Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

Позивач в особі свого представника - Адвоката Крепеля Д.І., звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про розірвання договору, стягнення грошових коштів та виселення. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що 04.12.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір оренди приміщення, а саме квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Квартиру було передано в користування відповідачам на підставі акту приймання-передачі приміщення від 04.12.2017 року. В момент укладання договору відповідач сплатив позивачу 6 750 грн., в якості платежу за перший місяць (4 500, 00 грн.) та гарантійного платежу за останній місяць (2 250, 00 грн.) Майже з самого моменту передачі квартири відповідачу з членами родини в оренду, остання почала порушувати умови договору, щодо внесення орендної плати за користування приміщенням. Таким чином, починаючи з 04.01.2019 та станом на день звернення до суду із вказаним позовом відповідачі грошових коштів за орендну плату та за комунальні послуги не сплачують, що призвело до накопичення суттєвого боргу, а тому позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про розірвання договору, стягнення грошових коштів та виселення. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.06.2019 позовну заяву було передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Деснянського районного суду м. Києва. 23.09.2019 справа надійшла до суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2019 розгляд справи визначено судді Зотько Т.А. Ухвалою судді від 01.10.2019 року визначено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження в підготовчому засіданні. Ухвалою судді, постановленою шляхом внесення до протоколу судового засідання від 18.06.2020 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] вимоги позовної заяви підтримав, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві, не заперечував, щодо постановлення по справі заочного рішення у відсутності відповідачів по справі. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції до ДУ «Київський слідчий ізолятор», де відповідачка перебуває під вартою. На адресу суду подала заяву, зі змісту якої вбачається, що відповідачка не погоджується з позовними вимогами. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за адресою місця проживання. Правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалась. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів з постановленням по справі заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як передбачає ч.1 ст.626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За змістом ч.1, 5, ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 04.12.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір оренди приміщення, а саме квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Квартиру було передано в користування відповідачам на підставі акту приймання- передачі приміщення від 04 грудня 2017 року. Договір оренди укладено на період 3 роки, з терміном дії до 04 грудня 2020 року (п. 4.2. Договору). У відповідності до п.5.1. Договору, орендна плата за використання приміщення та майна складає 5 000 (п`ять тисяч гривень). 00 коп.за календарний місяць, а в опалювальний період (з жовтня по квітень)орендна плата становитиме 4 500 (чотири тисячі п`ятсот гривень. 00 коп. Крім того розділом 6 Договору Сторонами узгоджено, що плата за житлово-комунальні та інші послуги сплачує Орендар, у відповідності до встановлених тарифів. У відповідності до п.5.4. Договору, орендна плата оплачується готівкою або за погодженням Сторін у безготівковій формі на особовий рахунок Орендаря. Відповідно до ст. 820 ЦК України наймач житла повинен вносити плату за використання помешкання в термін, обумовлений договором. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 810 ЦК України договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця зокрема у разі невнесенням наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором, не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі- понад два рази; За приписами ч.1 ст.782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. В момент укладання договору відповідачка [PERSON] сплатила позивачу 6 750 грн., в якості платежу за перший місяць (4 500, 00 грн.) та гарантійного платежу за останній місяць (2 250, 00 грн.) (а.с.6). Зі змісту копії розписки від 11.12.2018, підписаної сином орендодавця [PERSON] та [PERSON] , яка є матір`ю орендаря, наявна інформація, що [PERSON] отримав грошові кошти від [PERSON] в сумі 24 000 грн. Вказана сума призначена для оплати оренди квартири за адресою: [ADDRESS] , а саме: 15 500 грн. -борг по 04.12.2018; 4500 грн. - оплата до 04.01.2019 р.; 4 000 грн. - оплата за рахунок комунальних платежів; В той час [PERSON] зобов`язалась вносити орендну плату в сумі у відповідності до Договору оренди, комунальні платежі не пізніше 20 числа поточного місяця, сплачувати оренду до 5 числа наступного місяця. Зобов`язувалась вносити вищевказані платежі без затримання. У випадку затримання платежів по сплаті комунальних послуг та орендної плати більше ніж 5 днів, зобов`язалась звільнити квартиру [ADDRESS] ) протягом 3 діб. Як регламентовано ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Вказаними нормами права законодавець регламентує право орендодавця відмовитися від договору оренди (найму) і вимагати повернення речі, якщо орендар (наймач) не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Відповідно до ст. 826 ЦК України у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла. Як передбачено ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п. 1, 4 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: - припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, в порушення умов договору з 04.01.2019 по час звернення до суду з вказаним позовом (червень 2019) у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 28 000 грн. Розрахунок заборгованості здійснений позивачем наступним чином січня по квітень (4 500 х 4) =18 000, 00 грн., а з травня по червень ( 2 місяці) (5 000, 00 грн. х 2) = 10 000, 00 грн. Суд погоджується з наданим суду позивачем розрахунком заборгованості, та вважає можливим взяти до уваги при вирішенні даної справи по суті. Згідно з вимогами статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивачка належними та допустимими доказами довела наявність обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, а відтак позов підлягає задоволенню позову в повному обсязі. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] на на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2305,20 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved