Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення штрафу за невиконання договірних зобов'язань щодо продажу цінних паперів у розмірі 49 903 грн. 50 коп., мотивуючи тим, що 13 січня 2012 року між ним та відповідачем укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № 240/1-БВ, за яким відповідач як продавець зобов'язався передати йому, як покупцю цінні папери, а саме - прості іменні акції емітента ЗАТ «Текстильторг» в кількості 1 751 штук за ціною 570 грн. за 1 штуку, загальною вартістю 998 070 грн. Однак обов'язку з продажу цінних паперів відповідач не виконав, натомість листом повідомив [PERSON] про неможливість виконання такого обов'язку, внаслідок накладення арешту на майно. 22 березня 2012 року договір купівлі-продажу цінних паперів між сторонами розірвано. Умовами договору встановлена відповідальність продавця за невиконання його умов - сплата штрафу у розмірі 5 % від загальної вартості предмета договору. На адресу відповідача надсилалась вимога про сплату штрафу за вищевказаним договором, однак остання залишилась без задоволення. Таким чином позивач просить суд стягнути з відповідача 49 903 грн. 50 коп. штрафу за невиконання договірних зобов'язань за договором купівлі-продажу цінних паперів № 240/1-БВ від 13.01.2012 року та понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. 18.02.2014 року проти вимог позову заперечував. В поясненнях зазначив, що невиконання умов договору відбулось не з його волі, а тому просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору купівлі-продажу цінних паперів, внаслідок чого покупець позивається про його відновлення шляхом стягнення неустойки за цим договором з покупця. Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. (ч. 4 ст. 656 ЦК України) З матеріалів справи вбачається, що 13 січня 2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № 240/1-БВ, за яким Продавець ([PERSON]) зобов'язався продати Покупцю ([PERSON]) цінні папери, а Покупець купити та оплати їх на умовах цього договору. Предметом договору є прості іменні акції ЗАТ «Текстильторг» в кількості 1 751 штук за ціною 570 грн. за 1 штук. Загальна вартість договору складає 998 070 грн. (а.с. 4) Обов'язок з продажу цінних паперів продавець - відповідач по справі не виконав, про що повідомив покупця листом від 07 березня 2012 року. Відмову мотивував тим, що ухвалою Івано-Франківського міського суду від 18.01.2012 року у справі № 0907/606/2012 накладено арешт на належне йому майно, що в свою чергу унеможливлює виконання договірних зобов'язань за договором купівлі-продажу цінних паперів № 240/1-БВ від 13 січня 2012 року. 22 березня 2012 року сторони добровільно розірвали договір купівлі-продажу цінних паперів № 240/1-БВ від 13 січня 2012 року (а.с. 6) За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку - договору купівлі-продажу цінних паперів № 240/1-БВ від 13 січня 2012 року. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 546 ЦК України передбачає такі види забезпечення виконання зобов'язання, як неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдатком. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. У відповідності до п. 4.2. договору від 13 січня 2012 року, у випадку невиконання Продавцем обов'язку протягом 60 днів з моменту підписання цього договору перевести цінні папери з рахунку продавця у цінних паперах № 200039 у зберігача ТОВ «Онікс-Іва» (код ВДЦП 1270) на рахунок Покупця у цінних паперах, реквізити якого будуть уточнюватись у Додатковій угоді до цього Договору, Покупець має сплатити Покупцю штраф у розмірі 5 % (п'ять відсотків) від загальної вартості договору (998 070,00 грн.). Згідно проведеного позивачем розрахунку, заборгованість відповідача по сплаті штрафу за договором купівлі-продажу цінних паперів № 240/1-БВ від 13 січня 2012 року складає 49 903 грн. 50 коп. (5% від 998 070 грн.). Будь яких доказів на спростування проведеного позивачем розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] 28.08.2013 року надсилалась претензія щодо сплати штрафу за договором від 13 січня 2012 року (а.с. 7), однак заборгованість не була погашена. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором купівлі-продажу цінних паперів є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 533, 655 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved