Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до відповідачів з позовом, у якому просив у рахунок виконання основного зобов'язання [PERSON] по сплаті заборгованості в розмірі 108948,37 грн. за кредитним договором від 05.07.2011 року № 609/ФКВ-07, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 05.07.2011року, шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання за публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки, а саме: трьохкімнатну квартиру загальною площею 62,1 кв.м., житловою площею 45,1 кв.м, що належить іпотекодавцям [PERSON] та [PERSON] на праві власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, не дивлячись на те, що їй направлялася письмова вимога про необхідність виконання зобов'язань згідно умов договору. Також просив стягнути з відповідачів сплачену при подачі позову суму судового збору. Ухвалою попереднього судового засідання від 16.09.2015 року за клопотанням відповідача [PERSON] явку представника позивача у судове засідання у відповідності до п.4 ч.1 ст.169 ЦПК України визнано обов»язковою. Не дивлячись на зазначене, представник позивача у судове засідання не з»явився. Від [PERSON], який згідно довіреності, копія якої на а.с.109, наділений всіма правами позивача, надійшла заява, у якій він просив справу розглянути за відсутності представника позивача та в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 67). Відповідачі [PERSON], [PERSON] та третя особа [PERSON] у судове засідання повторно не з»явилися, а судові повістки, які направлялися за зареєстрованим їх місцем проживання, повернулися до суду неврученими з відмітками пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.107,108), і так як відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України їх слід вважати такими, що про час розгляду справи повідомлені, заяв про розгляд справи за їх відсутності як від відповідачів, так і від третьої особи до суду не надійшло, то відповідно до ст.224 ЦПК України суд визнав можливим заочний розгляд справи, проти чого представник позивача письмово не заперечував, та, відповідно до ст.197 ч.2 ЦПК України, без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Судом встановлено, що 05.07.2011року між ПАТ «Дельта Банк» і третьою особою [PERSON] укладено кредитний договір № 609/ФКВ-07 на споживчі потреби на суму 153 743,29 грн. на умовах сплати річних у розмірі 12,2%, строком до 15.11.2019 року (копія договору а.с. 7-8). В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вказаним кредитним договором 05.07.2011року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачами [PERSON] і [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно якого останні передали ПАТ «Дельта Банк» в іпотеку трьохкімнатну квартиру загальною площею 62,1 кв.м, житловою площею 45,1 кв.м, що належить іпотекодавцям [PERSON] та [PERSON] на праві власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. (копія договору а.с. 11-16). Попереднє судове засідання проводилося за участю відповідача [PERSON], який з відповідачем [PERSON], що є його матір»ю, проживають за однією адресою та який у судовому засіданні не заперечував, що саме вони з [PERSON] є іпотекодавцями та що їм належить квартира, на яку позивач просив звернути стягнення, а тому суд вважає, що позивачем у резолютивній частині позову прізвища [PERSON] та [PERSON], як іпотекодавців, зазначені помилково, оскільки позов пред»явлено до відповідачів [PERSON] та [PERSON] Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів цивільного законодавства. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України, а відповідно до ч.4 цієї ж статті, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Жодних доказів у підтвердження виконання позивачем своїх зобов»язань, викладених у п.1.1.ч.1 кредитного договору, по наданню [PERSON] у тимчасове користування грошових коштів у розмірі 153 743,29 грн. (копій платіжних документів чи ін.) до позову не додано, як не надано їх і протягом розгляду справи, а також не надано доказів у підтвердження невиконання зобов»язань за кредитним договором боржником [PERSON] - третьою особою, оскільки у розрахунку позивача, що на а.с.19, міститься лише твердження з приводу наявності заборгованості по кредитному договору від 05.07.2011року № 609/ФКВ-07, без посилання на будь-які аргументуючі дані, що б підтверджували правомірність її наявності. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а з урахуванням положень ч.3 ст.33, статей 36, 37 цього Закону - шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, якщо в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або у відповідному застереженні в іпотечному договорі передбачений саме такий спосіб звернення стягнення. Пунктом 4.1.6 договору іпотеки від 05.07.2011, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачами [PERSON] і [PERSON], передбачено право звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог іпотекодержателя (а.с.12). Проте, ні договором кредиту, ні договором іпотеки не передбачено право ПАТ «Дельта Банк» звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність іпотекодержателя предмета іпотеки. Відсутні також і дані про укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, яким би був обумовлений такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки як визнання за банком права власності на предмет іпотеки. Оскільки позивачем не доведено належними доказами виконання своїх зобов»язань за кредитним договором по наданню кредитних коштів третій особі [PERSON], а також не доведено належними доказами невиконання нею зобов»язань за кредитним договором по погашенню заборгованості, сторонами у передбаченому законом порядку не обумовлений такий спосіб звернення стягнення як набуття права власності (передачу у власність) на предмет іпотеки, - у іпотекодержателя відсутні передбачені ст.16 ЦК України правові підстави вимагати застосування такого способу звернення стягнення судом. За таких обставин позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» не грунтуються на нормах матеріального закону і не підлягають задоволенню, а відповідно до ст.88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача і понесені ним судові витрати.

Outcome: dismissed