Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд із вищезазначеним позовом в якому просить усунути відповідача від права на спадкування на ? частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03.07.2014 року, що зареєстровано в реєстрі за номером 462. Позов обґрунтовано тим, що він з покійною матір»ю, дружиною і дітьми проживає у вищезазначеному будинку. В 2013 році мати захворіла і з того часу самостійно не пересувалась і потребувала постійного стороннього догляду. Він та його дружина доглядали за матір»ю: готували їй їжу, прибирали за нею, водили на прогулянки, купували ліки та все необхідне. Відповідач під час хвороби матері ухилявся та не надавав їй допомоги, не надавав грошей на придбання ліків, не відвідував під час хвороби. [INFO] року мати померла і після її смерті відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок. Спадкоємцями матері першої черги є він та відповідач в рівних частках. Брат та його дружина почали висувати свої вимоги на вказаний житловий будинок, застосовували силу до них та дітей, звертались зі скаргами до навчальних закладів з приводу утримання дітей і в грудні 2016 року відключили газ та світло, завдавши шкоди його сім»ї, на той час діти хворіли на пневмонію, нормального відношення ні до них, ні до матері зі сторони відповідача не було, а тому посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов. Справа призначалась до розгляду тривалий час і в жодне із судових засідань позивач не з»явився. Представник позивача в судовому засіданні 14.08.2017 року позов підтримала, пояснила, що з вересня по грудень 2013 року мати сторін перебувала в тяжкому стані, потребувала допомоги і її доглядали [PERSON] з дружиною, [PERSON] з»явився за два тижні до смерті, допомоги не надавав. В інші судові засідання представник позивача не з»являлась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не сповістила, надала клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмові заперечення та посилаючись на викладені в них обставини, просив відмовити в задоволенні позову. Пояснив, що мати захворіла в листопаді 2013 року, спочатку перебувала на лікуванні в поліклініці № 3, потім брала відпустку для лікування, а потім декілька тижнів лежала на стаціонарі. До дня смерті вона сама пересувалась, рахувалась на роботі, але була на «лікарняному». Ховали матір він з дружиною, весь час були з нею в лікарні та здійснювали догляд, позивач в цей час був в іншому місті на заробітках. В судове засідання, призначене на 20.12.2017 року відповідач не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 3358. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] Спадкоємцями першої черги за законом є її діти - сторони по справі [PERSON] та [PERSON]. Нормами статті 1224 ЦК України визначено, що не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти, а також інші особи, які ухились від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилилась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі і тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. У справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність обставин: -ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, що характеризується умисною формою вини; -перебування спадкодавця в безпорадному стані; -потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Вказане кореспондується і п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 яким роз'яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови у позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статі 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема і тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Як зазначив Вищий Спеціалізований Суд України в своєму листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (пункт 4): - відсутність спілкування протягом тривалого часу ще не є підставою для усунення особи від права на спадкування за законом; - для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання; - ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. - для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Окрім того, на практиці стосунки між рідними в переважній більшості є недоступними для оточуючих і їм притаманні особливі та виключні взаємовідносини між собою, наявність яких можливо інколи і не сприймається суспільством, але на першому місці - процесуальних вимог щодо оцінки доказів. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач в позові зазначає, що відповідач ухилявся від надання допомоги матері, не купував ліки. Вказані обставини ним жодним чином не підтверджені в судовому засіданні. Судом встановлено та не спростовано представником позивача, що мати сторін [PERSON] померла в 59 років і такий вік не можна називати похилим віком для особи, працювала та була звільнена зі станції швидкої допомоги у зв»язку зі смертю, хворіла не тривалий час і догляд за нею здійснював [PERSON], що підтверджується в судовому засіданні показами свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що допомагали [PERSON] у догляді за матір»ю, так як [PERSON] в цей час був на роботі в м. Києві, [PERSON] купував ліки та здійснив поховання матері. В судовому засіданні позивачем не доведеносукупність обставин, за яких можливе усунення від права на спадкування відповідача, відповідно до вимог ст. 1224 ЦК України, а саме: ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, що характеризується умисною формою вини; перебування спадкодавця в безпорадному стані та потребу спадкодавця в допомозі саме цих осіб. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів перебування спадкодавця [PERSON] у безпорадному стані й потреби допомоги саме відповідача, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд відносить понесені позивачем судові витрати по даній справі, за його рахунок. На підставі викладеного і ст. 1224 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7,

Outcome: dismissed