Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач в серпні 2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований між ним та відповідачем 08 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва, про що складено актовий запис № 932. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 08 жовтня 2008 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва, про що складено актовий запис № 932, від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку із різними поглядами на сімейне життя та обов'язки, що призвело до припинення шлюбних відносин, шлюб існує лише формально, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе, зазначав, що майнового спору між ним та дружиною немає, враховуючи викладене на підставі ст.ст. 110, 112 СК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 22 серпня 2018 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач в підготовчому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, вказував, що з вересня 2018 року він з відповідачем не проживають окремо. Відповідач в підготовчому засіданні позовні вимоги визнала, зазначала, що вона з позивачем припинили відносини з квітня 2018 року, крім того, після розірвання шлюбу виявила бажання залишити прізвище «[PERSON]». Представник відповідача підтримав пояснення відповідача та не заперечував щодо задоволення позову. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, суд вважає можливим ухвалити рішення в підготовчому провадженні у зв'язку з визнанням позову відповідачем з наступних підстав. Згідно з ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 2008 року, про що є актовий запис № 932 (а.с. 4 - копія свідоцтва про шлюб). Як вбачається з матеріалів справи, сторони від шлюбу мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивача та відповідача втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд, заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фатично проживають окремо, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved