Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач в серпні 2015 року звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона являється власником житлового будинку [ADDRESS] згідно договору дарування, який посвідчений приватний нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі № 2-2131. 22 серпня 2012 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір найму жилого будинку терміном на один рік, та з 28 серпня 2012 року в будинку був зареєстрований [PERSON], який за договором найму жилого приміщення від 22 серпня 2013 року припинив користуватись будинком. Спроби встановити місце проживання відповідача та вирішити питання про зняття його з реєстраційного обліку в добровільному порядку не принесли жодних результатів. Реєстрація відповідача у належному позивачу будинку обмежує її права власника, так я к вона не має можливості розпорядитися своїм майном. На підставі викладеного позивач просить усунути перешкоди в користуванні житловим будинком [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] з вказаного будинку. В ході судового засідання позивач уточнила позовні вимоги в яких просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення в газеті «Час Київщини» від 09 жовтня 2015 року № 38 (181). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач являється власником 9/20 частини житлового будинку [ADDRESS] згідно договору дарування від 11 липня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Фоєю Л.А. та зареєстрований в реєстрі № 2-2131. 22 серпня 2012 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір найму жилого будинку, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] здали, а [PERSON] взяв під (тимчасове) користування терміном на один рік житлове приміщення по [ADDRESS]. Відповідно до будинкової книги, [PERSON] зареєстрований в с. Нові Петрівці, Вишгородського району, Київської області з 28 серпня 2012 року. Згідно акту депутата Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області Лях О.М. від 11 серпня 2015 року, [PERSON] з 22 серпня 2013 року по даний час за адресою: [ADDRESS] - не проживає. Згідно пояснень позивача встановлено, що в серпні 2013 року відповідач забрав свої речі та пішов з будинку, місце його знаходження їй не відоме. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. За змістом ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні не встановлено будь-яких переконливих доказів, які вказували б на поважність причин відсутності відповідача за місцем проживання, а також не встановлено, що відповідачу чинилися перешкоди у користуванні будинком. Таким чином, оцінюючи у сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що відповідач [PERSON] більш як 6 місяців без поважних на то причин в спірному жилому приміщенні не проживає, а тому втратив право користування ним. Враховуючи викладене,

Outcome: approved