Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення інфляційних витрат та 3% річних. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] та її чоловіку на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS]. При продажі квартири відповідачу для повного розрахунку не вистачало 11000 доларів США, у зв'язку з чим ним було написано розписку, якою від зобов'язувався повернути кошти до 01.06.2012 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 23.04.2013 року з відповідача стягнуто 87890 грн. Дане рішення набрало законної сили 15.10.2013 року, але боржник його не виконав, а тому він зобов'язаний повернути йому суму боргу з урахуванням індексу інфляції та сплати 3% річних, які за період з 01.11.2014 року по 09.03.2015 року становлять 13 478 грн. 99 коп. Позивач просить суд стягнути з відповідача в її користь 12 323 грн. 18 коп. інфляційних витрат, 1155 грн. 81 коп. коп. 3% річних. Позивач в судове засідання не з'явився, а подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, а тому згідно вимог ст. 224 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. З матеріалів справи вбачається, що відповідач у травні 2011 року, під час купівлі у позивача квартири [ADDRESS], заборгував останній 11 000 доларів США, з приводу чого власноручно, в приміщенні нотаріальної контори було написано розписку, в якій зобов'язався сплатити [PERSON] 11 000 дол. США до 01.06.2012 року. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що в добровільному порядку відповідач позивачу коштів не повернув. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 23.04.2013 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 15.10.2013 року, з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] було стягнуто в користь останньої 87890,00 грн. Станом на день розгляду справи, відповідач позивачу грошей не повернув і ухиляється від виконання зобов'язання. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно до змісту ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Рішення Луцького міськрайонного суду від 23.04.2013 року набрало законної сили 15.10.2013 року і підлягає обов'язковому виконанню, однак, боржник його не виконав, тому зобов'язаний повернути позивачу суму боргу з врахуванням індексу інфляції та сплатити 3% річних за період з 01.10.2014 року по 09.03.2015 року (прострочення 160 день). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Прострочка сплати боргу відповідачем становить 160 днів, а тому в користь позивача слід стягнути 3% річний в сумі 1155,81 коп., інфляційні витрати в розмірі 12 323,18 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача встановлену в судовому засіданні суму заборгованості та судові витрати по справі.

Outcome: approved