Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом в якому просить змінити формулювання причини його звільнення 31 серпня 2016 року з Публічного акціонерного товариства «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» із «звільнений за прогул без поважних причини, п.4 ст. 40 КЗпП України» на «звільнений за власним бажанням у звязку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного договору, за ч.3 ст. 38 КУпП» та стягнути з відповідача на його користь судовий збір в розмірі 551, 20 грн. Свій позов позивач мотивує тим, що 29 січня 2016 року він був прийнятий на роботу охоронцем до відділу охорони і режиму ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» у м. Мелітополі Запорізької області. 19 квітня 2016 року він був переведений на посаду охоронця до відділу хорони і економічної безпеки. 12 травня 2016 року він був переведений на посаду начальника варти відділу охорони і економічної безпеки. 31 серпня 2016 року його було звільнено з займаної посади за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України. Вважає, що таке звільнення є незаконним, неправомірним, порушує його права та законні інтереси, у звязку з чим, звернувся до суду з вказаними позовними вимогами, за захистом своїх порушених прав та інтересів. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Крім того позивач суду пояснив, що 16.08.2016 року з ранку він здав зміну з [PERSON] та [PERSON] новому караулу. По обіду йому подзвонив начальник охорони [PERSON] та повідомив, що у них на чергуванні сталася крадіжка. В цей час він вже їхав до матері в Херсон і сказав, щоб вони розбиралися самі. [PERSON] йому повідомив, що він та [PERSON] звільненні і на роботу можуть не виходити. Він проконсультувався у юристів і йому повідомили, що він може вийти на роботу, але якщо його не допустять то скласти акт. О 05-00 годині ранку 19.08.2016 року він виїхав з Херсонської області Новотроїцького району смт. Чкалове від матері, щоб до 08-00 годині прибути на роботу. Але по дорозі йому стало зле, у с. Волчанське Якимівського району Запорізької області він зателефонував своєї знайомої [PERSON], яка зателефонувала своїй подрузі, яка працює у ФАП с. Волчанське. Коли він приїхав зі знайомою до ФАП с. Волчанське, йому зробили якісь уколи. Близько о 09-00 годині він поїхав до м. Мелітополя. В нього у той день були симптоми, схожі на ті, що передували його першому інфаркту, були болі в груді, він нервував із-за негараздів на роботі, був у стресовому стані. Приїхавши до міста Мелітополя він намагався відлежатись вдома, йому допомагала співмешканка [PERSON]. Він намагався додзвонитися до начальника охорони [PERSON], але він не брав слухавку, ігнорував його виклики. Вночі 20.08.2016 року йому стало дуже погано і десь о 03-00 годині ночі [PERSON] викликала швидку допомогу і його доставили в кардіологію, де він перебував на лікуванні до 30.08.2016 року. 31.08.2016 року він приїхав на роботу зранку з заявою про звільнення його на підставі ст. 38 п.3 КЗпП України, але у нього сталося розмова з юристом підприємства [PERSON], який йому запропонував звільнитися за власним бажанням. Він не погодився на це і тоді його звільнили за прогули. При цьому, він пояснював, що з поважних причин не прибув на роботу, оскільки хворів і має на це докази, довідки з лікарень. Але його не послухали і цього ж дня видали на руки наказ про його звільнення за прогули та трудову книжку. Представник відповідача - ПАТ Публічного акціонерного товариства «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА» в судове засідання не зявися надавши суду письмовий відзив обґрунтування на позовну заяву, в яких просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, судовий розгляд проводити за його відсутністю, на підставі наявних матеріалів та з урахуванням позиції наданої у цьому відзиві, про не згоду з позовом [PERSON] Суд заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29 січня 2016 року позивача [PERSON] прийняли на роботу охоронцем до відділу охорони і режиму ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» у м. Мелітополі Запорізької області. 19 квітня 2016 року його було переведено на посаду охоронця до відділу хорони і економічної безпеки. 12 травня 2016 року [PERSON] був переведений на посаду начальника варти відділу охорони і економічної безпеки. 31 серпня 2016 року позивача було звільнено з займаної посади за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України, що також підтверджується копією трудової книжки серія БТ-ІІ № 6639890, яка видана Новотроїцькою районною лікарнею Херсонської області 04.03.1991 року (а.с. 8). 19 серпня 2016 року позивач був відсутнім на робочому місці через погіршення стану здоровя , у звязку з чим він звертався за наданням медичної допомоги до Волчанського ФАП Якимівського району Запорізької області, що підтверджується копією довідки від 19.08.2016 року. 20 серпня 2016 року позивач був госпіталізований до Мелітопольської міської лікарні № 2 де він перебував на стаціонарному лікуванні до 30.08.2016 року, що підтверджується епікризом № 3776 від 30.08.2016 року. 31 серпня 2016 року позивач подав до відділу кадрів ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» заяву про звільнення з роботи у звязку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору за ч.3 ст. 38 КЗпП України, що підтверджується її копією (а.с.9). Заява була прийнята та зареєстрована 31 серпня 2016 року в журналі заяв на звільнення під №3. Невиконання власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору підтверджується рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 11 жовтня 2016 року за позовом [PERSON] до ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, з якого вбачається, що на момент його звільнення з товариства заборгованість по заробітній платі складала 9551 грн. 97 коп. Однак, незважаючи на подачу позивачем заяви про звільнення на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України, представником ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» [PERSON] було повідомлено, що його звільнено за прогул без поважних причин згідно п.4 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Згідно ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. В день звільнення позивач знаходився на заводі з напарником [PERSON], який проживає за адресою: [INFO]. Дана особа в судовому засіданні підтвердила той факт, що власник або уповноважений ним орган не зажадав від позивача письмових пояснень відсутності його на роботі. 31 серпня 2016 року позивач був ознайомлений з наказом про звільнення на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України та отримав трудову книжку з відповідним записом про звільнення. Так, в наказі про звільнення №44 від 31 серпня 2016 року відповідачем не зазначено коли, ким і у якій спосіб було зафіксовано роботодавцем прогул, чим це підтверджується. Крім того, відповідачем не було досліджено обставини невиходу на роботу позивача 19 серпня 2016 року та не враховані його доводи щодо поважності причин відсутності на робочому місці . При ознайомленні з наказом про звільнення [PERSON] написав, що не згоден із статтею звільнення. За весь період роботи він жодного разу не притягувався до дисциплінарною відповідальності. Відповідно до ст. 149 Кодексу Законів про Працю України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь важкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівнику під розписку. Однак, керівник ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» не дотримався вищевказаного порядку застосування дисциплінарного стягнення, в наказі не зазначено коли, ким та як був зафіксований роботодавцем прогул, чим це підтверджується, також не вказано чому не приймаються до уваги причини відсутності на роботі, зазначені працівником. Відповідно до ст.115 Кодексів Законів про Працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановленні колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом ( а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженим трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.ст.22,24 Закону України «Про оплату праці» субєкти організації оплати праці не мають право в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови встановленні законодавством,угодами і колективними договорами. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно у робочі дні у строки, встановленні колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом ( а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженим трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона з позивачем працювали на ПАТ «Рефма». У серпні 2016 року позивача звільнили з підприємства. А вона звільнилась 06 жовтня 2016 року. Вона памятає, що складався акт про відсутність позивача на робочому місці. Акт складав начальник охорони підприємства [PERSON] у її присутності та у присутності [PERSON] Позивач подавав заяву про звільнення його за ст. 38 КЗпроП у звязку із порушення роботодавцем колективного договору. Акт складався за відсутністю [PERSON] Чи відмовлявся він від надання пояснень, їй не відомо. На той момент вона працювала начальником відділу роботи з персоналом (відділ кадрів). Начальник служби безпеки та охорони [PERSON] попросив її підписати цей акт, а тому вона не могла відмовити. Характеризує позивача з позитивної сторони та підтвердила, що раніше в нього не було будь-яких порушень трудової дисципліни. В той день 31.08.2016 року був виданий наказ про звільнення [PERSON] за прогул. В бесіді з [PERSON] вона дізналась, що пропуск робочого часу в нього виник внаслідок захворювання. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON]: суду повідомила, що [PERSON] дійсно працював на «Рефмі» в охороні. Вона в той час працювала на даному підприємстві інспектором з кадрів. На даний час звільнилася з підприємства з листопада 2016 року. Памятає, що 19.08.2016 року [PERSON] не вийшов на роботу та був складений акт про його відсутність на роботі. З 20 серпня [PERSON] захворів, про що надав лікарняний лист. В акті зазначено, що [PERSON] по телефону щось пояснював про вживання спиртного, але кому саме він це пояснював та хто про це говорив, не памятає. 31.08.2016 року був складений акт про відмову про надання пояснень, але цей акт був складений кимось з начальників. Хтось з керівництва казав, що [PERSON] відмовився від пояснень, а тому вона підписала цей акт. В той день, 31.08.2016 року, вона позивача взагалі не бачила. Акт був складений без його присутності. Раніше [PERSON] ніколи не був помічений у порушеннях трудової дисципліни. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], суду пояснив, що він знає позивача вже більше 15 років, має з ним добрі стосунки. В період з травня 2016 року по серпень 2016 року працював з [PERSON] в службі охорони на «Рефмі». Позивач був начальником зміни. З 15 на 16 серпня 2016 року [PERSON] зателефонував йому після здачі зміни та повідомив йому, що їх зміну звинувачують у вчиненні крадіжки на підприємстві. 31.08.2016 року вони прийшли на підприємство, де їм сказали писати заяви про звільнення за власними бажанням. Однак вони від цього відмовились та написали заяви про звільнення за порушенням підприємством умов трудового договору. Ці заяви вони подали до відділу кадрів, де в них їх прийняли та поставили відмітку про прийняття. Після цього юрист підприємства [PERSON] підійшов та сказав, що вони будуть звільнені за статтею за прогул. При цьому [PERSON] повідомив [PERSON] про те, що 19 серпня 2016 року він звертався до ФАП та може надати довідку. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що з знає [PERSON] вже давно. 19.08.2016 року близько 10-00 години їй зателефонував позивач та сказав, що погано себе почуває та попросив у неї ключі від дому, щоб трохи перепочити. Він заїхав до неї на роботу та вона передала йому ключі від будинку, що знаходиться по вул. Сопіна, 42 у м. Мелітополі. Приблизно о 14-00 годині вона відпросилась з роботи та поїхала додому, щоб допомогти [PERSON] Позивач у її присутності дзвонив начальнику охорони - [PERSON], щоб повідомити про причини не виходу на роботу, але так і не зміг йому додзвонитися, так як той не брав телефон. Вона також телефонувала [PERSON], але так і не додзвонилась. Вночі [PERSON] стало зовсім зле та приблизно о 02-00 годині вона викликала швидку допомогу. Після приїзду швидкої допомоги, позивача увезли до лікарні, де він пробув тиждень. Показання свідків підтверджуються іншими дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме, довідкою про звернення позивача до Волчанського ФАП Якимівського району Запорізької області 19 серпня 2016 року, рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 11 жовтня 2016 року про стягнення з ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» на користь [PERSON] нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Згідно ст.235 Кодексу Законів про Працю України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобовязаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункту) закону. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що при звільненні позивача керівництвом ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА», було допущено порушення його трудових прав, а саме, не були відібрані пояснення щодо причин відсутності на робочому місці, не враховано та не розглянуто подану позивачем заяву про звільнення за власним бажанням у звязку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного договору, за ч.3 ст.38 КЗпП України. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки вони законні та обґрунтовані. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved