Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до Енергодарського міського суду з зазначеною позовною заявою, в якій після зменшення розміру позовних вимог просить стягнути з [PERSON], на його користь матеріальну шкоду в розмірі 211506 (двісті одинадцять тисяч пятсот шість) грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., заподіяну в наслідок дорожньотранспортної пригоди, а також витрати на правову допомогу в розмірі 2 500 грн. Позивач в судове засідання не зявився, надавши письмову заяву про зменшення розміру позовних вимог, які просить суд задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши заву про розгляд справи у його відсутності зменшені позовні вимоги визнає. Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», в судове засідання, повторно не зявився будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, причини неявки суду не повідомлено. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, враховуючи що після зменшення розміру вимог, позовні вимоги стосуються лише відповідача [PERSON], а матеріали справи містять достатньо даних для прийняття законного рішення, суд вважає за можливим розглянути справи за відсутності відповідача [PERSON] «СК«УНІКА», який повторно не зявився будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання. Згідно вимог ч.1, ч.3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що 08 березня 2015 року о 08 год. 15 хв. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Geely Emgrand 7», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Opel Astra», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Вироком Енергодарського міського суду від 17.06.2015 року [PERSON] визнано винним за ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання (а.с. 12-14). Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Принципом диспозитивності цивільного судочинства передбачено, що суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних осіб чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін (ч.1 ст.11 ЦПК України). Так, вирок Енергодарського міського суду від 17.06.2015 року, за результатами розгляду кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] за ч.1 ст. 286 КК України набрав законної сили, та на час розгляду зазначеної цивільної справи не змінений та не скасований. До теперішнього часу заподіяна відповідачем матеріальна шкода та моральна шкода у добровільному порядку не відшкодована. Відповідно до матеріалів справи власником автомобіля «Opel Astra», реєстраційний номер [NUMBER] є позивач, що вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 135). В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль позивача. Розмір матеріальної шкоди завданої позивачу пошкодженням автомобіля, відповідно до експертного висновку складає 334656 грн. 00 коп. (а.с.93-100). Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована у [PERSON] «СК «УНІКА», загальна сума страхових виплат за договорами становила 125000 грн., яка в повному обсязі була сплачена [PERSON], що не заперечується самим позивачем. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, так способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року з подальшими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода підлягає відшкодуванню в повному об'ємі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина даної особи. Згідно ст.. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ст.. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно зі ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 23 ЦК України - моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст.. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ст.. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги, відповідно до заяви про зменшення позовних вимог, підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки зазначені вимоги позивача визнаються відповідачем [PERSON] і підтверджуються наданими доказами та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вирішуючи питання про судові витрати , суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved