Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про про стягнення моральної шкоди за розголошення лікарської таємниці . В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що позивач має дочку [PERSON] [INFO], яка хворіє на фенілкетонурію, єдиним лікуванням при цій хворобі є дієтотерапія з споживанням низькобілкових та безбілкових продуктів, у зв'язку із хворобою дитина перебуває на обліку у Волочиському районному центрі первинної медико-санітарної допомоги. У зв'язку із напруженими відносинами, які склалися між батьками дитини та керівництвом центру, 14.09.2016 року головним лікарем Волочиського ЦПМСД було направлено лист начальнику служби у справах дітей Волочиської РДА, директору КУ «Центр надання соціальних послуг», начальнику районного відділення поліції, в якому зазначено, що за адресою місця проживання позивача виховується троє дітей, двоє з яких перебувають на диспансерному обліку у зв'язку із захворюваннями та просив направити працівників підпорядкованих їм служб для проведення спільного з дільничним лікарем-педіатром обстеження умов проживання. Вважає, що головний лікар розголосив лікарську таємницю, так як про хворобу [PERSON] дізналася велика кількість сторонніх осіб, сусіди почали задавати питання про стан здоров'я дочки, що викликає у позивача депресивний стан, тому просить стягнути з відповідача на користь позивача 10000 грн моральної шкоди. Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що дійсно [PERSON] 2013 року народження перебуває на обліку Волочиського ЦПМСД у зв'язку із генетичним захворюванням фенілкетонурія, яке є генетичною хворобою. Відповідно до наказу №457 від 13.11.2001 року «Про заходи щодо удосконалення медичної допомоги хворим на фенілкетонурію в Україні», лабораторний контроль хворих передбачає визначення рівня фенілаланіну щонайменше 2 рази на місяць у віці до 3-х років та щомісяця - у віці від 3 до 5 років. У 2015 році [PERSON] обстежена 5 разів із 24 необхідних, у 2016 році також лише 5 разів. Згідно зазначеного наказу, хворий віком до 3-х років повинен оглядатися генетиком 1 раз на 3 місяці, з 3-х років - 1 раз на 6 місяців, дільничним педіатром (сімейним лікарем) - 1 раз на 3 місяці. Жодного разу в результатах лабораторних обстежень показник фенілаланіну не був в нормі. Протягом 2015 -2016 років [PERSON] жодного разу не відвідала медико-генетичну консультацію, батьки дитини не надали доказу комплексного лабораторного обстеження (амінокислотний спектр, ДНК-діагностика, біохімічний аналіз крові, загальний аналіз крові) та інструментального обстеження ( УЗО печінки, нирок, щитовидної залози). Після неодноразових спроб вийти на контакт з батьками дитини, а також для оцінки стану здоров'я, дотримання дієтичного режиму та лікувального харчування була спроба провести активний патронаж (відвідування на дому), однак батьки не відкривають двері квартири лікарю. Саме у зв'язку з цим, з метою забезпечення проведення огляду дитини лікарем, були залучені працівники служби у справах дітей, центру надання соціальних послуг та районного відділення поліції, однак комісію також не було впущено у квартиру. На підставі наведеного, вважає дії відповідача правомірними, просить у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає. ст.286 ЦК України надає право фізичній особі на таємницю про стан свого здоров'я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні. Практично ідентичною за змістом є стаття 39-1 «Основ законодавства України про охорону здоров'я» (далі - Основи законодавства). Відповідно до цієї статті пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров'я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні. Відповідно до ст 40 Основ законодавства, медичні працівники та інші особи, яким у зв'язку з виконанням професійних або службових обов'язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавчими актами випадків. При використанні інформації, що становить лікарську таємницю, в навчальному процесі, науково-дослідній роботі, в тому числі у випадках її публікації у спеціальній літературі, повинна бути забезпечена анонімність пацієнта. Відповідно до ст. 3, 24 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці визнають право дитини на користування найбільш досконалими послугами системи охорони здоров'я та засобами лікування хвороб і відновлення здоров'я. Держави-учасниці намагаються забезпечити, щоб жодна дитина не була позбавлена свого права на доступ до подібних послуг системи охорони здоров'я. Відповідно до ст 59 Основ законодавства, ст 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я своїх дітей, їх фізичний та духовний розвиток, ведення ними здорового способу життя. Наказом №457 від 13.11.2001 року МОЗ України «Про заходи щодо удосконалення медичної допомоги хворим на фенілкетонурію в Україні» затверджена схема спостереження дітей, хворих на зазначену хворобу, згідно якої дитина повинна проходити обстеження у сімейного лікаря за місцем проживання, у дитячого психіатра, дитячого невролога, генетика, здавати різні аналізи крові та інше, систематично, відповідно до часу, визначеному у Схемі. Згідно зі ст 12 ЗУ «Про охорону дитинства» , батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров'ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров'я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов'язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці. Порядок взаємодії суб'єктів соціального супроводу сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах, затверджений постановою КМУ від 21.11.2013 року №896 встановлює обов'язок суб'єкта, що надає соціальні послуги у випадку виявлення дитини, що проживає в сім'ї, яка перебуває у складних життєвих обставинах, невідкладно повідомити про неї службі у справах дітей. У разі наявності загрози життю чи здоров'ю дитини центр разом із службою у справах дітей та відповідним підрозділом органів внутрішніх справ здійснює протягом одного робочого дня екстрене втручання у ситуацію з метою негайного усунення або мінімізації наслідків такої ситуації. В судовому засіданні встановлено, і це визнано сторонами, що позивач є матір'ю [PERSON] 2013 року народження, яка перебуває на обліку Волочиського ЦПМСД у зв'язку із генетичним захворюванням фенілкетонурія. Одним з найважчих наслідків захворювання є ураження головного мозку і подальше порушення розвитку дітей, як психічного, так і фізичного. Крім того, виникають розлади рухів і м'язового тонусу. Згідно консультативних висновків зав. Медико-генитичної консультації Хмельницького міського перинатального центру, рівень фенілаланіну в крові [PERSON] значно перевищує норму, рекомендовано клініко-лабораторний контроль - контроль рівня фенілаланіну в крові щотижнево, клінічні аналізи крові, сечі раз в місяць, біохімічний аналіз крові - 1 раз у 2 місяці, УЗО печінки, нирок, щитовидної залози, консультація психолога. Згідно оглянутих в судовому засіданні щоденників харчування та результатів аналізу крові [PERSON], у дитини відбиралися аналізи крові з порушенням схеми спостереження дітей, хворих на фенілкетонурію, та у строки, які не відповідають рекомендаціям генетика. У судовому засіданні представник позивача підтвердив той факт, що [PERSON] жодного разу протягом 2015-2016 років не була на огляді у лікаря-педіатра (сімейного лікаря), у дитячого психіатра, дитячого невролога Волочиського РЦПМСД, оскільки він, як батько дитини, та позивач не довіряють професійному рівню місцевих медиків. Також представник позивача пояснив, що щотижнево немає змоги у [PERSON] відбирати аналіз крові на феніланаланін, оскільки він часто їздить на заробітки, а позивач сама не взмозі в дитини взяти кров. За допомогою до лікарів вони не зверталися через напружені відносини із місцевими лікарями. 14.09.2016 року головним лікарем Волочиського РЦПМСД направлено лист начальнику служби у справах дітей Волочиської РДА, директору КУ «Центр надання соціальних послуг» Волочиської міської ради та начальнику Волочиського ВП ГУНП в Хмельницькій області про те, що у зв?язку з тим, що сім?я [PERSON] не з?являється на огляд дільничного лікаря-педіатра, не відповідає на телефонні дзвінки і не дає можливості лікарю обстежити дітей (двоє з яких перебувають на диспансерному обліку у зв?язку із захворюванням) , він просить направити 15.09.2016 року працівників зазначених органів для спільного з дільничним лікарем-педіатром обстеження умов проживання, оцінки та стану здоров?я та харчування [PERSON]. Згідно показів в судовому засіданні свідка [PERSON], яка працює начальником служби у справах дітей Волочиської РДА, 15.09.2016 року на лист головного лікаря Волочиського РЦПМСД для проведення обстеження умов проживання сім?ї [PERSON] було направлено спеціаліста служби у склад комісії, до якої входили ще лікар-педіатр, спеціаліст центру надання соціальної допомоги та працівника поліції. Лікаря та працівника поліції у квартиру [PERSON] не допустив, а соціальними працівниками було проведено обстеження житлово-побутових умов сім?ї. За результатами виклику загрози життю дітей виявлено не було. Про те, що [PERSON] хвора на фенілкетонурію вона взнала на сесії Волочиської районної ради на якій обговорювали питання про забезпечення сім?ї спеціальним харчуванням. Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідач, створюючи комісію для проведення спільного з педіатром обстеження умов проживання, оцінки стану здоров?я та харчування [PERSON], діяв у відповідності до вимог ст 40 «Основ законодавства України про охорону здоров'я», ст. 3, 24 Конвенції про права дитини та Порядку взаємодії суб'єктів соціального супроводу сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах, тому підстави для задоволення позову відсутні. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed