Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідачів про стягнення з них 7515 грн. основного боргу та судових витрат у справі, посилаючись на те, що відповідачі 15.03.2016 року отримали від нього 300 доларів США в рахунок оплати за купівлю житлового будинку. Як зазначає позивач, 16.03.2016 року, оглянувши вказаний будинок, він виявив в ньому недоліки, на ліквідацію яких необхідні були додаткові витрати, тому він відмовився від купівлі цього будинку. Про отримання від позивача 300 доларів США відповідачі склали і надали позивачу відповідну розписку, однак повернути йому вказані кошти вони відмовляються та до цього часу борг не повернуто. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на те, що відповідно до ч.\~2 ст.\~1047 ЦК України на підтвердження отримання грошей може бути подана розписка відповідачів або інший документ, який посвідчує передання відповідачем визначеної грошової суми. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо відповідач своєчасно не повернув суму, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У судовому засіданні представник позивача його вимоги підтримав повністю, уточнивши вимоги про стягнення з відповідачів суми боргу та судових витрат в рівних частках, пояснивши, що насправді сплачена позивачем сума була авансом за купівлю будинку, однак договору укладено не було. Відповідачі у судове засідання не з'явилися в черговий раз, повідомлені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи через оголошення в пресі, про причини неявки суд не повідомили, що є підставою для заочного розгляду справи, а враховуючи думку представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до наступного. Встановлено, що 15.03.2016 року [PERSON] та [PERSON] отримали від [PERSON] в присутності [PERSON] гроші в сумі 300 доларів США в рахунок оплати за купівлю житлового будинку по вул. Першотравневій, 36 в м.Волочиську, що підтверджується даними розписки [PERSON] та [PERSON] (а.с.45), при цьому угоди про завдаток оформлено не було, як і не було в подальшому оформлено договору купівлі-продажу будинку. Поняття позикових відносини і договору позики визначаються положеннями глави 71 ЦК України. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми, має містити умови отримання позичальником в борг із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Досліджуючи договір позики чи боргову розписку, слід виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. З врахуванням пояснень представника позивача та наявної розписки встановлено, що ця розписка не підтверджує факту укладенння сторонами договору позики, оскільки була відсутня передача-прийняття грошової суми саме як позики, тому відсутні підстави для висновку про існування між сторонами договірних зобов'язань по договору позики та виникнення боргового зобовязання по договору позики, однак між сторонами виникла домовленність щодо майбутньої купівлі-продажу будинку, враховуючи, що 15.03.2016 року позивач передав відповідачам 300 доларів США у рахунок придбання у них будинку №36 по вул.Першотравневій в м.Волочиськ, при цьому угоди про завдаток оформлено не було, як і не було оформлено договору купівлі-продажу цього будинку. Згідно ст.ст.546, 547 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, тобто письмового договору між сторонами, яким визначено предмет та істотні умови. Оскільки позивач і відповідачі домовилися укласти договір купівлі-продажу будинку, але відповідно його не оформили, угоди про завдаток також оформлено не було, а наявна в матеріалах справи розписка відповідачів про отримання ними 300 доларів США в рахунок оплати за купівлю житлового будинку по вул.Першотравневій,36 в м.Волочиську не можна вважати договором, яким би стверджувалися наміри та взаємні зобов'язання сторін щодо укладення договору купівлі-продажу будинку, тому передану позивачем суму 300 доларів США відповідачам слід визнати авансом і вона підлягає поверненню в тому розмірі, в якому вона надавалася, незалежно від того, що цю суму коштів відповідачі можуть вважати завдатком. Відповідно до ст.99 Конституції України і Указу Президента України від 25.08.1996 року №762/96 Про грошову реформу в Україні, грошовою одиницею і єдиним законним засобом платежу на території України є гривня. Згідно ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший її порядок не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом, а не за курсом комерційного банку, тому виходячи з викладеного, стягненню мала би підлягати сума 8085 грн., згідно курсу НБУ станом на 09.03.2017 року 26,95 грн. за 1 долар США, що відповідає 300 долларів США, однак враховуючи, що позивач не збільшував свої вимоги, тому позов підлягає задоволенню в зазначеній в позові сумі 7515 грн., тобто повністю. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, серед яких є витрати на правову допомогу та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому з відповідачів в рівних частках слід стягнути судові витрати із сплати судового збору в сумі 551,20 грн., витрати на правову допомогу в сумі 1350 грн. та витрати, пов'язані з двома публікаціями в пресі оголошень про виклик відповідачів на загальну суму 495 грн., а всього на загальну суму 2396,20 грн.

Outcome: approved