Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивач в травні 2015 року звернулася до суду з даним позовом і в підтвердження своїх позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем по справі був укладено 03.09.2010 року договір позики, згідно якого відповідач позичив 1000 доларів США на строк до 03.03.2011 року. В подальшому 11.03.2011 року відповідач позичив іще 1000 доларів США та зобовязувався повернути до 03.12.2012 року. У визначений строк кошти не повернув, а тому позивач просить стягнути вказаний борг в сумі 2000 доларів США, що становить по курсу на день предявлення позову 43232 грн. Крім того, 18.07.2012 року між сторонами по справі був укладено договір позики, згідно якого відповідач позичив 30500 грн. на строк до 18.12.2012 року, які також не повернув. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслала заяву про розгляд справи в її відсутності та не заперечувала щодо заочного вирішення справи. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи була повідомлений неодноразово, від відповідача не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до вимог ст. 169 ч. 4 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді справи в судовому процесі, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом, встановлено, що між сторонами існують зобовязальні правовідносини на предмет отримання відповідачем позики, що регулюються ст.ст. 625, 1046, 1047, 1048, 1050 ЦК України, чинними на момент виникнення правовідносин. Угода, укладена між сторонами в простій письмовій формі є дійсною. Враховуючи вимоги ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона/позикодавець/ передає у власність другій стороні/позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів/суму позики/або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж кількості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій \~формі, \~якщо \~його сума \~не \~менш \~як \~у \~десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На \~підтвердження \~укладення \~договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або \~інший \~документ, який посвідчує \~передання \~йому \~позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що \~\~між сторонами 03.09.2010 року було укладено договір позики, згідно якого відповідач позичив 1000 доларів США на строк до 03.03.2011 року. В подальшому 11.03.2011 року відповідач позичив іще 1000 доларів США та зобовязувався повернути до 03.12.2012 року, про що свідчить розписка написана власноручно відповідачем./а.с.5/ Крім того, 18.07.2012 року між сторонами по справі був укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав у борг 30500 грн. на строк до 18.12.2012 року. /а.с.6/. \~\~\~\~\~\~ Позичальник має оспорити договір на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмові формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Таким чином, враховуючи вищенаведене, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 43232 грн. та 30500 грн. - боргу за договорами позики. В порядку ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 737 грн. 33 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved