overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом в якому просив визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Заявлені вимоги в судовому засіданні мотивував тим, що 04 березня 2016 року в с. Росільна Богородчанського району Івано-Франківської області помела його мати [PERSON]. Він, як син покійної,\~ являється спадкоємцем першої черги на спадкове майно. В нотаріальній конторі в даний час йому було відмовлено у оформленні спадкових прав через пропуск шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Визначений строк на звернення з заявою про прийняття спадщини позивач вказує, що пропустив внаслідок того, що добросовісно помилявся з приводу існуючого порядку оформлення спадщини. Зокрема зазначив, що свідоцтво про смерть матері знаходилось у батька, який тривалий час перебував на сезонних роботах в Російській Федерації. Тільки після його повернення він мав змогу звернутися із заявою про прийняття спадщини, однак вже на той час пропустив встановлений термін і саме через це змушений звертатися до суду щоб поновити пропущений строк. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач\~ [PERSON] відповідно до ст.1261 ЦК України являється спадкоємцем першої черги за законом на майно покійної матері [PERSON], яка померла 04.03.2016 року. Ніхто із спадкоємців з приводу оформлення спадкових прав до нотаріальної контори не звертався. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи той факт, що ніхто із спадкоємців не подав у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини, [PERSON], чоловік покійної, на спадкове майно претензій не предявив, виходячи з досліджених обставин справи, суд вважає, що позивачу може бути встановлено додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вищезазначеного, ст. 1272 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом в якому просив визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Заявлені вимоги в судовому засіданні мотивував тим, що 24.02.2016 року в с. Грабовець Богородчанського району Івано-Франківської області померла його мати [PERSON]. Він є єдиним спадкоємцем за заповітом, який мати 16.10.2003 року посвідчила у [PERSON] сільській раді на його користь. Фактично на момент смерті він проживав з матірю в одному будинку, оскільки доглядав її, і вважав, що цього достатньо, аби довести факт прийняття спадщини. Однак через те, що він зареєстрований на постійне проживання за іншою адресою, зокрема у м. Івано-Франківську, то нотаріус не визнав факт спільного проживання зі спадкодавцем як такий, що мав місце і 30.08.2016 року відмовив у оформленні спадкових прав з причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини. З цих причин змушений звертатися до суду щоб поновити пропущений строк. Просив позов задовольнити. Представник [PERSON] сільської ради в судовому засіданні заявлений позов визнала, вказала, що позивач є єдиним спадкоємцем, який має намір оформити спадкові права після смерті матері. Сільська рада на визнання спадкового майна відумерлим не претендує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що позивач відповідно до ст.1223 ЦК України являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], [INFO], яка померла 24.02.2016 року. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався 16.10.2003 року секретарем Грабовецької сільської ради Богородчанського району не змінювався і не скасовувався. Спадковим майном, яке залишилось після смерті спадкодавця фактично заволодів і користується позивач. Строк на подання заяви про прийняття спадщини пропустив на 6 днів з причин, які можуть бути визнані поважними. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що позивачу слід встановити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вищезазначеного, ст. 1272 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом в якому просив визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Заявлені вимоги в судовому засіданні представник позивача мотивував тим, що 10.01.2016 року в с. Саджава Богородчанського району Івано-Франківської області померла мати позивача [PERSON]. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, який мати посвідчила 14.07.2000 року у Саджавській сільській раді на його користь. Фактично на момент смерті він знаходився закордоном і повернувся в Україну лише навесні 2017 року. Звернувшись до нотаріуса, 16.08.2017 року отримав відмову у оформленні спадкових прав через пропуск строку на подання заяви про прийняття спадщини. З цих причин змушений звертатися до суду щоб поновити пропущений строк. Просила позов задовольнити. Представник сільської ради в судове засідання не зявився, подав заяву у якій клопотав про розгляд справи у їх відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що позивач відповідно до ст.1223 ЦК України являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 10.01.2016 року. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався 14.07.2000 року секретарем виконкому Саджавської сільської ради Богородчанського району, з того часу не змінювався і не скасовувався. Спадковим майном, яке залишилось після смерті спадкодавця фактично заволодів і користується позивач. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що позивачу слід встановити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вищезазначеного, ст. 1272 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом в якому просив визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Заявлені вимоги мотивував тим, що [INFO] в с. Підгір`я Богородчанського району Івано-Франківської області померла його бабуся [PERSON] . За життя, 6 грудня 2016 року вона посвідчила у Підгірській сільській раді заповіт на його користь, яким усе своє майно заповіла йому. Однак, ще до дня смерті, вирішила переоформити усе належне їй майно на нього за іншими цивільно-правовими договорами. Тому, після смерті бабусі він не подавав заяви про прийняття спадщини, оскільки вважав, що спадкового майна, щодо якого слід вчиняти такі дії немає. При цьому і спадкодавець за життя, і він по смерті [PERSON] упустили з уваги наявність земельного паю, право власності на який залишилось не переоформленим. Звернувшись на даний час у нотаріальну контору з заповітом, отримав відмову через те, що пропустив встановлений ст.1270 ЦК України строк. Тому змушений звертатися до суду щоб поновити пропущений строк. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. До канцелярії суду подав заяву у якій заявлені позивачем вимоги визнав. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд має право ухвалити рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Позивач відповідно до ст.1231 ЦК України являється спадкоємцем за заповітом на майно покійної бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті спадкодавця позивач не звернувся вчасно з приводу прийняття спадщини, внаслідок того, що не знав про наявність спадкового майна. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи той факт, що відповідач заявлений позов визнав, ніхто інший із спадкоємців не подав у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини, суд вважає, що [PERSON] слід встановити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Заявлені вимоги обгрунтовані тим, що 07 червня 2012 року померла баба позивача [PERSON]. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її син та батько позивача [PERSON], якого позивач вважав єдиним спадкоємцем. Однак у квітні 2015 року позивачу стало відомо, що на його імя за життя баба склала заповіт яким заповіла йому дві земельні частки (пай) розміром 11,35 умовних кадастрових гектарів кожна. По тій причині, що йому не було відомо про існування заповіту, він не звертався до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний трок із заявою про прийняття спадщини. Вважає, що визначений строк пропущено з поважних причин, оскільки не було відомо про те, що він є спадкоємцем за заповітом. Тому просить визначити додатковий строк для оформлення спадщини. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. До початку судового засідання представник позивача [PERSON] подав суду заяву із клопотанням про здійснення розгляду справи у відсутності позивача. Заявлений позов підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у установленому законом порядку. До початку судового розгляду подав суду заяву із клопотанням про здійснення розгляду справи у його відсутності. Заявлений позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом \~після смерті покійної [PERSON], яка померла 07 червня 2012 року (а.с. 5). \~Після смерті баби позивач не звернувся вчасно з приводу прийняття спадщини, оскільки йому не був відомий той факт, що баба за життя склала заповіт, яким заповіла йому дві земельні частки (пай) розміром 11,35 умовних кадастрових гектарів кожна. Будучи впевненим в тому, що його батько, як син покійної, є єдиним спадкоємцем і, не знаючи вимог законодавства, позивач пропустив встановлений строк звернення з заявою про прийняття спадщини для оформлення своїх спадкових прав. Така причина пропуску строку для оформлення прийняття спадщини позивачем, за відсутності спору, може бути визнана судом поважною. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи з наведеного, позивачу слід встановити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

- позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, визначений рішеннями Шполянського районного суду 26.09.2013р. та 27.09.2013р. В судовому засіданні позовні вимоги змінив і просив зменшити розмір аліментів, стягуваних на утримання дружини згідно рішення Шполянського районного суду від 26.09.2013р., до 10% від усіх видів його заробітку, мотивуючи тим, що 26.09.2013р.з позивача стягнуто на користь відповідачки аліменти на її утримання в розмірі ? (25%) від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для працездатних осіб до досягнення дитиною [PERSON] трьохрічного віку, починаючи з 16.09.2013р. по [INFO] 27.09.2013р. з позивача [PERSON] на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дочок [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 (33%) з усіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 17.09.2013р. і до досягнення дітей повноліття. Згідно даних рішень з нього утримується 58% від усіх видів його заробітку, а згідно ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження» з його заробітної плати не може бути стягнено більше 50 %, а фактично з нього стягується 58% його доходів, що суперечить закону. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, мотивуючи тим, що до досягнення дочкою трьох річного віку залишилося менше восьми місяців. Позивач мотивує свій позов тим, що в нього батько інвалід 2 групи і він повинен надавати йому допомогу, але разом з тим, позивач згідно трудового договору працює у батька [PERSON] і отримує заробітну плату і в нього є змога ще 8 місяців платити аліменти. Вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, суд встановив, що згідно рішень Шполянського районного суду від 26.09. та 27.09.2013р. з позивача стягуються аліменти на утримання двох дітей в розмірі 33% і на утримання дружини до досягнення дитиною трьох річного віку 25% з усіх видів заробітку та дивідендів позивача, тобто стягується 58% від заробітку, що суперечить ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження», врахувавши обставини справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, аліменти слід зменшити на утримання дружини [PERSON] до 15% від усіх видів заробітку позивача до досягнення дитиною трьох річного віку до [INFO], тобто буде стягуватися 48% заробітку. На підставі ст.ст. 80-84 ,182 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини її доходу на утримання неповнолітньої онуки [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні. В судовому засіданні позовні вимоги змінила та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини її доходу. Відповідач позовні вимоги визнала повністю. Судом встановлено, що відповідач є матірю [PERSON], [INFO]. Позивач виховує та утримує [PERSON] Згідно заочного рішення Кіровоградського районного суду від 10.04.2017 року у відповідача відібрана її донька [PERSON] та передана на виховання позивачу. Позивач є пенсіонеркою та потребує матеріальної допомоги. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються: ст.ст.150, 180, 181 СК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти і тому кошти на утримання дитини [PERSON] з неї належить стягнути в судовому порядку до повноліття доньки, тобто до 29.10. 2025 року. Витрати в справі, а саме: судовий збір, суд покладає на відповідача. На підставі ст.ст. 180, 181 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадщину в порядку спадкування на будинок №2 по вул.Леніна в с.Паливода Ніжинського району, який належав її покійному чоловіку [PERSON], який помер 02 лютого 2012 року в м.Ніжині. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 25 листопада 1995 року в с.Паливода Ніжинського району померла її свекруха [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на буд.№2 по вул.Леніна в с.Паливода Ніжинського району. Вказаний будинок [PERSON] заповідала своєму сину її чоловіку [PERSON], який помер 02 лютого 2012 року. Після його смерті відкрилась спадщина на вищевказаний житловий будинок. Вона звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак на даний час не може її оформити, оскільки спадкове майно не було зареєстроване за покійним чоловіком. Їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд без її участі, поданий позов підтримує повністю. Представник Кунашівської сільської ради Ніжинського району в судове засідання не зявився, але подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти позову не заперечують і просять його задовольнити. \~ Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. В матеріалах справи є копія свідоцтва про смерть [PERSON], яка померла 25 листопада 1995 року (а.с.6) та копія свідоцтва про смерть [PERSON], який помер 02 лютого 2012 року. Згідно заповіту від 14 листопада 1985 року [PERSON], яка померла 25 листопада 1995 року, все своє майно заповідала [PERSON] (а.с.10) Згідно довідки Кунашівської сільської ради Ніжинського району №220 від 24 червня 2015 року (а.с.12) станом на 15.04.1991 року домоволодіння по вул.Леніна, буд.2 с.Паливода Ніжинського району мав статус колгоспного двору, в якому була зареєстрована та проживала [PERSON], яка померла 25 листопада 1995 року (а.с.12) Крім того, в матеріалах справи є постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 жовтня 2015 року №1206/02-31, якою було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок №2 по вул.Леніна в с.Паливода Ніжинського району. (а.с.13) Відповідно до ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.17 Закону України «Про власність», який діяв на той час, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року №15 «Про судову практику за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени колгоспного двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в майні. Враховуючи викладене, позовну заяву [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку по вул.Суворова, 29 в смт.Лосинівка Ніжинського району в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 08 травня 2015 року в смт.Лосинівка Ніжинського району. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 08 травня 2013 року померла її мати [PERSON], яка проживала та була зареєстрована в [INFO]. Вона є спадкоємицею першої черги після смерті матері, спадщину у встановленому законом порядку прийняла. 10 грудня 2015 року вона отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку та на права власності на майновий пай. 10 березня 2016 року їй було видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом на ? частину житлового будинку з будівлями та спорудами №29 по вул.Суворова в смт.Лосинівка Ніжинського району. На іншу ? частину вищевказаного будинку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд без її участі, поданий позов підтримує повністю. Представник Лосинівської селищної ради Ніжинського району в судове засідання не зявився, але подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти позову не заперечують і просять його задовольнити. \~ Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. В матеріалах справи є копія свідоцтва про смерть [PERSON], яка померла 08 травня 2015 року (а.с.9) та копія свідоцтва про народження [PERSON], з якої вбачається, що померла 08 травня 2015 року [PERSON] є матірю позивача (а.с.6) Згідно копії свідоцтва про право на спадщину від 10 березня 2016 року спадкоємцем майна померлої [PERSON] є позивач по справі. Спадщина складається з ? частини житлового будинку з будівлями та спорудами №29, що знаходиться в смт.Лосинівка Ніжинського району (а.с.12) Крім того, в матеріалах справи є постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 березня 2016 року №1225/02-31, якою було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку №29 по вул.Суворова в смт.Лосинівка Ніжинського району. В звязку з відсутністю свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок за [PERSON]Л.(а.с.12) Відповідно до ст.1216 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи викладене, позовну заяву [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай), розміром 2, 94 умовних гектар, яка розташована на території Лосинівської селищної ради Ніжинського району, що належала на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого 12.08.1996 року [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла його тітка [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної частки (паю) розміром 2, 94 умовних гектар, яка розташована на території Лосинівської селищної ради Ніжинського району. За життя спадкодавця сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачений, видача дубліката сертифіката неможлива. При його зверненні в травні 2015 року до Другої Чернігівської державної нотаріальної контори, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), у зв'язку з тим, що не були подані правовстановлюючі документи. Від позивача до суду надійшла заява, в якій він просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує. Представником відповідача до суду подане клопотання про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги визнають. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с.8). Відповідно до повідомлення управління Держгеокадастру у Ніжинському районі Чернігівської області, [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] по «Агрофірмі «Лосинівська» на території Лосинівської селищної ради, зареєстрований 12.08.1996 року за №1605. Розмір вказаної земельної ділянки становить 2, 94 умовних кадастрових гектара. Дублікат вказаного сертифікату не може бути виданий по причині відсутності відповідних бланків. Копія вказаного сертифікату не може бути видана, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) було виписано в одному примірнику та видано власнику. (а.с.12) У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця) до інших осіб(спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1225 ч.1 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Окрім того, ч.1 ст.81 ч.1 п.г. Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, крім іншого, на підставі прийняття спадщини. Ураховуючи, що факт належності вищевказаної земельної ділянки [PERSON] очевидний і ніким не оспорюється, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved