Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № Ю80.009.72054 від 20.01.2009 року, посилаючись на те, що відповідач отримав у позивача кредит в розмірі 5 685 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 30,65 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 18 місяців та зобов'язався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 10.12.2013 року за відповідачем наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 19 532 грн. 97 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суду надав копії довідки про відсутність заборгованості, додаткової угоди до кредитного договору № Ю80.009.72054 від 20.01.2009 року та квитанції на підтвердження погашення заборгованості. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за вказаним договором з боржника. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 20 січня 2009 року між ВАТ «Плюс Банк» (найменування якого змінено на ПАТ «Ідея Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № Ю80.009.72054 (а.с.7,8), за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит на поточні потреби в розмірі 5 685 гривень та зобов'язався повернути кредит протягом 18 місяців. Відповідно до пункту 1.4. кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 30,65 % річних. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Станом на 10 грудня 2013 року, згідно довідки про стан заборгованості за кредитним договором № Ю80.009.72054 від 20.01.2009 року (а.с.2), заборгованість відповідача за кредитними зобов'язаннями становить 19 532 грн. 97 коп., з яких: прострочений борг - 4 475 грн. 49 коп., прострочені проценти - 7 807 грн. 84 коп., строкові проценти - 98 грн. 56 коп., нарахована плата за кредитне обслуговування - 119 грн. 42 коп., прострочена плата за кредитне обслуговування - 300 грн. 02 коп., пеня - 6 176 грн. 64 коп., віндикаційні витрати - 555 грн. За змістом ст. 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Відповідно до п. 2 додаткової угоди № Ю80.009.72054/1 від 27.03.2014 року до Кредитного договору № Ю80.009.72054 від 20.01.2009 року (а.с.31) сторони погодили умови дострокового припинення кредитного договору, а саме, у випадку, якщо позичальник поверне Банку у строк до 5 банківських днів від дати укладання цієї Додаткової угоди частину отриманого ним у фактичне користування кредиту в сумі 6 015 грн. 45 коп., Банком здійснюється прощення боргу в сумі 12 540 грн. Про прощення боргу Банк повідомляє Позичальника письмово. У випадках прощення Банком боргу Позичальника у порядку та на умовах цього пункту Додаткової угоди зобов'язання Позичальника про сплату Банку боргу у відповідній сумі припиняються, Кредитний договір вважається припиненим. Оскільки принцип свободи договору є одним з основних принципів зобов'язальних правовідносин, то сторони вправі припинити існуюче між ними зобов'язання за домовленістю. Укласти договір про припинення зобов'язання сторони можуть як до початку виконання зобов'язання, так і в процесі його виконання. Позичальник [PERSON] свої зобов'язання за додатковою угодою виконав належним чином, погасивши борг у розмірі та в строк встановлений цією угодою, що підтверджується копією квитанції № 152615 від 27.03.2014 року (а.с.32). Відповідно до ст. ч. 1 статті 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. А отже, прощення боргу є одним із видів припинення зобов'язання за волею учасників (кредитора). Кредитору надається право звільнити боржника від його обов'язків. Кредитор підтвердив факт належного виконання зобов'язань позичальником за додатковою угодою № Ю80.009.72054/1 від 27.03.2014 року, на підтвердження чого надав довідку про відсутність кредитної заборгованості (а.с.30). У зв'язку із прощенням кредитором боргу боржника [PERSON] за договором № Ю80.009.72054 від 20.01.2009 року, зобов'язання боржника [PERSON] суд вважає припиненими на підставі ч. 1 ст. 605 ЦК України. А тому обов'язок перед банком щодо сплати кредитної заборгованості у нього відсутній. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № Ю80.009.72054 від 20.01.2009 року є безпідставними, а тому в їх задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 20, 526, 527, 605, 610, 611, 612, 1054, 1050 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 74, 88, 197 ЦПК України,

Outcome: dismissed