Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача у якому просить стягнути з останньої надміру виплачені за призначеною щомісячною адресною допомогою внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житло-комунальних послуг у сумі 4277,42 грн; вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позову покликається на те, що відповідачу призначено вищевказаний вид допомоги, як особі яка стояла на обліку в структурних підрозділах позивача. В результаті проведеної позивачем перевірки встановлено перебування відповідача на непідконтрольованій окупованій території України понад 60 календарних днів у період з 19.11.2016 по 31.03.2017, про що [PERSON] не повідомила позивача, хоч зобов`язана була це зробити за три дні до виїзду, та надалі отримувала виплату щомісячної допомоги. Надмірно виплачені кошти відповідачка у добровільному порядку не повернула. У відповідності до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Просить позов задовольнити. Вирішити питання судових витрат. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов. 16 березня 2020 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справ за правилами спрощеного позовного провадження. 20 травня 2020 року представником позивача подано до суду заяву про слухання справи у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує повністю. Не заперечує проти заочного вирішення справи у раз неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. [PERSON] взята позивачем на облік, як особа переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та зареєстроване місце перебування - [ADDRESS] , що підтверджено довідкою від 28.10.2014 № 13330000176 / арк. спр. 7/. Суд установив, 01 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до органу соціального населення Сихівського району м. Львова із заявою про продовження виплати щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальні послуги /арк. спр. 4/. Позивачем 25.11.2019 прийнято рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання на період з 01.11.2016 по 30.04.2017 /арк. спр. 5/. Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» у разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня від`їзду. Згідно з ст.12 Закону України «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа, зокрема, 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості. У відповідності до абз.3 ч.1 вказаної статті, у разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання. Відповідно до п.12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 (далі -Порядок) виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Згідно з п.11 Порядку суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Суд установив, відповідно до витягу з протоколу позивача № 5 від 31.03.2017 останнім вирішено припинити виплату адресної допомоги відповідно до п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем проживання у зв`язку із виїздом 19.11.2016 відповідачки за межі території України, контрольованої українською владою, та станом на 01.02.2017 не повернулася. Тобто, тривалість відсутності відповідачки понад 60 днів. В подальшому, позивачем прийнято рішення про припинення спірної допомоги від 07.04.2017 та про повернення надміру виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 18.04.2017 у розмірі 4277,42 грн, згідно з довідки від 24.04.2017 /арк. спр. 13, 18, 24/. Надалі, позивачем 21 квітня 2017 року було скеровано повідомлення відповідачу про повернення надміру виплачених коштів /арк. спр. 28/. Суд не встановив, будь-яких даних про добровільне повернення таких коштів відповідачкою. Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи наведене, суд прийшов переконання, оскільки встановлено факт отримання відповідачем щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, наявність даних про повернення відповідачки у покинуте місця постійного проживання на термін, що перевищує 60 днів, що підтверджено достовірними доказами, відсутність доказів добровільного повернення надміру виплачених коштів, які набуті без достатньої правової підстави, суд прийшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути спірні кошти, а позов задовольнити повністю. Будь-яких фактичних даних, які мають значення для правильного вирішення справи, однак сторони не посилались, суд не встановив. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 2102,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved