Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивачем подано до суду позов про визнання права власності в порядку поділу майна подружжя. Відповідно до якого позивач просить визнати за нею право власності в порядку поділу майна подружжя: на мотоцикл марки ІЖ-Юпітер з коляскою вартістю 6000 грн., кухонний гарнітур (2000 грн.), мікрохвильову піч (600 грн.), шкаф-купе (3500 грн.), диван (2600 грн.), пральну машину «LG» (3500 грн.), телевізор «DEX» (3300 грн.). Загальною вартістю 21500 грн., що становить 1/2 частину загальної вартості всього спільного майна. Судові витрати покласти на відповідача. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами сторони 07 січня 1978 року зареєстрували шлюб. 14 вересня 2016 року шлюб між ними рішенням Кегичівського районного суду розірвано. За час перебування в шлюбі сторонами було набуто у приватну спільну сумісну власність майно, а саме: 1) придбано мотоцикл марки ІЖ-Юпітер з коляскою, в 1990 році в кредит (1420 крб. середня ринкова вартість якого на даний час 6000 грн.), 2) будівельні матеріали на гараж в 1989 році та побудовано гараж (технічна документація на гараж за час спільного проживання не була виготовлена (1000 крб., середня ринкова вартість будівельних матеріалів на даний час становить 6000 грн.), 3) кухонний гарнітур в 2011 році (2000 грн.), 4) мікрохвильову піч у 2013 році (600 грн.), 5) холодильник «Норд» в 2008 році (200 грн.), 6) коврову доріжку 2,5х0,90 в 2001 році (250 грн.), 7) шкаф-купе в 2009 році (3500 грн.), 8) комод в 2012 році (500 грн.), 9) диван в 2009 році (2600 грн.), 10) стіл письмовий в 2008 році (150 грн.), 11) диван в 2009 році (160 грн.), 12) палас 2х3 в 2010 році (1000 грн.), 13) пральну машину «LG» в 2011 році (3500 грн.), 14) телевізор «DEX» в 2011 році (3300 грн.), 15) телевізор «Samsung» в 2012 році (2000 грн.), 16) гостинну стінку в 2012 році (1400 грн.), 17) диван в 2007 році (1600 грн.), 18) стінку в 1995 році (730 крб. середня ринкова вартість на даний час 2000 грн.), 19) пилосос в 2011 році (1600 грн.), 20) соковіджималку в 2013 році (800 грн.), 21) піаніно «Україна» в 1987 році (300 крб., середня ринкова вартість на даний час 600 грн.), 22) пуфік в 2013 році (600 грн.), 23) гладильну дошку в 1980 році (150 крб., середня ринкова вартість на даний час 240 грн.), 24) швейну машинку в 2012 році (500 грн.), 25) стрем'янку 2 м (400 грн.), 25) точило в 1980 році (90 крб. - 1500 грн.), всього спільно нажитого майна загальною вартістю 43000 грн. На день пред'явлення цього позову сторони не досягли взаємної згоди щодо способів та порядку поділу спільного майна подружжя, тому позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених майнових прав та інтересів. Позивач, у судовому засіданні, позов підтримала просила виділити їй зазначене майно. Відповідач, у судовому засіданні, частково позов визнав в частині виділення позивачу мотоциклу марки ІЖ-Юпітер з коляскою, мікрохвильову піч, телевізор «DEX». Щодо кухонного гарнітуру, шкаф-купе, дивану та пральної машини «LG» заперечив, стверджує, що ці речі були куплені за його власні кошти, проте доказів цього не надав. В судовому засіданні досліджені: копія паспорта позивача [PERSON] (а.с.5-6), список майна та його вартість (а.с.7), копія акту огляду квартири та гаража, що належать колишньому подружжю [PERSON] в смт. Кегичівка, складений депутатом Кегичівської селищної ради з описом майна (а.с.8), копія розпорядження про призначення депутата селищної ради для складання комісійного акту огляду квартири [PERSON], гаражу [PERSON] та складення опису майна [ADDRESS] (а.с.9), акт обстеження родини [PERSON], жительки [ADDRESS] від 16 березня 2016 року (а.с.10); копія виписки з рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 14 вересня 2016 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Заслухавши пояснення, дослідивши докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, при цьому виходить з такого. Згідно ст. 60 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Положення ст.68 СК України, встановлює, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України передбачено, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно п. 25 Постанови, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. З'ясовані у судовому засіданні обставини щодо часткового визнання відповідачем позову дають підстави для висновку про його задоволення у визнаній частині на підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України. Вартість майна узгоджена сторонами під час підписання акту огляду, іншого суду не надано. У судовому засіданні встановлено, що сторонами не досягнуто згоди щодо поділу кухонного гарнітуру (2000 грн.), шкафу-купе (3500 грн.), дивану (2600 грн.) та пральної машини «LG» (3500 грн.). Бажання досягти згоди шляхом присудження стороні грошової компенсації чи заміни іншими спірними речами позивачем та відповідачем не виявлено. Ствердження відповідача про те, що це майно куплено за його власні кошти та є його особистою власністю нічим не підтверджено. З огляду на викладене, суд вважає за доцільне визначити ідеальні частки сторін в цьому майні, а саме: кухонний гарнітур (2000 грн.), шкафу-купе (3500 грн.), диван (2600 грн.) та пральна машина «LG» (3500 грн.), без його реального поділу і залишити це майно у їх спільній частковій власності, тобто по 1/2 частці за кожним. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору підлягає присудженню на користь позивача. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був правильно сплачений судовий збір у сумі 640 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач заявила вимоги на суму 21500 грн., однак судом задоволено позов на суму майна, що виділено позивачу на 9900 грн. та залишено у спільній частковій власності майно без поділу в натурі на суму частки, що припадає на позивача - 5800 грн. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню на: (9900 + 11600 : 2 грн.) *100% : 21500 грн. ціни позову = 73,02%), тобто 73,02 % від ціни позову (73,02 % *640 грн. :100%), що складає 467,33 грн.

Outcome: partial