Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач за первісним позовом\~[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розподілити спільно нажите майно між ним та відповідачем, посилаючись на те, що під час шлюбу сторони нажили пральну машинку вартістю 3000грн.; компютер-5000грн.; ноутбук-3000грн.; унітаз-400грн.; ванну-1100грн.: мелало-пластикові вікна 3шт.х3000грн.=9000грн.; меблеву стінку б/у- 450грн.; ліжко-1500грн.; шкаф-500грн.; телевізор ЖК (18 дюйм)-5000грн.;колонки акустичні-550грн.; вай фай роутер- 270грн.; комплект спутнікового телебачення-1500грн., просить виділити позивачу ноутбук, телевізор, пральну машину. Інше сумісно нажите майно просить виділити відповідачу. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просив розділити майно, яке є сумісною власністю подружжя, а саме електролобзик вартістю 700грн., фрезерну ручну машину -1500грн., шуруповерт-600грн., електрорубанок - 2100грн., бетономішалку -6000грн., паяльник для метало пластикових виробів -1200грн., електродрель - 800грн., електроболгарку 800грн., 7 мішків цементу марки 400 по 50,00 грн.кожен на суму 350грн.- на загальну суму 14050грн. Просить дане майно залишити [PERSON], та стягнути з останнього на її користь половину вартості майна в сумі 7050грн. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] та за зустрічним позовом [PERSON] первісний позов підтримав, просить його задовольнити, проти зустрічного заперечував, зазначивши, що майно, яке було вказане у зустрічному позову не є предметом розділу, так як перераховане майно у зустрічному позові ніколи не купувалося у шлюбі, була електроболгарка, однак вона є особистим майном [PERSON] В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] зустрічний позов підтримав, проти первісного заперечуває частково, підтверджує, що дійсно в квартирі, яка належить сторонам на праві часткової власності знаходиться мебельна стінка, шифонер, спутнікова антена. Вікна, ванна, унітаз є невідємною частиною квартири, якою володіють сторони по справі і не можуть бути окремо від квартири бути поділені. Все інше майно, вказане позивачем було вивезено позивачем з квартири в той час, коли [PERSON] знаходилась у лікарні у звязку з психіатричними розладами. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що в кінці 2014року, саме перед відїздом [PERSON] до Росії, він разом з останнім були в квартирі № 3 по вул. Куйбишева м.Лисичанськ. Він допомагав [PERSON] перевозити з квартири його речі: одіяло подушки, одежу колонки на аудіо, продукти, картоплю. Дані речі були перевезені на велосипедах. В квартирі залишалося наступне майно: акустична система, музикальний кінотеатр, ноутбук, холодильник, диван, акустична система, телевізор плазмовий, телевізор «Меридіан», шкаф, мебельна стінка, вай-фай, супутникова антена, компютер, холодильник, газовий котел, мийка з нержавіючої сталі, ванна кутова, сервант батьківський. В той час дружина [PERSON] знаходилась в психіатричні лікарні. Їй невідомо про те, що [PERSON] в інший час ще вивозив з квартири речі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сестра [PERSON] і їй відомо, що все майно, яке було придбано її братом та [PERSON] залишилося в квартирі, де до теперішнього часу проживає колишня дружина брата. Брат виїхав з квартири 28.12.2014року, забрав тільки свої особисті речі. Частину особистих речей та постельні приналежності брат раніше перевіз до [PERSON] За проханням брата вона ці речі перевезла до себе. Брат виїхав до Росії 09.02.2015року, де і знаходиться до теперішнього часу. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він допомагав [PERSON] робити ремонт в квартирі, встановлював газовий котел, батареї. В квартирі знаходилось наступне майно: компютер б/у, компютер, ноутбук, мебельна стінка, холодильник, шкаф, спіральна машинка, телевізор старої моделі та плазмовий телевізор, ліжко, колонки акустичні, вай-фай, [PERSON] не проживає в квартирі понад два роки, де на теперішній час речі з квартири він не знає. Два роки назад він з сином допомагав перевезти особисті речі [PERSON] з іншої квартири до сестри [PERSON] Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи суд прийшов до наступного. Згідно ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями\~27,\~46 ЦПК України\~передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані їх сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту\~ст. 27 ЦПК України. Відповідно до п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності. Сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.07.2009року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЕД № 093070, виданого виконавчим комітетом Новодружеської міської радиЛуганської області 02.07.2009року. Рішенням Лисичанського міського суду від 30.01.2015року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.31). Вирішуючи спори між подружжям про майно, суду необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном. Розірвання шлюбу не тягне автоматичного скасування режиму спільності у відношенні майна, яке було набуто подружжям в період шлюбу. Таке майно є спільним, доки не буде здійснений його поділ. Майно може бути спільним необмежений час і після розірвання шлюбу, якщо ніхто з подружжя не ставить питання про його поділ і не порушує прав іншого співвласника. Відповідно до договору купівлі-продажу від 13.05.2010року , зареєстрованого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу за №1694 на імя [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS]. Відповідно до рішення Лисичанського міського суду від 21.06.2016року було визнано право власності [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS]. Згідно розяснень, що містяться в пунктах 23, 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Згідно частини 1\~статті 70 СК України\~у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до вимог ст.\~10,60 ЦПК України\~ні позивачем, ні відповідачем не доведено наявність майна, крім мебельної стінки, шкафа та спутникової антени на час припинення спільного ведення господарства. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні\~\~ згоди - виходячи з\~\~ дійсної\~\~ його вартості на час\~\~ розгляду\~\~ справи.\~\~ Вартість майна, а саме мебельної стінки, шкафа та спутникової антени щодо якого заявлено вимоги про розподіл, між подружжям погоджена Суд не може взяти до уваги свідчення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те що в квартирі сторін в 2014році знаходилось майно, яке перераховано у первісному позову не можуть буди прийняті судом, як належні докази знаходження данного майна на теперіщній час у володінні [PERSON]І, так як з часу знаходження даних речей мав свободний доступ в квартиру як [PERSON], так і [PERSON], крім того свідки [PERSON], [PERSON] є друзями позивача, а свідок [PERSON]рідною сестрою [PERSON] Як вбачається з довідки №2 від 23.01.2016р., виданої КЗОЗ Харьківської обласної клиничної псіхіатричної лікарні №3, згідно до якої [PERSON]знаходилась на стаціонарній судово-психіатричні експертизі з 15.12.2014р. по 23.01.2015.(а.с.32). Позивачем [PERSON] не надано суду належних і допустимих доказів щодо майна, на яке він вказує, як на об'єкт права спільної сумісної власності подружжя, яке знаходиться у відповідача. [PERSON] також ненадано суду належних і допустимих доказів щодо майна, яке вона вказала в зустрічному позову, а представник позивача заперечувала наявність цього майна на час припинення спільного ведення господарства. В судовому засіданні не встановлено та не підтверджено матеріалами справи наявність будь-якого сумісно нажитого майна, яке знаходиться у відповідача по первиноому позову, крім мебільної стінки, шкафа, спутнікової антени. На думку суду, вимога позивача за первісним позовом про поділ майна, а саме пластикових вікон, вани, унітаза, які встановлені в квартири [ADDRESS], яка належить сторонам по справі на праві часткової власності не підлягають задоволенню, оскільки вказане майно є неподільним, ні позивачка, ні відповідач згоди на сплату компенсації за частку цього майна не надавали,. Згідно до\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися\~своєю власністю, яка набувається в порядку, передбаченому законом. На підставі ст.ст.\~57\~ч.4, ч.5,\~60,\~61,\~65\~ч.4,\~68\~ч. 1,\~70,\~71\~ч. 2\~Сімейного Кодексу України, ст.ст.\~355,\~368 ЦК\~України,

Outcome: partial