Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 24561,71 грн., а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.08.2016 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 11010,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. А тому підписання позивачем договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.\~2.1.1.2.3\~та п.\~2.1.1.2.4\~ Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, та надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором і станом на 23.10.2018 року заборгованість [PERSON] становить 24561,71 грн., яка складається з: 10301,46 грн. заборгованість по тілу кредиту, 3353,36 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 9261,09 грн. заборгованість за пенею, а також 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1145,80 грн. - штраф (процентна складова), що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом. З огляду на те, що розглядуваний спір, відповідно до положень ч.6 ст. 19 ЦПК України є малозначним та у зв`язку з цим відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 274 ЦПК України підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження згідно ухвали про відкриття провадження суд постановив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів судом у передбаченому законом порядку надіслано рекомендованим поштовим відправленням відповідачеві [PERSON] Відповідачем не подано відзив протягом строку, встановленого судом відповідно до положень ч. 1ст. 278 ЦПК України. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, не надійшло. У поданій до суду заяві позивач просить суд розглянути позов до [PERSON] про стягнення заборгованості у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 11.08.2016 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір № б/н, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 11010,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Як вбачається з матеріалів справи при укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до цієї статті, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За таких обставин підписання позивачем договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.\~2.1.1.2.3\~та п.\~2.1.1.2.4\~ Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Позивач свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач прострочував зобов`язання, не виконав взяті на себе договором обов`язки і станом на 23.10.2018 року заборгованість [PERSON] становить 24561,71 грн., яка складається з: 10301,46 грн. заборгованість по тілу кредиту, 3353,36 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 9261,09 грн. заборгованість за пенею, а також 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1145,80 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Між сторонами існують правовідносини з отримання/надання грошового кредиту, про що ними укладено відповідний договір кредиту. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Факт несплати відповідачем [PERSON] грошових коштів за користування кредитом та погашення кредиту підтверджується доданим до матеріалів справи розрахунком суми заборгованості. Що стосується нарахування штрафів в розмірі 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1145,80 грн. - штраф (процентна складова), то суд не погоджується з нарахуванням позивачем штрафів на суму заборгованості, враховуючи наступне. Пунктом п. 2.1.1.7.6 кредитного договору передбачено нарахування штрафу у разі порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань передбачених кредитним договором, зокрема, в розмірі 500,00 гривень та 5 % від суми позову. Позивачем нараховано даний штраф, в тому числі, й на пеню, що є неприпустимим, оскільки за змістом\~статті 549 ЦК України, штраф та пеня є різновидом неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Суд звертає увагу на те, що за порушення позичальником грошових зобов`язань за кредитним договором позивачем одночасно нараховано пеню та штрафи. Отже, позивач просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов`язання (порушення позичальником грошового зобов`язання за кредитним договором), що суперечить вимогам ч. 1\~ст. 61 Конституції України\~та ч. 3\~ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В той же час, згідно правової позиції Верховного суду України від 21.10.2015 року у справі за № 6-2003цс15 штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів, а саме: 500,00 грн штраф (фіксована частина), 1145,80 грн. - штраф (процентна складова) за порушення грошових зобов`язань. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 22915,91 грн., яка складається з наступного: 10301, 46 грн. заборгованість по тілу кредиту, 3353,36 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 9261,09 грн. заборгованість за пенею, а також у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати в розмірі 1762,00 грн.

Outcome: partial