Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач в позовній заяві вказує, що 05.03.2008 року між ТОВ «Автомир Вінниця» та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», був укладений договір про надання кредиту та додаткові угоди до нього, згідно яких банком було надано кредит у сумі 1 654 710 доларів США. Позичальник не виконав взяті на себе зобовязання, тому 17.05.2011 року позивач направив йому досудову вимогу про погашення заборгованості в повному обсязі. Так, станом на 09.06.2011 року загальна сума заборгованості позичальника ТОВ «Автомир Вінниця» становить 1 500 673,80 доларів США, що складається з: 1 452 448 доларів США сума заборгованості по тілу кредиту; 47 239,69 доларів США сума заборгованості по відсотках; 986,11 доларів США сума заборгованості по пені за період з 23.03.2011 року по 09.06.2011 року. В забезпечення виконання зобовязань за договором про надання кредиту №СР 08-102/В00 від 05.03.2008 року, 6 березня 2008 року з [PERSON] було укладено договір поруки №SR 08-071/В00 та додаткові договори до нього: договір №1 про зміну договору поруки № SR 08-071/В00 від 21.08.2008 та договір №2 про зміну договору поруки №SR 08-071/В00 від 19.02.2009, згідно умов яких відповідач зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомир Вінниця» перед банком. Вимогу про виконання боргових зобовязань відповідач в добровільному порядку не виконує. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Крім того, в ході розгляду даної справи в суді представник АТ «ОТП Банк» [PERSON] звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за договором про надання кредиту №CR 08-102/В00 від 05 березня 2008 року станом на 14 квітня 2016 року у розмірі 915 558,05 дол. США та 585 655,15 грн. нарахованої пені, а також витрати по сплаті судового збору та витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. Представник позивача на підставі довіреності [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав з мотивів наведених у позові. В судовому засіданні представники відповідача [PERSON]- адвокат [PERSON] та [PERSON], який діє на підставі довіреності, позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволення позову ПАТ «ОТП Банк» з підстав припинення договору поруки через ліквідацію ТОВ «Автомир Вінниця» та зміну зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності. Заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 05.03.2008 року між ТОВ «Автомир Вінниця» та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», був укладений договір про надання кредиту №SR 08-102/В00 (а.с.7-15, том І) . Відповідно до умов кредитного договору банк надав ТОВ «Автомир Вінниця» кредит з лімітом фінансування 1 654 710 доларів США, які останній зобовязався повернути в строк до 05.03.2015 року (пункт 1.6.1. кредитного договору). При цьому, повернення кредиту здійснюється позичальником щомісяця, один раз на місяць, рівними платежами, крім останнього, тким чином, що останній платіж припадав на березень 2015 року. Тобто з 05.01.2009 року по 05.02.2015 року позичальник щомісячно повинен був сплачувати банку по 22 062 долари США, а 05.03.2015 року сплатити 22 122 долари США. Сторони погодили, що проценти за користування кредитом розраховуються банком від суми кредиту на підставі процентної ставки в розмірі (LIBOR +7,38)% річних із розрахунку 360 днів на рік (пункт 4.1.1. кредитного договору). При цьому за обставин, що згідно з положеннями п.1.4.2. (з підпунктами) цього договору відбулося збільшення процентної ставки, то з дати перегляду процентної ставки і до закінчення строку дії цього договору проценти за кредит розраховуються банком від суми кредиту на підставі процентної ставки в розмірі (LIBOR +9,38)% річних із розрахунку 360 днів на рік, якщо інше не буде письмово погоджено сторонами. Однак, позичальник своїх зобовязань, передбачених кредитним договором №CR 08-102/В00 від 05 березня 2008 року не виконав, внаслідок чого станом на 14 квітня 2016 року згідно розрахунку утворилась заборгованість за договором про надання кредиту в розмірі 915 558,05 дол. США та пені в розмірі 585 655,15 грн. (а.с.125, том І). З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань по кредитному договору №SR 08-102/В00 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] 06.03.2008 року було укладено договір поруки №SR 08-071/В00 та додаткові договори до нього: договір №1 про зміну договору поруки № SR 08-071/В00 від 21.08.2008 (а.с.42, том І) та договір №2 про зміну договору поруки №SR 08-071/В00 від 19.02.2009 (а.с.43, том І), згідно яких останній зобовязався нести солідарну відповідальність з позичальником за невиконання зобовязань, що підлягають виконанню за договором про зобовязання, або повязані з договором про зобовязання, у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк та в такому порядку, як це встановлено в договорі про зобовязання, в тому числі будь-якими змінами та доповненнями до договору про зобовязання, які можуть бути укладені кредитором та боржником в майбутньому. Порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо: повернення кредиту, сплати процентів за кредит, сплати комісії за управління кредитом, сплати штрафних санкцій, а також сплати інших сум, що підлягають сплаті згідно з договором про зобовязання. Зокрема, в договорі поруки визначено строк кредитування, суму повернення кредиту на відповідну дату повернення кредиту, передбачені пунктом 1.6.1. кредитного договору, проценти за кредит та сплати штрафних санкцій, передбачених п.1.4.1 кредитного договору №SR 08-102/В00. Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (частина друга статті 555 цього Кодексу). За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, зміна умов кредитного договору навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Крім того, між ТОВ «Автомир Вінниця» та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» були укладені додаткові угоди до кредитного договору, а саме: договір №1 про зміну договору про надання кредиту №CR 08-102/В00, укладений 24.03.2008 р. (а.с.18, том І); договір №2 про зміну договору про надання кредиту №CR 08-102/В00, укладений 11.06.2008 р. (а.с.19, том І); договір №3 про зміну договору про надання кредиту №CR 08-102/В00, укладений 30.07.2008 р. (а.с.20-21, том І); договір №4 про зміну договору про надання кредиту №CR 08-102/В00, укладений 15.12.2008 р. (а.с.22-23, том І); договір №5 про зміну договору про надання кредиту №CR 08-102/В00, укладений 04.02.2009 р. (а.с.24-25, том І); договір №6 про зміну договору про надання кредиту №CR 08-102/В00, укладений 06.04.2009 р. (а.с.26-26-а, том І); договір №7 про зміну договору про надання кредиту №CR 08-102/В00, укладений 05.06.2009 р. (а.с.27, том І); договір №8 про зміну договору про надання кредиту №CR 08-102/В00, укладений 13.10.2009р. (а.с.28, том І); договір №9 про зміну договору про надання кредиту №CR 08-102/В00, укладений 02.02.2010р. (а.с.29-31, том І); договір №10 про зміну договору про надання кредиту №CR 08-102/В00, укладений 28.07.2010р. (а.с.32-33, том І); договір №11 про зміну договору про надання кредиту №CR 08-102/В00, укладений 04.03.2011 р.. (а.с.34-35, том І), що є невід'ємними частинами вище зазначеного договору про надання кредиту №CR 08-102/В00 від 05.03.2008 року ( далі- кредитний договір). Згідно договорів про зміну договору про надання кредиту №CR 08-102/В00: №5 від 04.02.2009 року; №6 від 06.04.2009 року; №7 від 05.06.2009 року; №9 від 02.02.2010 року; №10 від 28.07.2010 року; №11 від 04.03.2011 року збільшились розміри щомісячних сум повернення кредиту на відповідну дату повернення кредиту з 22 062 доларів США до 33 000 доларів США, а на 05.03.2015 року до 31 448 доларів США, що потягло за собою збільшення обсязу боргової відповідальності відповідача як поручителя. Пунктом 2.3. договору поруки №SR 08-071/В00 від 06.03.2008 року передбачено, що в разі зміни розміру зобовязання після укладення цього договору, в тому числі збільшення, таке зобовязання забезпечується в повному розмірі. Однак, за час дій зобовязань позичальника з відповідачем [PERSON] було укладено лише договір №1 до договору поруки від 21.08.2008 року (а.с.42 том І), який укладений внаслідок укладення між позивачем та боржником договору №3 про зміну кредитного договору. Всі вище перераховані договори про про зміну договору про надання кредиту №CR 08-102/В00 були укладені без згоди поручителя [PERSON] Отже, згоди на збільшення обсягу відповідальності відповідачем надано не було. При вирішенні цього питання необхідно також врахувати правову позицію Верховного Суду України, викладену, зокрема, у Постанові від 25.09.2013 року по справі №6-97цс13. Крім того, в ході розгляду справи було встановлено, що відносно позичальника ТОВ «Автомир Вінниця» 23.05.2016 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесений запис про припинення юридичної особи у звязку із ліквідацією на підставі ухвали господарського суду Миколаївської області від 17.09.2013 року справа №5016/3554/2011 (11/39), (а.с.9-12, том ІІ). Відповідно до ч.1 ст.609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Таким чином, грошове зобовязання ТОВ «Автомир Вінниця» перед ПАТ «ОТП Банк» було припинено у звязку з ліквідацією цієї юридичної особи, а порука припиняється в разі припинення основного зобовязання. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України у Постанові від 11.09.2013 року по справі №6-52цс13. Враховуючи правові висновки Верховного Суду України, які відповідно до положень ст.360-7 ЦПК України є обовязковими для всіх судів України та встановлені в судовому засіданні обставини, які вказують на припинення договору поруки через припинення основного зобовязання внаслідок припинення юридичної особи-позичальника та збільшення сторонами кредитного договору відповідальності поручителя без його згоди, суд приходить до виновку про відмову в задоволенні позову. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Тому, враховуючи обставини справи та прийняте судом рішення, суд приходить до висновку, що судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed