Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS], оскільки відповідач з 2010 року у будинку не проживає, а з 2014 року взагалі жодного разу не з'являвся. У зв'язку із реєстрацією відповідача у будинку вона несе додаткові витрати на утримання будинку, оскільки змушена сплачувати платежі по утриманню будинку у повному обсязі і не може оформити документи на отримання субсидії. Реєстрація відповідача у будинку створює їй додаткові незручності та додаткові матеріальні витрати, тому вона змушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Позивач в судове засідання не з'явилася. Від неї надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить оголошення, опубліковане 31.05.2018 року на офіційному сайті Іваничівського районного суду (а.с.16). Причини неявки відповідача невідомі, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Враховуючи клопотання позивача, суд приходить до висновку про можливість та доцільність проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи у судовому засіданні встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 35710813 від 21.03.2015 року на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 31.03.2015 року [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок № [ADDRESS] Волинської області (а.с. 8). У вказаному житловому будинку зареєстрований [PERSON], що підтверджено будинковою книгою серії А № [NUMBER] та довідкою про склад сім'ї № 103 від 23.03.2018 року (а.с.6). Однак, фактично [PERSON] у будинку не проживає з 2010 року, що підтверджується актом обстеження від 27.03.2018 року № 106 (а.с. 7). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. В судовому засіданні не встановлено жодних доказів про те, що позивач чинив перешкоди відповідачу у користуванні спірним житлом. Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом. Відсутність відповідачів у спірному житлі понад один рік (строк, який встановлений законом) не зумовлена поважними причинами. Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави суду для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Виходячи із наведеного, суд прийшов до висновку, що позов про визнання відповідача такими, що втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком № [ADDRESS] Волинської області підставний та підлягає до повного задоволення.

Outcome: approved