Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з цим позовом і повідомив, що протягом 2010-2015 років надавав відповідачам комунальні послуги з утримання квартири [ADDRESS], а саме: з утримання будинку, споруд, прибудинкової території, з центрального опалення, з постачання холодної та гарячої води і з водовідведення. Відповідачі, взявши на себе зобовязання оплачувати надані послуги,з січня 2010 по лютий 2015 року заборгували комунальному підприємству «Добробут» 34\~346 грн 70 коп. Добровільно погасити борг не бажають, а тому, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на їх користь зазначену суму боргу. Представник позивача [PERSON] міського комунального підприємства «Добробут» [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, але згідно рекомендованого повідомлення про день,\~ час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши докази і давши їм належну юридичну оцінку, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. В порядку ст.ст. 95,96 ЦПК України позивач звертався до Ладижинського міського суду Вінницької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржників заборгованості в сумі 34346,70 грн 00 коп., яка утворилась за період з січня 2010 року по лютий 2015 року, проте ухвалою суду від 12 червня 2015 року у прийнятті заяви відмовлено.\~ Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначає\~\~Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Аналіз даного Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Статті 20, 21 Закону України\~ «Про житлово-комунальні послуги» визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - є надання таких послуг вчасно та відповідної якості. Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК України, ч. 1 п. 30 «Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України\~ № 630 від 21 липня 2005 року споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати надані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З системного аналізу вказаних вище норм вбачається, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не є\~\~підставою для звільнення споживача від обов'язку щодо сплати вартості фактично отриманих житлово-комунальних\~\~послуг у строки, встановлені законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. У судовому засіданні встановлено, що, відповідачі користуються послугами [PERSON] міського комунального підприємства «Добробут», зареєстровані та проживають за вказаною вище адресою, своєчасно не проводять розрахунки по квартплаті та комунальним послугам, допустивши заборгованість в сумі 34346 грн 70 коп., у добровільному порядку їх не сплачують. Це підтверджується сукупністю доказів. Зокрема, з розрахунку, який додано до позовної заяви видно, що за відповідачами утворилась заборгованість з січня 2010 по лютий 2015року у розмірі 34346,70 грн. Із матеріалів справи вбачається, що протягом 2010-2015 років позивач надавав відповідачам комунальні послуги з утримання квартири [ADDRESS], а саме: з утримання будинку, споруд, прибудинкової території, з центрального опалення, з постачання холодної та гарячої води і з водовідведення. Відповідачі, взявши на себе зобовязання оплачувати надані послуги, з січня 2010 по лютий 2015 року заборгували комунальному підприємству «Добробут» 34\~346 грн 70 коп. Добровільно погасити борг не бажають. \~\~\~\~\~\~\~ Статтею 179 ЖК України\~визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. \~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п.п. 14, 17 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, плата використання теплової та електричної енергії, газу, за водопостачання і каналізацію та інші послуги власниками квартири\~(будинків), наймачами, орендарями вноситься за затвердженими в установленому порядку тарифу пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інші строки. Стаття 156 ЖК України\~покладає на власника та повнолітніх членів його сім'ї обов'язок по сплаті витрат по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території. Ці докази і вимоги законів суд приймає до уваги. Підстав для звільнення відповідачів від сплати нарахованої заборгованості за утримання будинку і прибудинкової території судом не встановлено. Враховуючи викладене, на підставі ст. 526 ЦК України, ст.ст. 66, 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved