Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.\~\~В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що на балансі КЕВ м. Львова МО України перебуває будинок №5 по вул. Княгині Ольги у м. Львові, який має статус гуртожитку для проживання сімей, відповідачі на законних підставах проживали у кімнаті гуртожитку за адресою: м. Львів, вул. Княгині Ольги, 5, однак з 2014 року виселилися і не проживають більше 1-го року, що підтверджується відповідними актами. Кімнату у гуртожитку квартирно-експлуатаційним органам встановленим порядком не здали. У звязку з цим вважає, що тимчасова відсутність відповідачів триває більше шести місяців і є підстави для визнання особи, що втратила право на користування жилим приміщенням. Просить постановити рішення, яким визнати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратила право користування кімнатою за адресою: м. Львів, вул. Княгині Ольги, будинок 5 з підстав, передбачених ст. ст.\~71,\~72,\~163 ЖК України.\~\~ В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі та представник відповідачів в судове засідання не зявилися, подали заяву про слухання справи без їх участі, позовні вимоги заперечили, подавши письмові заперечення та пояснили, що [PERSON] та члени його сімї проживають у гуртожитку на законних підставах, з гуртожитку не виселялись, є докази проживання [PERSON] та членів його сімї у кімнаті гуртожитку. Згідно довідки №345 від 09.09.2015 року з місця проживання та про склад сімї [PERSON] та члени його сімї дружина [PERSON],син дружини [PERSON] проживають у гуртожитку за адресою: м. Львів, вул. Княгині Ольги, 5 кім 25. [PERSON] є працівником Збройних Сил Міністерства оборони України, про що свідчить довідка №724 від 23.09.2015 року видана Будинкоуправління №4 (Липники) КЕВ м. Львова МО України та копія його трудової книжки, що вказує на причетність до організації якій належить житлове приміщення. Окрім цього [PERSON] є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою МСЕ та висновком про настання інвалідності. Він постійно сплачує квартирну плату та комунальні послуги за користування житловою кімнатою, про що є відповідні квитанції за останні три роки. У приміщенні кімнати №25 знаходяться його майно та особисті речі, а також речі членів його сімї. Зазначає, що визнання відповідачем його доньки [PERSON] є безпідставним, оскільки з 2009 року вона не проживає та не зареєстрована за вказаною адресою, а проживає за місцем навчання. Просять в задоволенні позову відмовити. Згідно ч. 2\~\~ст. 197 ЦПК України\~ у разі неявки в судове засідання всіх\~\~осіб,\~ які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до\~\~\~\~ положень\~\~ЦПК України\~\~\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності\~\~\~\~ осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу\~\~\~\~ за\~\~\~\~ допомогою звукозаписувального\~ технічного\~ засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що у задоволенні\~\~первісного позову слід відмовити, зустрічний позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст.11 ч.1 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 61 ЖК України\~користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. У відповідності до\~ст. 9 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно положень ст.ст.\~127,\~130 ЖК України\~гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання. Порядок користування житловою площею в гуртожитку визначається законодавством України. В судовому засіданні встановлено, що будинок 5 у м. Львові по вулиці Княгині Ольги є відомчим, перебуває на балансі квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова Міністерства Оборони України та використовується як гуртожиток для проживання військовослужбовців, службовців, працівників та членів їх сімей. Відповідно до\~ст. 129 ЖК України\~на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація\~\~підприємства, установи, організації\~видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Судом встановлено, що відповідачу видано ордер №19 від 21.05.2008 року на вселення в гуртожиток за адресою: м.Львів, вулиця Княгині Ольги, будинок 5. Звертаючись до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірною кімнатою номер 25, позивач послався на ст. ст.\~71,\~72 ЖК України, які регулюють збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами та порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинках державного і громадського житлового фонду, які зареєстровані на умовах договору житлового найму. Однак, судом встановлено, що кімната 25 в будинку 5 ум. Львові по вул. Княгині Ольги є гуртожитком та особи, які в ній зареєстровані, мають право на користування ліжко-місцями в цій кімнаті. Посилання позивача на те, що відповідач не проживає у гуртожитку більше шести місяців не знайшло свого підтвердження, оскільки відповідачем надано відповідні докази. Так, згідно довідки №345 від 09.09.2015 року з місця проживання та про склад сімї [PERSON] та члени його сімї дружина [PERSON], син дружини [PERSON] проживають у гуртожитку за адресою: м. Львів, вул. Княгині Ольги, 5 кім 25. [PERSON] є працівником Збройних Сил Міністерства оборони України, про що свідчить довідка №724 від 23.09.2015 року видана Будинкоуправління №4 (Липники) та копія його трудової книжки, що вказує на причетність до організації якій належить житлове приміщення. [PERSON] є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою МСЕ та висновком про настання інвалідності. Відповідач сплачує квартирну плату та комунальні послуги за користування житловою кімнатою, що підтверджується квитанціями. У приміщенні кімнати №25 знаходяться його майно та особисті речі, а також речі членів його сімї. Статтею 125 Житлового Кодексу визначено категорії осіб, яких не може бути виселено без надання іншого жилого приміщення, а саме: інвалідів війни та інших інвалідів з числа військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті СРСР чи при виконанні інших обовязків військової служби, або внаслідок захворювання, звязаного з перебуванням на фронті; учасників Великої Вітчизняної війни, які перебували у складі діючої армії; сімї військовослужбовців і партизанів, які загинули або пропали безвісти при захисті СРСР чи при виконанні інших обовязків військової служби; сімї військовослужбовців; інвалідів з числа осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обовязків; осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років; осіб, що звільнені з посади, у звязку з якою їм було надано жиле приміщення, але не припинили трудових відносин з підприємством, установою, організацією, які надали це приміщення; осіб, звільнених у звязку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників; пенсіонерів по старості, персональних пенсіонерів; членів сімї померлого працівника, якому було надано службове жиле приміщення; інвалідів праці І і ІІ груп, інвалідів І і ІІ груп з числа військовослужбовців і прирівняних до них осіб;одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed