Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 29.03.2007 між банком та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11135500000, відповідно до умов якого останній отримав кредит в іноземній валюті в сумі 41 880 дол. США, який зобовязався повернути у повному обсязі не пізніше 29.03.2028 та сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 13 % річних. В подальшому між сторонами було укладено додаткові угоди, умовами яких затверджено новий графік погашення кредиту. В забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором, 29.03.2007 між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 11135500000/1 та додаткову угоду до нього, згідно якого відповідач, як поручитель зобовязувався нести солідарну відповідальність перед позивачем у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником кредитних зобовязань. 22.09.2011 між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 250147 та додаткову угоду до нього, згідно якого відповідач, як поручитель зобовязувалася нести солідарну відповідальність перед позивачем у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником кредитних зобовязань. Оскільки, позичальник [PERSON] свої зобовязання по договору не виконав, не погашаючи заборгованість за кредитом, станом на 24.02.2016 у нього утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі в розмірі 29\~034,43 дол. США та пеня в розмірі 23 500 грн. А тому просив, стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує в поному обсязі та просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Заяв про розгляд справи за їхньої відсутності відповідачі не подали. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 29.03.2007 між банком та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11135500000, відповідно до умов якого останній отримав кредит в іноземній валюті в сумі 41 880 дол. США, який зобовязався повернути у повному обсязі не пізніше 29.03.2028 та сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 13 % річних. В подальшому між сторонами було укладено додаткові угоди, умовами яких затверджено новий графік погашення кредиту (а.с. 6-18). В забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором, 29.03.2007 між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 11135500000/1 та додаткову угоду до нього, згідно якого відповідач, як поручитель зобовязувався нести солідарну відповідальність перед позивачем у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником кредитних зобовязань (а.с. 19,20). 22.09.2011 між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 250147 та додаткову угоду до нього, згідно якого відповідач, як поручитель зобовязувалася нести солідарну відповідальність перед позивачем у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником кредитних зобовязань (а.с.21-23). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] свої зобовязання по договору не виконав, не погашаючи заборгованість за кредитом, процентами та пенею, а тому станом на 24.02.2016 у нього утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі 29\~034,43 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом 25\~897,41 дол. США; заборгованість по процентах 3\~173,02 дол. США, а також пені за несвоєчасне погашення заборгованості 23\~500,91 грн. (а.с. 37-47). Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми позики, є право позикодавця вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів належних йому. Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Згідно зі статтею 2 Закону України\~«Про банки і банківську діяльність» кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків з розміщення, залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Статтею 5 Декрету КМУ від\~19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Крім того, Національним банком України на виконання положень статті 11 Декрету прийнято Положення. Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк\~\~(ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 14\~\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 ЦК України). Отже, якщо в кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобов'язання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.\~\~ У зв'язку з наведеним суд дійшов висновку, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. З матеріалів справи, судом встановлено, що для здійснення банківських валютних операцій Національним банком України було видано АКІБ «УкрСиббанк» банківську ліцензію (а.с. 50-53). А тому, вимоги позивача про стягнення суми кредитної заборгованості в іноземній валюті підлягають до задоволення. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід стягнути солідарно з відповідачів в користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11135500000 від 29.03.2007 в розмірі 29\~034,43 дол. США та пеню в розмірі 23 500 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачами понесених ним судових витрат.

Outcome: approved