Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач в червні 2015 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] та просить суд зобов'язати Відповідача усунути перешкоди у користуванні ним своїм гаражним боксом [NUMBER], розташованим в ГБК «Севастопольський» по пр. Червонозоряному, 8Б, в м. Києві. Свої вимоги Позивач мотивує наступним. Позивач, як він вказує, є власником зазначеного боксу, який був подарований йому [PERSON] на підставі договору від 23.01.2004р. За життя [PERSON] продовжував користуватись зазначеним гаражним боксом, зберігаючи в ньому свій автомобіль «Москвич-408», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Позивач зазначає, що в 2011 році [PERSON] помер, і належний йому автомобіль до цього часу перебуває в гаражному боксі, що унеможливлює Позивачу користуватись ним (боксом) за призначенням. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON]. І хоч вона не оформлювала спадщину на автомобіль, вона прийняла спадщину у вигляді квартири, а тому вважається такою, що прийняла всю спадщину, а отже є власником автомобіля. [PERSON] стверджує, що неодноразово звертався до Відповідача з проханням звільнити гаражний бокс від належного їй автомобіля, проте остання відмовляється забрати машину. У зв'язку з цим Позивач просить захистити його право власності у судовому порядку, зобов'язавши Відповідача не чинити перешкоди у запропонований спосіб. У судовому засіданні Позивач та його представник позов підтримали, просили суд його задовольнити. Представник Відповідача проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що [PERSON] не приймала спадщину після свого батька у вигляді автомобіля «Москвич-408», державний реєстраційний номер [NUMBER], а тому і не є його власником. Відтак, з позиції Відповідача, [PERSON] не має жодних підстав для пред'явлення до неї будь-яких вимог. Заслухавши пояснення Сторін, дослідивши наявні матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 23.01.2004р. [PERSON] належить на праві власності гараж [NUMBER] по пр. Червонозоряному 8-Б, в м. Києві в ГБК «Севастопольський». (а.с. 6) Встановлено також, що [PERSON] є членом ОК «Севатопольський» та несе відповідні витрати як член кооперативу. З пояснень Позивача, яких сторона Відповідача не заперечувала, встановлено, що на даний час в належному Позивачу гаражі протягом тривалого часу перебуває автомобіль «Москвич-408», державний реєстраційний номер [NUMBER], який йому не належить, що створює перешкоди Позивачу у користуванні його власністю (гаражем) в своїх інтересах. З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] вбачається, що автомобіль «М408ИЭ», 1972 року виробництва, державний номер [NUMBER], зареєстрований на праві власності за [PERSON]. Встановлено також, що [INFO] [PERSON] помер. З матеріалів спадкової справи вбачається, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON]. Так, 06 грудня 2011 року [PERSON] було отримано свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на грошові вклади, а 24 лютого 2012 року - свідоцтво про право на спадщину на квартиру [ADDRESS]. Відповідач не оформлювала у встановленому порядку свої права на автомобіль «М408ИЭ», 1972 року виробництва, державний номер [NUMBER], проте даний факт не означає, що до неї не перейшло право власності на нього в порядку спадкування. Так, згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1268 визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після померлого [PERSON], а отже до неї перейшли усі права та обов'язки, які належали йому на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У зв'язку з цим Відповідача [PERSON] набула в порядку спадкування право власності на автомобіль «М408ИЭ, державний номер [NUMBER], і як власник користується усіма його правами та несе відповідні обов'язки, пов'язані з реалізацією своїх прав. Згідно з ч.4 та ч.5 статті 319 Цивільного кодексу України власність зобов'язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Відмова Відповідача від вчинення дій, пов'язаних із звільненням належного Позивачу гаражного боксу від належного їй на праві власності транспортного засобу, є порушенням права [PERSON] на користування своїм майном. Стаття 321 Цивільного Кодексу України гарантує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Запропонований Позивачем спосіб захисту його порушеного права не суперечить чинному законодавству та сприяє найбільш повному та ефективному його відновленню. Тому вимоги про зобов'язання Відповідача звільнити гаражний бокс Позивача від належного їй автомобіля підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягають судові витрати в розмірі 243,60 гривень судового збору.

Outcome: approved