Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив зобов'язати [PERSON] та [PERSON] припинити дії, що порушують права та законні інтереси ТОВ «Домобудівна компанія № 7» щодо комплексної забудови (будівництво житлових будинків, об'єктів обслуговування житлових будинків) на [ADDRESS], а саме: заборонити [PERSON] та [PERSON] безпосередньо чи опосередковано шляхом організації таких дій із залученням інших осіб, своїми діями чинити перешкоди у здійсненні позивачем своїх законних прав шляхом перешкоджання проїзду будівельної техніки та тарна спорту на будівельний майданчик, перешкоджання виконанню своїх службових обов'язків працівникам позивача, здійсненню комплексної забудови, припинити зловживання своїми правами безпосередньо чи опосередковано шляхом організації таких дій із залученням інших осіб, шляхом заборони пересуватись через наземний пішохідний перехід, який знаходиться на перехресті вулиці Героїв Оборони та вул. Полковника Потєхіна у м. Києві, таким чином, щоб унеможливлювати проїзд будівельної техніки та транспорту на будівельний майданчик. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на підставі рішення Київської міської ради від 18.03.2004 р. Служба безпеки України отримало право на постійне користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 4,6114 га. 19 07.2014 р. було оголошено конкурс на будівництво житла на вказаній земельній ділянці, після чого 20.08.2014 р. було проведено відповідний конкурс. На підставі результатів конкурсу 23.09.2014 р. між Службою безпеки України та ТОВ «Домобудівна компанія № 7» було укладено договір № 2309-14/19/2-13 на будівництво житла на вказаній земельній ділянці. З метою належного виконання взятих на себе зобов'язань ТОВ «Домобудівна компанія № 7» уклало з ТОВ «Інтелект проект» договір на розробку проектної документації, яка у подальшому була подана на будівельно-технічну експертизу і 09.10.2015 р. ТОВ «Домобудівна компанія № 7» отримало позитивний експертний звіт щодо розгляду проектної документації за проектом «Комплексна забудова території. 26.11.2015 р. Департамент господарського забезпечення Служби безпеки України отримав дозвіл на виконання будівельних робіт № ІУ 115153300647. 01.12.2015 р. між ТОВ «Компас груп» (головний підрядник) уклало з ТОВ «БК «Азур груп» (генеральний підрядник) та ТОВ «Домобудівна компанія № 7» (замовник) договір № 467, відповідно до п. 3.1 якого позивач зобов'язувався в строк до грудня 2016 року передати замовнику завершений об'єкт будівництва по акту готовності об'єкта до експлуатації. Позивач зазначає, що починаючи з 08.12.2015 року на території перехрестя вул. Героїв Оборони та вул. Полковника Потєхіна у м. Києві, влаштовано намети, організовано цілодобове перебування груп осіб, які шляхом блокування проїжджої частини на вказаному перехресті не допускають будівельну техніку та автотранспорт на територію забудови. Внаслідок вказаної масової акції позивач позбавлений можливості на здійснення законної діяльності по комплексній забудові за адресою: м. Київ, [ADDRESS]. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили суд позов задовольнити. Додатково пояснили, що відповідачі у справі є організаторами масових акцій, що стверджується листами за підписами відповідачів на адресу КМДА щодо повідомлення про проведення акцій, а також відеозаписом, копія якого приєднана до справи. У судовому засіданні відповідачі та їх представник проти позову заперечували. В обґрунтування заперечень пояснили, що організаторами будь-яких масових акції не являються, дійсно виготовляли листи на адресу КМДА, однак вказані листи виготовляли за дорученням ініціативної групи мешканців Голосіївського району, які заперечують проти забудови лісного масиву. Жодних протиправних дій, як зазначено у позові, не вчиняли. Заслухавши пояснення та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач є замовником будівництва Комплексної забудови (будівництво житлових будинків, об'єктів обслуговування житлових будинків) на [ADDRESS], що стверджується копією договору №2309-14/19/2-13, укладеного 23.09.2014 року між Службою безпеки України та ТОВ «Домобудівна компанія № 7». Звертаючись до суду з даним позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON], позивач зазначає, що останні є організаторами масових акцій протесту, учасники яких перешкоджають проїзду будівельної техніки та автотранспорту на будівельний майданчик за адресою: [ADDRESS], шляхом виходу на проїжджу частину дороги та пішохідний перехід та зупинки на ньому або безперервного руху по пішохідному переходу, що унеможливлює проїзд транспорту до будівельного майданчику. У зв'язку із чим позивач просить зобов'язати відповідачів припинити дії, що порушують право. З пояснень відповідачів та їх представника, встановлено, що мешканці Голосіївського району м. Києва, заперечуючи проти незаконності будівництва, що ведеться за адресою: м. Київ, [ADDRESS], з 09.12.2015 року проводили мирні збори з метою запобігти знищенню Національного природного парку «Голосіївський». У зв'язку із вказаними обставинами, відповідачі від імені мешканців мікрорайону Голосіївський в м. Києві 18.01.2016 року та 25.01.2016 року звернулись з листами на ім'я Київської міської державної адміністрації, в яких повідомили про продовження мирних акцій, розпочатих 09.012.2015 року в межах вул. Полковника Потєхіна та Героїв Оборони в м. Києві, копії вказаних листів приєднані до матеріалів справи (а.с. 44, 45). Відповідно до ст. 39 Конституції України громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування. Обмеження щодо цього права може встановлюватись судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку - з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей. За змістом ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Зазначаючи про неправомірність дій саме відповідачів, позивач посилається на фотододатки (а.с. 46-63) та відеозапис подій (а.с. 64). Аналізуючи вказані фотододатки як докази, суд зазначає, що останні відображають лише факт перебування груп людей у певних місцях, відповідачі на вказаних фотододатках взагалі відсутні, а тому останні жодним чином не доводять і не відображають вчинення відповідачами тих дій, на які посилається позивач у поданій позовній заяві, у зв'язку із чим не можуть бути прийняті судом як належний доказ в обґрунтування позовних вимог. З дослідженого судом у судовому засіданні відеозапису вбачаються аналогічні обставини. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи наведене, суд надходить до висновку про те, що обставини, на які посилається позивач у поданому позові, зокрема щодо наявності факту неправомірних та протиправних дій відповідачів [PERSON] та [PERSON], що перешкоджають господарській діяльності позивача та порушують його права, не знайшли свого ствердження в ході розгляду справи, не підтверджуються належними та допустимими в розумінні ст. 58/.59 ЦПК України доказами, у зв'язку із чим позовні вимоги не є доведеними та обґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed