Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, за участю третіх осіб без самостійних вимог: ПАТ КБ «Надра», [PERSON], [PERSON], Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 06 травня 2006 року між [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступник ТОВ «ОТП Факторинг Україна») був укладений кредитний договір №CL-800/046/2006 про надання кредиту у розмірі 24\~063,39 дол. США. Для забезпечення повного та своєчасного виконання [PERSON] зобовязань перед позивачем та кредитним договором, 06.05.2006 року між сторонами був укладений договір застави автотранспортного засобу №PCL-800/067/2006, що посвідчений у цей день приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним номером 732. 09.10.06 р до Договору застави було внесено зміни, шляхом укладенням додаткової угоди від 10.10.2006 року. Відповідно до цих змін предметом договору застави є легковий автомобіль Peugeout 307 XSI 2.0 E 5 D, реєстраційний №АО 1412 АЕ; рік випуску 2006; колір сірий. В середині березня 2015 року позивачу стало відомо, що міським відділом Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції відносно вищевказаного автомобіля, який перебуває у заставі позивача, накладено арешт на користь третіх осіб. Використовуючи надане право, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду із позовом, який в подальшому уточнив, про зняття арешту та зняття з розшуку легкового автомобіля Peugeout 307 XSI 2.0 E 5 D, реєстраційний №АО 1412 АЕ, що належить на праві власності [PERSON] і знаходиться у заставі ТОВ «ОТП Факторинг України» згідно договору застави автотранспортного засобу № PCL-800/067/2006 від 06.05.2006 року. В судове засідання представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» [PERSON] не зявився, але подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без їх участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився повторно, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (оголошення в газету «Новини Закарпаття» №21(4486) від 23 лютого 2016 року), про причини не явки суд не повідомив, а тому суд в порядку ч.4 ст.169 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Представник МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції [PERSON] в судове засідання не зявився, але надіслав суду клопотання, в якому просить розглянути справу без їх участі. Представник ПАТ КБ Надра у судове засідання, будучи належним чином повідомленим, не зявився. [PERSON] у судове засідання, будучи належним чином повідомленим, не зявився. [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надіслала суду клопотання, проти визнання позову заперечила. Представник Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород у судове засідання, будучи належним чином повідомленим, не зявився. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено по справі, 06 травня 2006 року між [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступник ТОВ «ОТП Факторинг Україна») був укладений кредитний договір №CL-800/046/2006 про надання кредиту у розмірі 24\~063,39 дол. США. Для забезпечення повного та своєчасного виконання [PERSON] зобовязань перед позивачем та кредитним договором, 06.05.2006 року між сторонами був укладений договір застави автотранспортного засобу №PCL-800/067/2006, що посвідчений у цей день приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним номером 732.09.10.06 р до Договору застави було внесено зміни укладенням додаткової угоди від 10.10.2006 року. Відповідно до цих змін предметом договору застави є легковий автомобіль Peugeout 307 XSI 2.0 E 5 D, реєстраційний №АО 1412 АЕ; рік випуску 2006; колір сірий. Судом достовірно встановлено, що позивач не може скористатись своїм право на звернення стягнення на заставне майно для задоволення своїх вимог за основним зобовязанням позичальника, оскільки спірне рухоме майно обтяжено МВ ДВС Ужгородського МРУЮ: - постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.02.2013 року в інтересах ПАТ КБ «Надра»; - постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.08.2013 року в інтересах ПАТ КБ «Надра»; - постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.10.2013 року в інтересах [PERSON]; - постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.07.2013 року в інтересах [PERSON]; - постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.09.2009 року в інтересах держави; - постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.03.2013 року в інтересах ПАТ «ОТП Банк»; - постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.03.2012 року в інтересах ПАТ «ОТП Банк»; - постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.07.2012 року в інтересах УПФУ в м. Ужгороді. Також судом встановлено, що заставне майно, яке належить [PERSON] оголошено в розшук наступними постановами: - постановою про розшук майна боржника від 20.10.2010 року ВП №20720005; - постановою про розшук майна боржника від 19.03.2012 року ВП №31751440; - постановою про розшук майна боржника від 17.09.2007 року ВП №4384701; - постановою про розшук майна боржника від 20.10.2010 року ВП №20721276; - постановою про розшук майна боржника від 19.03.2012 року ВП №31751311; - постановою про розшук майна боржника від 25.07.2012 року ВП №33018385. Оцінивши докази, зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи, у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У відповідності до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Згідно ч. 5 ст. 18 Закону України «Про заставу» якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. Частиною 1 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У відповідності до ч. 5 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» у всіх інших\~\~ випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги що зобов'язання, забезпечене заставою, не виконано, заставодержатель має переважне право на звернення стягнення на предмет застави, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved