overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

· Позивач в січні 2015 року звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить стягнути за відповідача на його користь 25675,56 доларів США (еквівалент - 331294,39 грн.) заборгованості за кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи вважається повідомленим в установленому законом порядку шляхом публікації оголошення в друкованих ЗМІ - газеті «Урядовий кур'єр». Будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Судом встановлено, що між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем 15.09.2008 року було укладено кредитний договір з фізичною особою № 014/1721/5/22853 на суму 30590,00 доларів США строком користування кредитом до 14.09.2013 року включно, за яким відповідач повинен був сплачувати 12,49% річних за користування кредитом. Відповідач виконав зобов'язання частково, заборгувавши станом на 16.09.2014 року 25675,56 доларів США (еквівалент в національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на вказану дату 1298,817 грн. за 100 доларів США - 331294,39 грн.), з яких заборгованість по кредиту прострочена - 23256,94 доларів США (еквівалент - 300086,69 грн.), по процентах прострочена - 2418,62 доларів США (еквівалент - 31207,70 грн.). Вказані суми коштів, оскільки їх не сплачено добровільно, слід стягнути з відповідача на користь позивача в повному розмірі в судовому порядку. Судовий збір в сумі 3312,94 грн. сплачено позивачем і він також підлягає стягненню на його користь з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач в січні 2015 року звернувся до суду з даним позовом, вимоги якого уточнював (а.с.17) та в обґрунтування якого вказав, що в квартирі, де проживає відповідач, виявлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме: самовільне підключення до мереж РЕМ, що зафіксовано актами про порушення ПКЕЕН №№012182, 013839, відповідно до яких завдані позивачу збитки складають 1001 грн. 49 коп. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки, нараховані відповідно до акту, та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав повністю та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином (а.с. 18-20, 23-25). Враховуючи викладене вище, у відповідності до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає в [INFO], є споживачем електричної енергії та має особовий рахунок №10/17/70067. Про зміну споживача електричної енергії за вищевказаною адресою енергопостачальника не повідомляли. Так, 15.01.2014 та 28.10.2014, в квартирі, де проживає відповідач, виявлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме: самовільне підключення до електричної мережі, на підставі чого були складені акти №№012187, 013839, відповідно до яких здійснено нарахування та завдані позивачу збитки складають 1001 грн. 49 коп. Суд дослідив матеріали справи та прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача завдані збитки та понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач в січні 2015 року звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вони перебувають у шлюбі з 16 вересня 2012 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося по тій причині, що під час сумісного проживання у них виявилась несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, в результаті чого почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. На даний момент ведення між позивачем та відповідачем спільного господарства та сумісне проживання припинено, дитина проживає з позивачкою. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] У судовому засіданні позивач позов підтримала та просить його задовольнити, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що бажає зберегти сім»ю, але позивачка проти. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 вересня 2012 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане виконавчим комітетом Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 16. Від сімейного проживання позивач і відповідач мають сина - [PERSON], [INFO]. Судом були вжитті заходи щодо збереження шлюбу, а саме ухвалою суду від 17 грудня 2015 року надано подружжю строк для примирення на три місяці. Однак у судовому засіданні позивач наполягала на розірванні шлюбу, оскільки вона не бажає проживати з відповідачем, як подружжя та підтримувати шлюбно-сімейні відносини. Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї [PERSON] та [PERSON] стало неможливими, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач в січні 2015 року звернулася до суду з позовом про визнання права власності. [PERSON] у 2005 році замовив виготовлення торгівельного кіоску загальною площею 30 кв.м. , в зв'язку з чим відповідачем 06 червня 2005 року було сплачено 7000 грн.. Відповідач оформив всі необхідні дозволи на розміщення торгівельного кіоску в парку ім. Шевченка по вул. Радянська в м. Марганець, уклав договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0037 га., під'єднав кіоск до системи енергопостачання. У березні 2013 року позивач домовилася з відповідачем про купівлю у нього кіоску. 06 березня 2013 року позивач сплатила відповідачу 7000 грн., про що він склав розписку. Відповідач передав позивачу ключі від кіоску та всі документи, що підтверджують належність відповідачу даного кіоску. У жовтні 2014 року позивач запропонувала відповідачу оформити договір купівлі-продажу кіоску нотаріально, але він відмовився. Позивач в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач, який повідомлений належним чином до суду не зявився. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: [PERSON] у 2005 році замовив виготовлення торгівельного кіоску загальною площею 30 кв.м., по вул. Радянській у парку ім. Шевченка в м. Марганці. Відповідач оформив всі необхідні дозволи на розміщення торгівельного кіоску в парку ім. Шевченка по вул. Радянська в м. Марганець, уклав договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0037 га., під'єднав кіоск до системи енергопостачання. У березні 2013 року позивач домовилася з відповідачем про купівлю у нього кіоску. 06 березня 2013 року позивач сплатила відповідачу 7000 грн., про що склали розписку. Відповідач передав позивачу ключі від кіоску та всі документи, що підтверджують належність відповідачу даного кіоску. Даний кіоск розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0037 га, яка була передана [PERSON] в оренду до 18 травня 2014 року, відповідно до договору. У відповідності з ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Як стверджує в судовому засіданні позивач, в жовтні 2014 року вона запропонувала відповідачу оформити договір купівлі-продажу кіоску, але він відмовився, тому вона і звернулася до суду із зазначеним позовом. Однак, доводи позовача суд вважає необгрунтованими та безпідставними, оскільки позивач не надала належних доказів відмови відповідача від оформлення договору купівлі-продажу кіоску, доказів належності зазначеного кіоску та земельної ділянки, на якій кіоск розташований, відповідачу. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин суд не вбачає підстав для визнання за позивачем права власності на кіоск, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за необгрунтованістю.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач в січні 2016 р. звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося через непорозуміння. В сім»ї відбувалися сварки та суперечки. Шлюбні відносини припинено з вересня 2014 р. Примирення неможливе. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та зазначила, що з вересня 2014 р. припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства, мешкають окремо. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Примирення не можливе. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, пояснив, що в сім»ї виникали суперечки з побутових питань, з вересня 2014 р. не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з позивачем. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи‚ вважає,що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.02.2011 р. Сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони з вересня 2014 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено? збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-25 00:00:00

Позивач в січні 2016 року звернувся до суду, вказавши, що між ним та відповідачем 03.01.2013 року було укладено договір кредиту б/н, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач виконав зобов'язання частково, заборгувавши станом на 30.11.2015 року 14853,67 грн., з них 3120,81 грн. заборгованість за кредитом, 8484,53 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 2064,82 грн. заборгованість по комісії, 500 грн. штраф (фіксована частина), 683,51 грн. штраф (процентна складова). Відповідач добровільно не згоден сплатити заборгованість, в зв'язку з чим позивач просить стягнути на його користь з відповідача борг за договором у сумі 14853,67 грн. та судові витрати по справі в сумі в сумі 1378,00 грн. Представник позивача, будучи належно повідомленим про час та місце судового розгляду справи, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачеві надсилалися судові повістки за зареєстрованим в установленому законом місцем проживання, в силу абз. 5 ч. 5 ст. 74, ч. 9 ст. 76 ЦПК України він вважається повідомленим про час та місце судового розгляду справи. Будь-яких заяв від нього до суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності в судовому засіданні представника позивача та відповідача, без фіксування судового засідання технічними засобами звукозапису, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, позов слід задовольнити. Судом встановлено, що між сторонами 03.01.2013 року укладено договір про надання банківських послуг, за яким банк надав, а відповідач отримав кредит в сумі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,4% на рік. Відповідач на порушення умов договору створив заборгованість по сумі кредиту, відсотків за кредитом, комісії, сплативши їх частково. Відповідно до договору, сплаті станом на 30.11.2015 року підлягає ще 14853,67 грн., з них 3120,81 грн. заборгованість за кредитом, 8484,53 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 2064,82 грн. заборгованість по комісії, 500 грн. штраф (фіксована частина), 683,51 грн. штраф (процентна складова). Вказані суми коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача. Судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-25 00:00:00

Позивач в січні 2016 року звернувся до суду, вказавши, що між ним та відповідачем 27.03.2012 року було укладено договір кредиту б/н, за яким відповідач отримав кредит в сумі 13800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач виконав зобов'язання частково, заборгувавши станом на 29.11.2015 року 27804,19 грн., з них 13639,53 грн. заборгованість за кредитом, 11464,46 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 900,00 грн. заборгованість по комісії, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1300,20 грн. - штраф (процентна складова). Відповідач добровільно не згоден сплатити заборгованість, в зв'язку з чим позивач просить стягнути на його користь з відповідача борг за договором у сумі 27804,19 грн. та судові витрати по справі в сумі в сумі 1378,00 грн. Представник позивача, будучи належно повідомленим про час та місце судового розгляду справи, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідача було своєчасно повідомлено судом про час та місце судового розгляду справи, будь-яких заяв від нього до суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності в судовому засіданні представника позивача та відповідача, без фіксування судового засідання технічними засобами звукозапису, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, позов слід задовольнити. Судом встановлено, що між сторонами 27.03.2012 року укладено договір про надання банківських послуг, за яким банк надав, а відповідач отримав кредит в сумі 13800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних. Відповідач на порушення умов договору створив заборгованість по сумі кредиту, відсотків за кредитом, комісії, сплативши їх частково. Відповідно до договору, сплаті станом на 29.11.2015 року підлягає ще 27804,19 грн., з них 13639,53 грн. заборгованість за кредитом, 11464,46 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 900,00 грн. заборгованість по комісії, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1300,20 грн. - штраф (процентна складова). Вказані суми коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача. Судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач в січні 2016 року звернувся до суду, вказавши, що між ним та відповідачем 28.02.2011 року було укладено кредитний договір б/н на суму кредиту 3200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач виконала зобов'язання частково, заборгувавши станом на 30.11.2015 року 11223,12 грн., з них 3122,60 грн. заборгованість за кредитом, 5589,90 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1500,00 грн. - заборгованість з комісії, 500 грн. та 510,62 грн. штраф (фіксована та процентна складові). Відповідач добровільно не згодна сплатити заборгованість, в зв'язку з чим позивач просить стягнути на його користь з відповідача борг за договором у сумі 11223,12 грн. та судові витрати по справі в сумі в сумі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказуючи, що позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце судового розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності в судовому засіданні представника позивача та відповідача, без фіксування судового засідання технічними засобами звукозапису, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Встановлено, що між позивачем та відповідачем 28.02.2011 року укладено договір б/н про надання банківських послуг, за яким банк надав, а відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік. Відповідач на порушення умов договору створила заборгованість по сумі кредиту, відсотків та комісії за кредитом, сплативши їх частково. Відповідно до умов договору, відшкодуванню станом на 30.11.2015 року підлягає ще 21223,12 грн., з яких 3122,60 грн. заборгованість за кредитом, 5589,90 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1500,00 грн. - заборгованість з комісії, 500 грн. та 510,62 грн. штраф (фіксована та процентна складові). Вказані суми коштів, оскільки їх не сплачено добровільно, слід стягнути з відповідача на користь позивача. Судовий збір в сумі 1378,00 грн. сплачений позивачем підлягає стягненню на його користь з відповідача в силу ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-25 00:00:00

Позивач в січні 2016 року звернувся до суду, вказавши, що між ним та відповідачем [PERSON] 27.10.2014 року було укладено договір кредиту № 135-10/14І на суму 5000,00 грн. на термін до 27.10.2016 р. Позивач надав дані кошти, а відповідач [PERSON] їх отримав і зобовязався сплачувати відсотки за користування кредитом, та свого зобов'язання не дотримав, заборгувавши станом на 14.01.2016 року 5438,80 грн. Враховуючи, що договір кредиту було забезпечено договором поруки № 135-10/14А від 27.10.2014 р., укладеним з [PERSON], позивач просить стягнути солідарно з обох відповідачів заборгованість в сумі 5438,19 грн. та 1378,00 грн. судового збору. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідачів в судовому засіданні, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 27.10.2014 року було укладено кредитний договір № 135-10/14І, згідно якого [PERSON] отримав кредит в сумі 5000,00 грн. на 24 місяці під 48% річних. На забезпечення виконання зобовязань з кредитним договором між позивачем та співвідповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 135-10/14А від 27.10.2014 р., за яким співвідповідач зобовязалась відповідати солідарно з позичальником за невиконання ним умов кредитного договору. На порушення умов кредитного договору позичальник створив заборгованість по сумі кредиту та відсотків за кредитом, сплативши їх частково. Відповідно до договору, відшкодуванню станом на 14.01.2016 року підлягає ще 5438,80 грн., з них 3258,78 грн. заборгованості за кредитом, 1680,02 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 500 грн. штраф згідно п. 8.2 кредитного договору. Вказану загальну суму боргу слід стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача. Судовий збір в сумі 1378,00 грн. слід стягнути на користь позивача з відповідачів в рівних частках з кожного, тобто в сумі по 689,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач в січні 2016 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна. В березні 2016 року відповідачка [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя. Відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України у зв»язку зі складністю справи суд вважає можливим оголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: dismissed