Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Львівської обласної державної телерадіокомпанії про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що з 23.05.2005 року по 30.06.2013 року він працював в ЛОДТРК. 06.04.2015 року рішенням Галицького районного суду м. Львова, стягнуто з ЛОДТРК в його користь 231,44 грн. компенсації за невикористану відпустку. Вказане рішення набрало законної сили. 24.04.2015 року він звернувся в ЛОДТРК із вимогою сплатити судом кошти на банківський рахунок на що йому в телефонному режимі повідомили, що кошти йому були перераховані 29.04.2015 року. Проте, станом на 18.05.2015 року кошти на його картковий рахунок так і не поступали. Вважає, що його права та законні інтереси порушенні. Просить суд стягнути з ЛОДТРК на його користь 37546,34 гривень середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 3000 гривень моральної шкоди. 23.06.2015 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з ЛОДТРК на його користь 39611,60 гривень середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 3000 гривень моральної шкоди. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням збільшення позовних вимог підтримав та надав аналогічні пояснення викладенні у позові. Представник відповідача в судовому засіданні Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до наказу генерального директора Шевчука М.М. Львівської обласної державної телерадіокомпанії від 27.06.2013 року [PERSON] з 30.06.2013 року звільнено з посади заступника начальника дільниці. Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 06.04.2015 року стягнуто з Львівської обласної державної телерадіокомпанії на користь [PERSON] компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 231,44 гривень (а.с.6). Рішення не оскаржувалось та вступило в законну силу 16.04.2015 року. Відповідно до довідки про нарахування компенсації за невикористану відпустку [PERSON] нараховано компенсацію в сумі 231,44 гривень з відрахуванням податку з доходів фізосіб в сумі 33,47 гривень, єдиного внеску в сумі 8,33 гривень, військового збору в сумі 3,47 гривень - виплачено за мінусом утримань 186,17 гривень (а.с.39). Середньомісячна заробітна плата позивача виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи в ЛОДТРК (квітень 2013 року - травень 2013 року) становить 1806 гривень. Починаючи з наступного дня після дати звільнення 01.07.2013 року по 28.04.2015 року, включно складає: 21х1806+ (1806:30х28)=39611,60 гривень. Відповідно до ч.2 ст.117 КЗпП України, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Враховуючи наявність спору про розмір належних до виплати сум, а також те, що спір вирішено на користь працівника частково, суд вважає справедливим визначити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України, в розмірі 231,44 гривень, з яких підлягає утриманню прибутковий податок й інші обов'язкові платежі. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд прийшов до висновку, що затримкою розрахунку при звільненні відповідач порушив право позивача на своєчасну оплату праці. Усвідомлення порушення відбивається на його психологічному стані, пригнічує, вивело з сталого укладу життя, він змушений додавати додаткові зусилля для організації свого життя в сім'ї та суспільстві. Визначаючи розмір суми моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд керується конкретними обставинами справи. Заявлена позивачем вимога щодо відшкодування моральної шкоди обґрунтована і підлягає частковому задоволенню. Враховуючи глибину заподіяної моральної шкоди, ступеня вини відповідача, вимоги розумності, добросовісності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлена в позові сума в розмірі 3000 грн. є завищеною. З урахуванням вищезазначених обставин суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 200 грн. моральної шкоди. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави.

Outcome: partial