Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 08.08.2015\~ року він з відповідачем по справі, зареєстрували шлюб у Долинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №178 (свідоцтво серії [NUMBER] від 14.05.2019 року, видане повторно а.с. 3). Від даного шлюбу у них є одна неповнолітня дитина син [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що у сторін протилежні погляди на шлюбні відносини, сімейне життя у них з часом почало погіршуватися, що в кінцевому призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин через подружню зраду іншого з подружжя. Просить позов задовольнити, розірвати шлюб, інших позовних вимог не заявлено, щодо поділу сімейного майна та місця проживання дитини у сторін спору немає. В судове засідання позивач не з`явився, однак подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглядати у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, відзиву щодо вимог позову суду не подав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне. Згідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на вищенаведене позов підлягає до задоволення. Що стосується вимоги позову щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, то відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. То з цього приводу слід вказати таке. Зважаючи на те, що між батьками досягнуто згоди щодо визначення місця проживання малолітньої дитини оскільки позивач у своїй заяві підтримав свої позовні вимоги та просить залишити дитину проживати з матір`ю, а від відповідачки заперечень з цього приводу не поступило, то ця вимога позову теж підлягає до задоволення. В той же час за вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому позивач у своїй заяві просить понесені ним судові витрати залишити за ним. Відтак суд вважає за можливе судові витрати понесені позивачем залишити за ним. Щодо вимоги про стягнення з відповідача 2500,00 грн. на оплату витрат за професійну правничу допомогу, то суду не представлено доказів на підтвердження проведення такої оплати позивачем, а тому така вимога не може бути задоволена судом. \~ На підставі наведеного, 31 Цивільного кодексу України,\~ ст.ст. 104, 109-112, 160, 161, 171 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved