Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з цим позовом, в якому вказав, що 30.12.2013 [PERSON], керуючи належним йому автомобілем марки «Форд Транзит», д.н.з. [NUMBER], на автодорозі Житомир - Могилів-Подільський, 153 км + 835 м, поворот на смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області, порушив вимоги п. 11.2 ПДР України при виконанні маневру обгону на перехресті доріг. Скоїв зіткнення з належним позивачу транспортним засобом «Форд транзит», д.н.з. [NUMBER], під його керуванням, в результаті чого його автомобілю спричинені механічні пошкодження. За вчинення вищевказаного правопорушення [PERSON] постановою Барського районного суду Вінницької області від 14.02.2014 визнано винним у вчиненні адмінстратин6ого правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно з висновком експерта від 11.11.2014 №636Е-10/14 автотоварознавчого дослідження, вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди (надалі-ДТП), складає 26382,98 грн.. Вартість проведення експертизи становить 600 грн. Внаслідок цього ДТП, позивачу також заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням автомобіля, та неможливості протягом тривалого часу користуватись ним, оскільки він зі своєю сім'єю проживає у сільській місцевості і саме в зимовий період виникли великі незручності добиратись на роботу, синові до школи, до міста за продуктами харчування тощо), тобто були порушені його нормальні життєві зв'язки. Також був змушений неодноразово виїжджати на авто базар до м. Вінниці, відвідувати магазини та майстерні у пошуках необхідних для ремонту авто запчастин. Розмір моральної шкоди оцінює в 3000 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована Національною акціонерною страховою компанією «Оранта» (надалі - НАСК «Оранта»). Оскільки НАСК «Оранта» йому страхову суму не виплатила, позивач звернувся до суду. Просив стягнути з НАСК «Оранта» на його користь 26382 грн. матеріальної шкоди, в якості страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль; стягнути з [PERSON] на його користь 3000 грн. моральної шкоди; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі 530 грн. - сплаченого судового збору, 600 грн. - витрат з визначення вартості матеріального збитку завданого його автомобілю. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з вищезазначених підстав. Додатково повідомили, що НАСК «Оранта» прийняла рішення про виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 16533,65 грн., про що повідомила останнього листом від 09.07.2014, однак до даного часу вказані кошти йому виплачені не були. Автомобіль [PERSON] відновив. Оскільки, в країні пройшла інфляція, страхового відшкодування в розмірі 16533,65 грн. не достатньо буде для покриття фактичної суми відновлювального ремонту автомобіля. Разом з тим, оскільки НАСК «Оранта» до даного часу не виплатила суму страхового відшкодування, то [PERSON] провів власну експертизу, яка встановила суму 26382 грн., а також в зв'язку з невчасною виплатою такого відшкодування НАСК «Оранта», [PERSON] вважає, що в нього виникло право на відшкодування моральної шкоди винуватцем ДТП [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду направив заперечення проти позову. Вказав на безпідставність та необґрунтованість заявлених до нього вимог щодо відшкодування моральної шкоди. А також просив розглянути справу у його відсутність, про що зазначив в запереченнях та додатково направив суду електронне повідомлення, що відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. Представник відповідача НАСК «Оранта» будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 5 ст. 75 ЦПК України, в судове засідання не з'явився. Суд, вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність представника відповідача НАСК «Оранта», виходив з наступного: 11.12.2014 ухвалою судді було відкрито провадження у цій справі та призначено судове засідання на 05.01.2015. Представник відповідача в особі Вінницької обласної дирекції ВАТ НАСК «Оранта» за довіреністю в особі Дзюби Ю.А. в судове засідання не з'явився, натомість направив клопотання про відкладення справи, в зв'язку з тим, що матеріали страхової справи з головного офісу м. Києва йому ще не надішли, а тому він не має можливості підготувати обґрунтовані заперечення проти позову (а.с.48-49). Розгляд справи було відкладено. 15.01.2015 представник відповідача Дзюба Ю.А. в судове засідання не з'явився, натомість направив клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку з його участю в іншому судовому засіданні. А також через те, що йому ще не були надіслані матеріали страхової справи з головного офісу. Позивач та його представник заперечували проти відкладення розгляду справи. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі: першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними; згідно з ч. 2 цієї Статті, неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. За клопотанням сторони та з урахуванням обставин справи суд може відкласти її розгляд. Таким чином, з огляду на вищевказане, в суду немає законних підстав, передбачених в ст. 169 ЦПК України, на відкладення розгляду справи за заявою представника відповідача Дзюби Ю.А., оскільки відповідач НАСК «Оранта» є юридичною особою, а тому не позбавлений можливості направити іншого представника за довіреністю чи за цивільно-правовою угодою, також в обґрунтування свого клопотання про відсутність у нього страхової справи для підготовки заперечень Дзюба Ю.А. належних доказів не надав, а тому у суду немає підстав для визнання його неявки поважною. Крім того, суд також, враховує вимоги ч. 1 ст. 157 ЦПК України про розумні строки розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ст.ст. 169, 224, 225 КПК України, зі згоди позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зважаючи на таке. Відповідно до постанови Барського районного суду Вінницької області від 14.02.2014 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за те, що 30.12.2013 [PERSON], керуючи належним йому автомобілем марки «Форд Транзит», д.н.з. [NUMBER], на автодорозі Житомир - Могилів-Подільський, 153 км + 835 м, поворот на смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області, порушив вимоги п. 11.2 ПДР України при виконанні маневру обгону на перехресті доріг. Скоїв зіткнення з належним позивачу транспортним засобом «Форд транзит», д.н.з. [NUMBER], під його керуванням, в результаті чого його автомобілю спричинені механічні пошкодження (а.с.9). Вищевказані обставини не підлягають доказуванню у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України. Згідно висновку експерта від 11.11.2014 №636Е-10/14 з автотоварознавчого дослідження, проведено з ініціативи позивача [PERSON], вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Форд Транзит», реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження під час ДТП, згідно наданих фотоматеріалів та в цінах на момент проведення дослідження, складає 26382,98 грн. в тому числі ПДВ (а.с.11-23). Тобто така вартість матерального збитку експертом встановлена станом на 11.11.2014. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 28.10.2014 №1191 вартість експертизи складає 600 грн. (а.с.24). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована НАСК «Оранта» згідно полісу №АС/1161414 (термін дії з 13.03.2013 до 12.03.2014), відповідно до якого страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 50000 грн. (а.с.25). Як вбачається із повідомлення НАСК «Оранта» від 09.07.2014 №09-02-09/12779, згідно страхового акту №ОЦВ-14-47/1 НАСК «Оранта» та заяви [PERSON] про страхове відшкодування, йому було повідомлено, що страховиком найближчим часом буде здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 16533,65 грн. на рахунок АППБ «Аваль» (а.с.35). Як вбачається із копії завіреної належним чином страхового акту від 05.03.2014 №ОЦВ-14-47/1 НАСК «Оранта», страховиком прийнято рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 16533,65 грн., виплату якого буде здійснено на розрахунковий рахунок в АППБ «Аваль» (а.с.38). Як вбачається із заяви [PERSON] від 09.09.2014 до НАСК «Оранта» на отримання документів, та відповіді на заяву НАСК «Оранта» від 25.09.2014 №09-02-09/18068, страхове відшкодування йому не виплачене (а.с.36, 27). Відповідно до довідки виконавчого комітету Людаської сільської ради від 17.11.2014, [PERSON] зареєстрований та проживає разом з дружиною та двома дітьми в [ADDRESS] (а.с.26). Згідно з п. 36.2. ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засовів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно з п. 36.5. цієї Статті закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно з п. 36.7. цієї Статті закону, рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку. Згідно зі ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Такий же порядок і умови здійснення страхових виплат та страхового відшкодування закріплений в ст. 25 ЗУ «Про страхування». Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не припускається, зобов'язання має бути виконано належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). З огляду на вищезазначене з НАСК «Оранта», в зв'язку з невиконанням нею своїх зобов'язань, підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 16533,65 грн., яка була встановлена на підставі страхового акту від 05.03.2014 №ОЦВ-14-47/1, та не дивлячись на заяви [PERSON], не виплачена йому до даного часу в порушення вимог вищевказаних статей ЦК України. Суд не приймає до уваги висновок експерта від 11.11.2014 №636Е-10/14 з автотоварознавчого дослідження, та пояснень позивача [PERSON] щодо суми страхового відшкодування (вартості матеріального збитку, заподіяного його автомобілю, внаслідок його пошкодження під час ДТП) в розмірі 26382,98 грн., оскільки це не відповідає умовам та порядку здійснення страхової виплати, передбачених в ст. 990 ЦК України та ст. 25 ЗУ «Про страхування». Страховий акт від 05.03.2014 №ОЦВ-14-47/1 позивач не оскаржує, а питання про відповідальність страховика на підставі ст. 992 ЦК України, п.36.5. ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засовів», позивач не порушував. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, позивач не позбавлений права звернутись до [PERSON] з вимогою про відшкодування шкоди в порядку ст. 1194 ЦК України, яку він в даному судовому засіданні не ставив. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. При призначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За змістом роз'яснень, наданих у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як убачається з матеріалів справи, позивач в обґрунтування своїх вимог про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди зазначив, що завдана йому моральна шкода полягає в душевних стражданнях, завданих неможливістю експлуатувати автомобіль та неотриманням відшкодування заподіяної йому шкоди вчасно від страховика НАСК «Оранта». Будь-які підтвердження факту заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, він не надав. Позивач, заявивши про відшкодування йому моральної шкоди в грошовій сумі - 3000 грн. не вказав при цьому з чого він виходив. Тим більше своє звернення до суду з цим позовом він пов'язує саме з діями (бездіяльністю) НАСК «Оранта», пов'язаною з невиплатою йому страхового відшкодування, а не діями [PERSON]. Тому у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди з [PERSON] слід відмовити. Суд при ухваленні рішення виходив із засад статей 10, 11 УПК України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у справі. На підставі ст. 88 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову судові витрати слід присудити позивачеві пропорційно до задоволених вимог, в сумі 243,60 грн. Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засовів», ст. 25 ЗУ «Про страхування». ст.ст. 23, 525, 526, 530, 610, 990 ЦК України, п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: partial