Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обгрунтування своїх вимог вказує, що [PERSON] , 03.11.2016 року, о 21 год. 00 хв., в м.Луцьку, по вул. Героїв УПА, керуючи автомобілем ВАЗ 211340, д.н.з. [NUMBER] , в порушення вимог п.п.12.1; 13.1 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечної дистанції та не вибрав безпечної швидкості, скоїв зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з. [NUMBER] , який був припаркований попереду біля узбіччя. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.01.2017 року визнано винним [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки ВАЗ 211340, д.н.з. [NUMBER] ,на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжна Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8803126. Згідно ремонтної калькуляції № 16-90634 від 21.11.2016 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 211340, д.н.з. [NUMBER] , складає 16029,79 грн. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування від потерпілої особи, а позивачздійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 15000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 24.11.2016 року. Просить суд стягнути з відповідача в його користь суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 15000,00 грн. та понесені судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявне повідомлення про вручення поштового відправлення. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , 03.11.2016 року, о 21 год. 00 хв., в м.Луцьку, по вул. Героїв УПА, керуючи автомобілем ВАЗ 211340, д.н.з. [NUMBER] , в порушення вимог п.п.12.1; 13.1 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечної дистанції та не вибрав безпечної швидкості, скоїв зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з. [NUMBER] , який був припаркований попереду біля узбіччя. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.01.2017 року визнано винним [PERSON] . Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до положень ч.ч.2, 5 ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України - розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Ст. 1166 п. 1 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. П. 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки ВАЗ 211340, д.н.з. [NUMBER] ,на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжна Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8803126. Згідно ремонтної калькуляції № 16-90634 від 21.11.2016 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 211340, д.н.з. [NUMBER] , складає 16029,79 грн. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування від потерпілої особи, а позивачздійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 15000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 24.11.2016 року. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Актом цивільного законодавства, що регулює правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем внаслідок укладення договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким врегульовано виключний перелік підстав, за якими у страховика після виплати страхового відшкодування виникає право подати регресний позов до страхувальника, який спричинив дорожньо транспортну пригоду. Відповідно до підпункту 33.1.2 пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. Згідно з пп. а пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Як встановлено судом, відповідач на момент ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння. Отже, аналізуючи наведене вище суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 15000,00 грн. сплаченого страхового відшкодування. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача суму в розмірі - 1921,00 грн. понесених витрат пов`язаних зі сплатою судового. На підставі ст.ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 27, 33 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved