Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах» про стягнення суми страхового відшкодування, пені, суму встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми. Мотивував свої вимоги тим, що 20 квітня 2013 року близько 08 год. 40 хв. рухаючись по під'їзній дорозі від а/д Київ-Одеса в напрямку м. Біла Церква Київської області [PERSON] керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-110307», р. н. [NUMBER] не надав дорогу автомобілю марки «МАN», р. н. [NUMBER] яки рухався у лівій смузі в попутному напрямку, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху України внаслідок чого автомобіль позивача «МАN», р. н. [NUMBER] було пошкоджено. Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/0184493 від 30.10.2012 року, забезпеченим транспортним засобом був автомобіль «МАN», р. н. [NUMBER]. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третім особам складає 50000 гривень. Франшиза становить 0 гривень. Позивач звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, однак останній у встановлений законом строк виплатив лише 1990 гривень, а щодо решти суми не надав будь-якої відповіді та не здійснив фактичної виплати залишку страхового відшкодування у розмірі 18160 гривень. Позивач в ході розгляду справи уточнивши позовні вимоги просить суд стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах» суму несплаченого страхового відшкодування у розмірі 18160 гривень, пеню у розмірі 1332 гривні 39 копійок, три відсотка річних від простроченої суми у розмірі 271 гривень 65 копійок, суму індексу інфляції у розмірі 1234 гривні 88 копійок та судові витрати у розмірі 4000 гривень, як витрат на правову допомогу та судовий збір у розмірі 242 гривні 93 копійки. Позивач надав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи у відсутність його представника. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся за адресою фактичного місцезнаходження. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Про причину неявки не повідомляв. Позивач наполягає на ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України та частини 4 ст. 169 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у відсутність відповідача за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Згідно постанови Володарського районного суду Київської області від 19 серпня 2013 року водія [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначеною постановою встановлено, що 20 квітня 2013 року близько 08 год. 40 хв. рухаючись по під'їзній дорозі від а/д Київ-Одеса в напрямку м. Біла Церква Київської області [PERSON] керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-110307», р. н. [NUMBER] не надав дорогу автомобілю марки «МАN», р. н. [NUMBER] який рухався у лівій смузі в попутному напрямку, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху України внаслідок чого автомобіль позивача «МАN», р. н. [NUMBER] було пошкоджено. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини і постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/0184493 від 30.10.2012 року, забезпеченим транспортним засобом був автомобіль «МАN», р. н. [NUMBER]. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третім особам складає 50000 гривень. Франшиза становить 0 гривень. З матеріалів висновку оцінювача ФОП «Резниченка Володимира Олеговича» виготовленого 17 травня 2013 року вбачається, що майнова шкода завдана власнику автомобіля «МАN», р. н. [NUMBER] становить 20156 гривень 28 копійок. Позивач стверджує і таке береться судом до уваги, що йому було сплачено частину страхового відшкодування у розмірі 1990 гривень. Відповідачем не надано суду доказів проведення решти фактичної виплати страхового відшкодування позивачу в межах суми ліміту. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події(страхового випадку) виплатити другій стороні(страхувальникові) або іншій особі визначеній у договорі грошову суму(страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої завдана шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Виходячи з таких міркувань, суд вважає доведеними вимоги позивача в частині стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» недоплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 18160 гривень. Також, суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення наданий позивачем розрахунок пені, суми встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, які становлять відповідно 1332 гривні 39 копійок, 271 гривень 65 копійок, 1234 гривні 88 копійок. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Питання розподілу судових витрат вирішити в порядку ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача 4000 гривень витрат на правову допомогу та 242 гривні 93 копійки.

Outcome: approved