Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач, є власником особового рахунку [NUMBER] і являється власником квартири [ADDRESS], і отримує послуги, які надаються позивачем, як балансоутримувачем, управителем та виконавцем житлово-комунальних послуг. Відповідач постійно отримує послуги з надання житлово-комунальних послуг, однак оплату таких не здійснює у зв'язку з чим станом на червень 2014 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем за період з жовтня 2010 року по червень 2014 року складає 9292 гривень 95 копійок. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь вказану суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, яка становить 372 гривні 05 копійок, три відсотки річних від суми заборгованості сума яких становить 1046 гривень та вирішити питання про судові витрати. В судове засідання представник позивача надав суду клопотання про слухання справи у його відсутність. Просив суд позов задовольнити та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить направлення судової повістки за адресою місця проживання відповідачів, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Про причину неявки суд не повідомив. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримує житлово-комунальні послуги у повному обсязі, однак не сплачує за надані послуги, що призвело до виникнення у нього заборгованості. Згідно розрахунку, наданого Позивачем, станом на 19.06.2014 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем за період з жовтня 2010 року по червень 2014 року складає 9292 гривень 95 копійок. Відповідно до п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених постановоб Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року власник та наймач(орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Квартирна плата та плата за комунальні послуги має вноситися щомісяця не пізніше 20-го числа наступного місяця. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з ч. 1, 2 ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Суд, оцінюючи зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а отже, оскільки відповідач не відмовлявся від отримання житлово-комунальних послуг і ТОВ Фірма «Квартет» ЛТД такі надавало, споживав послуги у вказаний період, то з нього підлягає до стягнення 9292 гривень 95 копійок заборгованості по квартплаті та комунальних послугах. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Суд, з врахуванням зазначених норм закону, вважає за можливе прийняти до уваги та покласти в обґрунтування мотивування рішення наданий представником позивача розрахунок суми боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що в конкретному випадку становить суму у розмірі 372 гривні 05 копійок та суму трьох відсотків річних від простроченої суми, які становлять 1046 гривень. Погоджуючись з наданим представником позивача розрахунком, суд вважає обґрунтовано доведеними позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Квартет» ЛТД і вважає за можливе стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 10711 гривень виходячи з наступного розрахунку, а саме: 9292 гривень 95 копійок (сума основного боргу)+372 гривень 05 копійок(сума встановленого індексу інфляції за весь час прострочення)+1046 гривень (три проценти річних від суми простроченого). За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити в за правилами ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved