Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивач в червні 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача та просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований між ним та відповідачем 11 січня 2004 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції про що зроблено актовий запис № 11. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 11 січня 2004 року між ним-позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції про що зроблено актовий запис № 11. Позивач вказує, що сімейне життя між ним та відповідачем не склалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, на даний час протягом останніх десяти років проживають окремо, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе, та суперечитиме інтересам кожного, а тому на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, суду надано заяву про можливість розгляду справи у його відсутності, з поясненнями щодо того що позовні вимоги позивач підтримує та просить задовольнити, а тому враховуючи дану заяву, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомила, а тому суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] 11 січня 2004 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на «[PERSON]», про що зроблено актовий запис № 11. З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивача та відповідача втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фактично останні десять років проживають окремо, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, спільного бюджету не мають, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved