє, знаходиться на диспансерному обліку в Сокальському тубкабінеті та йому встановлено ІІІ групу інвалідності. Згідно положень ст.ст.181, 183 СК України, мінімальний розмір аліментів, які стягуються на одну дитину становить 1/4 частки заробітку платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В позовній заяві [PERSON] як на підставу зменшення розміру зазначає, що в нього ще є неповнолітній син від попереднього шлюбу, на утримання якого, з нього стягуються аліменти, а розмір аліментів на двох дітей не може бути більшим ніж 1/3 частки його доходу. Однак, дані положення застосовуються в тому випадку, коли вимога про стягнення аліментів на двох дітей заявлена одним стягувачем. Крім того, 1/3 частка від заробітку платника аліментів є мінімальним розміром аліментів, визначеним законом. Максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, що позивачем не взято до уваги (ст.183 СК України). Крім того, інвалідність позивачу встановлено 07.09.2016р., в той час, як судовий наказ про стягнення з нього аліментів винесено судом 12.10.2017р. Також, суд приймає до уваги, що третя група інвалідності лише встановлює певні обмеження щодо характеру та умов праці та не є перешкодою для працевлаштування. З наведеного випливає, що з позивача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), який суд вважає мінімальним для забезпечення першочергових потреб спільної дитини сторін, його сімейний, матеріальний стан та стан здоров'я після винесення судового наказу не змінилися. Тому, зважаючи, що обов'язок утримання дитини лежить на обох батьках, а не лише на тому, з ким вона проживає, суд не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів.

Outcome: dismissed