Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд та просить стягнути з відповідача на його кристь 43 31250грн. сплачених ним коштів та 2 107,47грн. відсотків за користування коштами Свої вимоги мотивує наступним. 12.08.2014р. між сторонами укладено договір фінансового лізингу. На виконання умов договору 12.08.2014р. та 18.08.2014р. ним було сплачено 40 500,00 грн., що становить 50% від вартості предмета лізингу, а також 10% комісії за організацію та оформлення даного договору. Крім того, 08.09.2014р. ним сплачено 3% комісії за передачу предмета лізингу в сумі 2 812,50грн. Стверджує, що умови договору виконав повністю, проте після спливу 120 робочих днів з моменту сплати коштів на рахунок лізингодавця, він не отримав міні-трактора та комплектуючих, які є предметом договору. Відповіддю від 10.03.2015р. відповідачем відмовлено йому в поверненні сплачених коштів, мотивуючи відмову тим, що згідно умов договору, позивач має сплатити штраф у розмірі нарахованого авансового лізингового платежу за дострокове розірвання договору. Вважає таку відмову безпідставною. У зв'язку з неналежним виконання умов договору зі сторони відповідача, просить стягнути сплачені ним кошти, а також, відсотки за їх користування. Представник позивача в судове засідання прибув. Подавзаяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання повторно не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення у справі. Дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку. Лізингоодержувач має право вимагати відшкодування збитків, у тому числі повернення платежів, що були сплачені лізингодавцю до такої відмови. Із доданої до матеріалів справи квитанції від 12.08.2015р. на суму 25 000,00грн., квитанції від 18.08.2014р. на суму 15 500грн., та квитанції від 08.09.2014р. на суму 2 812,50грн. вбачається, що позивач належним чином виконав умови договору фінансового лізингу. В свою чергу Відповідач протягом 120 робочих днів предмет лізингу [PERSON] не передав, що є порушенням п. 1.7. Договору. Судом встановлено, що відповідач порушив умови договору, тому суд приходить до висновку, що даний позов слід задовольнити та стягнути з останнього сплачені кошти. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір відсотків за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відсотки за користування чужими грошовими коштами стягуються за період із 01.03.2015 року по 01.04.2015 року, тобто обов'язку за договором передати предмет лізингу або ж повернути гроші. Не повертаючи довгий час предмет лізингу, відповідач незаконно користується коштами позивача, тому суд вважає обґрунтованою вимогою про стягнення процентів за користування коштами.

Outcome: approved