Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач зазначив, що [INFO] року помер його батько, [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на земельньну ділянку, розміром 8,30 га, яка розташована на території Стульнівської сільської ради Чернігівського району Запорізької області. Однак оформити свої спадкові права позивач не може через те, що у заповіті, який спадкодавець склав за життя, вказано документ, що посідчує право його батька на земельну частку (пай), а на сьогоднішній день на підставі вказаного сертифікату земельна ділянка виділена в натурі та видано державний акт на право приватної власності. Просить суд визнати за ним, як за єдиним спадкоємцем першої черги за законом, право власності на цю ділянку в порядку спадкування після смерті [PERSON] Позивач подав суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала у повному обсязі. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком заявника, що підтверджується копією свідоцтва про їх народження (а.с.8). [INFO]. [PERSON] помер, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраціїної служби Чернігівського районного управління юстиції у Запорізькій області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ( а.с. 7). Згідно копії державного акту про право власності на земельну ділянку, спадкодавець є власником земельної ділянки, розміром 8,30 га, яка розташована на території Стульнівської сільської ради (а.с.9). У відповідності до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Згідно довідки від 15.09.2015 року [PERSON] до дня смерті - [INFO] року - проживав з сином [PERSON] ( а.с.13) Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з постановою № 748/02-31 від 09.12.2015 року, приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Запорізької області, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті 08 червня 2015 року [PERSON], згідно з п.п. 5.1 п. 5 глави 10 Розділу ІІ Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого Міністерством юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (а.с. 12). Зі змісту ч. ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України слідує, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Тому позов слід задовольнити, визнавши за позивачем як за єдиним спадкоємцем першої черги за законом, право власності на спадкове майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved