Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою в якій просить зобов'язати відповідача демонтувати самочинно встановлену перегородку у підвальному приміщенні (літ ІІІ) у житловому будинку на [ADDRESS]. В обґрунтування позову покликається на те, що відповідач будучи орендарем певних нежитлових приміщень на [ADDRESS] самочинно встановив перегородку у підвальному приміщенні (літ.ІІІ), що обмежує доступ до інших підвальних приміщень. Оскільки таке встановлення порушує права третіх осіб, вчинене без проектної документації та дозволу на виконання робіт, у зв'язку із чим відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу та розпорядженням позивача зобов'язано демонтувати самочинно збудовану перегородку. Однак, згадане розпорядження не було виконано відповідачем, у зв'язку зі чим, позивач звернувся до суду. Просить позов задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов повністю та просить такий задовольнити, оскільки перегородка встановлена відповідачем самочинно, без будь якої на то правової підстави. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений, суду не відомі причини неявки, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а тому зі згоди сторони позивача, суд постановив ухвалу, яка внесена до журналу судового засідання, про порядок заочного розгляду справи з дотриманням вимог, встановлених ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.100 ЖК УРСР переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються з дозволу виконавчого комітету (районної державної адміністрації). Наймач, який допустив самовільне перепланування чи переобладнання жилого або підсобного приміщення, зобов'язаний за свій рахунок привести приміщення в попередній стан. Згідно з п.1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. № 76 (далі Правил), переобладнання і перепланування жилих будинків жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Відповідно до пункту 1.4.4 цих Правил переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Судом встановлено, що відповідач є орендарем нежитлового підвального приміщення, що позначені у технічній документації під літерами XVII, XVII,I XIX, XX, які розташовані у будівлі за адресою - [ADDRESS], що підтверджено договором оренди [NUMBER] від 15.04.2011, укладеного між управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики ЛМР та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Попович Г.І. та зареєстровано у реєстрі за №422. При цьому, встановлено, що 16 червня 2014 року [PERSON] здійснив самовільне перепланування у підвалі за адресою - [ADDRESS], а саме: замурував прохід до підвальних приміщень, у зв'язку із чим був притягнути позивачем до адміністративної відповідальності за ст.150 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, що підтверджено постановою про накладення адміністративного стягнення від 24.07.2014 №91, яка звернена до примусового виконання у орган державної виконавчої служби (постанова про звернення стягнення на доходи боржника від 17.09.2014 ВП №44381505). Разом із тим, позивачем розглянуто звернення третьої особи про самочинне встановлення перегородки на площі підвального приміщення (інд. ІІІ) у житловому будинку на [ADDRESS], у зв'язку із неможливістю експлуатації підвальних приміщень та обмеження доступ до нього. Відповідне питання було розглянуто на засіданні міжвідомчої комісії при Сихівській РА ЛМР та прийнято висновок про технічну неможливість експлуатувати вищевказане підвальне приміщення, у зв'язку із чим такий висновок затверджено розпорядженням Сихівської РА ЛМР від 17.10.2014 №401 та зобов'язано відповідача демонтувати самочинно встановлено перегородку у підвальному приміщенні (літ.ІІІ), яка обмежує доступ до інших підвальних приміщень і привести планування підвальних приміщень до попереднього стану. Відповідне розпорядження відповідачем не виконано у добровільному порядку в термін до 01.11.2014, про що повідомлявся [PERSON] (попередження ЛКП «Дністер» від 20.10.2014 №398/11). У зв'язку із вищевикладеним, суд приходить висновку що позовна вимога підставна, оскільки факт самочинно встановленої спірної перегородки доведений позивачем, жодних належних і допустимих доказів правомірності встановлення спірної перегородки відповідачем не подано та не доведено, а відтак суд вважає за необхідне зобов'язати [PERSON] демонтувати самочинно збудовану перегородку у підвальному приміщенні (літ ІІІ) у житловому будинку на [ADDRESS], а позов задовольнити у повному обсязі. Вирішуючи розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно з платіжним дорученням №1129 від 01.12.2014, наявним у матеріалах справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено 243,60 судового збору, що підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст.100 ЖК УРСР, Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. № 76,

Outcome: approved