Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житлом, а саме: житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]. В позові вказано, що позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], де зареєстровані на проживання відповідачі - його колишня дружина та діти. Оскільки відповідачі перешкоджають користуватися житлом, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом, а саме: житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] та зняти з реєстраційного обліку. Позивач в судове засідання не з'явився. Подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоч про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступне. 02.09.2005 року позивач придбав земельну ділянку площею 0,0512 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та розташована на землях, що знаходяться на території Івано-Франківської міської ради, за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі - продажу земельної ділянки та житлового будинку, посвідченим 02.09.2005 року нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] Вказані земельна ділянка та житловий будинок належать позивачу на праві приватної власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.06.2006 року. Згідно копії витягу із рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 03.03.2009 року №104 позивачу надано дозвіл на індивідуальне житлове будівництво на земельній ділянці на [ADDRESS]. Згідно копії витягу із рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 11.10.2011 року №632 індивідуальному житловому будинку позивача присвоєно поштову адресу - [ADDRESS]. Відповідачі зареєстровані в житловому будинку [ADDRESS], що підтверджується копією будинкової книги. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.4 ст.311 ЦК України, фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позивачем не представлено належних доказів, що відповідачі втратили право користування житловим будинком. Крім цього, у позові зазначає, що відповідачі зареєстровані та проживають у житловому будинку. В п.2 ст.13 ЦК України зазначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (п. 3 ст. 13 ЦК України). В п.6 ст.13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до п.3 ст.16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. У зв'язку з цим, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed