Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором «Кредитування комерційного автотранспорту» №475/МК від 02.08.2007 року в сумі 54 777 грн. 97 коп. та судових витрат, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] отримав у позивача кредит в розмірі 37 890 грн. з терміном погашення до 03.08.2012 року, зі сплатою 19,5% річних за користування кредитними коштами. Внаслідок неналежної сплати відповідачем процентів за користування кредитом та погашення кредиту за відповідачем [PERSON] наявна заборгованість в загальній сумі 54 777 грн. 97 коп. [PERSON] та [PERSON], як поручителі відповідають по зобов'язаннях за вищезазначеним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується конвертами, які повернулись у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Причину неявки суду не повідомили. З урахуванням положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд вважав належним повідомлення відповідачів про розгляд справи. З урахуванням думки представника позивача про можливість розгляду справи у відсутності відповідачів та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права банку на належне виконання умов договору «Кредитування комерційного автотранспорту», забезпеченого порукою, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором в солідарному порядку з позичальника та поручителів. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 02 серпня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», найменування якого змінено на ПАТ КБ «Надра», та відповідачем [PERSON] укладено договір «Кредитування комерційного автотранспорту» №475/МК (а.с.10-12), за яким банк надав, а позичальник (відповідач [PERSON].) отримав кредит в розмірі 37 890 гривень з терміном погашення до 03.08.2012 року. Умовами п. 1.1.3.1 договору передбачено обов'язок позичальника сплатити 19,5% на рік за користування кредитом. Додатковою угодою від 29 червня 2011 року до договору «Кредитування комерційного автотранспорту» №475/МК від 02.08.2007 року сторони продовжили строк користування кредитом до 03 серпня 2014 року. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач [PERSON] належно їх не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №475/МК від 02.08.2007 року (а.с.7-9). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Позивачем станом на 23.08.2013 року проведено розрахунок заборгованості за договором «Кредитування комерційного автотранспорту» №475/МК від 02.08.2007 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача [PERSON] за договором в сумі 54 777 грн. 97 коп., в тому числі 29 446 грн. 40 коп. - заборгованість по кредиту, 16 919 грн. 73 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 3 790 грн. 51 коп. - пеня, 1 704 грн. 40 коп. - штраф., 2 916 грн. 93 коп. - інфляційні втрати. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачами не представлено суду. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором №475/МК від 02.08.2007 року, між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON], 02.08.2008 року укладено договори поруки (а.с.19-20), відповідно до умов яких поручителі зобов'язалися перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за несвоєчасне виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за вказаним кредитним договором. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У зв'язку з наведеним, поручителі за вимогою банку повинні нести солідарну відповідальність з позичальником по сплаті кредитної заборгованості. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення з позичальника та поручителів заборгованості за кредитним договором. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527 ч. 1, 546 ч. 1, 548 ч. 1, 611, 612, 1050 ч. 2, 1054 ч. 2; 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 ч. 1 ЦПК України,

Outcome: approved