Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, яким просить визнати останніх такими, що втратили право користування житлом за адресою: [ADDRESS] із зняттям з реєстраційного обліку по вказаній адреси. В обґрунтування вимог позову, позивач [PERSON] зазначив, що є власником вказаної вище квартири. Також власником квартири є відповідач [PERSON] В квартирі зареєстровані позивач, [PERSON] та його донька [PERSON] З вересня 1998р. відповідачі по вказаній адреси фактично не проживають, житлом не користуються, їх речі у квартирі відсутні. Відомо, що [PERSON] придбав в с. Коротич Харківського району Харківської області будинок, де ї мешкає разом із донькою. Оскільки в спірній квартирі проживає лише позивач, останній вимушений самостійно сплачувати комунальні послуги, чим порушуються його права і інтереси. Відповідач [PERSON] в свою чергу звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON], яким просить поновити її порушене право у користуванні житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], вселивши її у квартиру. Обґрунтовуючи доводи зустрічного позову [PERSON] зазначає, що з 2009р. постійно проживає і прописана у вказаній квартирі. Квартира належить батьку [PERSON] та діду позивач за первісним позовом. В останній час стосунки між батьком та дідом погіршились, дід після смерті бабусі одружився з іншою жінкою, яка налаштовує діда проти сина і онуки. З поваги до діда, уникаючи конфлікти позивач і її батько тимчасово поселились у недобудованому будинку в с. Коротич, будинок не прийнятий до експлуатації, тому не можуть бути зареєстрованими. У 2014р. почала навчання у Харківському технікуму зеленого господарства. Позивачу стало відомо, що дід змінив замки, ключі від квартири надати відмовляється, тобто чинить перешкоди у проживанні. Позивач також зазначає, що у спірній квартирі залишились їх особисті речі. В судовому засідання позивач за первісним позовом, його представник підтримали викладені обставини і вимоги позову, просять їх задовольнити у повному обсязі, у задоволені зустрічного позову заперечують. Відповідач [PERSON] позовні вимоги первісного позову не визнав, підтримуючи вимоги зустрічного позову. Відповідач [PERSON] з вимогами первісного також не погодилась, підтримала вимоги зустрічного позову. Суд вивчивши доводи і заперечення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази вважає позовні вимоги первісного позову такими, що підлягають частковому задоволенню, вимоги зустрічного позову такими, що задоволенню не підлягають, виходячи із наступного. Відповідно до правил ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON]. У вказаній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про право власності на житло (а.с.11)., довідки з місця проживання про склад сімї та прописку (а.с.7). Із акту обстеження квартири [ADDRESS] від 19.11.2014р. вбачається, що [PERSON], його донька [PERSON] тривалий час в квартирі не проживають, особистих речей не виявлено, спального місця та інших ознак, що вказують на фактичне проживання вказаних осіб не має місця (а.с.96). Також встановлено і не заперечується сторонами, що [PERSON] з 1998р. проживає в домоволодінні у смт Коротич Харківського району в Харківської області по вул.. Піонерській, 41 і по теперішній час. Разом з ним постійно проживають його дружина [PERSON] та донька [PERSON] Такі обставини підтверджено відомостями Коротичанської селищної ради (а.с.8), виконкому Коротичанської селищної ради (а.с.9), копією договору купівлі-продажу від 07.09.1998р. (а.с.65). Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили вказані вище обставини. Отже, суд прийшов до висновку, що [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі не проживають, нею не користуються, участі в утриманні квартири не приймають. Разом з цим, суд відмовляє позивачу [PERSON] у задоволенні вимог позову щодо визнання іншого власника [PERSON] таким, що втратив права користування житловим приміщенням у вказаної квартирі. Відповідно до положень ст.ст 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Таким чином, не проживання у спірній квартирі відповідача [PERSON] не є підставою для визнання останнього таким, що втратив право користування квартирою. З тих же підстав не підлягають задоволенню вимог первісного позову щодо зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. Відповідно до правил ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Встановлено, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає і нею не користується. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З боку позивача за зустрічним позовом [PERSON] не надано суду жодного доказу у підтвердження своїх доводів про чинення перешкод з боку [PERSON] щодо користування спірною квартирою. Ствердження позивача [PERSON], що власником [PERSON] замінено замки у квартирі, що у квартирі залишились особисті речі тощо, також, на думку суду, є голослівними і непереконливими, оскільки належним чином не доведені. Відсутні з боку [PERSON] і докази на які посилається, як на поважні причини не проживання у квартирі. Не містять таких доказів і матеріали справи. Пояснення в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які є сторонами по справі, при відсутності інших доказів, суд не приймає до уваги і відноситься до таких свідчень критично. Отже, судом встановлено, що [PERSON] без поважних причин і протягом тривалого часу не проживає у квартирі позивача [PERSON] Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до правил ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд вважає вимоги первісного позову щодо відповідача [PERSON] такими, що підлягають задоволенню, а через недоведеність вимог зустрічного позову [PERSON] необхідно відмовити у повному обсязі.

Outcome: partial