Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та моральної шкоди. Мотивував свої вимоги тим, що він 07 травня 2013 року був звільнений за власним бажанням з посади начальника врегулювання збитків ПАТ «СК «Здорово» на підставі наказу № 37-004/13-К «По особовому складу про звільнення з роботи» від 24 квітня 2013 року. В день звільнення підприємство не провело з ним повного розрахунку, а зокрема не виплатило заробітну плату, яка була виплачена 15 липня 2013 року, а тому він звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 8864 гривні 70 копійок та моральну шкоду у розмірі 5000 гривень. Позивач надіслав до суду заяву з клопотанням слухати справу у його відсутність. Просив позовні вимоги задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить вручення судової повістки за адресою місцезнаходження. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Про причину неявки суд не повідомив, однак просив ухвалити рішення за його відсутності з врахуванням письмових заперечень долучених до матеріалів справи. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 07 травня 2013 року позивач був звільнений за власним бажанням з посади начальника врегулювання збитків ПАТ «СК «Здорово» на підставі наказу № 37-004/13-К «По особовому складу про звільнення з роботи» від 24 квітня 2013 року. З матеріалів платіжного доручення № 185 від 15 липня 2013 року вбачається, що [PERSON] було перераховано суму невиплаченої заробітної плати у повному розмірі, яка становить 4391 гривню 54 копійки. Тобто на день звільнення [PERSON], підприємство мало заборгованість перед останнім по невиплаченій заробітній платі у розмірі 4391 гривень 54 копійки без суми ПДВ. Суд вважає доведеним той факт, що в день звільнення [PERSON] з ним не було проведено повного розрахунку. Право на справедливий судовий розгляд, визначене ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. З врахуванням недотримання адміністрацією ПАТ «СК «Здорово» правил ст. 116 Кодексу законів про працю України, щодо виплати [PERSON] всіх сум, що належать йому до виплати при звільненні та з врахуванням наявності затримки розрахунку при звільненні, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача з посиланням на застосування правил ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України. Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З довідки про середню заробітну плату(дохід) (для розрахунку виплат на випадок безробіття) від 09 грудня 2013 року за підписом керівника ПАТ «СК «Здорово» вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 138 гривень 81 копійку. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення суми середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, суд покладає в основу рішення наступний розрахунок: 138 гривень 81 копійка (середньоденний заробіток) Х 48 дні = 6662 гривні 88 копійок і вважає за необхідне стягнути з відповідача на його користь зазначену суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07 травня 2013 року по 15 липня 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В ході судового розгляду позивачем було надано докази, які об'єктивно свідчать про те, що несвоєчасна виплата йому заробітної плати призвела до втрати ним нормальних життєвих зв'язків та він був змушений здійснити додаткові зусилля для організації свого життя. Суд вважає, що ці обставини позивачем належно доведені, а тому позовна вимога в частині відшкодування [PERSON] моральної шкоди підлягає задоволенню частково у розмірі 1000 гривень, з врахуванням принципу розумності та справедливості. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково. Питання про судові витрати вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь держави Україна 229 гривень 40 копійок та 45 гривень 88 копійок судового збору, яким оплачуються вимоги майнового та немайнового характеру (моральна шкода пропорційно задоволеній сумі).

Outcome: partial