Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07 серпня 2018 року між банком та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 070818021, згідно з яким відповідачу було надано кредит в загальному розмірі 20 000 грн. строком на 60 місяців з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 06 серпня 2023 року на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 56 % річних. Факт перерахування коштів на поточний рахунок позичальника підтверджується меморіальним ордером № 070818021 від 07 серпня 2018 року на суму 19 000 грн. (з врахуванням різниці сплаченої позичальником на користь банку комісій винагороди за надання кредиту). Однак, починаючи з 11 січня 2019 року у відповідача виникло прострочення зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 01 квітня 2019 року склала 22 207,74 грн, з яких: 18 666,67 грн. - заборгованість за основним боргом; 2 868,53 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом, що нараховані за період з 01 грудня 2018 року по 01 квітня 2019 року; 40,66 грн - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів; 50,37 грн - 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів; 581,51 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, що нарахована за період з 11 жовтня 2018 року по 01 квітня 2019 року. Таким чином зважаючи на те, що договірні зобов`язання добровільно відповідачем не виконуються, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом за захистом свого порушеного права, а тому просить позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак попередньо подавав заяви, у якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач також не з`явився, неодноразово подавав суду заяви про відкладення розгляду справи через дію карантинних обмежень в Україні, однак процесуальну позицію щодо позову не висловив, в той же час двічі додавав до своїх заяв копії чеків про часткову оплату заборгованості по кредиту. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що 02 березня 2018 року між банком та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 070818021, за яким відповідач отримав споживчий кредит на суму 20 000 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 56 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 06 серпня 2023 року (а. с. 11-16). Взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплати нарахованих відсотків, передбачених договором, відповідач не виконав. Станом на 01 квітня 2019 року заборгованість відповідача за кредитним договором не погашена та склала 22 207,74 грн, з яких 18 666,67 грн - заборгованість за основним боргом; 2 868,53 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом, що нараховані за період з 01 грудня 2018 року по 01 квітня 2019 року; 40,66 грн - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів; 50,37 грн - 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів; 581,51 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, що нарахована за період з 11 жовтня 2018 року по 01 квітня 2019 року (а. с. 5, зворот). Разом з цим 30 липня 2019 року, 29 серпня 2019 року та 31 січня 2020 року відповідачем [PERSON] у рахунок погашення вказаної заборгованості внесено по 1 000 грн, що стверджується копіями чеків 4918, 2294 та 10006-021 відповідно (а. с. 53, 61), а також у вересні та жовтні 2019 року - по 995 грн (а. с. 61, 62). В той же час додану копію банківського чеку на суму 3 145 грн від вересня 2019 року, суд до уваги прийняти не може, оскільки платником за таким виступає [PERSON] (а. с. 62). Відповідно п. 4.3.3. Договору про споживчий кредит у випадку порушення умов цього договору позичальник зобов`язаний достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в договорі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки. Згідно п. 8.1. цього Договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому договорі та чинним законодавством, і відшкодовують завдані збитки. Завдані банку збитки позичальник зобов`язується відшкодувати в повному обсязі понад неустойку, пеню та штраф, і несе відповідальність за їх відшкодування всім належним йому майном. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитор зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 525, 526, 530 цього Кодексу зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. За правилами ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 статті 612 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, у судовому засіданні підтверджені обставини, на які посилається позивач для підтвердження правомірності позовних вимог, та які відповідач не оспорює, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження заперечень проти позовних вимог не надав. Більше того, відповідач не оспорював наявність боргу, так як за час судового розгляду частково погасив заборгованість, чим визнав факт укладення кредитного договору, одержання від позивача коштів та наявність заборгованості. Виходячи з презумпції правомірності правочину та враховуючи наявність доказів про підпис відповідачем заяви про встановлення кредитного ліміту на платіжну карту та довідки про умови кредитування, відсутність заперечень з боку відповідача про фактичне користування ним грошовими коштами Банку у власних цілях, відсутність доказів про повне та своєчасне повернення кредиту в добровільному порядку позивачу, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми грошових коштів. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial