Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач в позовній заяві просить визнати [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON],[INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку № 40 по вул. Миру в с. Вознесенка Мелітопольського району Запорізької області, посилаючись на те, що житловий будинок належить йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.10.2016, зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.10.2016. Відповідачі у вказаному житловому будинку зареєстровані, але фактично ніколи не проживали, починаючи 06 березня 2003 року по теперішній час, належні їм речі у будинку відсутні. Відповідачка була зареєстрована у цьому будинку за її власним проханням, з метою отримання прописки, але жодного дня [PERSON] у вказаному житловому будинку не проживала. Зокрема, [PERSON] разом із сином постійно мешкають за адресою: с. Вознесенка, вул. Г.М. Зубенка, 43. Реєстрація відповідачів перешкоджає йому в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном, оскільки вимушений сплачувати комунальні платежі і за відповідачів також. Добровільно зніматись з реєстраційного обліку відповідачка не бажає, у зв'язку із чим виникла потреба у зверненні до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позву. Відповідачка [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого малолітнього сина [PERSON], в судове засідання не зявилася, про час слухання справи повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, про причину неявки суд не повідомила, заперечень на позов не надала. Представник органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, при цьому пояснила, що відповідачка з сином дійсно не проживають за адресою [INFO], а фактично постійно проживає за адресою [INFO]. Оскільки реєстрація відповідачів чинить перешкоди для позивача, як власника будинку, є підстави для задоволення позову. Представник виконавчого комітету Вознесенської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечує. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, представника органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17.10.2016, виданого приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], реєстровий № 2698, позивачу належить на праві приватної власності житловий будинок № 40 по вул. Миру в с. Вознесенка Мелітопольського району Запорізької області (а.с.7) Право власності позивача на зазначений житловий будинок було зареєстровано 20.10.2016 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з даного реєстру. (а.с. 8) З довідки Вознесенського сільського голови від 25.04.2017 вбачається, що [PERSON] з 06.03.2003 та її син [PERSON], [INFO], з дня свого народження в будинку № 40 по вул. Миру в с. Вознесенка Мелітопольського району Запорізької області зареєстровані але жодного дня не проживали. Постійно проживають без реєстрації за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Вознесенка вул. Г.М. Зубенка, 43. (а.с. 9) Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 163 ЖК України У разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. 7 > Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає (ч.4 ст. 29 ЦК України). В силу того, що відповідачі зареєстровані в будинку, але в ньому не проживають, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися будинком. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідачі без поважних причин не проживали у будинку жодного дня, тому вони можуть бути визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved