Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором «Автопакет» №1936/2008 від 28.08.2008 року та судових витрат, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] отримав у позивача кредит на придбання автотранспортного засобу в розмірі 55 250 грн. з терміном погашення до 20.08.2013 року, зі сплатою 20,4% річних за користування кредитними коштами. Внаслідок неналежної сплати відповідачем процентів за користування кредитом та погашення кредиту за відповідачем [PERSON] наявна заборгованість в загальній сумі 12 734 грн. 07 коп. [PERSON], як поручитель відповідає по зобов'язаннях за вищезазначеним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причину неявки суду не повідомили. З урахуванням думки представника позивача про можливість розгляду справи у відсутності відповідачів та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права банку на належне виконання умов договору «Автопакет», забезпеченого порукою, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором в солідарному порядку з позичальника та поручителя. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 28 серпня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», найменування якого змінено на ПАТ КБ «Надра», та відповідачем [PERSON] укладено договір «Автопакет» №1936/2008 (а.с.9-11), за яким банк надав, а позичальник (відповідач [PERSON]) отримав кредит в розмірі 55 250 гривень з терміном погашення до 20.08.2013 року. Умовами п. 1.1.3.1 договору передбачено обов'язок позичальника сплатити 20,4% на рік за користування кредитом. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач [PERSON] належно їх не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором «Автопакет» №1936/2008 від 28.08.2008 року (а.с.5-8). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Позивачем станом на 12.07.2013 року проведено розрахунок заборгованості за договором «Автопакет» №1936/2008 від 28.08.2008 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача [PERSON] за договором в сумі 12 734 грн. 07 коп., в тому числі 6 687 грн. 79 коп. - заборгованість по кредиту, 408 грн. 23 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 113 грн. 05 коп. - пеня, 5 525 грн. - штраф. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачами не представлено суду. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором «Автопакет» №1936/2008 від 28.08.2008 року, між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договори поруки №1936/2008 від 28.08.2008 року (а.с. 12), відповідно до умов яких поручитель зобов'язалась перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за вказаним кредитним договором. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У зв'язку з наведеним, поручитель за вимогою банку повинна нести солідарну відповідальність з позичальником по сплаті кредитної заборгованості. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення з позичальника та поручителів заборгованості за кредитним договором. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527 ч. 1, 546 ч. 1, 548 ч. 1, 611, 612, 1050 ч. 2, 1054 ч. 2; 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 ч. 1 ЦПК України,

Outcome: approved