Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про звільнення з під арешту майна боржника зазначивши, що 12.11.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого стало ПАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № ML-К00/002/2007, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 122 561, 25 грн. на споживчі цілі зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, а з метою забезпечення зобовязання за вказаним кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № PML-К00/002/2007, згідно передав в іпотеку Банку квартиру №50, по вул. Дзержинського, 19, в м. Кіровограді. Згідно з умовами договору купівлі продажу кредитного портфелю та договору про відступлення права вимоги від 20.07.2011 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за зазначеними кредитним та іпотечним договорами. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.04.2015 року задоволено позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру №50, по вул. Дзержинського, 19, в м. Кіровограді, з правом продажу іпотечного майна від ТОВ «ОТП Факторинг Україна», але, як зазначив позивач на вказане майно відповідачем безпідставно накладено арешт. Вважаючи порушеними свої права та інтереси позивач з даним позовом звернувся до суду. Представник позивача надала до суду заяву, відповідно до якої позов підтримала, просила задовольнити та справу розглянути без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте був неодноразово належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі суду не надав. Треті особи у судове засідання не з`явилися, проте були неодноразово належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі суду не надали. З урахуванням вищевикладених обставин, відповідно до ст. ст. 158, 169, 224 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних матеріалів та доказів, заочно. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.04.2015 року частково задоволено позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором № МL-К00/002/2007 від 12 листопада 2007 року у розмірі 375 518 грн. 72 коп, а саме: заборгованості за кредитом 103 693 грн. 34 коп, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 7870 грн. 28 коп., пені 263 955 грн. 10 коп., звернено стягнення на предмет іпотеки квартиру №50 загальною площею 49,55 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул. Віктора Чміленка (Дзержинського ), буд. 19, яка належить іпотекодавцю [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі продажу квартири з відстрочкою платежу, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] 09 грудня 2005 року за реєстровим №9206, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ( код ЄДРПОУ 36789421 ) з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі- продажу будь яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» всіх передбачених нормативно правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки, за ціною визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на час укладення правочину. Вказане вище рішення суду, відповідно до ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 13.05.2015 року ( а.с. 23) залишено без змін. Згідно з Інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 27.09.2013 року, 12.11.2007 року, реєстратором: Приватним нотаріусом [PERSON] було зареєстровано обтяження заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 6015575, підстава обтяження: іпотечний договір, 383, 12.11.2007, [PERSON],приватний нотаріус Кіровоградського МНО, об'єкт обтяження: квартира №50, вул. Дзержинського , буд. 19 у м. Кіровограді, номер РПВН: 6762296 [PERSON], Код [NUMBER]. Разом з тим, як встановлено під час розгляду справи, 17.07.2012 року, Кіровоградською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на належну [PERSON] квартиру [ADDRESS], на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження 33143340 від 06.07.2012 року, Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ ([PERSON]), зареєстровано обтяження: арешт нерухомого майна. Звернення позивача до відповідача від 03 липня 2015 року щодо зняття арешту з вказаної квартири залишилося з боку відповідача без задоволення, оскільки, як повідомив відповідач виконавче провадження знищене у звязку з закінченням терміну зберігання. Згідно з Інструкцією «про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 року та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст.16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. З урахуванням зясованих фактичних даних суд вбачає, що право застави на вказану квартиру у позивача виникло 12.11.2007 року, натомість постанова про відкриття виконавчого провадження 33143340, Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ ([PERSON]), згідно з якою було зареєстровано обтяження: арешт нерухомого майна, винесена значно пізніше, а саме 06.07.2012 року. Всі інші дії щодо накладення арешту на належну на праві приватної власності [PERSON] вказану вище квартиру, вчинялися після виникнення у позивача права на заставлене майно, а саме після 12.11.2007 року. У відповідності до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. З урахуванням викладеного, вищий пріоритет на заставлене майно має позивач. У відповідності до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Відповідно до ч.2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Згідно зі ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачене законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 243,60 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved