Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд та просить визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] та право на земельну ділянку площею 1,82га без контурного визначення меж на місцевості, розташовану в с.Пристань Сокальського району Львівської області, в порядку спадкування після смерті батька. Свої вимоги мотивує наступним. Позивач, його батько [PERSON] , мати [PERSON] , брат [PERSON] спільно проживали разом з бабою позивача [PERSON] в належному їй житловому будинку [ADDRESS] . [INFO] померла моя баба - [PERSON] . Після її смерті баби спадщину, в тому числі і будинок та земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, прийняв його батько. [INFO] батько помер та після його смерті відкрилася спадщина на вищевказане майно. Однак батько спадкових прав не оформив, свідоцтва про право на спадщину за законом не отримував. Враховуючи те, що він, його мати та брат проживали разом з батьком на час його смерті, то фактично вступили в управління та володіння спадковим майном та прийняли спадщину. Нотаріусом відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що сертифікат на право приватної власності на землю виданий сільською радою, а не районною державною адміністрацією, а також у зв`язку з втратою правовстановлюючих документів на житловий будинок, які були втрачені. Представник позивача - адвокат Пилипів В.І. в судове засідання не прибув, подав заяву, в якій просив розглядати справу у його та позивача відсутності, позов підтримав. Представник відповідача Сокальської районної державної адміністрації в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнали. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач є сином [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження. За [PERSON] , зареєстровано право власності право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 64,3кв.м, житловою площею 29,6кв.м, який складається з трьох житлових кімнат, двох коридорів, кухні та кладової. Згідно сертифікату, [PERSON] належало право на земельну ділянку площею 1,82га без контурного визначення меж на місцевості, призначену для ведення селянського (фермерського або колективного господарства, розташовану в с.Пристань, Бутинської сільської ради Сокальського району Львівської області. [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть. [PERSON] помер [INFO] , після смерті якого зареєстровано спадкову справу, про що свідчить свідоцтво про смерть та витяг від 11.10.2016р. Позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину - земельну ділянку площею 1,82га, оскільки сертифікат про право на дану ділянку видано не районною державною адміністрацією, а сільською радою. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В свою чергу відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України, Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 п. г ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Статтею 549 ЦК Української РСР (1963р.) регламентовано, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у володіння або управління спадковим майном. В той же час, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Судом встановлено, що позивач постійно проживав із спадкодавцем, не подав заяви про відмову від прийняття спадщини та вступив у фактичне управління та володіння спадковим майном. З огляду на зазначене, суд визнає позов підставним.

Outcome: approved