Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом 06.12.2013 року про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах з підприємством позивача. Згідно наказу № 117-К від 26.10.2012 року відповідач працював водієм автомобіля марки «IVECO» номер.знак [NUMBER], який належав ТОВ «Запоріжєвротранс», а відповідно до наказу від 02.01.2013 року відповідач був звільнений за власним бажанням. Відповідач скоїв ДТП та постановою Совєтського районного суду м. Макіївки від 28.01.2013 року був визнаний винним у скоєні ДТП та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Рішенням районного суду Чернігівської області від 13.08.2013 року за позовом [PERSON] біло стягнуто на користь останнього з ТОВ «Запоріжєвротранс» на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 6617.00 грн. та моральну шкоду у розмірі 500.00 грн., а також судові витрати у розмірі 229.40 грн., а всього 7346.40 грн., яка повністю перерахована на рахунок [PERSON] Тож, відповідно до ст. 1191 УК України, організація яка повністю відшкодувала шкоду, завдану з вини її працівника при виконанні своїх трудових обов'язків, має право зворотної вимоги (регресу) до цього працівника в розмірі виплаченого відшкодування. Також просять стягнути суму у розмірі 1452.77 грн., це кошти які були витрачені на відрядження до Чернігівського суду по справі за позовом [PERSON], тобто загальна сума відшкодування шкоди становить 8799.17 грн. та судові витрати просять покласти на відповідача. Під час розгляду справи представник позивача Проценко В.А. позов підтримав і пояснив, що відповідач працював в ТОВ «Запоріжєвротранс» водієм і йому був переданий автомобіль «IVECO» номер.знак [NUMBER], яким під час ДТП він керував. Крім того, була подана заява за вх. № 2468 від 12.03.2014 року про стягнення судових витрат у розмірі 255.09 грн., які були витрачені для проїзду у судове засідання в Совєтському районному суді м. Макіївки по даній справі. У подальшому представник позивача Проценко В.А. в судове засідання не з'явився, проте до Совєтського районного суду м. Макіївки надійшла заява за вх. № 2810 від 24.03.2014 року, в якій представник позивача просив справу розглядати за його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково і суду пояснила, що відповідач є її чоловіком і він дійсно працював в ТОВ «Запоріжєвротранс» водієм. Дійсно за участю її чоловіка сталося ДТП і її чоловік був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, проте суму, яку просить відшкодувати позивач у розмірі 7346.40 грн. вона вважає зависокою, а суму, яка була витрачена на відрядження в Чернігівський суд не визнає взагалі. У подальшому, представник відповідача [PERSON] с судове засідання не з'явилась, проте до канцелярії суду надійшла заява за вх. № 2957 від 26.03.2014 року, в якій представник відповідача просить справу розглядати і закінчувати слуханням у її відсутність та зазначила, що позовні вимоги її довіритель визнає частково, а саме: він визнає, що в ДТП є його вина, проте суму у розмірі 7346.40 грн. вважає високою. Що стосується витрат на відрядження в сумі 1452.77грн. не визнає, так як суду не представлені докази: накази про відрядження в Чернігівський суд не надані. Щодо стягнення судового збору - не заперечує. Також, зазначено, що вона, як представник відповідача підтримує позицію відповідача, відповідно до довіреності. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази встановив наступне. Той факт, що відповідач [PERSON] працював в ТОВ «Запоріжєвротранс» з 26.10.2012 року водієм автотранспортних засобів, за сумісництвом експедитором, з випробувальним строком 1 місяць, з окладом згідно штатного розпису, із укладенням договору повної матеріальної відповідальності та 02.01.2013 року відповідач [PERSON] був звільнений за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України, підтверджено наказом № 117-К від 26.10.2012 року та наказом № 177-К від 02.01.2013 року, відповідно. 26.10.2012 року між [PERSON] та директором ТОВ «Запоріжєвротранс» укладено договір № 44 про повну матеріальну відповідальність, згідно якого [PERSON], як водій, якому передано в користування автомобіль, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому ТОВ «Запоріжєвротранс» матеріальних цінностей. Постановою Совєстького районного суду м. Макіївки від 28.01.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 11.10.2013 року рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13.08.2013 року залишено без змін та зазначеним рішенням з позивача на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди стягнуто 6617.00 грн. та судовий збір 229.40 грн., а всього 7346.40 грн., що підтверджено квитанцією № К3S5000GV6 від 06.11.2013 року, яка наявна в матеріалах справи. Крім того, в рахунок відшкодування шкоди позивач просить стягнути з відповідача витрати пов'язані на відрядження та проїзди до Чернігівського суду по справі № 748/1758/13-ц у сумі 1452.77 грн. Відповідно до ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад місячний заробіток допускається лише у випадках зазначених в законодавстві. Пунктом 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку коли між працівником і підприємством, установою, організацією, відповідно до ст. 135-1 Цього кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 середньомісячна заробітна плата відповідача повинна обчислюватися за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Тобто середньомісячна заробітна плата відповідача за 2 останні місяця перед ДТП складає 1150.04 грн. /листопад, грудень 2012 року/, відповідно до наданої довідки позивача, яка наявна в матеріалах справи. Позивач просив стягнути з відповідача повну суму, спричиненої матеріальної шкоди, посилаючись на ст. 134 КЗпП України, оскільки з ним був укладений договір про повну матеріальну відповідальність, але суд з цим не погоджується, оскільки в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29.12.1992 року № 14 роз'яснено, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або інших цілей п.1 стю.134 КЗПП України, суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений, за відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Судом встановлено, що відповідач не належить до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Посада водія не входить до Переліку, що заміщаються, або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність, затвердженого Постановою Державного Комітету РМ СРСР праці та соціальним питанням від 28.12.1977 року № 447/24 з наступними змінами та доповненнями от 14.09.1981 року N 259/16-59. Таким чином, проаналізувавши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково і стягнення з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі середньомісячного заробітку - 1150.04 грн. В іншій частині позовних вимог ТОВ «Запоріжєвротранс» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, суд вважає слід відмовити з огляду на вищенаведене. Крім того, з відповідача підлягає до стягнення судові витрати, які складаються з витрат пов'язаних із явкою до Совєтського районного суду м. Макіївки представника Проценка В.А. у розмірі 255.09 грн., що підтверджено наданими в судовому засіданні посадочних документів на ім'я Проценка В.А., які наявні в матеріалах справи. Також, при подачі даного позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 229.41 грн., що підтверджено наявною в матеріалах справи квитанцією № 12604 від 26.11.2013 року, у зв'язку з чим, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 30.00 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial