Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування майнової шкоди та моральних збитків. Позов мотивував тим, що 29.10.2016 було пошкодженого належний йому автомобіль Nissan Murano, д.р.н. [NUMBER] Пошкодження сталося у зв'язку з недбалими, необережними діями працівників ЖКП №11, які не врахували погодних умов при виконанні підрядних робіт на даху будинку, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Конякіна, 7, не закріпили листки шиферу, яким мали намір здійснити перекриття пошкодженої зони на даху будинку, в результаті чого один із листків шиферу впав на транспортний засіб позивача, значно пошкодивши його. Позивач звернувся до судового експерта з заявою про проведення авто товарознавчого дослідження автомобіля для встановлення вартості завданого збитку. Для участі в огляді автомобіля запрошувались представники ЖКП № 11. Вартість матеріального збитку становить 38 525,11 грн., вартість витрат на експертне дослідження 2000 грн. Крім того, позивач вказує на те, що внаслідок недбалості відповідача йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у моральних переживаннях у зв'язку з пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків, життєвого комфорту. Моральну шкоду оцінює у 30 000 грн. А тому, просить стягнути з відповідача 38 525,11 грн. завданого збитку, 2000 грн. витрат на експертне дослідження та 30 000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали з викладених у позовній заяві підстав. Просили позов задовольнити. Представник відповідача ЖКП № 11 в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що вини ЖКП № 11 в спричиненні шкоди автомобілю позивача немає. ЖКП № 11 до 31.08.2016 було балансоутримувачем будинку за адресою: м. Луцьк, вул. Конякіна, 7. До цього часу підприємство підтримувало дах будинку в належному стані. Покрівля будинку покрита руберойдовим покриттям. Проводились ремонтні роботи. Будь-яких робіт з шифером не проводилося. На момент події ніяких робіт на даху будинку не проводилося. 28.08.2016 будинок був списаний з балансу ЖКП № 11. Те, що шифер впав з даху будинку є лише припущенням позивача. Крім того, позивач залишив свій автомобіль в дворі будинку, де не дозволяється паркування автомобілів. Заслухавши пояснення сторони позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Цивільне судочинство у судах України здійснюється на засадах змагальності сторін, що передбачено статтею 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що автомобіль Nissan Murano, д.р.н. [NUMBER], належить на праві особистої приватної власності позивачу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.4). З пояснень в судовому засіданні сторони позивача вбачається, що 29.10.2016 автомобіль був припаркований у дворі будинку №7 по вул. Конякіна в м. Луцьку. Вийшовши з будинку приблизно о 15:10 позивач побачив, що його автомобіль пошкоджено. З протоколу огляду місця події від 29.10.2016 (а.с.28-29), складеного слідчим СВ ВП ГУНП у Волинській області [PERSON] на підставі повідомлення лінією «102», який міститься в матеріалах Висновку №16587 за результатами звернення [PERSON], вбачається, що автомобіль знаходився на відстані 20 м від під'їзду №2 будинк №7 по вул. Конякіна, на асфальто-бетонному покритті, на відстані 0,5 м від бордюру, передньою частиною до будинку. При візуальному огляді кузова автомобіля виявлені пошкодження, а саме: тріщина на даху, заднього лівого крила, вм'ятина лівого заднього крила, побита кришка багажника, вибите скло, розбита задня фара (верхня червоного кольору), тріщина ліхтаря заднього руху. При безпосередньому огляді асфальто-бетонного покриття, що поблизу задньої частини автомобіля, виявлено шматки пластмаси червоного кольору, скло, а також шматки чорного пластику, чорне скло та шматки шиферу, дані предмети розкидані навколо автомобіля в діаметрі близько 20 метрів. При візуальному огляді багажного відділення виявлено шматок шиферного покриття всередині. З вищевказаного протоколу огляду місця події також вбачається, що на даху будинку №7 по вул. Конякіна виявлено вхідну прибудову (цегляну), яка покрита шифером довжиною близько 3 м, яка не закріплена. При безпосередньому рухові за допомогою поштовхів рук, шифер піддається переміщенню. Цілком можливий рух та підняття при сильному пориві вітру. Висновком №0065 експертного авто товарознавчого дослідження автомобіля Nissan Murano, д.р.н. [NUMBER], складеним 05.12.2016 (а.с.5-19) установлено, що вартість матеріального збитку (з технічної точки зору), завданого власнику автомобіля внаслідок його пошкодження 29.10.2016 на момент пошкодження становить 38 525,11 грн. Відповідно до загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду, установлених ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 зі змінами та доповненнями, зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.440 і ст.450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв'язок та є вина зазначеної особи. Вимоги позову позивач мотивує тим, що шкода була спричинена йому недбалістю, бездіяльністю працівників ЖКП № 11 як виконавця послуг по утриманню будинку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1209 ЦК України виконавець робіт (послуг) зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній особі внаслідок конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків робіт (послуг). Відшкодування шкоди не залежить від вини виконавця робіт (послуг), а також від того, чи перебував потерпілий з ними у договірних відносинах. Виконавець робіт (послуг) звільняються від відшкодування шкоди, якщо вони доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або порушення потерпілим правил користування або зберігання товару, результатів робіт (послуг). Згідно з ч. 1 ст.1209 ЦК України підставами відповідальності за завдану шкоду є: наявність шкоди, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою. За загальним правилом, обов'язок довести наявність недоліків робіт (послуг) покладається на позивача. За загальним правилом обов'язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов'язання є вина особи, яка його порушила (ч.1 ст.614 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок непереборної сили. У п.1 частини 1 ст.263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла передбачити або передбачила, але не змогла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Таким чином, із наведеного вбачається, що для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання згідно зі ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв'язок між цими обставинами і понесеними збитками. Судом встановлено, що 29.08.2016 будинок №7 по вул. Конякіна в м. Луцьку списаний з балансу ЖКП №11, що підтверджується відповідним актом (а.с.47). Разом з тим, з актів обстеження рулонного даху жилого будинку розташованого за адресою вул. Конякіна, 7 від 11.07.2016, 15.08.2016, 13.09.2016 (а.с.48-50)вбачається, що ЖКП № 11 проводився ремонт покрівлі над машинним приміщенням 2-го під'їзду в будинку №7 по вул. Конякіна в м. Луцьку, виконаний ремонт дверей входу на покрівлю, ремонт рубероїдної покрівлі окремими місцями над 2-им під'їздом, проведено прибирання даху від сміття, проведено укріплення вентиляційної шахти та ремонт даху вентиляційної шахти на д 2-им під'їздом. Покрівля знаходиться в задовільно-технічному стані та готова для подальшої експлуатації. З довідки Волинський обласний центр з гідрометеорології від 25.01.2017 № 21/01-47/28 (а.с.46) вбачається, що 29.10.2016 у Луцьку був сильний вітер західного напрямку зі швидкістю 16 м/с (небезпечне явище), враховуючи синоптичну ситуацію та аеродинамічний ефект, характерний для міста, були вірогідні пориви вітру до 20 м/с. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що в день події по дзвінку позивача приїжджали на місце події, на даху будинку бачили конструкцію накриту шифером (2 листи), одного листа шиферу не було. Шифер був не закріплений. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що шифер на конструкції на даху будинку був ймовірно покладений ще будівельниками при будівництві будинку. Те, що шифер зірвало вітром є його припущенням. Разом з тим, жоден із свідків, ні ті, які були опитані в ході судового розгляду, ні ті, які були опитані при проведенні перевірки слідчим СВ, не бачили падіння шиферу з даху будинку на автомобіль позивача. Висновки про те, що на автомобіль позивача впав листок шиферу, який був частиною накриття конструкції на даху будинку №7 по вул. Конякіна в м. Луцьку, зроблений свідками на власних припущеннях. Експертиза ідентичності шиферу, що знаходився на асфальто-бетонному покритті біля автомобіля позивача та на даху будинку не проводилася. Трасологічна експертиза на предмет встановлення причин виникнення пошкоджень автомобіля, і чи відносяться виявлені пошкодження до обставин події, чи утворені при інших обставинах, не проводилася і клопотання про призначення такої експертизи сторонами в судовому засіданні не заявлялося. Отже, те що автомобіль позивача міг бути пошкоджений листком шиферу, який упав з даху будинку, є лише припущенням. Та, навіть, якщо допустити, що автомобіль міг бути пошкоджений падінням шиферу з даху будинку, відповідач звільняється від відповідальності оскільки шкода спричинена внаслідок дії обставин непереборної сили. Відповідно до п. 26.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року, у житловій зоні забороняється стоянка транспортних засобів поза спеціально відведеними місцями і таке їх розташування, яке утруднює рух пішоходів і проїзд оперативних чи спеціальних транспортних засобів. Згідно п. 2.5.5.1.7, 2.5.5.1.8, 12.4 Правил благоустрою території м. Луцька, затверджених рішенням сесії Луцької міської ради від 29.07.2009 року № 44/2, на прибудинкових територіях, на газонах, на тротуарах, на внутрішньоквартальних проїздах забороняється влаштовувати стоянки автомашин, паркувати автотранспортні засоби. Аналогічна позиція законодавця в Правилах зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених Постановою КМУ від 22.01.1996 року № 115, де зазначено, що транспортні засоби мають зберігатися на автостоянках, призначених для їх зберігання, в тому числі і нічних. Позивач [PERSON] залишив свій автомобіль 29.10.2019 року у житловій зоні поза спеціально відведеними місцями, що підтверджено протоколом огляду місця. Відповідно до ст. 323 ЦК України ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, позивач сама умисно підвищила ризик настання таких негативних наслідків для її майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Як передбачено ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивач обґрунтував заподіяну моральну шкоди виключно словами, що містяться в позові, не надавши належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння їй моральної шкоди. Незрозуміло з яких міркувань позивач виходив, визнаючи розмір шкоди в розмірі 30 000,00 грн., в зв'язку з чим вимога про стягнення моральної шкоди є необґрунтованою і безпідставною. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження факту протиправної бездіяльності відповідача, його вини у настанні шкідливих наслідків для автомобіля позивача, причинно-наслідкового зв'язку між такою бездіяльністю та наслідками, що настали, тоді як відповідачем доведено належними і допустимими доказами, що шкоди завдано не з його вини. А тому, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed