Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Позивач в позові вказує, в 1998 році він разом із своєю сім`єю поселився в житловий будинок за номером [ADDRESS] . У вересні 1998 року між ним та КСП імені Шевченка с.Голубівка в особі голови сільськогосподарського підприємства Гуменюка М.С. було укладено договір про продаж зазначеного будинку при умові роботи в КСП та виплаті 40% його вартості. Працюючи в господарстві бухгалтером, він сплатив визначену договором суму та з 2000 року рахувався власником житлового будинку. Він неодноразово звертався до керівництва КСП імені «Шевченка» с.Голубівка, а потім СТОВ «Господарство Голубіївка» за дозволом на приватизацію житлового будинку, проте його питання залишалось невирішеним. На даний час йому стало відомо, що правонаступником КСП імені «Шевченка» с.Голубівка є ТОВ «СХК» Вінницька промислова група» . Проте, житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] не перебуває на балансі ТОВ «СХК» Вінницька промислова група», як пайовий чи житловий фонд. Крім того, вищевказаний будинок не передано в комунальну власність Голубівської сільської ради. За вказаних обставин позивач звернувся в суд з даним позовом. 18.05.2021 року представник позивача-адвокат Тарасюк Н.Г. подала заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої зазначає, що житловий будинок та господарські будівлі, що розташовані по [ADDRESS] , побудовані після 1992 року. Правовстановлюючий документ на житловий будинок відсутній. Позивач являється користувачем земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , цільове призначення якої-для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Будівництво виконане із додержанням встановлених норм та правил і придатне до експлуатації. За вказаних обставин просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташовані по [ADDRESS] на підставі ст.376 ЦК України. Позивач в підготовче засідання не з`явився, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, проте в матеріалах справи наявний відзив представника Калинівської міської ради Трохименко Н.В. про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» в підготовче засідання не з`явився, генеральний директор ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» Олійник А.М. надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника товариства, проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що у вересні 1998 року між позивачем та КСП імені Шевченка с.Голубівка в особі голови сільськогосподарського підприємства Гуменюка М.С. було укладено договір про продаж будинку за номером [ADDRESS] при умові роботи в КСП та виплаті 40% його вартості. Працюючи в господарстві бухгалтером, позивач сплатив визначену договором суму та з 2000 року рахувався власником житлового будинку. Зазначений житловий будинок та господарські будівлі побудовані після 1992 року. Правовстановлюючий документ на житловий будинок відсутній. Позивач являється користувачем земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , цільове призначення якої-для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Будівництво виконане із додержанням встановлених норм та правил і придатне до експлуатації. Житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] не перебуває на балансі ТОВ «СХК» Вінницька промислова група», як пайовий чи житловий фонд. Крім того, вищевказаний будинок не передано в комунальну власність Голубівської сільської ради. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 331 ЦК України визначає загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію. Відповідно до ст.392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Оскільки відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 цього Кодексу. Згідно з ч. 4, 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проєктування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проєктувальником вихідних даних; 2) розроблення проєктної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проєктної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що слугують умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проєкту, об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже наявність хоча б однієї з трьох зазначених у ч. 1 ст. 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України). Разом з цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (ч. 2 ст. 375 ЦК України), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це право не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України). Виходячи зі змісту ст.ст. 331, 375, 376, 380 ЦК України, правовою підставою визнання судом права власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути не лише відсутність порушення прав інших осіб таким визнанням, а й встановлення судом відповідності такого об`єкта архітектурним, будівельним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved