Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про припинення права особи на частку у спільному майні, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником 2/3 частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Право на спадщину за законом на 1/3 частку зазначеної квартири належить відповідачу [PERSON] Протягом декількох років він вмовляв відповідача розділити вказану квартиру у різні способи: або продати, або сплатити йому компенсацію, або отримати компенсацію від нього. але відповідач з жодною пропозицією не погодився, сплачувати комунальні послуги відмовляється, ремонтувати квартиру не бажає. Між тим, відповідач не бажає й жити в спірній квартирі, заперечує, щоб позивач жив там зі своєю дружиною. У власності відповідача є інше житло в м.Боярка Київської області, а у позивача, крім 2/3 частки спірної квартири нічого немає. Вартість квартири складає 24500 грн., відповідно вартість 1/3 частка цієї квартири складає 8166,66 грн. вважає що вони з відповідачем не зможуть жити двома сімями зі своїми жінками в однокімнатній квартирі, тому як відповідач взагалі не бажає проживати у Краматорську, тому позивач вимушений звернутися до суду. Просить суд припинити право власності відповідача на 1/3 частку в квартирі [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на цю долю, стягнути з нього на користь відповідача вартість цієї долі в розмірі 8166,66 грн. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з?явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, але надав суду заяву у якій просив справу розглянути у його відсутність, на позові наполягав на просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, повідомлень про причини неявки від відповідача не надійшло, згідно ст. 224 ЦПК України, суд на підставі наявних у справі доказів, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши позов, заяву та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини по даному позову регулюються Цивільним Кодексом України. Відповідно до ч.1\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.04.2012 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 22278506 від 28.05.2014 року, [PERSON] є власником 2/3 частки квартири [ADDRESS]. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 88749340 від 02.06.2017 року, [PERSON] є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] , а також є власником 2/6 квартири [ADDRESS] районі Киїівської області. Як вбачається з пропозиції-вимоги [PERSON], він пропонував [PERSON] продати, викупити або прийняти компенсацію вартості 1/3 частки квартири [ADDRESS]. Дану пропозицію-вимогу [PERSON] отримав 23.06.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 8433304239649. Згідно висновку про вартість майна до звіту про незалежну оцінку нерухомого майна № 1931827_15062017_352 від 15.06.2017 року, вартість квартири [ADDRESS] складає 24 500 грн. Поняття спільної часткової власності викладено у ч. 1\~ст. 356 ЦК України\~як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі. Відповідно до\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, здійснюється у порядку, встановленому\~ст. 364 ЦК України. Положеннями ст. ст.\~364,\~367 ЦК України\~передбачено, що кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, яке є у спільній частковій власності, у натурі або його поділ з дотриманням вимог\~ст. 183 ЦК України. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2\~ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Присудження судом грошової компенсації одному із співвласника замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на квартиру, допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених\~ст. 365 ЦК України. Відповідно до\~статті 365 ЦК України\~право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідно до цієї норми, зокрема пункту 4 частини першої\~статті 365 ЦК України, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, яка відповідно до положень\~статті 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для всіх судів України. Суд встановив, що спірна квартира є єдиним житлом позивача, та йому належить у відповідності до свідоцтва 2\\3 частки спірної квартири, відповідачу належить 1\\3 частка спірної квартири. Відповідач зареєстрував своє право власності на частку в спірній квартирі в 2012 році, однак з цього часу він в квартирі не з?являвся, витрати по утриманню квартири він не несе, квартира є неподільною, сумісне проживання в ній неможливе оскільки вона складається з однієї кімнати. Факт встановлення законом підстав для позбавлення права власності Європейський Суд з прав людини вважає недостатнім для обґрунтування втручання в право власності. Втручання в право власності, у тому числі й основане на законі, не повинно порушувати справедливу рівновагу між вимогами інтересів суспільства і захистом основних прав особи. При цьому слід також враховувати, що в силу положень статей\~21,\~24,\~41 Конституції України, статей\~319,\~358 ЦК України\~всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається\~главою 26 ЦК України\~з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. З аналізу наведеного суд встановив, що обставини, встановлені судом, а саме наявність у відповідача іншого житла,дана квартира є річчю неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим та те, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Згідно висновку про вартість майна до звіту про незалежну оцінку нерухомого майна № 1931827_15062017_352 від 15.06.2017 року, вартість квартири [ADDRESS] складає 24 500 грн. Таким чином 1\\3 частка вартості спільної квартири становить 8166 грн. 66 коп. Згідно до квитанції від 21.07.2017 року на депозитний рахунок перераховано суму компенсації в розмірі 8166,70 грн. Таким чином позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, тому суд вважає можливим припинити право власності відповідача [PERSON] на 1/3 частку в квартирі [ADDRESS], визнав за позивачем [PERSON] право власності на цю долю, стягнув з позивача на користь відповідача вартість цієї долі в розмірі 8166,66 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved