Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення 416 865 грн. основного боргу, 97 570,99 грн. - процентів за користування коштами, 68 160 грн. інфляційних втрат, 31 497,66 грн. - 3% річних, а також 3654 грн. судового збору. Позов мотивує тим, що 18.09.2012р. сторони уклали договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 13 500 доларів США (договір №1), що підтверджується розпискою, та зобов'язався повернути грошові кошти до 20.09.2012 року. Офіційний курс долара США відповідно до офіційного курсу НБУ на день подання позову становить 2199 грн. за 100 доларів США, відтак 13 500 доларів США еквівалентно 296 865 грн. Крім того, 10.10.2013р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав 120 000 грн. (договір №2). Даний договір було посвідчено нотаріально, факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою. Тобто загальна сума основного боргу становить 416 865 грн., які просить стягнути з відповідача. Крім цього, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів за користування коштами. Оскільки розмір процентів за договором №1 не був визначений сторонами, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ та становить 4 437,06 доларів США, що еквівалентно 97 570,99 грн. Щодо договору №2, то сторони домовилися, що дана позика надається без сплати процентів. Інфляційні втрати та 3 проценти річних за договором №2 становлять 68 160 грн. та 6 292,60 грн. відповідно. Інфляційні втрати по договору №1 нарахуванню не підлягають, а 3 проценти річних за договором позики №1 становлять 1 146,21 долар США, що еквівалентно 25 205,06 грн. Тому загальний розмір 3 процентів річних становить 31 497,66 грн. З урахуванням наведеного просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача подав до суду заяву про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, причин неявки суду не повідомив. А тому суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається з копії розписки від 18.09.2012 року (а.с.4), [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 13 500 доларів США, які зобов'язався повернути до 20.09.2012 року. Відповідно до договору позики (а.с.5-6), укладеного між сторонами 10.10.2013 року, [PERSON] передає у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 120 000 гривен. Сторони домовились, що позика надається без сплати процентів за користування грошима. [PERSON] зобов'язується повернути таку ж суму коштів не пізніше 10.01.2014 року. Відповідно до п. 2 вказаного договору відповідач отримав від позивача 120 000 грн. до підписання цього договору. Наведе підтверджується також копією розписки [PERSON] (а.с.7), з якої вбачається, що відповідач отримав від позивача 120 000 гривень. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з позовної заяви відповідач у встановлений договорами строк зобов'язання не виконав, гроші не повернув, чим порушив майнові права позивача, тому суд приходить до висновку, що такі підлягають відновленню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості. Разом з тим, як вбачається з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.14 Постанови №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на день розгляду справи Національним банком України встановлено такий офіційний курс гривні щодо іноземних валют: 2169,0618 грн. за 100 доларів США. Таким чином сума основного боргу, що утворився внаслідок не виконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем щодо повернення грошових коштів в іноземній валюті, становить 292823 грн. 34 коп. ((13500 доларів США* 2169,0618 грн./100). Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму основного боргу у розмірі 412823 грн. 34 коп. (120000 грн. + 292823 грн. 34 коп. - еквівалент 13500 доларів США). Крім цього, відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Як вбачається з матеріалів справи, договором позики не встановлено розміру процентів, разом з тим такий не є безпроцентним відповідно до ч.2 ст.1048, оскільки сума позики перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тому позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення процентів за користування позикою у розмірі облікової ставки Національного банку України, що згідно з розрахунком заборгованості (а.с.10-11) становить 97570 грн. 99 коп. Крім цього, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач прострочив виконання свого грошового зобов'язання, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення з відповідача суми інфляційних втрат за договором позики від 10.10.2013 року в розмірі 68160 грн., а також трьох процентів річних в розмірі 31497 грн. 66 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.10-11). Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договорами позики, яка станом на червень 2015 року становить 610051 грн. 99 коп. та складається з: суми основного боргу у розмірі 412823 грн. 34 коп. (120000 грн. + 292823 грн. 34 коп. - еквівалент 13500 доларів США), 97570 грн. 99 коп. - процентів за користування позикою згідно з договором від 18.09.2012 року, 68160 грн. - суми інфляційних втрат за договором позики від 10.10.2013 року, 31497 грн. 66 коп. трьох процентів річних. При цьому, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім та документально підтверджені (а.с.12) судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 3654 грн. судового збору.

Outcome: partial