Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданих йому внаслідок ДТП, в обґрунтування якого зазначив, що 21 жовтня 2015 року [PERSON], керуючи автомобілем «М 2140», д/н [NUMBER], близько 07.40 год. по вул. Полтавській у м. Кіровограді, не вибравши безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожньої обстановки, не дотримавши безпечної дистанції допустив зіткнення з автомобілем Ford Fiesta, д/н [NUMBER], яким він керував, внаслідок чого належному йому на праві власності автомобілю було завдано значних ушкоджень. Відповідно до звіту про експертну оцінку № 080-15 від 03.11.2015 року, вартість матеріального збитку, заподіяного відповідачем склала 116 031 грн. 37 коп., з яких 50 000,00 грн. позивач отримав від третьої особи. Таким чином, позивач вважає, що відповідач повинен йому відшкодувати 66 031 грн.37 коп., що складає різницю між визначеною сумою збитку та сплаченою йому третьою особою. Крім того, в обґрунтування позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, позивач вказав, що внаслідок ДТП він тривалий час знаходиться в стані стресу та вживав заходів по відновленню пошкодженого автомобіля. Також зазначив, що втратив можливість бути разом з сім'єю, оскільки вимушений користуватися громадським транспортом, що призвело до розладу в сім'ї, суперечок та душевних страждань та як наслідок вживання заспокійливих. На відшкодування моральної шкоди позивач просить стягнути з відповідача 7 500, 00 грн. З урахуванням вказаних обставин позивач з даним позовом звернувся до суду. Позивач у судове засідання з`явився, надав пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання з'явився, надав пояснення, згідно з якими позов не визнав, в його задоволенні просив відмовити. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З вказаних вище обставин суд ухвалив здійснити розгляд справи за даної явки. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.12.2015 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Вказаною постановою встановлено, що 21.10.2015 року, близько 07.40 год. [PERSON] керуючи транспортним засобом «М 2140», д/н А [NUMBER] по вул. Полтавській в м. Кіровограді не вибравши безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожньої обстановки, не дотримавши безпечної дистанції, допустив зіткнення з автомобілем Ford Fiesta, д/н [NUMBER], який рухався попереду в попутному напрямку та якого після зіткнення просунуло юзом вперед, де він зіткнувся з автомобілем ВАЗ 2215, д. н. [NUMBER], який рухався попереду в попутному напрямку. В результаті ДТП автомобілі зазнали механічних ушкоджень. [PERSON] порушив п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП. [PERSON] вину в скоєному правопорушенні у судовому засіданні визнав. Відповідно до вказаної постанови від 01.12.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 7). Позивач є власником автомобіля Ford Fiesta, д/н [NUMBER], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 6) та заперечувалася під час розгляду справи представником відповідача. Згідно зі звітом № 080-15 про експертну оцінку автомобіля від 03.11.2015 року (а.с. 8 - 15), вартість матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням його автомобіля Ford Fiesta, д/н [NUMBER] склала 116 031, 37 грн. Заперечення представника відповідача в частині некомпетентності оцінювача [PERSON] в питаннях проведення дослідження ушкоджень автомобіля суд не бере до уваги, оскільки відповідно до матеріалів справи фізична особа - підприємець [PERSON] є оцінювачем, експертом - авто товарознавцем, має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 15130/13 від 02.09.2013 р. ФДМ України, свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів № 1518 від 06.08.2004 року. Як передбачено ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. З урахуванням умов полісу № АI / 2575845 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (строк дії з 24.02.2015 року по 23.02.2016 року, а с. 94), укладеного між власником автомобіля М 2140», д/н [NUMBER] [PERSON] та СК «Провідна», СК «Провідна» здійснила виплату позивачу страхової суми у розмірі 50 000,00 грн., що підтвердив у судовому засіданні позивач. Згідно зі ст.28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням транспортного засобу. Згідно зі ст. ст. 1187, ч. 1 ст. 1191, ст. 1194 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право регресу до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування; особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданою нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Разом з тим, судом встановлено, що позивач з даним позовом до суду звернувся 28.01.2016 року, а згідно з наданими у судовому засіданні від 18.08.2016 року поясненнями позивач пояснив, що автомобіль він поновив повністю 29.01.2016 року. З вказаних підстав, суд не погоджується з доводами позивача щодо необхідності стягнення з відповідача різниці між визначеною експертом сумою матеріального збитку та виплаченою сумою третьою особою, оскільки позивачем не доведено, що ним понесені фактичні витрати на відновлення автомобіля. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Отже, оскільки позивач поновив свій автомобіль, а доказів щодо фактичного понесення матеріальних витрат на поновлення автомобіля не надав, суд вважає вимогу в частині стягнення з відповідача матеріальних збитків не доведеною. Згідно з показаннями свідка [PERSON], який є родичем відповідача, він пропонував позивачеві допомогу щодо доставки з Польщі запчастин на автомобіль, але в подальшому запчастини доставлені не були. В обґрунтування позовних вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди позивачем не надано відповідних доказів на підтвердження факту того, що належний позивачу автомобіль придбаний в кредит, що транспортний засіб є заставним, що позивач сплачує за нього щомісячно кредитні кошти та на ньому лежить обов'язок щодо відновлення автомобіля. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під час розгляду справи не знайшли також свого підтвердження доводи позивача щодо отримання ним моральної шкоди з приводу погіршення стану здоров'я, зокрема вживання позивачем заспокійливих, проте відповідно до ст. 23 ЦК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з урахуванням доведеності факту пошкодження відповідачем належного позивачу автомобіля, що не оспорювалося представником відповідача, суд дійшов висновку стосовно можливості часткового задоволення позову щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки позивач, маючи на праві власності транспортний засіб з вини відповідача був позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial