overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 жовтня 2007 року він з відповідачкою зареєстрував шлюб в відділі РАЦС Тульчинського РУЮ у Вінницькій області за актовим записом № 181. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач зрозумів, що він з відповідачкою не можуть жити разом, так як в них різні погляди на спільне сімейне життя, між ними зникли взаєморозуміння та повага.Сімя розпалась і подальше її збереження не можливе. Кожен має своє особисте життя. В звязку з цим просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності позов підтримує, на його задоволенні наполягає. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву про визнання позову та розгляду справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: Сторони зареєстрували шлюб 13 жовтня 2007 року в відділі РАЦС Тульчинського РУЮ у Вінницькій області за актовим записом № 181, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с.8). Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.7). Спільне життя не склалось. Фактичні взаємини сторін не відображають їхнього прагнення щодо збереження шлюбу та сімї. Причинами розірвання шлюбу є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд вважає, що дійсними причинами розірвання шлюбу є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. За таких обставин суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені належними доказами та відповідають вимогам закону. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст. ст. 110-112 СК України. Згідно ст.. 235 п.8 ЦПК України, після реєстрації розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище «Удима». Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати сплачені позивачем підлягають зарахуванню в прибуток держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 березня 1985 року він з відповідачкою зареєстрував шлюб в виконкомі Кинашівської сільської ради, Тульчинського району, Вінницької області за актовим записом № 9. Від даного шлюбу дітей не мають. Позивач зрозумів, що він з відповідачкою не можуть жити разом, так як в них різні погляди на спільне сімейне життя, між ними зникли взаєморозуміння та повага. Шлюбні відносини не підтримують з 2013 року. Сім'я розпалась і подальше її збереження не можливе. В зв'язку з цим просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав і на розірванні шлюбу наполягає. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала, суду пояснила, що проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши сторін та ознайомившись з матеріалами справи, суд встановив: Сторони зареєстрували шлюб 16 березня 1985 року в виконкомі Кинашівської сільської ради, Тульчинського району, Вінницької області за актовим записом № 9, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.5). Спільне життя не склалось. Фактичні взаємини сторін не відображають їхнього прагнення щодо збереження шлюбу та сім'ї. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд вважає, що дійсними причинами розірвання шлюбу є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. За таких обставин суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені належними доказами та відповідають вимогам закону. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст. ст. 110-112 СК України. Згідно ст.. 235 п.8 ЦПК України, після реєстрації розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище «[PERSON]». Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 121, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 жовтня 1991 року він з відповідачкою зареєстрував шлюб в виконкомі Зарічненської сільської ради, Тульчинського району, Вінницької області за актовим записом № 15. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач зрозумів, що він з відповідачкою не можуть жити разом, так як в них різні погляди на спільне сімейне життя, між ними зникли взаєморозуміння та повага.Сім'я розпалась і подальше її збереження не можливе. Кожен має своє особисте життя. В зв'язку з цим просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності позов підтримує, на його задоволенні наполягає. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву про визнання позову та розгляду справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: Сторони зареєстрували шлюб 19 жовтня 1991 року в виконкомі Зарічненської сільської ради, Тульчинського району, Вінницької області за актовим записом № 15, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с.8). Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.6). Спільне життя не склалось. Фактичні взаємини сторін не відображають їхнього прагнення щодо збереження шлюбу та сім'ї. Причинами розірвання шлюбу є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд вважає, що дійсними причинами розірвання шлюбу є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. За таких обставин суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені належними доказами та відповідають вимогам закону. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст. ст. 110-112 СК України. Згідно ст.. 235 п.8 ЦПК України, після реєстрації розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище «[PERSON]». Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати сплачені позивачем підлягають зарахуванню в прибуток держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 липня 1998 року він з відповідачкою зареєстрував шлюб в виконкомі Тарасівської сільської ради, Тульчинського району, Вінницької області за актовим записом № 4. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивач зрозумів, що він з відповідачкою не можуть жити разом, так як в них різні погляди на спільне сімейне життя, між ними зникли взаєморозуміння та повага. Сім'я розпалась і подальше її збереження не можливе. Кожен має своє особисте життя. В зв'язку з цим просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності позов підтримує, на його задоволенні наполягає. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву про визнання позову та розгляду справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: Сторони зареєстрували шлюб 26 липня 1998 року в виконкомі Тарасівської сільської ради, Тульчинського району, Вінницької області за актовим записом № 4, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с.4). Від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.5). Спільне життя не склалось. Фактичні взаємини сторін не відображають їхнього прагнення щодо збереження шлюбу та сім'ї. Причинами розірвання шлюбу є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд вважає, що дійсними причинами розірвання шлюбу є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. За таких обставин суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені належними доказами та відповідають вимогам закону. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст. ст. 110-112 СК України. Згідно ст.. 235 п.8 ЦПК України, після реєстрації розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище «[PERSON]». Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати залишити за стороною. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.12.2008 року вони зареєстрували шлюб. Дітей від даного шлюбу не мають. Сімейне життя не склалося, через те, що між подружжям часто виникали сварки, непорозуміння та конфліктні ситуації через різні погляди на життя. З початку 2014 року між ними шлюбні відносини остаточно припинені, спільне господарство не ведуть. В результаті цього, між ними зникло взаєморозуміння, взаємоповага та спільні життєві інтереси. Шлюб носить формальний характер. На пропозицію розірвати шлюб в органах РАЦС відповідачка відповіла відмовою. За таких обставин, позивач вважає, що подальше збереження сім'ї є неможливим і примирення між ними не буде, в зв'язку з цим просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності позов підтримує, на його задоволенні наполягає, строк для примирення просить не надавати, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву про визнання позову та розгляду справи за її відсутності. Також просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи, суд встановив: 30.12.2008 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №191 зареєстровано шлюб між [PERSON] і [PERSON], про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с.5). Спільне життя не склалось. Фактичні взаємини сторін не відображають їхнього прагнення щодо збереження шлюбу та сім'ї. Причинами є відсутність взаєморозуміння і припинення шлюбних відносин між подружжям. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, підтверджені належними доказами та відповідають вимогам закону. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст. ст. 110-112 СК України. Згідно ст.. 235 п.8 ЦПК України, після реєстрації розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище «[PERSON]». Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати сплачені позивачем підлягають зарахуванню в прибуток держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою зареєстрував шлюб 26 липня 2009 року в відділі РАЦС Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області за актовим записом № 74. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач зрозумів, що він з відповідачкою не можуть жити разом, так як в них різні погляди на спільне сімейне життя, між ними зникли взаєморозуміння та повага. Сім'я розпалась і подальше її збереження не можливе. В зв'язку з цим просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності позов підтримує, на його задоволенні наполягає. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву про визнання позову та розгляду справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в зв'язку з визнанням відповідачем позову, відповідно до ст.174 ЦПК України є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. 26 липня 2009 року в відділі РАЦС Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області за актовим записом № 74, було зареєстровано шлюб між сторонами, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.7). Спільне життя не склалось. Фактичні взаємини сторін не відображають їхнього прагнення щодо збереження шлюбу та сім'ї. Причинами розірвання шлюбу є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, миритися сторони не бажають, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно ст.. 235 п.8 ЦПК України, після реєстрації розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище «[PERSON]». Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст. ст. 110-112 СК України. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати залишити за стороною. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 01.05.1999 року вони уклали шлюб. В сім'ї народилися син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. У зв'язку з постійними непорозуміннями, конфліктами, шлюб між сторонами було розірвано. Разом з тим, 10.08.2013р. сторони знову зареєстрували шлюб, однак і надалі виникали конфлікти як на особистому, так і на побутовому підґрунті. Неодноразові спроби порозумітися не дають бажаних результатів, кожен зі сторін живе своїм особистим життям, немає спільних інтересів, на даний час сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. В судовому засіданні позивач позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеним, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, пояснила, що на розірвання шлюбу згідна, оскільки сім'я існує формально, примирення між ними неможливе. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. На даний час сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.08.2013 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №225 (а.с.3). Сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7, 8). Судом встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, на розірвання шлюбу згідні, примирення між ними неможливе. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалась остаточно і її збереження не відповідало б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 04.10.1997 року між сторонами був зареєстрований шлюб, однак спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони тривалий час спільного господарства не ведуть, сімейних стосунків не підтримують, проживають окремо, шлюб носить формальний характер, тому просить такий розірвати. 23.12.2015р. представник позивача подала до суду уточнену позовну заяву, в якій зазначила, що дошлюбним прізвищем відповідача є [PERSON], яке остання після реєстрації шлюбу змінила на прізвище чоловіка - [PERSON], тому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] В судове засідання позивач не з'явився, представник останнього подала заяву, в якій розгляд справи просить проводити без їх участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явилася повторно, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, а також через оголошення у пресі, причин неявки суду не повідомила. Тому суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 04.10.1997 року у Личаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №363, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства, шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, а тому такі носять формальний характер. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалась остаточно і її збереження не відповідало б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 05.08.2006 року вони уклали шлюб. Однак сімейне життя у сторін не склалося. Спроби збільшити сім'ю позитивного результату не дали. Сімейні відносини почали погіршуватися, що призвело до фактичного припинення сім'ї. Спроби зберегти сім'ю позитивного результату не дадуть. На даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, пояснила, що на розірвання шлюбу згідна, оскільки сім'я існує формально, примирення між ними неможливе. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.08.2006 року, що стверджується, виданим повторно свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2386 (а.с.3). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, на розірвання шлюбу згідні, примирення між ними неможливе. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалась остаточно і її збереження не відповідало б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 10 червня 1990 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського МУЮ зареєстрував шлюб з відповідачкою, про що зроблено відповідний актовий запис за № 861. Причиною розірвання шлюбу стало те, що сторони не змогли створити міцної сім'ї. Стосунки які на даний час існують між ними виключають можливість її збереження. За наведених обставин просить шлюб розірвати. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали. Просили суд шлюб розірвати. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала. Заслухавши пояснення позивача, його представника та відповідачку, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07 лютого 2012 року (а.с.6) сторони зареєстрували шлюб 10 червня 1990 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського МУЮ, про що зроблено відповідний актовий запис за № 861. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, миритися не бажають. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved