Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON], про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Зазначені позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що з 29 листопада 2003 року перебуває у шлюбі із відповідачем [PERSON]. З метою придбання ізольованої квартири 01 червня 2010 року ним було продано 58/100 частин квартири, приватизованих ним ще до шлюбу з відповідачкою, та в цей же день за вилучені від продажу грошові кошти придбано однокімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS]. Однак, для купівлі вказаної квартири було додатково витрачено 5836,47 гривень, спільних з відповідачкою коштів. Звернувшись до нотаріуса з метою подарувати цю квартиру, позивач отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вказана квартира була придбана під час шлюбу, а тому є об'єктом спільної сумісної власності. Посилаючись на те, що квартиру на 98 % було придбано за його особисті кошти, позивач просив визнати право його особистої приватної власності на квартиру, та сплатити відповідачці вартість її частки, внесену позивачем на депозитний рахунок суду, припинивши таким чином право спільної сумісної власності на спірну квартиру. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі. Відповідач та її представник проти задоволення позову заперечували та подали зустрічний позов, у якому просили визнати за відповідачкою право власності на ? частину квартири [ADDRESS] як такої, що придбана у шлюбі, визнати за [PERSON] право власності на ? частину автомобіля FORD SCORPIO 1985 року випуску, державний номер [NUMBER] свідоцтво від 10.11.2004 р. та право власності на ? частину автомобіля DAEWOO LANOS 2002 року випуску, державний номер [NUMBER], свідоцтво від 05.08.2009 року. У своїх запереченнях відповідачка посилалася на те, що після укладення шлюбу вона з позивачем проживала разом у її квартирі, належній їй на праві власності та набутій нею до шлюбу. Проживання здійснювалося переважно за рахунок її заробітку, оскільки постійного доходу у позивача не було. Спільно з позивачем ними було зроблено ремонт у спірній квартирі. Вислухавши пояснення сторін по справі, їхніх представників, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 29 листопада 2003 року. Спірна квартира [ADDRESS] була придбана під час перебування сторін в шлюбі, на ім'я [PERSON], згідно договору купівлі-продажу від 01.06.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 840. Відповідно до пункту 4 Договору, купівлю квартири здійснено за суму 257 565,75 (двісті п'ятдесят сім тисяч п'ятсот шістдесят п'ять гривень сімдесят п'ять копійок) грн. Відповідно до пояснень позивача цю квартиру куплено на грошові кошти, отримані ним в цей же день від продажу 58/100 часток квартири, що були приватизовані ним ще до шлюбу. З документів, наданих позивачем, вбачається, що [PERSON] на праві власності належали 58/100 частин квартири [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.06.1997 року органом приватизації Харківської дистанції цивільних споруд Південної залізниці. Відповідно до договору купівлі-продажу від 01.06.2010 року, посвідченого приватним нотарусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №421 продаж квартири [ADDRESS] в цілому було здійснено за 434016,00 грн. (чотириста тридцять чотири тисячі шістнадцять гривень нуль копійок), які, відповідно до п.2.1. Договору отримані продавцями пропорційно до їхніх часток. За таких обставин, беручи до уваги надані докази, суд приймає до уваги пояснення позивача про те, що на купівлю спірної квартири витрачено його особисті кошти у сумі 251729,28 гривень. Різниця між сумою, вирученою від продажу квартири, належної особисто позивачу, та сумою, за яку було придбано спірну квартиру, становить 5836,47 грн. (п'ять тисяч вісімсот тридцять шість гривень сорок сім копійок), які було вкладено із спільних коштів подружжя. Відповідно до статті 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно з частиною 3 статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно норм статті 370 ЦК України - у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до статті 372 ЦК України - у разі поділу майна, яке є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Згідно з рекомендаціями, наданими судам в п.23 Постанови № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до частин 4,5 статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Випадок присудження грошової компенсації замість частки у майні без згоди самого співвласника передбачено статтею 365 ЦК України, яка передбачає, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Виходячи з наданих доказів суд вважає доведеним той факт, що у купівлю спірної квартири було вкладено 5836,47 грн спільних коштів позивача та відповідачки. Таким чином, частка Відповідачки становить 1,133 % від вартості квартири. Зважаючи на те, що ця частка є незначною, спільне користування майном є неможливим, оскільки шлюб між сторонами вже розірвано, а Відповідачці на праві власності належить інше житло, також набуте нею до шлюбу, суд вважає за можливе виплатити [PERSON] вартість її частки у квартирі [PERSON], попередньо внесену Позивачем на депозитний рахунок суду. Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 4 статті 60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях. Доводи відповідачки про вкладення нею додаткових коштів на придбання та ремонт квартири позивача не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не були нею підтверджені жодними доказами. Відповідно до довідки ДАІ ГУМВС України в Харківській області №52/10847 від 02.12.2013 року за [PERSON] зареєстровано право власності на автомобіль FORD SCORPIO 1985 року випуску, держ. [NUMBER] свідоцтво [NUMBER] від 10.11.2004 р., придбаний ним під час перебування у шлюбі з відповідачкою. Зважаючи на те, що вказаний автомобіль придбано у шлюбі, а отже частки подружжя на нього є рівними, однак жодною із сторін не здійснено дій щодо припинення права іншого з подружжя на частку у майні, суд вважає за необхідне визначити ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Вимогу за зустрічним позовом про поділ автомобіля DAEWOO LANOS суд вважає безпідставною, оскільки відповідно до довідки, наданої ДАІ, вказаний автомобіль було знято з обліку для реалізаціїу 2011 році ще за час перебування сторін у шлюбі. Факт продажу цього автомобіля під час перебування сторін у шлюбі було також підтверджено особисто відповідачкою.

Outcome: partial