Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Вашківецької міської ради , про визнання права власності на спадкове майно. В позові вказував, що [INFO] року помер його дід [PERSON], який проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання у [ADDRESS]. [INFO] року померла його бабуся [PERSON], яка проживала та була зареєстрована за місцем постійного проживання у [ADDRESS]. Після їх смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку №87 з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться у [ADDRESS]. Спадкоємцем за заповітами померлих, який прийняв спадщину являється, [PERSON]. Крім нього, спадкоємців першої черги за законом та за заповітом та інших осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадковому майні немає. Звернувшись до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Олійник Ю.М. з заявою про оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що залишилась після смерті його діда. Однак не дивлячись на те, що спадщину прийняв своєчасно, спору відносно спадкового майна немає, нотаріус своєю постановою від 24 жовтня 2017 року №475/02-31 відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок у зв'язку із тим, що не були надані належним чином оформлені документи, які посвідчують право власності [PERSON] на дане майно. Позивач та його представник [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилися. В адресованій суду заяві просять справу розглядати у їх відсутність позовні вимоги підтримують . Представник Вашківецької міської ради в підготовче судове засідання не з'явився, хоча повідомлений про день, годину та місце слухання справи належним чином, від нього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, позов визнав, щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачем не заперечував. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер його дід [PERSON], який проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання у [ADDRESS]. [INFO] року померла його бабуся [PERSON], яка проживала та була зареєстрована за місцем постійного проживання у [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] За життя [PERSON] та [PERSON] заповіли позивачу все своє майно, де б воно не було і з чого не складалося, і взагалі все те, що їй на день смерті належало і на що вона за законом мала право. Заповіт був посвідчений 03.11.2016 року секретарем виконавчого комітету Замостянської сільської ради і не змінювався та не скасовувався . Звернувшись до приватного нотаріуса Вижницької приватної нотаріальної контори Олійник Ю.М. з заявою про оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилась після смерті [PERSON]. Однак не дивлячись на те, що спадщину прийняла своєчасно, спору відносно спадкового майна немає, нотаріус своєю постановою від 24 жовтня 2017 року №475/02-31 відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва право на спадщину за заповітом у зв'язку із тим, що не були надані належним чином оформлені документи, які посвідчують право власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 182, 328, 392, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved