Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу. Мотивував свої вимоги тим, що шлюб між ним та відповідачем був зареєстрований 10 січня 1994 року у відділі ЗАГСу Житомирської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 1994 року січня місяця 10 числа зроблено відповідний актовий запис за № 1. Сімейні стосунки у шлюбі не склались. Впродовж останніх п'яти років стосунки погіршувалися і впродовж останніх півтора року не ведеться спільне господарство, мають окремий б'юджет, шлюб носить формальний характер, проживають за різними адресами. Позивач в судовому засіданні просив суд ухвалити рішення, яким шлюб укладений між ним та відповідачем розірвати. Також позивач зазначив, що проживає з іншою жінкою, як чоловік і жінка без укладення шлюбу та категорично заперечує проти надання строку на примирення. Відповідач в судовому засіданні не ставлячи питання про надання строку на примирення заперечувала проти задоволення позовних вимог. В той же час повідомила суду, що дійсно їй відомо про те, що позивач проживає з іншою жінкою без реєстрації шлюбу, однак вважає таку обставину не суттєвою. Вваджає, що немає підстав для розірвання шлюбу. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб зареєстрований 10 січня 1994 року у відділі ЗАГСу Житомирської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 1994 року січня місяця 10 числа зроблено відповідний актовий запис за № 1. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Сторони не підтримують шлюбних стосунків починаючи з січня 2012 року, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, проживають за різними адресами. Позивач наполягає на розірванні шлюбу посилаючись на неможливість збереження сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Судом враховується, що позивач проживає з іншою жінкою, як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, втратив інтерес до відповідача та не має наміру вчиняти будь-які дії направлені на збереження сім'ї з останньою. Станом на день розгляду справи у сторін спору немає спільних неповнолітніх дітей. Позивач наполягає на розірванні шлюбу посилаючись на неможливість збереження сім'ї. Спору між сторонами з приводу поділу майна не має. Відповідачем не надано суду переконливих доказів, які б свідчили про намір зберегти шлюб та не висловлено бажання на отримання строку на примирення, що також враховується судом при прийнятті рішення по суті у сукупності з іншими встановленими пор справі обставинами. За таких обставин, відповідно до ст. 111-112 СК України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, і вважає за доцільне не надавати сторонам строк для примирення і на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. На підставі ст.ст. 84, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved