Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, який обґрунтовує тим, що [PERSON] з 15.09.1997 року призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Відповідно до Постанови КМУ від 17.07.2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення, позивачу також проводилось нарахування та виплата суми індексації пенсії. У травні 2015 року відповідач повідомив головне управління, що не працює з 05.05.2015 року та одночасно подав заяву про проведення індексації його пенсії. При цьому, базовий місяць для проведення індексації визначається програмним забезпеченням на підставі наявної інформації в електронній пенсійній справі. Втручання в алгоритм розрахунку на рівні спеціаліста головного управління виключений та може проводитися лише виробником програмного забезпечення. Відповідно базовий місяць для проведення індексації був січень 2009 року, підстави для проведення індексації пенсії були відсутні. Після доопрацювання програмного забезпечення у серпні 2015 року, в результаті індивідуального розрахунку справи була нарахована індексація з червня 2015 року, базовий місяць для проведення індексації був встановлений жовтень 2009 року. Однак, після проведення головним управлінням відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» масового перерахунку пенсій особам, яким призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», було виявлено, що для проведення індексації пенсії відповідачу згідно Постанови КМУ від 17.07.2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації пенсії грошових доходів населення», ПВП ДКГ невірно розрахувало базовий місяць для проведення індексації пенсії. А саме, замість базового місяця жовтня 2012 року ПВП ДКГ проводила розрахунок індексації пенсії відповідача виходячи з базового місця жовтень 2009 року. Як наслідок базовий місяць жовтень 2009 року програмним забезпеченням був замінений на жовтень 2012 року та переглянуто розмір індексації нарахованої та виплаченої за період 01.06.2015-30.04.2016 року. Внаслідок рахункової помилки пенсія зменшилась на 185,21 грн., виникла переплата індексації пенсії в сумі 2004,31 грн., нарахована та виплачена за період 01.06.2015 -30.04.2016 року. Листами № 8894/03.01 від 11.07.2016 року, № 11290/03.02 від 16.09.2016 року та в телефонному режимі головне управління повідомляло відповідачу про наявність переплати пенсії в сумі 2004,31 грн. та необхідність повернення зайво виплачених коштів. Однак, вказану суму переплати відповідач не повернув та згоди на утримання з пенсії не дав. Зазначає, що з огляду на те, що програмним забезпеченням допущено рахункову помилку при розрахунку суми індексації пенсії відповідачу, то сума переплати пенсії у розмірі 2004,31 грн. повинна бути відшкодована гр. [PERSON] А тому просить суд стягнути з [PERSON] на користь ГУ ПФ України в Закарпатській області надміру виплачену суму індексації пенсії за період 01.06.2015 -30.04.2016 року в розмірі 2004,31 грн. В судовому засіданні представник позивача надав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та просив суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що нарахування індексації і її виплата проведена пенсійним фондом добровільно, її отримання забезпечувало його існування та життєдіяльність, ним не вчинено жодних дій, які б свідчили про його недобросовісність в отриманні пенсії. Просив суд відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] з 15.09.1997 року отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Судом встановлено, що [PERSON] проведено перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік». Водночас, замість проведення розрахунку індексації виходячи з базового місяця жовтень 2012 року, внаслідок рахункової помилки проведено індексацію пенсії виходячи з базового місця жовтень 2009 року. Після заміни програмним забезпеченням базового місяця жовтень 2009 р. на жовтень 2012 р. пенсія зменшилась на 182,21 грн. в результаті чого виникла переплата індексації пенсії в сумі 2004,31 грн. за період з 01.06.2015-30.04.2016р. Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначено Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, який затверджений постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003 року. Згідно з п. 4 вищезазначеного Порядку, у разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої ст. 49 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» \~ решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України\~не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, законом визначено дві умови, за наявності яких можливе повернення надміру сплаченої суми пенсії: по-перше, якщо така виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум та наявність рахункової помилки покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~передбачено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» \~ суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові, стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями чи підроблених документів тощо. Позивачем не надано, а судом не встановлено жодних доказів зловживань з боку відповідача [PERSON], що стверджували б про його недобросовісність при нарахуванні розміру пенсії та отриманні надмірної суми пенсії. Наведені у вищезазначених нормативно-правових актах умови, за яких можливо повернення безпідставно отриманої пенсії, яка була виплачена позивачем відповідачу, також не знайшли свого підтвердження. Окрім того, оскільки у п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України\~законодавець чітко визначає характер помилки, яка може бути підставою для повернення коштів, а саме - рахункова помилка, то можна дійти висновку, що не всі помилки є підставою для повернення надміру сплачених пенсій, а лише ті, які пов'язані з помилками у розрахунках (арифметичні). Як вбачається з п. 24 Постанови від 24.12.1999 № 13 Верховного Суду України, до лічильних\~\~помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору. Водночас, до позовної заяви не долучено доказів, зокрема, висновку ревізії, акту перевірок чи службового розслідування, на підставі яких є можливим встановлення причини виникнення помилки при нарахуванні пенсії. Отже, без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача, та наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, відсутні підстави для стягнення з неї надмірно виплаченої суми пенсії відповідно до\~ст. 1215 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст.12, ч. 1 ст. 13, ст.\~81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу,\~ в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатсткій області до [PERSON] про стягнення переплати пенсії. Крім того, у справі «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04, остаточне рішення від 20.01.2012 року) Європейський суд з прав людини у пункті 71 рішення вказав: «… потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). На підставі наведеного,

Outcome: dismissed