Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом зазначивши, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. Крім того позивач вказав, що на підставі його заяви про прийняття спадщини, з якою він звернувся до Кіровоградської міської нотаріальної контори, 09.02.2015 року нотаріусом було заведено спадкову справу № 64/2015. Разом з тим, при вирішенні питання щодо отримання свідоцтва про право на спадщину було виявлено факт втрати батьком правовстановлюючого документа на спадкове майно, а саме: свідоцтва про право власності від 02.09.2010 року, виданого виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради, у зв'язку з чим нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище квартиру. Враховуючи викладене, вважаючи, що зазначена обставина перешкоджає оформленню спадщини, позивач з даним позовом звернувся до суду. Позивач надав до суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просив здійснити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся. З урахуванням вищевикладеної обставини, відповідно до ст. ст. 158 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з повторним свідоцтвом про народження [NUMBER] від 11.01. 1995 року [PERSON] народився [INFO] та його батьком записано [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.09.2010 року, виданого виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради, [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Право власності за [PERSON] на вказану вище квартиру зареєстровано обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» від 08.09.2010 року. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна, за [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності від 02.09.2010 року, виданого виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради, зареєстроване право власності на квартиру №17, загальною площею 33,92 кв. м., що у будинку [ADDRESS]. [INFO] батько позивача [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 09.02.2015 року, виданим міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 255. Відповідно до постанови державного нотаріуса Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 1 Вишні І.В. № 78/02-31 від 21.01.2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO], оскільки у позивача був відсутній правовстановлюючий документ на квартиру. Згідно з дослідженою у судовому засіданні спадковою справою № 64/2015 до майна померлого 23.01.2015 року [PERSON], окрім позивача будь - хто з інших осіб до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався. Відповідно до роз'яснення ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: «Належність правоустановчих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до переліку правоустановчих документів, на підставі яких проводиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Держком України по ЖКГ від 13.12. 1995 року та інших нормативно-правових актів. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.. 1218 ЦК України). Згідно зі ст.. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За вказаних обставин, суд вважає, що позов є таким, що ґрунтується на законі, а тому підлягає задоволенню повністю. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved