Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Позивач зазначає, що вироком Любарського районного суду Житомирської області від 01.03.2018 року у справі № 282/1105/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу. Судом встановлено, що 29.07.2017 близько 14 години 00 хвилин, [PERSON] , знаходячись на подвір`ї домогосподарства за місцем свого проживання, що по [ADDRESS] , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, затіяв словесну суперечку з [PERSON] . В ході даної словесної суперечки, обвинувачений [PERSON] , розуміючи протиправність своїх дій, умисно дерев`яною палицею, яку він тримав у правій руці наніс [PERSON] один удар в ділянку лівого плеча та один удар по лівій кисті. В результаті завданих ударів, потерпіла [PERSON] отримала ушкодження у вигляді синця лівого плеча, синця лівої кисті, які згідно висновку експерта відносяться до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] загалом упродовж 12 ліжко-днів з 29.07.2017 р. по 10.08.2017 р. перебувала на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні Любарської центральної районної лікарні. Згідно довідки Любарської ЦРЛ від 23.08.2017 № 1900, всього на лікування [PERSON] було витрачено 7333,68 грн. бюджетних коштів. Викладені обставини підтверджуються вироком Любарського районного суду Житомирської області від 01.03.2018 та довідкою-рахунком Любарської ЦРЛ від 23.08.2017 № 1900. На підставі вищевикладеного позивач звернувся до суду з проханням ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на користь держави в особі відділу фінансів Любарської районної державної адміністрації Житомирської області, кошти у сумі 7333,68 грн. (сім тисяч триста тридцять три гривні шістдесят вісім копійок), витрачені на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] від злочину. 10 вересня 2019 року від відповідача, [PERSON] , надійшов відзив на позовну заяву. Згідно наданого відзиву відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення на користь держави коштів у сумі 7333,68 грн. (сім тисяч триста тридцять три гривні шістдесят вісім копійок), витрачених на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] від злочину за їх безпідставністю. Зазначає, що позивачем ані в позові ані в додатках до позовної заяви не наведено доказів його причетності до перебування [PERSON] на лікуванні впродовж 12 ліжко-днів з 29.07.2017 р. по 10.08.2017 р.. 27 вересня 2019 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій просить твердження відповідача до уваги не брати та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю та покликаючись на обставини викладені у позовній заяві та відповіді на відзив просить стягнути з [PERSON] на користь держави в особі відділу фінансів Любарської районної державної адміністрації Житомирської області, кошти у сумі 7333,68 грн. (сім тисяч триста тридцять три гривні шістдесят вісім копійок), витрачені на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] від злочину. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні у зв`язку з безпідставністю. Зазначив про те, що не заперечує нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] . Однак нанесені ним тілесні ушкодження були у виді синця лівого плеча, синця лівої кисті, які згідно висновку експерта відносяться до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я. На його думку лікуватись 12 ліжко-днів з 29.07.2017 р. по 10.08.2017 р. від вищезгаданих ушкоджень, [PERSON] не могла. Представник відповідача, адвокат Кравчук В.І., у судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні. Вислухавши пояснення сторін, свідків, розглянувши та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Частиною першою та другою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЦПК України, суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак. У відповідності до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав суду, що був свідком конфлікту між [PERSON] та [PERSON] який відбувся 29.07.2017 близько 14 години 00 хвилин, на подвір`ї домогосподарства по [ADDRESS] . Ствердив, що [PERSON] наніс [PERSON] два удари дерев`яною палицею по плечі та руці. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав суду, що був свідком конфлікту між [PERSON] та [PERSON] який відбувся 29.07.2017 близько 14 години 00 хвилин, на подвір`ї домогосподарства по [ADDRESS] . Ствердив, що [PERSON] наніс [PERSON] два удари дерев`яною палицею по плечі та руці. Згідно вироку Любарського районного суду Житомирської області від 01.03.2018 року у справі № 282/1105/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу. Судом встановлено, що 29.07.2017 близько 14 години 00 хвилин, [PERSON] , знаходячись на подвір`ї домогосподарства за місцем свого проживання, що по [ADDRESS] , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, затіяв словесну суперечку з [PERSON] . В ході даної словесної суперечки, обвинувачений [PERSON] , розуміючи протиправність своїх дій, умисно дерев`яною палицею, яку він тримав у правій руці наніс [PERSON] один удар в ділянку лівого плеча та один удар по лівій кисті. В результаті завданих ударів, потерпіла [PERSON] отримала ушкодження у вигляді синця лівого плеча, синця лівої кисті, які згідно висновку експерта відносяться до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я. Згідно довідки Любарської ЦРЛ від 23.08.2017 № 1900, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні в період з 29.07.2017 р. по 10.08.2017 р. Кількість проведених ліжко-днів в лікарні склала 12 ліжко-днів. Вартість лікування склала 7333,68 грн. (сім тисяч триста тридцять три гривні шістдесят вісім копійок). Згідно медичної картки № [NUMBER] , [PERSON] госпіталізована [INFO] з діагнозом закрита черепномозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови, живота, лівого плеча. Діагноз при госпіталізації - закрита черепномозкова травма, струс головного мозку. Клінічний діагноз - закрита черепномозкова травма, струс головного мозку. Діагноз заключний клінічний - закрита черепномозкова травма, струс головного мозку. Згідно ч. 1 ст. 21 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. У відповідності до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Тобто, Конституцією України прямо передбачено, що жодна особа не може бути піддана покаранню до доведення її вини обвинувальним вироком суду, обвинувачення не можуть ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, цивільним процесуальним кодексом України чітко передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно п 2.3.3 наказу N 6 від 17.01.95 року зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 липня 1995 р. за N 255/791 затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, короткочасним належить вважати розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день). Як на підставу стягнення з [PERSON] на користь держави в особі відділу фінансів Любарської районної державної адміністрації Житомирської області, коштів у сумі 7333,68 грн. (сім тисяч триста тридцять три гривні шістдесят вісім копійок), витрачених на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] від злочину позивачем надано копію вироку Любарського районного суду Житомирської області від 01.03.2018 року у справі № 282/1105/17. Як вбачається з даного вироку [PERSON] визнаний винним та поніс покарання за нанесення [PERSON] ушкодження у вигляді синця лівого плеча, синця лівої кисті, які згідно висновку експерта відносяться до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я. Разом з тим згідно медичної картки № [NUMBER] , [PERSON] проходила лікування на протязі періоду з 29.07.2017 р. по 10.08.2017 р. з діагнозом заключним клінічним - закрита черепномозкова травма, струс головного мозку. В ході судового розгляду на підставі досліджених у судовому засіданні наявних матеріалів справи позивачем не доведено безпосереднього причинного зв`язку між діями [PERSON] , описаних у вироку суду, та лікуванням [PERSON] з діагнозом заключним клінічним - закрита черепномозкова травма, струс головного мозку. Отже, позивачем не додано суду доказів, які б підтверджували безпосередній причинний зв`язок між діями [PERSON] та лікуванням [PERSON] . А тому суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed