Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На підтвердження своїх вимог позивач зазначає, що 20.12.2013 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №R53131506555B, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 50000,00 грн., а відповідач в свою чергу зобовязався повернути кредит в строк до 20.12.2016 року включно, сплатити проценти за використання кредитом та виконати інші зобовязання в порядку і в строки передбачені кредитним договором. Підписанням кредитного договору позичальник підтверджує своє приєднання до правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк». Просить стягнути заборгованість в судовому порядку. Позивач повністю виконав взяті на себе зобовязання, передбачені даним договором. В порушення умов кредитного договору відповідач не виконує належним чином зобовязання у звязку з чим, станом на 21.01.2016 року має заборгованість в розмірі 116052,46 грн. з яких: 46530,08 грн. заборгованість за кредитом; 5538,45 грн. заборгованість за відсотками; 28257,10 грн. заборгованість за комісією; 35726,83 пеня по кредиту, процентам та комісійній винагороді. Представник позивача у судове засідання не зявився, проте в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату та час судового засідання повідомлявся, причини неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. З урахуванням вищевикладених обставин, відповідно до ст.ст. 158, 169, 224 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних матеріалів та доказів, заочно. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20.12.2013 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №R53131506555B, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 50000,00 грн., а відповідач в свою чергу зобовязався повернути кредит в строк до 20.12.2016 року включно та сплатити проценти за використання кредитом та виконати інші зобовязання в порядку і в строки передбачені кредитним договором. Відповідно до меморіального ордеру №38048 від 20.12.2013 року [PERSON] отримала від публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» кошти в розмірі 50000,00 грн. У відповідності до ст. 526, 612 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В порушення умов кредитного договору відповідач не виконує належним чином зобовязання у звязку з чим, станом на 21.01.2016 року має заборгованість в розмірі 116052,46 грн. з яких: 46530,08 грн. заборгованість за кредитом; 5538,45 грн. заборгованість за відсотками; 28257,10 грн. заборгованість за комісією; 35726,83 пеня по кредиту, процентам та комісійній винагороді. Нормами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання та боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити борг, а також відсотки. Судом встановлено, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, а тому позивач має право вимагати від боржника погашення боргу, процентів та стягнення штрафних санкцій. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~\~Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховую вищевикладене, позовні вимоги публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» базуються на нормах чинного законодавства і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved