Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив звернути стягнення на майно ТОВ «Ісідаг», пропорційне частці [PERSON], зобов'язати ТОВ «Ісідаг» виплатити вартість частини майна товариства, пропорційної частці [PERSON] у статутному капіталі товариства у розмірі 421 306 гривень 75 копійок на користь [PERSON] Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив про те, що на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 25.04.2012 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму заборгованості за договором позики у розмірі 421 306 гривень 75 копійок. 25.05.2012 року згідно вказаного вище судового рішення видано виконавчий лист, з примусового виконання якого 06.06.2012 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ в м. Києві відкрито виконавче провадження. Вжитими державним виконавцем заходами виявити майно, на яке може бути звернуто стягнення не видалось можливим. Згідно даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 13.08.2013 року, [PERSON] є засновником ТОВ «Ісідаг», де розмір її внеску до статутного фонду товариства становить 729 000 гривні. Враховуючи наведене, на підставі ст. 167 ГК України та ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», позивач просить суд звернути стягнення на майно ТОВ «Ісідаг», пропорційне частці учасника [PERSON], у розмірі 421 306 гривень 75 копійок. В судовому засіданні представник позивача підтримав свої вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила суд відмовити у позові у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначила про те, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.07.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти у розмірі 487 304 гривні 23 копійки, у зв'язку із чим між [PERSON] та [PERSON] існують зустрічні однорідні вимоги, які можуть бути зараховані за заявою однієї із сторін. Представник відповідача ТОВ «Ісідаг» у судове засідання не з'явився, про день та час судового засідання у цивільній справі ТОВ «Ісідаг» було повідомлено судом належним чином. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.03.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 858 229 гривень 53 копійки. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25.04.2012 року скасовано рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.03.2012 року, в частині стягнення суми боргу постановлено нове, яким позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 421 306 гривень 75 копійок. 25.05.2012 року Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист згідно рішення Апеляційного суду м. Києва від 25.04.2012 року. 06.06.2012 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] в добровільному порядку не виконує рішення суду про повернення йому коштів, іншого майна, окрім частки у статутному капіталі ТОВ «Ісідаг» не має, на яку і має бути звернуто судом стягнення в рахунок задоволення вимог. Крім того позивач ставить вимоги про зобов'язання ТОВ «Ісідаг» виплатити вартість частини майна товариства, пропорційної частці [PERSON] у статутному капіталі товариства у розмірі 421 306 гривень 75 копійок на користь [PERSON] З викладеною позицією позивача, суд погодитися не може виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦК України звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, за його особистими боргами допускається лише у разі недостатності у нього іншого майна для задоволення вимог кредиторів. Кредитори такого учасника мають право вимагати від товариства виплати вартості частини майна товариства, пропорційної частці боржника у статутному капіталі товариства, або виділу відповідної частини майна для звернення на нього стягнення. Частина майна, що підлягає виділу, або обсяг коштів, що становлять її вартість, встановлюється згідно з балансом, який складається на дату пред'явлення вимог кредиторами. Так, звернення стягнення на частину майна товариства, що відповідає частці учасника в статутному капіталі товариства, за боргами цього учасника, за загальним правилом не допускається. Але на підставі ст. 149 ЦК України це можливо за відсутності чи недостатності іншого майна у учасника товариства, що є боржником. В цьому разі кредитори учасника мають право вимагати від товариства виплати вартості частки майна, що відповідає частці учасника-боржника в статутному капіталі товариства з метою погашення боргу. Судом встановлено, що на момент розгляду справи виконавче провадження щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача грошових коштів триває, тобто, виконавчі дії щодо пошуку майна боржника на яке може бути звернуто стягнення державним виконавцем не закінчено. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу». Порядок звернення стягнення на майно боржника визначається положеннями ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до яких, у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. З матеріалів виконавчого провадження, витребуваного судом, слідує, що державний виконавець не звертався до суду із відповідним поданням про звернення стягнення на частку, що належить та належала відповідачу [PERSON] При цьому, суд зауважує, що постановою державного виконавця від 19.08.2013 року накладено арешт на корпоративні права, що належать [PERSON] в межах суми боргу у розмірі 463 437 гривень 43 копійки у ТОВ «Ісідаг». Виходячи із порядку примусового виконання рішення суду державними виконавцями, визначеного положеннями Закону України «Про виконавче провадження», обов'язком державного виконавця, у випадку відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення, є попереднє визначення частки боржника у майні, яким він володіє разом з іншими особами та внесення відповідного подання до суду з метою її остаточного визначення та звернення стягнення державним виконавцем на визначену судом частку у спільному майні в порядку, який встановлений для виконання рішення суду. Дані приписи застосовуються у виключних випадках в разі наявності беззаперечних доказів про відсутність у боржника будь - якого іншого майна або доходів, на які може бути звернуто стягнення з метою задоволення вимог кредитора. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. У відповідності до ч. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. В судовому засіданні, як на підставу задоволення позовних вимог представник позивача вказував на те, що відповідач [PERSON] не виконує рішення суду про стягнення з неї на користь позивача коштів в добровільному порядку, що і є підставою для застосування положень ст. 149 ЦК України про звернення на майно товариства, яке є пропорційною частці учасника товариства. Враховуючи те, що положення ст. 149 ЦК України застосовується як крайній захід, у випадку доведеності відсутності будь - якого іншого майна боржника та відсутності у нього інших доходів, на які можуть бути звернуто стягнення, суд приходить до висновку про передчасність заявлених вимог позивачем, оскільки доказів, які б підтвердили факт відсутності у відповідача [PERSON] будь-якого іншого майна та/або доходів, матеріали справи не містять та позивачем не надані, згідно із приписами положень статей 10, 60 ЦПК України. Також суд звертає увагу на те, що державний виконавець, на момент розгляду справи не вжив всіх можливих заходів для стягнення боргу з відповідача [PERSON] на користь позивача про що свідчить наявність відкритого виконавчого провадження про стягнення з відповідача [PERSON] коштів. Окрім цього суд звертає увагу на те, що позивач ставить вимогу про зобов'язання ТОВ «Ісідаг» виплатити [PERSON] грошові кошти, з метою задоволення його вимог хоча дані кошти, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на підставі виконавчого листа, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 25.05.2012 року, який перебуває на примусовому виконанні. Інші наявні в матеріалах справи докази, висновків суду не спростовують. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed