Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, посилаючись на те, що рішенням Хустського районного суду від 28.11.1991 року було розподілено спадкове майно після смерті [PERSON] між її дітьми. Старший брат і сестра відмовились від своїх часток в спадщині на користь відповідача [PERSON] і останній отримав 3/4 частини спадщини. Рішенням суду від 28.11.1991 року було постановлено: за [PERSON] визнати право власності на житловий будинок №66 в с.Драгово-Кічерели Хустського району; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість 1/4 частки спадкового майна в розмірі 2352 крб.75 коп. Відповідач [PERSON] не сплатив позивачу суму , визначену судом 2352,75 крб. Рішення суду відповідачем в цій частині не виконано, хоч позивачка зверталася до відділу виконавчої служби для примусового виконання рішення суду. Відповідач не бажав сплатити позивачці вартість 1/4 частини спадкового майна, і в 2003 році остання поселилася в літній кухні, яка побудована окремо біля будинку в с.Драгово-Кічерели,66 Хустського району, де вона має город і земельну ділянку. На підставі рішення Хустського райсуду від 28.11.1991 року Драгівською сільською радою 05.08.2011 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на будинок №66 в с.Драгово-Кічерели Хустського району за [PERSON] в цілому, включивши відповідачу і 1/4 частку спадщини, яка належить позивачці і не відшкодована їй відповідачем, і Хустським ДПТІ зареєстровано за відповідачем право власності на вказаний будинок. На підставі наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь суму в розмірі 20 352,75 грн. компенсації за 1/4 частку спадкового майна, яка не відшкодована. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задоволити в повному обсязі посилаючись на те, що відповідачем не відшкодовано на користь позивачки вартість 1/4 частки спадкового майна в розмірі 2352 крб.75 коп., яка присуджена згідно рішення Хустського районного суду від 28.11.1991 року. Позивачка зверталась до відділу ДВС Хустського РУЮ для примусового виконання вказаного рішення, однак дана сума стягнута не була про, що свідчить постанова про повернення виконавчого документу від 18.08.1992 року. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд у їх задоволенні відмовити повністю, застосувавши до правовідносин між сторонами строк позовної давності. Пояснив суду, що постанова про повернення виконавчого документу від 18.08.1992 року на його думку є підробленою, оскільки державна виконавча служба була створена 1999 році. У відділі ДВС Хустського РУЮ не перебувало на виконанні виконавче провадження №2-14/1991 р. з примусового виконання виконавчого листа №2-14/1991 р. виданого 19.03.1992 року Хустським райсудом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми згідно відповіді відділу ДВС Хустського РУЮ наданої на запит суду. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Хустського райсуду Закарпатської суду від 28.11.1991 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спадкового майна за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок №66 в с.Драгово-Кічерели Хустського району; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] вартість 1/4 частки спадкового майна в розмірі 2352 крб.75 коп. На підставі рішення Хустського райсуду від 28.11.1991 року Драгівською сільською радою 05.08.2011 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на будинок №66 в с.Драгово-Кічерели Хустського району за [PERSON] в цілому, і Хустським ДПТІ зареєстровано за відповідачем право власності на вказаний будинок. Сторона позивача в обґрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми в розмірі 20 352,75 грн. за 1/4 частку спадкового майна посилається на те, що відповідач [PERSON] не сплатив позивачу суму , визначену судом 2352,75 крб. Рішення суду відповідачем в цій частині не виконано, хоч позивачка зверталася до відділу виконавчої служби для примусового виконання рішення суду, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 18.08.1992 року винесена при примусовому виконанні виконавчого листа №2-14/1991 р. виданого 19.03.1992 року Хустським райсудом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 2375 грн.75 коп. З відповіді відділу ДВС Хустського РУЮ наданої на запит суду вбачається, що у відділі ДВС Хустського РУЮ не перебувало на виконанні виконавче провадження №2-14/1991 р. з примусового виконання виконавчого листа №2-14/1991 р. виданого 19.03.1992 року Хустським райсудом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми. Представник відповідача [PERSON] ставить питання про застосування позовної давності щодо позовних вимог [PERSON], так як вона пропустила строк звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність, у межах якої особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється тривалістю у три роки. З матеріалів справи вбачається, що позивачем подано позов до суду 20.11.2013 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Представник відповідача в судовому засіданні просив суд застосувати строк позовної давності. Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Сторона позивача не представила суду доказів поважності причин пропуску строку позовної давності. Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми за частку спадкового майна, слід відмовити у звязку із спливом строку позовної даності.

Outcome: dismissed