Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частки нерухомого майна, що є спільним майном подружжя, посилаючись на наступне. 24 травня 1980 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Банилово - Підгірнівській сільській раді Сторожинецького району, Чернівецької області (актовий запис № 10). Неповнолітніх дітей від спільного подружнього життя у сторін немає. 27 серпня 2013 року позивач розірвала шлюб з відповідачем, що підтверджується копією рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області. За час спільного подружнього життя сторони придбали та набули у власність будівлю дитячих яслів, що знаходиться за адресою [ADDRESS], які складалися із чотирьох кімнат, кухні, коридора, кладових, веранди і підвала, жилою площею 105 м.кв. Після придбання вказаної будівлі позивач спільно з відповідачем [PERSON] провели її реконструкцію в результаті чого ними створено житловий будинок що знаходиться за адресою [ADDRESS], який складається з житлового будинку літ «А-І», прибудови літ. а, ґанку літ al, підвалу літ Пд, сараю літ Б, сараю літ В, сараю літ Ж, вбиральні літ Г, навісів літ. Д, З, воріт з хвірткою № 1, огорожі № 2, огорожі № З, огорожі № 4, вигрібної ями № 5, колонки № 6, загальною вартістю 310438 гривень. Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами знаходиться на земельній ділянці площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Земельна ділянка не приватизована, знаходиться у користуванні та належить місцевому органу самоврядування Банилово - Підгірнівській сільській раді Сторожинецького району Чернівецької області. Угоди про поділ спільного майна при розірванні шлюбу позивач та відповідач не досягли. Таким чином, оскільки ніякого договору про набуте майно між сторонами не було - воно належить кожному зі сторін у рівних частках. Таким чином позивачу належить на праві власності ? частка житлового будинку, що в грошовому виразі становить 310438/2=155219 гривень. У зв'язку з розірванням шлюбу, позивач бажає захистити своє право власності на майно, яке є спільною власністю подружжя. Позивач та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги зменшили в частині стягнення з відповідача судових витрат, змінені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи і відповідні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З вимог ч.1 ст.69 СК України вбачається, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. З вимог ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Конституції України усі суб'єкти права власності рівні перед законом; ч. ч. 1,2 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом . Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Зважаючи на те, що відповідач - позовні вимоги визнав, це визнання не суперечить Закону та не порушує прав та інтересів третіх осіб, суд, на підставі абз. 6 ч.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», та

Outcome: approved