Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області про визнання права власності за набувальною давністю на нежитлові будівлі та споруди : будівлю кузні, загальною площею 337,6 кв. м, що розташована у [ADDRESS] та на будівлю пилорами, загальною площею 121,4 кв. м, що розташована у [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що 20 березня 2007 року на підставі рішення загальних зборів співвласників майнових паїв реорганізованого Колективного сільськогосподарського підприємства «Правда» с.Роставиця, Ружинського району Житомирської області, йому було продано нежитлову будівлю - кузню, вартістю 7462.00 гривень та 10 листопада 2008 року, за рішенням власників майнових паїв реорганізованого Колективного сільськогосподарського підприємства «Правда» с.Роставиця, Ружинського району Житомирської області, йому було продано об`єкт нерухомості: приміщення пилорами, вартістю 10236.00 гривень. За вищевказані об`єкти ним було проведено повний розрахунок, що підтверджується актом на передачу коштів від 20 липня 2007 року та платіжною відомістю на отримання коштів від 11 листопада 2008 року. На виконання рішення загальних зборів співвласників, 20 липня 2007 року, на підставі акту приймання - передачі, за договором купівлі-продажу приміщення від 19.07.2007 року, йому було передано будівлю кузні. На виконання рішення загальних зборів співвласників, 11 листопада 2008 року, на підставі акту приймання - передачі, за договором купівлі-продажу приміщення від 11.11.2008 року, йому було передано будівлю пилорами. Рішенням засідання виконавчого комітету Роставицької сільської ради № 35 від 30.09.2016 року, було присвоєно поштову адресу приміщенню кузні: вулиця [ADDRESS] . З метою реєстрації права власності на вищевказані об`єкти, він звернувся до Відділу державної реєстрації Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області, проте, отримав відмову, так як подані ним документи не дають змоги встановити набуття речових прав на нерухоме майно, оскільки договори купівлі-продажу приміщення від 11.11.2008 року та від 19.07.2007 року, не були нотаріально посвідчені. Крім того, позивач не був співвласником майна реорганізованого КСП «Правда», та вищевказане нерухоме майно не було виділене йому в натурі, а тому він не має можливості зареєструвати право власності на отриману нерухомість, тому, що вказане право надається лише співвласнику майна, відповідно до положень частини 51 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Стверджує, що відкрито та безперервно володіє вищевказаною нерухомістю, що підтверджується довідками № 679 та № 678 виданими 12.11.2019 року Вчорайшенською сільською радою, Ружинського району, Житомирської області. Крім того, він добросовісно заволодів вказаною нерухомістю, яка була йому передана на підставі рішення загальних зборів співвласників майна реорганізованого КСП «Правда», та за яку він сплатив обумовлену грошову суму. Заволодіння відбулося без будь-яких порушень норм права. До даного часу він вважав, що підстави на яких він отримав вказане нерухоме майно, достатні для набуття ним права власності на нього. Більше того, на вказане нерухоме майно, як стверджує позивач не претендують будь-які інші особи. На сьогодні право власності на будівлі пилорами та кузні, за будь - якою іншою особою не зареєстровано, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 191978622 та № 181979644 виданих 23.09.2019 року. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились направили клопотання про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовільнити . Відповідач подав до суду заяву в якій просить справу розглядати без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. З`ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення загальних зборів співвласників майнових паїв реорганізованого Колективного сільськогосподарського підприємства «Правда» с.Роставиця, Ружинського району Житомирської області від 20.03.2007 року, позивачу [PERSON] було продано нежитлову будівлю - кузню, вартістю 7462.00 гривень, що підтверджується Випискою з протоколу № 1 від 20.03.2007р., актом на передачу коштів від 20.07.2007 року, актом приймання передачі до договору купівлі-продажу від 20.07.20007 року (а.с.43-46) 10 листопада 2008 року за рішенням власників майнових паїв реорганізованого Колективного сільськогосподарського підприємства «Правда» с.Роставиця, Ружинського району Житомирської області, позивачу було продано об`єкт нерухомості: приміщення пилорами, вартістю 10236.00 гривень, що підтверджується протокол №3 від 10.11.2008р., Актом приймання-передачі до договору купівлі-продажу будівлі ( а.с. 34-38). Відповідно до довідки № 678 від 12.11.2019 року виданої Роставицьким старостинським округом Ружинського району Житомирської області про те, що будівля пилорами, площею 121,4 кв. м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , знаходиться у володінні та користуванні [PERSON] з 11.11.2008 року в зв`язку з передачею йому у власність від спілки співвласників майна та земельних паїв «Надія» та довідки № 679 від 12.11.2019 року виданої Роставицьким старостинським округом Ружинського району Житомирської області про те, що будівля кузні, площею 337,6 кв. м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , знаходиться у володінні та користуванні [PERSON] з 20.07.2007 року в зв`язку з передачею йому у власність від спілки співвласників майна та земельних паїв «Надія» (а.с.20-21). 27.09.2011 року СФГ «Роставиця», яке є правонаступником КСП «Правда», припинило свою діяльність, згідно витягу з державного реєстру юридичних осіб(а.с.63-67). Відповідно до ст.344 ЦІК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном-протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Тлумачення статті 344 ЦК України свідчить, що для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю необхідні такі умови: річ, що опинилася у володінні особи, є об`єктивно чужою; володілець суб`єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно. Тобто, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років. Володіння без правової підстави це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном. Аналізуючи поняття добросовісності володіння як підставу для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Таким чином, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без правової підстави володіння чужим майном. Також, п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5«Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав судам роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Виходячи зі змісту викладеного, обставинами, які мають значення для справи, і які у відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України повинен довести саме позивач є: законний об`єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Так, однією з підстав, що підтверджує добросовісність заволодіння спірним майном позивач [PERSON] надав рішення загальних зборів власників земельних та майнових паїв КСП «Правда» про продаж приміщення пилорами та кузні, акт прийому передачі майна, акт про передачу коштів, договорів купівлі-продажу . Однак, як зазначено вище, застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. Таким чином, враховуючи, що позивач, як підставу для задоволення позову зазначає, що нежитлові будівлі та споруди , що розташовані по [ADDRESS] він отримав на підставі рішення загальних зборів власників земельних та майнових паїв КСП «Правда», договору купівлі-продажу, акту прийому - передачі, тобто підставно, що виключає можливість застосування набувальної давності, положення ст. 344 ЦК України до спірних відносин застосуванню не підлягають, а тому в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити , що узгоджується з постановою Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 3-87гс15 де зроблено висновок, що норми статті 334 ЦК України не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до правової позиції висловленої ВСУ постанові від 07.10.2015по справі№1622цс 15,частиною п`ятою статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1. ст. 328 ЦК України). Співвставляючи досліджені докази з нормами права суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.6 ст. 259 ЦПК України в даному судовому засіданні проголошується вступна та резолютивна частина рішення, а складання рішення в повному обсязі відкладається на 10 днів.

Outcome: dismissed