Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач заявив позов до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 04 квітня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору Банк надав позичальнику кредит у розмірі 11955.55 доларів США на термін до 02 квітня 2012 року. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме - надав відповідачеві кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором №VIY0AE00001463. Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку із порушенням зобов'язання за кредитним договором, відповідач станом на 11 вересня 2013 року має заборгованість - 39676,72 доларів США, що складається із - 10610,14 доларів США заборгованість за кредитом; 12389,22 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 753,30 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 15924,06 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Позивач просить стягнути з позичальника [PERSON] заборгованість по кредитному договору у сумі 39676,72 доларів США та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ст.74 ЦПК України - судовими повістками, направленими рекомендованими повідомленнями за місцем його реєстрації, про причини неявки суд не повідомив (лише на 27 січня 2014 року та на 11 лютого 2014 року подав електронні повідомлення про відкладення розгляду справи, в яких просив не розглядати справу в його відсутність), заперечень суду не надав. На адресу суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення вих..№2450003970828 від 12.02.2014 року, в якому стоїть відмітка про отримання листа 26.02.2014 року, з якого вбачається, що відповідач отримав судову повістку 26 лютого 2014 року, в чому особисто розписався. Клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло, у зв'язку з чим у відповідності зі ст.224 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду, позивач не заперечує проти такого розгляду. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів - кредитного договору встановлено, що між сторонами у простій письмовій формі укладено договір у вигляді надання банком кредитних коштів готівкою через касу. Відповідно до умов кредитного договору відповідачеві [PERSON] було надано грошові кошти, тобто кредит на загальну суму 14132,20 доларів США, відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, однак, як слідує із розрахунків по договору, не виконав своїх зобов'язань та допустив заборгованість станом на 11 вересня 2013 року у сумі 39676,72 доларів США. Дослідивши усі докази в їх сукупності та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов'язався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит та проценти за користування кредитом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов'язався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит та проценти за користування кредитом. Дослідивши надані матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити процент. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов'язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За правилами статті 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з п.1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року №483 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року за №1429/10028, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк України видав йому ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями). А як встановлено із досліджених судом письмових доказів, а саме: банківської ліцензії №22 (а.с.15), ПАТ КБ «Приватбанк» надано дозвіл Національним банком України на операції з валютними цінностями Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача 10610,14 доларів США - заборгованість за кредитом; - 12389,22 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 753,30 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 15924,06 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - згідно платіжного доручення №INM91BO9IF від 11.09.2013 року, за правилами ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 3170 гривень 17 копійок. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.526, 527, 530, 533, 610, 611, 612, 623, 625, 631, 1048-1050, 1051, 1052, 1054, 1055, 1056, 1056-1 ЦК України.

Outcome: approved