Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач в судове засідання не з'явився, оповіщений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив. Представник позивача пояснив, що під час передвиборчої кампанії на позачергових виборах народних депутатів України 26 жовтня 2014 року в мережі Інтернет 22 жовтня 2014 року було розміщено відеозвернення кандидатів у народні депутати [PERSON] і [PERSON], де у зверненні повідомлялось про наявність доказів того, що побиття однієї особи є справою людей кандидата в народні депутати [PERSON]. Просить визнати недостовірною вказану інформацію та зобов'язати [PERSON] і [PERSON] спростувати поширену ними 22 жовтня 2014 року у відеозверненні до виборців окружного виборчого округу № 143 на позачергових виборах народних депутатів України 26 жовтня 2014 року не пізніше 15 календарних днів з дня набрання чинності рішення суду на сайті «http://www.youtube.com» про те, що є докази того, що побиття особи було зроблено людьми [PERSON]. Також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду 5000 грн., а з [PERSON] 20000 грн. Окрім вказаного просить стягнути сплачений судовий збір 250 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, оповіщений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив. Відповідач [PERSON] та його представник проти заявлених позовних вимог заперечують, пояснили, що вказана позивачем інформація була озвучена [PERSON], діяльність якого не пов'язана зі [PERSON], у зв'язку із чим підстави для обовязку відшкодувати шкоду відсутні. Разом із тим звернулись із зустрічною позовною заявою та пояснили, що у зв'язку із зверненням позивача до суду відповідач з діагнозом гіпертонічний криз знаходився на стаціонарному лікуванні з 27 березня 2015 року по 03 квітня 2015 року, в результаті чого було витрачено на лікування 2904,70 грн. Окрім вказаного після стаціонарного лікування відповідач проходив амбулаторне лікування і витратив в травні 2015 року ще 5740,42 грн., у зв'язку із чим просить стягнути матеріальну шкоду 8800 грн. окрім вказаного просить стягнути моральну шкоду 41199 грн. та судовий збір 507,50 грн. Представник позивача проти зустрічних позовних вимог заперечує, пояснив, що звернення до суду не є підставою для стягнення моральної шкоди, а лікування відповідача не пов'язане зі зверненням позивача до суду з посиланням на медичну документацію, де визначено дату захворювання за шість років до звернення у лікарню. Вислухавши пояснення сторін, думку захисту, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічних позовних вимог належить відмовити. У відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 60, 131 ЦПК України. Роз'ясненнями п.1 постанови № 1 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи», а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Роз'ясненнями п.3, 4, 5, 12 вказаної постанови №1 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У звязку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних обєктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обовязків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Відповідно до статей 94, 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. При цьому суди повинні враховувати такі відмінності: а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію. Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації. Долученою до матеріалів справи інформацією на відеоносії, проти чого сторони не заперечують, а також на роздруківках підтверджено, що під час передвиборчої кампанії на позачергових виборах народних депутатів України 26 жовтня 2014 року в мережі Інтернет 22 жовтня 2014 року було розміщено відеозвернення кандидатів у народні депутати [PERSON] і [PERSON], де у зверненні з боку [PERSON] визначено про необхідність посилення охорони щодо кандидатів у народні депутати та членів їх сімей, а з боку [PERSON] повідомлялось про наявність доказів того, що побиття людини здійснили люди [PERSON] такі собі Мунтян і Саваскій, які працюють на кандидата в народні депутати [PERSON]. Долученими матеріалами кримінального провадження №12014160150002887, яке відкрите за заявою [PERSON] та закрите постановою від 30 листопада 2014 року у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, на підставу яких посилається відповідач, відсутні докази щодо осіб, які спричинили тілесні ушкодження [PERSON] [INFO]. Інші докази до матеріалів справи не долучені. Разом із тим відповідач [PERSON] пояснив, що інформація була оприлюднена [PERSON] на передачі, куди були запрошені біля п'яти осіб, які балотувались на посаду народного депутата. Запрошення проводилось редакцією засобу масової інформації та не було ініціативою кандидатів у народні депутати. З урахуванням вказаного у зв'язку з відсутністю доказів про ініціативу з боку відповідача [PERSON] на оприлюднення інформації, яка була висловлена [PERSON], суд вважає відсутніми підстави для покладення на [PERSON] обов'язку спростувати поширену інформацію та стягнення моральної шкоди. Відповідно до роз'яснень п. 25, 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи» спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. У такому ж порядку здійснюється оприлюднення відповіді особи, права якої порушено. Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати розяснення, що міститься в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5). Крім того, при визначені розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою і не повинен призводити до припинення діяльності засобів масової інформації чи іншого обмеження свободи їх діяльності. З урахуванням вказаного, а також зважаючи на те, що в мережі Інтернет 22 жовтня 2014 року було розміщено відеозвернення російською мовою, а у відповідності до вимог ст. 7 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється державною мовою, суд формулює висновок про визнання недостовірною інформацію в мережі Інтернет та поширену 22 жовтня 2014 року [PERSON] у відеозрвнненні до виборців окружного виборчого округу № 143 на позачергових виборах народних депутатів України 26 жовтня 2014 року про те, що є докази, за якими побиття людини здійснили люди [PERSON] такі собі Мунтян і Саваскій, які працюють на кандидата в народні депутати [PERSON]. Також на [PERSON] покладається обов'язок не пізніше 15 календарних днів з дня набрання чинності рішення суду на сайті «http://www.youtube.com» спростувати поширену ним 22 жовтня 2014 року у відеозверненні до виборців окружного виборчого округу № 143 на позачергових виборах народних депутатів України 26 жовтня 2014 року інформацію про те, що є докази про те, що побиття людини здійснили люди [PERSON] такі собі Мунтян і Саваскій, які працюють на кандидата в народні депутати [PERSON]. Зважаючи на період виборчої кампанії, де посилання на негативну інформацію щодо особи спричиняє наслідки для додаткових зусиль з метою реабілітації серед виборців, суд у відповідності до вимог ст. 23, 1167 ЦК України вважає співмірним із заподіяною шкодою розмір стягнення 10000 грн. (десять тисяч грн.). Разом із тим, відповідності до вимог ст. 1167 ЦК України передбачені підстави для відшкодування моральної шкоди, якими не передбачено відшкодування шкоди, яка завдана пред'явленням позову до суду. Роз'ясненнями п. 16, 17 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи» визначено, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей). Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обовязок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України. Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою предявленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. З урахуванням вказаного не підлягають задоволенню зустрічні позовні вимоги [PERSON] [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди. Окрім вказаного надана ним медична документація сама по собі не підтверджує порушення стану здоров'я відповідача в результаті звернення позивача до суду з даним позовом Пояснення відповідача про наявність причинно-наслідкового зв'язку із зверненням позивача до суду та його зверненням до медичної установи, де він проходив стаціонарне лікування не підтверджені доказами спеціалістів, а пояснення сторін щодо тяжкості захворювання та можливого наслідку є припущенням, яке не може бути підставою для визнання його належним доказом у справі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України розподіляються судові витрати, з урахуванням чого з [PERSON] на користь позивача стягуються 250 грн., оплата яких підтверджена квитанцією від 23 жовтня 2014 року.

Outcome: partial