Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу. На підставу своїх вимог спирається на те, що відповідно до договору купівлі - продажу від 09.06.2004 р., зареєстрованого в реєстрі № 1199 Державною нотаріальною конторою, позивачу ([PERSON] - дошлюбне прізвище) належить на праві власності квартира [ADDRESS] . За домовленістю із сім`єю [PERSON] , позивач з липня 2015 року вселила її у квартиру для проживання та домовилась із нею, що вона проживає у квартирі та сплачує лише комунальні послуги. До жовтня 2018 року [PERSON] , своєчасно та в повному обсязі сплачувала послуги за електроенергію та природній газ. В період опалювального сезону з жовтня 2018 року по квітень 2019 року за відповідачкою утворився борг за спожиту електроенергію в сумі 1000 грн. та за спожитий газ в сумі 12379 грн. Відповідачка у кінці квітня 2019 року разом із сім`єю добровільно виселилась із квартири та 24 квітня 2019 р. написала розписку про погашення боргу протягом року. В цей же день на часткове погашення боргу відповідачка передала позивачу 1000 грн. Таким чином станом на день подачі даного позову відповідачка має непогашений борг за спожитий газ, використаний у квартирі, в сумі 12 379 грн. У встановлений розпискою строк, до 24.04.2020 р., [PERSON] , борг позивачу не повернула. Позивач неодноразово зверталась до [PERSON] , з даними вимогами про повернення боргу, однак остання борг не повернула за відсутності коштів, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у її відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач який згідно довідки Іваньківської сільської ради, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлена шляхом судових повісток (рекомендовані повідомлення), які були належним чином врученні, в судове засідання не з`явився, причини неявки визнані поважними невідомі, заяв та клопотань про розгляд справи у її відсутність чи відкладення розгляду справи не надходило, але її неявка не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів у її відсутність. Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою від 20.08.2020 року ухвалено провести заочний розгляд справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядкуст. ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу від 09.06.2004 р., зареєстрованого в реєстрі № 1199 Державною нотаріальною конторою, позивачу ([PERSON] - дошлюбне прізвище) належить на праві власності квартира [ADDRESS] (а.с.16). Згідно Витягу з прав власності на нерухоме майно, право власності на дану квартиру зареєстровано 11.06.2004 року за реєстром 4440910. (а.с.17). За домовленістю із сім`єю [PERSON] , позивач з липня 2015 року вселила її у квартиру для проживання та домовилась із нею, що вона проживає у квартирі та сплачує лише комунальні послуги. До жовтня 2018 року [PERSON] , своєчасно та в повному обсязі сплачувала послуги за електроенергію та природній газ. В період опалювального сезону з жовтня 2018 року по квітень 2019 року за відповідачкою утворився борг за спожиту електроенергію в сумі 1000 грн. та за спожитий газ в сумі 12379 грн. Відповідачка у кінці квітня 2019 року разом із сім`єю добровільно виселилась із квартири та 24 квітня 2019 р. написала розписку про погашення боргу протягом року. На підтвердження даного договору вона надала позивачу розписку, справжність якої була підтверджена підписами двох свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). В цей же день на часткове погашення боргу відповідачка передала позивачу 1000 грн. Станом на день подачі даного позову відповідачка має непогашений борг за спожитий газ, використаний у квартирі, в сумі 12 379 грн. У встановлений розпискою строк, до 24.04.2020 р., [PERSON] , борг позивачу не повернула. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Дана особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Крім того, ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів, що регламентується правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15. З наявної в матеріалах справи розписки від 24.04.2019 року вбачається, що відповідач зобов`язався повернути борг позивачу протягом визначеного в розписці строку. Судом враховується, що вищезазначена розписка містить в собі відомості щодо строку погашення боргу, скріплена підписом відповідача. Отже, вказана розписка містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу у визначений строк. Ст. 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25 квітня 2012 року, справа №6-24ц12. На підтвердження неповернутого відповідачем боргу за позикою, позивачем до матеріалів справи додано оригінал розписки від 24.04.2019 року. Ці обставини, з урахуванням вимог ст. 545 ЦК України, свідчать про невиконання відповідачем боргового зобов`язання перед позивачем. Встановивши наявність складеної відповідачем розписки про утворений борг в наслідок проживання в квартирі за комунальні послуги, факт не повернення цих коштів у визначений в розписці строк, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики, а саме грошові кошти в сумі 12 379 грн. Отже, враховуючи вищезазначені обставини та норми діючого законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved