Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач в особі Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 05.03.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжку картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.3.2, 3.3 Умов та Правил наданні банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дав право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач ставши клієнтом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», згідно якої отримав кредитну картку. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом в повному обсязі не сплатила, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту в сумі 35389,36 грн. та судові витрати по справі. Представник відповідача за довіреністю, [PERSON] у своїх відзивах просив суд в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити. Свої заперечення обґрунтовувала тим, що розрахунок заборгованості у позові зроблено станом на 31.07.2017 року, а строк дії банківської картки за цим договором - до 02/2016 року. Хоч у першому абзаці позовної заяви вказано /з тексту/: «…у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки». Позовні вимоги обґрунтовані вище названим рахунком, який додано до позовної заяви. Отже такі позовні вимоги є хибними, бо з дати закінчення строку дії картки до останньої дати у рахунку заборгованості є різниця у 1,5 роки. Отже усі суми позовних вимог є завідомо збільшеними та є ні чим іншим, як кримінальне вимагання. Загальний строк позовної давності згідно ст.. 257 ЦК України встановлено 3-ри роки. Згідно до даної позивачем роздруку кредитної картки [PERSON] [NUMBER] та інформаційної довідки: останнє самостійне погашення заборгованості - 12.01.2014 року; останнє зняття готівки - 18.01.2014 року. Після чого користування карткою припинилося, а з позовом до суду банк звернувся - 22.08.2017 року. У даних правовідносинах позовна давність до вимог про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу - а це буде з 25.02.2014 року. Отже три роки, які дають право банку звертатися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором збігли 25.02.2017 року. Отже, у даному конкретному випадку до вимог позивача застосовуються наслідки спливу позовної давності. Представником позивача Гаренко Н.В. подано до суду відповідь на відзив у якому вказує, що [PERSON] 05.03.2012 року отримала кредит розмірі 2000 грн. Із анкети-заяви від 05.03.2012 року вбачається, що остання підписавши відповідну анкету висловила згоду що вказана заява, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Пам'яткою клієнта, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг. Із банківської виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Кредитна картка є поновлюваною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Строк випущеної картки до останнього дня 02.2016 року. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 30.08.2017 року - до спливу строку позовної давності. Тому строк позовної давності був дотриманий позивачем. Випискою по рахунку підтверджено, що відповідач отримавши картку почала активно нею користуватися, знімати кошти, погашати заборгованість, та знову знімати кредитні кошти, що свідчить про належну інформованість [PERSON] про тарифи, умови та правила користування кредитним коштами. Крім того, щодо посилання представника відповідача на пропуск строку позовної давності, представник позивача вказує, що оскільки строк дії картки визначений до 02.2016 року, то відповідно саме з дати останнього дня дії цієї картки, починається відрахування строку позовної давності, що відповідає правовому висновку Верховного суду України по справі 6-14цс14 від 19.03.2014 року та 6-61цс 14 від 18.06.2014 року. Тобто на момент звернення до суду встановлений трирічний строк позовної давності не минув, у зв'язку з чим представник ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає, що наявні підстави для задоволення позову. В судовому засіданні представник позивача Романенко Т.М. позовні вимоги підтримав повністю та просив суд задовольнити їх у повному обсязі, з підстав викладених у позові. Представник відповідача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог позивача, з підстав викладених у відзиві на позов. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши подані сторонами пояснення, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 05.03.2012 року [PERSON] підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», згідно якої отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Таким чином між сторонами у справі виникли кредитні правовідносини, на підставі укладеного кредитного договору, який складається з анкети заяви від 05.03.2012 року. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 31 липня 2017 року відповідач має заборгованість за кредитом на загальну суму 35389.36 грн., з якої 2048.33 грн. - заборгованість за кредитом; 27560.15 грн. заборгованість по процентам, 3619.48 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина) грн.., 1661.40 грн. - штраф (процентна складова). Враховуючи вищевикладене суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] є зобов'язальними, і регулюються нормами ЦК України. З досліджених судом доказів вбачається, що дійсно внаслідок порушення відповідачем зобов'язань за відповідною угодою, право позивача було порушено та він у свою чергу вимагає повернення грошових коштів разом з належними до сплати відсотками, пенею, штрафами та комісією. Разом з тим, суд вважає, що вимога позивача про стягнення суми заборгованості у вказаному розмірі не може бути задоволена у повному обсязі, виходячи з наступного. В матеріалах справи відсутні та в судовому засіданні позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність нарахування відповідачу [PERSON] пені за користування кредитом. Так в позовній заяві та доданому розрахунку міститься вимога про стягнення заборгованості по пені за користування кредитом в розмірі 3619.48 грн., та штрафи - фіксована частина - 500 грн., та процентна складова - 1661.40 грн. Судом встановлено, що всупереч вимог Закону та умов договору відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № б/н належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 31.07.2017 року склав 35389 грн. 36 коп.. та яка в свою чергу складається з тіла кредиту, процентів за його користування, пені та штрафів, у зв'язку з чим, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає вказана сума грошових коштів, що є безумовним та безальтернативним обов'язком відповідача. Крім того, судом встановлено, додані позивачем до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП 2010 - 256 від 06.03.2010 року, [PERSON] не підписані. Умовами обслуговування, які визначені у п. 2.1.1.2. Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що для надання послуг банку клієнту видається картка, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладає договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, вказаної у заяві. Після отримання банком необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку пред'явлених документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карку. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Отже, банком визначено порядок надання банківських послуг викладений в Умовах та правилах надання банківських послуг, і передбачає обов'язковість укладання договору у письмовій форми шляхом підписання клієнтом складових такої форми кредитного договору, а саме, заяви, пам'ятки, довідки про умови кредитування. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] під час отримання картки, підписала лише анкету-заяву. Доказів про підписання відповідачем пам'ятки клієнта, довідки про умови кредитування чи витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» банком не надано. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 31 липня 2017 року відповідач має заборгованість за кредитом на загальну суму 35389.36 грн., з якої 2048.33 грн. - заборгованість за кредитом; 27560.15 грн. заборгованість по процентам, 3619.48 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина) грн.., 1661.40 грн. - штраф (процентна складова). Згідно положень статей 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частина 1 ст. 634 ЦК України, вказує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частинами першою та другою ст.. 638 ЦК України, передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина друга ст.. 207 ЦК України, передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Викладеними нормами матеріального закону визначені істотні умови укладення кредитного договору, а саме розмір суми кредиту, умови його надання, сплати процентів за користування кредитом, які визначаються при укладенні сторонами договору шляхом складення його в письмовій формі, що підписується сторонами. Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства. Відповідно до вимог ст.. 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами у відповідності до вимог статей 81, 84 ЦПК України, дотримуючись засад змагальності у цивільному судочинстві. Аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобов'язання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобов'язань, застосування неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаному сторонами. Представлена банком анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, підписана [PERSON] не містить ознак узгодження в письмовій формі умов, щодо розміру процентів за користування кредитом, розміру пені та штрафу, а представлені Тарифи обслуговування кредитних карт та Умови та правил надання банківських послуг, які всупереч вимогам статей 207, 1055 ЦК України та частини 4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», не підписані відповідачем, а також не містять дати, коли вони були складені й оригінали цих документів кредитором відповідачеві передані не були. Позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови і Правила складають частину укладеного між сторонами кредитного договору, і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву. У зв'язку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору та вони не доводять про досягнення між сторонами по справі домовленості щодо розміру процентів за користування кредитом, розміру пені та штрафу на умовах визначеними цими документами. Також слід зазначити, що незважаючи на те, що умови викладені в анкеті-заяві містять ознаки договору приєднання, який передбачає приєднання до запропонованих умов, встановлених однією стороною - банком, викладених в Умовах та правилах надання банківських послуг, Тарифах банку, на що посилається у позові ПАТ КБ «ПриватБанк», ці обставини не дають підстав для визнання їх складовою договору банківських послуг, про який ведеться мова у анкеті-заяві, у разі відсутності на них підпису іншої сторони, яка приєднується. Ознакою такого договору є відсутність у сторони, що приєднується можливості приймати участь у визначені умов договору, але сторона - приєднання не позбавлена законом права його підписати, чим підтверджує свою згоду на укладання договору на таких умовах. Така правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, № 6-240цс14 від 11 лютого 2015 року, № 6-698цс15 від 10 червня 2015 року та № 6-757цс 15 від 01 липня 2015 року. Аналізуючи вище вказані положення Умов та правил, суд приходить до висновку, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання - прострочення виконання грошового зобов'язання, що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції україни та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Доводи позивача про доведеність факту укладення між сторонами кредитного договору, який складається не лише із заяви позичальника, а і з Умов та Правил надання банківських послуг, а також з Тарифів, не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь Банку пені, комісії та штрафів за порушення умов виконання кредитного договору, так як банком не доведено, що у договорі передбачалась відповідальність відповідача за невиконання його умов. А сама анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, яка підписана відповідачем, таких умов не містить. Щодо посилання представника відповідача, на те, що при зверненні до суду, позивачем пропущено загальний строк позовної давності, суд вважає необхідним зазначити, що погоджується в цій частині з доводами представника позивача, викладеними у відповіді на відзив, а саме що оскільки строк дії картки визначений до 02.2016 року, відтак перебіг загальної позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі розпочався зі спливом останнього дня місяця дії картки, трирічний строк звернення за захистом свого права не є пропущеним, а тому проценти за користування кредитом підлягають стягненню разом з тілом кредиту. За таких обставин, в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача пені та штрафів має бути відмовлено. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ст.. 141 ЦПК України.

Outcome: partial