Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 002-08043-190213 від 19 лютого 2013 року в розмірі 42 334 грн. 86 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу без його участі та не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується конвертом, який повернувся за закінченням терміну зберігання. Причину неявки суду не повідомила. З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з позичальника заборгованості за цим договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 19 лютого 2013 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 002-08043-190213, відповідно до якого банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 42 334 грн. 86 коп. з кінцевим терміном повернення 19.02.2016 року. Умовами п. 2.4 договору передбачено обов'язок відповідача сплатити банку проценти за користування кредитом в розмірі 0,01 % річних, а також відповідно до п.2.5. Договору за ведення Кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 2,5% в місяць. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач належно їх не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості боржника [PERSON] За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 11.06.2014 року проведено розрахунок заборгованості за договором № 002-08043-190213 від 19 лютого 2013 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача [PERSON] за кредитом в розмірі 42 334 грн. 86 коп., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 32 921 грн. 97 коп., заборгованість за відсотками - 2 грн. 69 коп., заборгованість за комісіями - 9 410 грн. 20 коп. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 20, 526, 527, 530, 612, 1054 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved