Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач звернлався до суду із вказаним позовом, в якому вказала, що 06.04.2010 р. між нею та ФОП [PERSON] було укладено трудовий договір, який зареєстрований в Житомирському міському центрі зайнятості. Посилаючись на те, що [PERSON] уникає від зустрічей з нею, її заяву про звільнення її за власним бажанням залишив без реагування, тому просить: «Винести рішення, яким розірвати трудовий договір, укладений між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] від 06.04.2010 р. № 06501000804, а саме: на підставі закону, ст.41 ч.1 КУпАП і частиною третьою статті 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, а саме: невиконання умов договору, несплата заробітної плати. Зобовязати міській центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір № 06501000804 між ФОП [PERSON] та нею від 06.04.2010 р. Стягнути з [PERSON] на її користь 20 000 грн. моральної шкоди». Позивач в судове засідання не з'явилась, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала з викладених у ньому підстав, проти винесення заочного рішення не заперечила. Представник Житомирського міського центру зайнятості в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. При вирішенні спору покладався на розсуд суду. Відповідач, яка була повідомлена про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з»явилася і не надіслала заяви про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Спірні правовідносини регулюються ст.38 КЗпП України, відповідно до якої працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні, та Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 р. № 260, згідно з яким у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково фізична особа робить в трудовому договорі запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України. Зняття трудового договору з реєстрації з органах служби зайнятості проводиться за участю працівника та роботодавця. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 02.04.2010 р. між ФОП [PERSON] та працівником [PERSON] було укладено трудовий договір на невизначений строк, про що в трудовій книжці позивача зроблено відповідний запис під № 9 (а. с. 11). В 19.05.2014 р. [PERSON] звернулася до відповідача із заявою про розірвання трудового договору (а. с. 12). Однак на час розгляду справи відповідач не розірвав трудовий договір, не вніс відповідний запис до трудової книжки позивача та не з'явився до Житомирського міського центру зайнятості для знання договору з реєстрації. Враховуючи те, що дії відповідача ФОП [PERSON] суперечать наведеним положенням ст.38 КЗпП України та «Порядку», суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині розіорвання трудового договору. Разом з тим, враховуючи, що суду не надано доказів того, що позивач після закінчення декретної відпустки - з серпня 2013 року позивач вийшла на роботу та виконувала трудові обов'язки, а також те, що відповідно до довідки Фонду соціального страхуваня з тимчасової втрати працездатності ФОП [PERSON] з 2011 року звітуватися припинив, суд дійшов до висновку про те, що позов в частині звільнення позивача за ч.3 ст.38 КЗпП України (в зв'язку з невиконанням законодавства про працю) є безпідставним і тому розриває трудовий договір за ч.1 ст.38 КЗпП України (за власним бажанням). Оскільки заява позивача до відповідача про розірвання договору датована 19.05.2014 р., то відповідно до положень ст.38 КЗпП України, суд розриває договір датою через два тижні, тобто - 02.06.2014 р. Суд погоджується з доводами позивача про те, що діями відповідача їй завдано моральної шкоди, що полягала в тому, що вона тривалий час докладала зусиль для пошуку відповідача та розірвання договору у судовому порядку. Враховуючи характер моральних страждань, їх тривалість, суд стягує з відповідача на користь позивача 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Як похідна, підлягає задоволенню вимога про зобов'язання Житомирського міського центру зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial