Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про скасування рішення Винниківської міської ради № 1648 від 29 січня 2015 року «Про затвердження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки на [ADDRESS] ». Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 липня 2014 року він звернувся із заявою у Винниківську міську раду про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , якою його родина користується із 1972 року, а тому у відповідності до ст.81 ЗК України даний факт мав бути врахований відповідачем при прийнятті рішення № 1648 від 29 січня 2015 року. Однак у порушення вимог ч.2 ст.118 ЗК України рішення уповноваженою особою органу місцевого самоврядування прийнято не було, незважаючи на його звернення та виготовлення необхідної технічної документації. Вважає, що першочергове право на приватизацію спірної земельної ділянки має позивач. Зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням «Правил охорони магістральних трубопроводів» та без погодження меж земельної ділянки. Лист Винниківської міської ради від 27 лютого 2015 року на заяву про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки сам по собі є фактом протиправної бездіяльності міської ради, оскільки за результатами його звернення повинно було бути прийняте відповідне рішення. Крім цього, посадові особи Винниківської міської ради повинні були отримати згоду землекористувачів на вилучення земельної ділянки, що зроблено не було. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити та скасувати рішення Винниківської міської ради № 1648 від 29 січня 2015 року «Про затвердження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки на [ADDRESS] ». Справа поступила до суду 29 березня 2019 року. Ухвалою суду від 29 березня 2019 року позовну заяву залишено без руху. Визначено час для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали. Ухвалою суду від 29 березня 2019 року заяву представника позивача [PERSON] про забезпечення позову - повернуто заявнику. 25 квітня 2019 року представником позивача на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої позивач просить скасувати рішення Винниківської міської ради № 1648 від 29 січня 2015 року про виділення земельної ділянки [PERSON] та зобов`язати Національну поліцію України перевірити ідентичність та наявність всіх підписів на актах про право власності набутого [PERSON] , а також законність володіння та отримання земельної ділянки. Ухвалою суду від 02 травня 2019 року уточнену позовну заяву представника позивача [PERSON] в частині вимоги про забезпечення позову - повернуто заявнику. Ухвалою суду\~від 06\~травня 2019\~року відкрито\~провадження у\~справі про\~скасування рішення\~Винниківської міської\~ради №\~1648\~від 29\~січня 2015\~року.\~Призначено судове\~засідання за правилами спрощеного позовного провадження. В частині позовної вимоги про зобов`язання Національної поліції України перевірити ідентичність та наявність всіх підписів на актах про право власності набутого [PERSON] , а також законність володіння та отримання земельної ділянки відмовлено у відкритті провадження. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити та скасувати рішення Винниківської міської ради № 1648 від 29 січня 2015 року «Про затвердження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки на [ADDRESS] ». Додатково пояснив, що вказане рішення прийнято з порушенням ст.118 ЗК України та першочергове право на отримання земельної ділянки мав позивач. Відповідач не розглянув звернення позивача про приватизацію земельної ділянки, із яким [PERSON] звертався 08 липня 2014 року. Представник відповідача Винниківської міської ради у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Відзив на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, у відповідності до вимог ст.ст.280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи, розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі та оцінивши в їх сукупності, суд у задоволенні позовних вимог відмовляє з наступних підстав. Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Статтею 122 ЗК України передбачено, що вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Відповідно до вимог ст.118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом архітектури та подається на розгляд відповідної місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Передача земельних ділянок в користування передбачає проходження певної процедури з виготовлення проекту землеустрою (або технічної документації у разі надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення), його погодження компетентними органами тощо, що в подальшому є підставою для прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування з цього питання (стаття 123 ЗК України ). Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Як вбачається із заяви позивача [PERSON] від 08 липня 2014 року (а.с.12), останній звернувся до міського голови м.Винники із заявою про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки, яка знаходиться у його користуванні при будинку в якому він проживає за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Винниківської міської ради від 29 червня 1972 року та рішення від 16 березня 2006 року. Згідно із приписами статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені у статті 126 ЗК України. Способи захисту прав на земельні ділянки визначені статтею 152 ЗК України. За приписами наведеної норми держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до листа № 1.5/10-97 від 25 лютого 2015 року заступника міського голови Виконавчого комітету Винниківської міської ради м.Львова Шевчука О. (а.с.18), адресованого [PERSON] , частина земельної ділянки (згідно представленого ним плану земельної ділянки) надана згідно рішення Винниківської міської ради іншим особам. Для подальшого розгляду звернення необхідно представити відкоригований план земельної ділянки. Як вбачається з матеріалів справи, позивач після отримання вказаного листа не представив відповідачу відкоригований план земельної ділянки та не вчинив жодних дій щодо подальшого затвердження свого проекту землеустрою. Крім цього, не вчинив таких дій до ухвалення Винниківською міською радою рішення № 1648 від 29 січня 2015 року про затвердження [PERSON] проекту землеустрою, тоді як останній, права якого по відношенню до спірної земельної ділянки є рівними з позивачем, після отримання свого дозволу вчинив всі необхідні дії, спрямовані на набуття права власності. Відповідно до рішення № 1648 від 29 січня 2015 року Винниківської міської ради м.Львова (а.с.25), затверджено [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність земельну ділянку площею 0,0840 га для будівництва та обслуговування житлового будинку на [ADDRESS] за рахунок земель, що не надані у власність або користування віднесених до земель житлової та громадської забудови. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду під час розгляду адміністративної справи № 463/3375/15-а на основі аналізу ст.ст.116, 118 ЗК України в своїй постанові від 27.03.2018 року сформулював правовий висновок про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, що фактично вказує про відсутність обтяжень земельної ділянки у такому випадку. А тому, право іншої особи на отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою не могло стояти в залежності від надання такого дозволу позивачу та крім цього, виходячи з практики Верховного Суду, не може вважатись наслідком скасування рішення Винниківської міської ради, яке є предметом розгляду у даному позовному провадженні. Судом не беруться до уваги посилання позивача на те, що його родина користується спірною земельною ділянкою протягом тривалого періоду часу. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Винниківської міської ради депутатів трудящих № 264 від 20 червня 1972 року (а.с.6), земельною комісією при виконкомі Винниківської міської Ради депутатів трудящих [PERSON] було виділено земельну ділянку під город при будинку по [ADDRESS] у тимчасове користування. Із вказаної вище довідки вбачається лише те, що земельна ділянка надавалась у тимчасове користування, а тому у [PERSON] не виникло охоронюваного законом права на спірну земельну ділянку, так як вона не перебувала у його власності або праві постійного користування. Відтак, у даному випадку у позивача відсутнє набуте в передбачений законом порядок права на землю, та ним не доведено порушення його права. Щодо посилання позивача як на підставу заявлених позовних вимог відсутність оформленого у встановленому порядку рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою слід зазначити наступне. У разі надання документів з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися «відмовою у наданні дозволу» у розумінні ч.7 ст.118 ЗК України та не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або відмову) в межах встановленого законом місячного строку. Оскільки рішення про надання або про відмову у наданні дозволу оформляється рішенням ради, листи свідчать про бездіяльність відповідних органів. Способом захисту від такої бездіяльності, зокрема, є звернення до суду з позовом про спонукання (зобов`язання) органу державної влади розглянути клопотання (вчинити певні дії) та прийняти рішення. Таким чином, суд приходить до висновку, що не ухвалення оскаржуваного рішення Винниківської міської ради, а власна бездіяльність позивача позбавила його можливості реалізувати свої права на отримання земельної ділянки у власність. У такому випадку, відсутні підстави для скасування рішення Винниківської міської ради № 1648 від 29 січня 2015 року «Про затвердження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки на [ADDRESS] », та його скасування не створює у позивача переважного права на отримання земельної ділянки у власність. Враховуючи наведене вище, відсутність доказів порушення процедури затвердження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки на [ADDRESS] , а також невірний спосіб захисту прав позивача, суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed