Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за кредитним договором. Посилається на те, що згідно договору № SAMDN41000007534513 від 31.05.2006 року відповідачу [PERSON] було надано кредит у розмірі 3000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитних відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат на умовах передбачених дійсним договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості. У зв'язку з порушенням зобов'язання, станом на 09.12.2015 р. за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 14418,87 грн., яка складається з наступного: 1704,71 грн. - заборгованість за кредитом, 12714,16 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. Просять стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 14418,87 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився. В матеріалах справи міститься заява представника позивача [PERSON], який діє згідно довіреності, в якій він просить проводити розгляд справи у його відсутності. Крім того, подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначено, що згідно умов договору банком передано відповідачу кредитну картку зі строком дії до 07/08 з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 3000,00 грн., в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Згідно з умовами кредитного договору б/н від 31.05.2006 р. позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним. При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 4% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, однак позичальник в порушення вимог ст.ст.525,530,629,1054 ЦК України взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим розмір простроченої заборгованості [PERSON] перед банком станом на 21.01.2016 р. складає 1704,71 грн. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору і як вбачається з розрахунку заборгованості, порушення умов договору по поверненню кредитних коштів, сплати відсотків зі сторони [PERSON] мало місце ще до настання дати сплати останніх щомісячних платежів. Згідно умов п.п.5.5.1,5.5.2 кредитного договору при непогашенні кредиту в термін, встановлений п.п.5.2,5.3,5.4 договору заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою на залишок заборгованості з простроченої суми кредиту розрахунок відсотків здійснюється відповідно до п.5.5.2 даного договору з дати виникнення простроченої заборгованості. Розрахунок відсотків за користування кредитом здійснюється з дати списання коштів з позичкового рахунка до майбутньої дати слати відсотків, а також за період, що починається з попередньої дати сплати відсотків по поточну дати сплати відсотків. Розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування відсотків здійснюється на дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з фактичної кількості днів у році. Отже датою 07/08 визначено кінцеву дату для здійснення позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту в розмірі та в строки, встановлені тарифами при відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання своїх грошових зобов'язань за кредитним договором б/н від 31.05.2006 р. та припинення зобов'язання в цілому. Отримані позичальником кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті, тим самим враховуючи, що кредитний договір б/н від 31.05.2006 р. не є розірваним чи припиненим згідно до правових підстав, визначених ст.ст.599,651,654 ЦК України, відповідно до п.4.8 кредитного договору відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування відсотків здійснюється на дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з фактичної кількості днів у році. Отже, датою 07/08 визначено кінцеву дату для здійснення позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту в розмірі та в строки, встановлені тарифами при відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання своїх грошових зобов'язань та кредитним договором б/н від 31.05.2006 р. та припинення зобов'язань в цілому. Так, отримані позичальником кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті, тим самим, враховуючи, що кредитний договір б/н від 31.05.2006 р. не є розірваним чи припиненим відповідно до правових підстав, визначених си.ст.599,651,654 ЦК України, відповідно до п.4.8 кредитного договору відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки умовами кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які реалізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, виходячи з положень кредитного договору, у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань та кредитним договором та наявності простроченої заборгованості по кредиту, зобов'язання сплатити відсотки за час фактичного користування кредитними коштами у позивальника виникає щомісячно, тим самим позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Окрім того, раніше постановлене рішення не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами договору, який не припинив свою дію, нараховані після винесення попереднього рішення суду. Умови та Правила не містять положень, що строк дії договору та строк дії картки це одне й те ж саме поняття та вони співпадають. Строк дії картки не припиняє строку дії договору. Таким чином вважають, що строк погашення кредиту строком дії картки не обмежується, а регламентується строком дії договору. Строк дії договору чітко зазначений в п.9.12 Умов відповідно до якого договір діє на протязі 12 місяців з його підписання. Якщо жодна зі сторін не заявляє про його припинення він автоматично лонгується на такий же термін, якщо жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, оскільки картрахунок відкривається на невизначений строк. Відповідач до цього часу не звертався до банку із заявами про припинення дії договору та з ініціативи банку договір не припинив дію. Отже, договір щорічно продовжує дію на кожні 12 місяців та на даний час діє до 31.05.2017 р., а тому строк позовної давності починає відраховуватися з наступного дня після закінчення строку дії договору. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. Просять стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам за договором б/н від 31.05.2006 р., нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 21.01.2013 р. по 21.03.2016 р. у розмірі 4936,84 грн. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Його представником згідно довіреності [PERSON] суду подано заперечення на позов та уточненні позовні вимоги, в яких вона просить провести розгляд справи у відсутності сторони відповідача. Уточнені позовні вимоги не визнають та просять застосувати наслідки пропущення строку позовної давності з наступних підстав. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому перебіг позовної давності пов'язується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. 04.07.2007 р. банк звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] 4731,58 грн. (2997,30 грн. заборгованості за кредитом, 1734,28 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом). Наказом Хустського районного суду від 06.07.2007 року за заявою ЗАТ КБ «ПриватБанк» з мене стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 19.06.2007 р. - 4731,58 грн. та 40,50 грн. судових витрат. Наказ пред'явлений до виконання 19.02.2009 р. до відділу ДВС Хустського РУЮ, 30.03.2009 р. на погашення вказаної суми відповідачем переказано на користь банку 5299,28 грн. на рахунок ДВС Хустського РУЮ. Оскільки фактично борг, визначений станом на 19.06.2007 р., повернутий [PERSON] 30.03.2009 р., можна погодитися з вимогою банку про стягнення процентів за користування кредитом за період з 20.06.2007 р. до дня зарахування цієї суми 4731,58 грн. на рахунок банку. Як вбачається з розрахунку кошти на рахунок банку з рахунку виконавчої служби на погашення кредиту за наказом надійшли 18.06.2009 р. - 4772,08 грн. З цього моменту у банку виникло право на позов про стягнення процентів до повного погашення боргу 18.06.2009 р., оскільки боржником було погашено тіло кредиту та частина процентів за користування кредитом до 19.06.2007 р., тобто за період з 20.06.2007 р. до 18.06.2009 р. Враховуючи те, що позивач не звертався з позовом до відповідача протягом трьох років від вказаної дати, а звернувся лише у січні 2016 р., то на думку сторони відповідача банком пропущено строк позовної давності, а тому просять застосувати наслідки пропущення строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, матеріали справи №2-н-188/2007 р. за заявою ЗАТ КБ «ПриватБанк» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON], з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що уточнений позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору №SAMFN41000007534513, укладеного 31.05.2006 р. з ЗАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] було надано кредит у розмірі 3000,00 гривень, строком на два роки, зі встановленням на картці кредитного ліміту, сплатою процентів. 06.07.2007 р. Хустським районним судом було видано судовий наказ №2-н-188/2007 р. про стягнення з [PERSON] борг у розмірі 4731,58 грн. та судових витрат на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк». 20.02.2009 року по даному наказу державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №11541162, а 30.03.2009 року виконавче провадження було закінчено у зв'язку із фактичним повним виконання судового рішення (30.03.2009 р. [PERSON] було сплачено суму у 5299,28 грн. в рахунок сплати боргу на рахунок виконавчої служби у Хустському районі) /а.с.22-24/. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1048-1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 261 ЦК України визначено, що за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Як вбачається з наявних матеріалів справи, відповідачем [PERSON] 30.03.2009 р. було внесено на рахунок ДВС Хустського РУЮ суму в рахунок погашення боргу перед позивачем згідно судового наказу, виданого Хустським районним судом від 06.07.2007 р., у розмірі 5299,28 грн. Згідно уточненого позову ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача суму боргу за процентами за період з 21.01.2013 р. по 21.03.2016 р. Враховуючи те, що право вимоги у позивача виникло з дня погашення відповідачем заборгованості, а з позовом позивач звернувся лише в січні 2016 року, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності. Згідно ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки позивачем пропущено загальний строк позовної давності у три роки для пред'явлення вимоги до відповідача [PERSON], суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed