Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд стягнути з останнього на його користь борг в розмірі 1490,40 доларів США, що на час подачі позовної заяви до суду еквівалентно 40407, 74 гривень, а також 640,00 гривень судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 25.07.2014 року відповідач під розписку позичив у позивача 2000,00 доларів США, та зобов'язався повертати кошти частинами в строк до 05.06.2015 року. Після закінчення вказаного строку відповідач позичених коштів повністю не повернув та ухиляється від повернення таких, що і стало причиною звернення до суду із позовною заявою. Позивач та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомленими, останній подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, в тому числі через оголошення в пресі, обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надав, в силу положень ст. 169 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. З письмової згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його представника, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.07.2014 року позивач позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 2000,00 доларів США, які останній зобов'язався повертати частинами в термін до 05.06.2015 року, що підтверджено відповідною розпискою. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 2 ст.545 ЦК України передбачено, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. Судом встановлено, що відповідач зазначене вище боргове зобов'язання щодо повернення позивачу позичених коштів у розмірі 2000,00 доларів США в обумовлений сторонами строк виконав не в повному обсязі, неповернений розмір позики складає 1490,40 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на час подачі позовної заяви до суду 06.03.2017 року становить 40407,74 гривень. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а також передбачено способами захисту цивільних прав та інтересів. За вказаних вище обставин та встановлених судом фактів, беручи до уваги те, що відповідач позичив у позивача кошти та зобов'язався такі повернути в обумовлений сторонами строк, проте свого зобов'язання не виконав та боргу не повернув, неповернений розмір позики складає 1490,40 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на час подачі позовної заяви до суду 06.03.2017 року становить 40407,74 гривень, те що позивач має право на захист свого порушеного цивільного права та інтересу у судовому порядку, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтверджені понесені останнім судові витрати, які складаються із судового збору.

Outcome: approved