Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою в якій просить стягнути із відповідача заборгованість за договором банківського вкладу у розмірі 82316,00 грн. В обгрунтування позову покликається на те, що 04.10.2013 між сторонами укладено договір банківського вкладу, згідно з яким позивачем розміщено у банку строковий вклад у розмірі 71000,00 грн. із виплатою процентів, нарахованих на вклад за ставкою 21 % річних та стоком дії договору з урахуванням пролонгації по 04.06.2014. Однак, відповідачем умови договору були порушенні, оскільки на вимогу позивача повернути кошти відповідач цього не зробив, а тому у відповідності до ст.ст.530, 629, 1058 ЦК України просить позов задовольнити. Разом із тим, судовий збір просить покласти на відповідача. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю та просять такий задовольнити, а у разі повторної неявки відповідача без поважних причин провести заочний розгляд справи. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений, суду не відомі причини неявки, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а тому зі згоди сторони позивача, суд постановив ухвалу, яка внесена до журналу судового засідання, про порядок заочного розгляду справи з дотриманням вимог, встановлених ст.224 ЦПК України та з ухваленням заочного рішення суду. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленим договором. Згідно з ч.2 ст.1060 цього Кодексу за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах поверення, які встановлені договором. Судом встановлено, що 04 жовтня 2013 року між столронами укладено договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» Здорова добавка» № 658897/2013, згідно з умовами якого предметом договору є розміщення вкладником (позивачем) у банку строкового вкладу у розмірі 71000,00 грн. із виплатою процентів, нарахованих на вклад за ставкою 21 % річних та із датою повернення вкладу з врахування пролонгації по 04.06.2014. Внесення суми вкладу у розмірі 71000,00 грн. із поповненням вкладу 04.02.2014 на суму 4984,00 грн. підтверджено випискою з вкладеного (депозитного) рахунку по договору банківського вкладу від 04.02.2014. При цьому, 04.06.2014 (у день закінчення договору банківського вкладу від 04.10.2013) позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення йому грошової суми (вкладу) та відсотків нарахованих на вклад, однак така вимога банком не була виконана, чим останній порушив майнові права позивача, які передбачені у відповідності до ч.2 ст.1060 ЦК України. Разом із тим, згідно з довідки відповідача про обороти за період з 01.07.2014 по 16.07.2014 по рахунку [PERSON] залишок на такому рахунку становить 75 345,94 грн. Розмір такого залишку по рахунку [PERSON] стороною позивача не оспорювався, а відтак приймається судом до уваги. Враховуючи наведене вище, суд приходить висновку, що позов підставний та обгрунтований, оскільки грунтується на укладеному між сторонами договорі банківського вкладу та нормах цивільного законодавства України, а відтак, враховуючи, що відповідачем порушені взяті за договором банківського вкладу зобов'язання та останній фактично не повернув вклад на першу вимогу позивача, оскільки інших умов щодо поверненн вкладу договором не встановлено, а відтак, з відповідача на користь позива необхідо стягнути 75345,94 грн., а позов задовольнити частково. Вирішуючи поділ судових витрат суд враховує наступне. Згідно з ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, враховуючи, що позивачем при подані позовної заяви до суду не було здійснено оплату судового збору, оскільки останній звільнений на підставі п.17 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то такий підлягає стягненню з відповідача наступним чином. Заявлено позов на загальну суму 82316,00 грн. Задоволено позовні вимоги на суму 75984,00 грн., що становить 92%, а тому, враховуючи вищевикладені положення, слід стягнути з відповідача на користь держави 757,31 грн. судового збору. На підставі ст. ст.16, 530, 1058, 1060 ЦК України та

Outcome: partial