Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором В позові зазначає, що 21.05.2013 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» та [PERSON] [INFO] , шляхом акцептування Банком пропозиції Клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умови заяви № 002-25503-210513 . Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши Відповідачу картковий рахунок 26256908612601 в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт Кредитної лінії розмірі 50000,00 грн. Відповідач скористався Кредитною лінією, але станом на 04.04.2017 р. не виконує належним чином зобов'язання за Договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, станом на 04.04.2017 року за Відповідачем по укладеному з [PERSON] акціонері товариством «Дельта Банк» Договором № 002-25503-210513 від 21.05.2013 року рахуєт заборгованість на загальну суму 93266,75 грн., яка складається з: тіло кредиту: 0,00 грн.; прострочене тіло кредиту: 49964,28 грн.; заборгованість за відсотками: 43302,47 грн.; заборгованість за комісіями: 0,00 грн. Просять, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості у зазначеній вище сумі і судових витрат задовольнити в повному обсязі. Представник позивача ПАТ «ДельтаБанк», в судове засідання не зявилась, від неї до суду надійшла письмова заява з клопотанням справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення у випадку неявки відповідача. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнав вказував на те, що кредит не отримував, просив у позові відмовити. Суд, заслухавши доводи відповідача та його представника, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши усі докази, в їх сукупності встановлені в судовому засіданні, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Судом, належними доказами по справі, встановлено, що між позивачем ПАТ «ДельтаБанк» та відповідачем [PERSON] шляхом акцептування Банком пропозиції Клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умови заяви № 002-25503-210513 . Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши Відповідачу картковий рахунок 26256908612601 в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт Кредитної лінії розмірі 50000,00 грн. Відповідач скористався Кредитною лінією, але станом на 04.04.2017 р. не виконує належним чином зобов'язання за Договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно розрахунку заборгованості (а.с.4), станом на 04.04.2017 року у відповідача [PERSON] утворилась заборгованість за кредитним договором № 002-25503-210513 на загальну суму 93266,75 грн., яка складається з: тіло кредиту: 0,00 грн.; прострочене тіло кредиту: 49964,28 грн.; заборгованість за відсотками: 43302,47 грн.; заборгованість за комісіями: 0,00 грн. Розрахунок заборгованості по кредиту відповідача [PERSON] перед акціонерним товариством «Дельта Банк» станом на 04.04.2017 року свідчить про те, що сума заборгованості по наведеній вище сумі відповідачем не погашена. Вищенаведені правовідносини, виходячи з сукупності досліджених по справі доказів, у системному звязку регулюються наступними вимогами закону. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач та його представник не надали належних доказів на спростування того, що позивач не отримував кредитні кошти та у нього відсутня заборгованість за кредитом перед банком. Таким чином, суд вважає, що відповідач неналежним чином виконував свої зобовязання, що є порушенням вимог ст. 610 ЦК України та враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також умови кредитного договору, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] акціонерного товариства «ДельтаБанк» має бути стягнено заборгованість по кредитному договору № 002-25503-210513 від 21.05.2013 року в розмірі 93266,75 грн. Згідно положень ст. 10 ЦПК Українисторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 11 ч. 1ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 212 ч. 1ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України,кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як сторона по справі, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» з 03.03.2015 року Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №619 від 20.02.2017 року продовжено процедуру ліквідації Банку на два роки до 04.10.2019 року включно та продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «Дельта Банк» - . Відповідно до ст. 38 ч. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. У відповідності до ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого банком судового збору, належним чином підтвердженого платіжним дорученням №0410001 від 04.05.2017 року, в розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved