Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача та третьої особи про визначення місця проживання неповнолітніх дітей. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 листопада 1998 року позивач з відповідачем, зареєстрував шлюб. Зазначає, що в даному шлюбі в них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. 30.08.2010 року рішенням Радехівського районного суду Львівської області шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. Самостійно позивач з відповідачем дійти згоди про те, з ким мають проживати неповнолітні діти після розірвання шлюбу, як наслідок окремого проживання колишніх членів подружжя, на сьогодні дійти не можуть. Неповнолітні діти значно більше прихильні до позивача, як батька. Позивач зазначає, що має кращі умови проживання, не зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, не демонструє аморальної поведінки. У судовому засіданні позивач позов підтримав із підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомленою належним чином, подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору позов визнала та додатково пояснила, що враховуючи думку неповнолітніх дітей, які висловили бажання залишитися проживати разом з батьком, орган опіки та піклування Радехівської районної державної адміністрації вважає, що позов слід задоволити та визначити місце проживання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] разом з батьком [PERSON]. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в тому числі неповнолітніх дітей, а тому для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовження судового розгляду суд не вбачає правових підстав. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи копії письмових доказів, перевіривши застосування норма матеріального і процесуального права, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.11.1998 року. За період шлюбу у позивача з відповідачем народилося двоє дітей, син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, копії яких знаходиться в матеріалах даної справи. Суд не вбачає жодних підстав ставитися критично до пояснень позивача, оскільки сама відповідач проти обставин, на які посилається позивач, як на підставу вимог, не заперечила. Окрім того, суд бере до уваги той факт, що відповідач не заперечила і проти задоволення самого позову. А тому суд не вважав за необхідне визнавати обов'язковою явку позивача в судове засідання. Судом також встановлено, що позивач та відповідач після розірвання шлюбу проживають окремо. А тому за наявності відповідної позовної вимоги суду слід визначити місце проживання неповнолітніх дітей з одним із батьків. В даному випадку суд вбачає правові підстави для визначення місця проживання дітей разом із позивачем. Так із висновку органу опіки і піклування від 16.03.2015 року вбачається, що Радехівська райдержадміністрація вважає, що позивач [PERSON] може створити належні матеріально-побутові умови для проживання та виховання дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] В силу вимог ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до частини 1, 2 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що неповнолітні діти більше особисто прихильні до батька, ніж до матері, а також висловили бажання проживати разом з батьком. Крім того проживання неповнолітніх дітей з позивачем не шкодитиме їх правам, свободам та інтересам Таким чином, суд приходить до висновку про те, що заявлений у даній справі позов підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved