Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

Позивач, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, що діє в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на первинному обліку Служби у справах дітей Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як дитина позбавлена батьківського піклування. Мати дитини, [PERSON] , померла [INFO] . Батько дитини, [PERSON] , 13.03.2015 року був засуджений вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова до 6 років позбавлення волі. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.05.2017 року № 276 малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.05.2017 року № 279 малолітнього [PERSON] було влаштовано до обласного будинку дитини. Розпорядженням Краснокутської районної державної адміністрації від 01.12.2020 року № 246 [PERSON] влаштовано до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] , які на даний час є законними представниками дитини. Батьки вихователі забезпечують дитину матеріально, піклуються про її фізичний розвиток, забезпечують реалізацію права дитини на здобуття освіти. Рішенням Краснокутського районного суду від 18.12.2019 року по справі № 2/627/502/2019 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь матері виховательки [PERSON] . Відповідно інформації державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» від 10.12.2020 року [PERSON] був звільнений 20.05.2020 року за ухвалою Харківського районного суду Харківської області на не відбутий строк 7 місяців 7 днів. Відповідно до листа служби у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області Заманов М.А. з питанням щодо відвідування свого малолітнього сина [PERSON] не звертався. Життям, долею та станом здоров`я дитини не цікавився та не виявляв намір повернути сина на спільне проживання до своєї родини. [PERSON] надав до ССД по Київському району заяву від 04.01.2021 року, в якій повідомив, що не працює, утримувати дитину не має можливості. Забирати сина не має наміру і не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Відповідно до інформації центру соціальних служб Немишлянського району м. Харкова, під час відвідування за місцем проживання [PERSON] було складено акт оцінки потреб сім`ї/особи. Батько дитини мешкає у двокімнатній квартирі разом з матір`ю. В квартирі не передбачено окремого спального місця та місця для навчання дитини. [PERSON] не працює, не має стабільного заробітку. [PERSON] пояснив, що не має наміру забирати до себе сина і не бачить себе як батька взагалі. Виходячи з вищезазначеного Центр вважає [PERSON] неспроможним виконувати свої батьківські обов`язки належним чином та забезпечувати необхідні умови для життя та розвитку сина. На Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради було розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . За результатами розгляду Комісія визнала за доцільне позбавлення батьківських прав. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.03.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.05.2021 року закрито підготовче засідання по справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивача Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Кравченко А.В., яка діє на підставі довіреності від 05.01.2021 року, надала до суду заяву про слухання справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву на позов. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. В ст. 275 ЦПК України визначені строки розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання ЦПК України, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян. Крім того, недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади. Будучи обізнаним про розгляд справи судом, відповідач відзиву та жодних доказів не подав, а тому розгляд справи здійснений судом на підставі наявних доказів, що містяться в матеріалах справи. За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст.280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України , судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії № [NUMBER] , видане 30.09.2014 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 774), а.с. 6. Мати дитини, [PERSON] , померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №5196), а.с. 7. Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.03.2015 року [PERSON] було засуджено за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі, а.с. 8-9. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.05.2017 року № 276 малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а.с. 13. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.05.2017 року № 279 малолітнього [PERSON] було влаштовано до обласного будинку дитини, а.с. 14. Розпорядженням Краснокутської районної державної адміністрації від 01.12.2020 року № 246 [PERSON] влаштовано до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] , які на даний час є законними представниками дитини, а.с. 15. Відповідно інформації державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» від 10.12.2020 року [PERSON] був звільнений 20.05.2020 року за ухвалою Харківського районного суду Харківської області на не відбутий строк 7 місяців 7 днів, а.с. 16. 04.01.2021 року [PERSON] надав до служби у справах дітей по Київському району заяву, в якій повідомив, що не працює, утримувати дитину не має можливості. Забирати сина не має наміру і не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, а.с. 21. Відповідно до листа служби у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області Заманов М.А. з питанням щодо відвідування свого малолітнього сина [PERSON] не звертався. Життям, долею та станом здоров`я дитини не цікавився та не виявляв намір повернути сина на спільне проживання до своєї родини, а.с. 23. З акту обстеження умов проживання вбачається, що [PERSON] мешкає у двокімнатній квартирі разом з матір`ю. В квартирі не передбачено окремого спального місця та місця для навчання дитини. [PERSON] не працює, не має стабільного заробітку. [PERSON] пояснив, що не має наміру забирати до себе сина і не бачить себе як батька взагалі, а.с. 22. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Проте жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідач не виконує. Як вже було зазначено, відповідач не проявляла до сина материнської турботи, не цікавилася та не відвідував його, не турбувалася про його фізичний і духовний розвиток, не надавала матеріальної допомоги на його виховання. Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст.165 СК України - право на звернення з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, а також орган опіки та піклування. Згідно ст.164 СК України - батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень . Відповідач в судове засідання не з`явилася, не надав доказів, що спростовують заявлені до нього вимоги, не надав заперечень, що свідчать про його небажання займатися дитиною, відстоювати свої інтереси й інтереси дитини. З врахуванням того, що через малолітній вік дитина [PERSON] не може сформулювати власні погляди, вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що його стосуються, та не може бути вислухана судом під час розгляду справи, що його стосується, питання про позбавлення батьківських прав вирішується судом без врахування думки дитини, на підставі ретельного з`ясування усіх обставин справи та наданих суду письмових доказів. На підставі наведеного, позовні вимоги Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved