Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

Позивач - Департамент праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про повернення до державного бюджету суми сплаченої тимчасової державної допомоги, мотивуючи позовні вимоги тим, що 14.07.2014 громадянка [PERSON] звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Садгірської районної у м.Чернівці ради (згідно рішення Чернівецької міської ради від 30.06.2015 р. №1645 «Про структуру, загальну чисельність виконавчих органів Чернівецької міської ради, ліквідацію виконавчих органів районних в місті Чернівцях рад та підрозділів, створених при виконавчих органах районних в місті Чернівцях рад» Управління з 23.10.2015 р. реорганізовано шляхом приєднання до Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради) із заявою про призначення тимчасової державної допомоги на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Згідно поданої заяви, [PERSON] було призначено, нараховано та виплачено допомогу на дитину, [PERSON] , 2002 року народження, в зв`язку з тим, що її батько, - відповідач [PERSON] , ухиляєть ся від сплати аліментів за період з липня 2014 року по серпень 2016 року на загальну суму 4722,90 грн. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] 16.05.2011 року рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці стягнуто з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 400,00 грн. щомісяця, починаючи з 27.04.2011 року і до повноліття дитини. 11.12.2018 року була проведена перевірка правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення державних допомог, в результаті якої виявлено, що у червні 2016 року громадянка [PERSON] отримала аліменти від відповідача на утримання дитини, що підтверджується довідкою Чернівецького міського відділу Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області №710 від 18.07.2016 р. Відповідно до цього було складено акт від 11.12.2018 року, яким підтверджено факт виникнення можливості по сплаті аліментів відповідачем виявлений. 13.12.2018 року відповідачу було направлено повідомлення з проханням добровільно повернути суму сплаченої тимчасової державної допомоги на дитину, однак станом на 01.03.2019 року жодних проплат відповідач не здійснив, кошти в повній мірі не повернув. Просять, заявлені позовні вимоги про повернення до державного бюджету суми сплаченої тимчасової державної допомоги задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник позивача Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради Лукін М.О. не з`явився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи, від останнього надійшла письмова заява з клопотанням справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і не заперечував в разі повторної неявки відповідача справу розглянути в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи належним чином, відомостей про поважність причини неявки в засідання суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом, належними доказами по справі встановлено факти і відповідні їм правовідносини, зокрема те, що 14.07.2014 громадянка [PERSON] звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Садгірської районної у м.Чернівці ради (згідно рішення Чернівецької міської ради від 30.06.2015 р. №1645 «Про структуру, загальну чисельність виконавчих органів Чернівецької міської ради, ліквідацію виконавчих органів районних в місті Чернівцях рад та підрозділів, створених при виконавчих органах районних в місті Чернівцях рад» Управління з 23.10.2015 р. реорганізовано шляхом приєднання до Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради) із заявою про призначення тимчасової державної допомоги на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів (а.с.6-9). У відповідності до поданої заяви (а.с.6-9) та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги (а.с.10-11) [PERSON] було призначено, нараховано та виплачено допомогу на дитину, [PERSON] , 2002 року народження, в зв`язку з тим, що її батько, - відповідач [PERSON] , ухиляється від сплати аліментів за період з липня 2014 року по серпень 2016 року на загальну суму 4722,90 грн. (а.с.15-20). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Із свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] вбачається, що шлюб розірвано 18.04.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції (а.с.13). Крім того, рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 16.05.2011 року стягнуто з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 400,00 грн. щомісяця, починаючи з 27.04.2011 року і до повноліття дитини (а.с.14), проте відповідач не сплучував належним чином аліменти на утримання дитини. Проведеною 11.12.2018 року перевіркою правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення державних допомог, виявлено, що у червні 2016 року громадянка [PERSON] отримала аліменти від відповідача на утримання дитини, що підтверджується довідкою Чернівецького міського відділу Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області №710 від 18.07.2016 р., з приводу чого було складено акт від 11.12.2018 року, яким підтверджено факт виникнення можливості по сплаті аліментів відповідачем (а.с.21). Відповідачу [PERSON] 13.12.2018 року було направлено повідомлення з проханням добровільно повернути суму сплаченої тимчасової державної допомоги на дитину (а.с.22), проте станом на 01.03.2019 року відповідач кошти не повернув. Згідно ст. 181 ч.8, 9 СК України, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.12 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 р. № 189, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину, або встановлено місце проживання (перебування) одного з батьків, у зв`язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення: визначає суму сплаченої тимчасової допомоги, яка підлягає поверненню, та встановлює строки її повернення (протягом місяця); повідомляє одному з батьків про суму сплаченої тимчасової допомоги, яка підлягає поверненню, та строк її повернення; у разі неповернення коштів добровільно в установлені строки вирішує питання про їх стягнення у судовому порядку. У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оскільки відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON] який ухиляється від сплати аліментів, у зв`язку з чим органом соціального захисту населення було призначено тимчасову державну допомогу та сплачено громадянці [PERSON] кошти; позивачем визначено суму сплаченої тимчасової допомоги, яка підлягає поверненню, відповідачу було запропоновано добровільно повернути кошти в розмірі 4722,90 грн., але відповідач не повернув суму сплаченої тимчасової державної допомоги на дитину [PERSON] , а тому слід позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого позивачем судового збору, належним чином підтвердженого платіжним дорученням в розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved