Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області пред`явив до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення безпідставно набутої пенсії в сумі 7787,18 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 06 липня 2015 року відповідачу [PERSON] було призначено пенсію за віком у Тернопільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області. Однак, у зв`язку із проведенням масового перерахунку з 01 квітня 2018 року з некоректним розрахунком страхового стажу (застосовано коефіцієнт 0,37, правильний 0,34167) виникла переплата пенсії за період із 01 квітня 2018 року по 31 травня 2020 року в сумі 7787,18 гривень. Представник позивача вказує, що у даному випадку мала місце рахункова помилка об`єднаного управління, внаслідок якої відповідачу за період з 01 квітня 2018 року по 31 травня 2020 року утворилася переплата пенсії в сумі 7787,18 гривень. Покликаючись на наведене, позивач вважає, що вказані грошові кошти є безпідставно набутими відповідачем та підлягають поверненню відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 березня 2021 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представника позивача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Гордутка Ю.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Судом установлено: \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за віком. \~ \~ \~ \~Згідно Довідки, виданої 26 травня 2020 року Відділом з питань перерахунку пенсій №12 Головного Управління Пенсійного фонду України Тернопільській області, розглянувши пенсійну справу ВЗ№20 814755 одержувача пенсії [PERSON] установлено переплату у розмірі 7787,18 гривень, яка виникла за період із 01 квітня 2018 року по 31 травня 2020 року, у зв`язку із некоректним розрахунком страхового стажу (коефіцієнт 0,37, вірний 0,34167), масовим перерахунком некоректно зарахувався стаж за період перебування на обліку у центрі зайнятості (масовий перерахунок по стажу з 01.04.2018). \~ \~ \~ \~Як убачається із повідомлення від 28 травня 2020 року за №606/04-11 від 28 травня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зверталося до відповідача [PERSON] з вимогою про відшкодування переплаченої пенсії за період з 01 квітня 2018 року по 31 травня 2020 року в сумі 7787,18 гривень. \~ \~ \~ \~20 серпня 2020 року відповідач [PERSON] звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із письмовою заявою, у якій зазначив про те, що із сумою надміру виплаченої пенсії у розмірі 7787,18 гривень ознайомлений та просить не стягувати вказану суму із його пенсії. \~ \~ \~ \~В добровільному порядку вказана сума переплаченої пенсії відповідачем не повернута. \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В силу вимог ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Положеннями ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Відповідно до вимог ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Таким чином, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14 та від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковими для судів. В матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] вчинив будь-які зловживання зі свого боку або подав Управлінню недостовірні дані під час нарахування та виплати йому пенсії. Щодо тверджень позивача про наявність рахункової помилки з його боку, суд виходить з наступного. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 13 від 24 грудня 1999 року, «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Позивачем не доведено факту наявності рахункової помилки, оскільки відсутні докази (наприклад, висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування тощо), по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою як стверджує позивач, а не помилкою, пов`язаною, наприклад, з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії. Таким чином, сам факт виплати пенсії [PERSON] , де до основного розміру пенсії, у зв`язку із у зв`язку із проведенням масового перерахунку з некоректним розрахунком страхового стажу (коефіцієнт 0,37, вірний 0,34167) не можна вважати рахунковою помилкою, оскільки відсутні докази, на підставі яких можна встановити причину виникнення таких розбіжностей. Крім того, пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії». За таких обставин, враховуючи те, що на підставі зібраних у справі доказів судом не встановлено факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів пенсії у розмірі 7787,18 гривень як і не встановлено наявності рахункової помилки, то відповідно до статті 1215 ЦК України, зазначена сума поверненню не підлягає. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Однак, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір не у повному обсязі. Зокрема, як убачається із долученого до матеріалів позовної заяви платіжного доручення №466 від 09 березня 2021 року, при зверненні до суду із вказаним позовом Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області сплачено судовий збір у розмірі 908 гривень. Згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 2270 гривень і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 794500 гривень. Таким чином,\~з огляду\~на те,\~що у\~задоволенні позовних\~вимог відмовлено,\~позивачу слід\~сплатити недоплачену частину суми судового збору у розмірі 1362 гривні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed