Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить визнати [PERSON], такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою с. Турка, вул.Б.Хмельницького, 93, Коломийського району, Івано-Франківської області. Вказав, що є власником житлового будинку за №93 вул. Б.Хмельницького в с. Турка Коломийського району Івано-Франківської області. Також в будинку зареєстрована його дружина, відповідачка по справі, [PERSON] Однак, відповідачка з червня 2012 року в спірному будинку не проживає, участі у його утриманні не приймає, не сплачує комунальні платежі. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування будинком № 93 по вул.Б.Хмельницького, в с. Турка Коломийського району, Івано-Франківської області. В судове засідання позивач подав письмове клопотання про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не зявилася без поважної причини, про дату,час і місце слухання справи була належним чином повідомлена шляхом публікації оголошення в газеті «Галичина». Розглянувши та дослідивши матеріали справи, письмове клопотання позивача, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку за №93 по вул.Б.Хмельницького в с. Турка Коломийського району Івано-Франківської області про що свідчить копія свідоцтва про право власності на житловий будинок (а.с.3). В даному будинку також зареєстрована відповідачка по справі [PERSON] - дружина позивача, що підтверджується довідкою про склад сімї виданою Турківською сільською радою від 05 травня 2015 року № 352 (а.с.4). На даний час позивач і відповідачка шлюб розірвали, про що свідчить представлена копія заочного рішення Коломийського міськрайонного суду від 6.07.2015 року про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою. Право власності на вищезазначене нерухоме майно зареєстровано за позивачем в Коломийському МБТІ, що стверджується відміткою (штампом) Коломийського МБТІ на вищевказаному свідоцтві про спадщину за заповітом. 04.11.1999 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою у відділі ДРАЦС по м. Коломия РС Коломийського міськрайонного управління юстиції, актовий запис за № 422, який було розірвано рішенням Коломийського міськрайонного суду від 6.07.2015 року. Після реєстрації шлюбу відповідачка вселилася і проживала у вищевказаному будинку позивача. За згодою останнього відповідачка була зареєстрована в даному будинку і є зареєстрована по даний час, однак в даному будинку не проживає. Вказане стверджується довідкою Турківської сільської ради за № 352 від 05.05.2015 року. З часом відносини у сторін стали погіршуватися і відповідачка у 2011 році з їхнім молодшим сином повернулася проживати до своєї матері в селище Обертин, а позивач разом з старшим сином залишився проживати в спірному будинку в с. Турка Коломийського району. На початку 2012 року відповідачка повернулася до позивача, однак на початку червня 2012 року дружина з дітьми забравши все своє майно, придбане в шлюбі, всі речі , повернулася проживати в смт. Обертин. Як встановлено в судовому засіданні, з червня 2012 року відповідачка в будинку не проживає, участі у його утриманні не приймає, не оплачує комунальні послуги, про що свідчать акти Турківської сільської ради від 7 квітня 2015 року та 14 травня 2015 року, які долучені до справи. У відповідності до ст.317 ЦК України власнику належать права володіння,користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні, а у відповідності до ст.322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить.Згідно ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні відповідачка з червня 2012 року не проживає в спірному будинку, не приймала участі у витратах по утриманню будинку, не сплачувала комунальні та інші платежі, не допомагала в поточних ремонтах. Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу , який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.3 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст.64 Конституції України право на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод не підлягає обмеженню. Дане право гарантоване усім фізичним та юридичним особам, права і свободи чи інтереси яких порушені, невизнані або оспорені. Згідно ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права,свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у спосіб визначений законами України. У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим у відповідності до норм ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У відповідності до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Після того, як відповідачка перестала проживати з позивачем, вона припинила вести з ним спільне господарство та бюджет, відповідачка не пов'язана спільним побутом з своїм колишнім чоловіком-позивачем по справі,не має з ним спільного побуту,взаємних прав та обов'язків. Наведене підтверджується копією свідоцтва про право власності на майно, довідкою Турківської сільської ради від 05.05.2015 р. №352, копією паспорта та ідентифікаційного коду, копією заочного рішення про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.317,319,321,322,386,391,405 Цивільного кодексу України, ст.3 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved