Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 19 листопада 2008 року у розмірі 63205 грн. 98 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. 00 коп., зазначаючи, що 19 листопада 2008 року з відповідачкою був укладений кредитний договір, згідно якого вона одержала від позивача кредит у розмірі 8300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою умов договору виникла заборгованість, яка станом на 30 червня 2017 року становить 63205 грн. 98 коп., яка складається з: 8173 грн. 19 коп. заборгованість за кредитом; 48834 грн. 89 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2950 грн. 00 коп. пеня та комісія; 250 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 2997 грн. 90 коп. штраф (процентна складова). Представник позивача [PERSON] Д. [PERSON] в судовому засіданні на позові наполягав та пояснив, що банком строк звернення до суду не пропущений, оскільки строк дії картки до 01.2017 року. Відсотки нараховані банком за формулою і в разі незгоди із їхнім нарахуванням відповідач повинна надати свій контррозрахунок або ж клопотати провести судово-бухгалтерську експертизу. Крім того, вважає правомірним нарахування пені, оскільки вона передбачена Умовами та Правилами. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала пояснив, що дійсно у Приватбанку брала кредит ще у 2008 році. Сума кредиту в розмірі 8300 грн. вона визнає, але з нарахованими банком відсотків не згодна, оскільки вони занадто великі. Останній платіж нею зроблений 27.12.2014 року і після цього вона вже нічого не сплачувала. З наданого банком розрахунку видно, що до 2015 року у неї відсутня заборгованість по відсоткам, але майже за 2,5 роки банк їй нарахував прострочених відсотків на 48\~390 грн. 36 коп. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1ст.1055 ЦК України). За змістом\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За ч.1ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1ст.628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 19 листопада 2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н, який складається із заяви на оформлення кредиту. Датою укладення договору є дата підписання позичальником заяви. При її підписанні відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею і Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві /а.с.10/. 19 листопада 2008 позивачем було надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну\~картку № [NUMBER] \~у розмірі\~300 грн. зі сплатою 3% в місяць за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Із наданого Банком розрахунку та виписками по рахунку вбачається, що користуватися кредитними коштами відповідачка почала з 17 грудня 2008 року. Останній платіж здійснено 27 грудня 2014 року на суму 550 грн. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала факт підписання нею заяви на отримання кредиту від 19 листопада 2008 року, отримання кредитних коштів на платіжну картку та наявність заборгованості за кредитом у розмірі 8173 грн. 19 коп. Вказала, що вона фактично користувалася наданими позивачем кредитними коштами, знімаючи їх та поповнюючи рахунок. Отже вказану заборгованість по тілу кредиту слід стягнути з відповідача. Щодо стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом, то банком заявлено до стягнення суму 48834,89 грн. При цьому з наданого розрахунку вбачається, що позивач збільшив відсоткову ставку за кредитом: - в період з 19 листопада 2008 року по 31 грудня 2012 року включно за користування кредитом позивач нараховував відсотки в розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, - в період з 01 січня 2013року по 31 серпня 2014 року 30,00 % річних; - в період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року 34,80 % річних; - в період з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2017 року - 43,20% річних. Відповідно до ч. 1 ст.\~1056-1\~Цивільного кодексу\~України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із ч.3 ст.1056-1\~Цивільного кодексу\~України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Крім того, ч.4 ст.1056-1\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Так, пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше ніж за сім днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку відповідно п. 4.9 Договору. Якщо протягом семи днів Банк не отримає повідомлення від Клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові умови. У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Відповідно до заяви на оформлення кредиту від 19 листопада 2008 року, підписаної відповідачем [PERSON] , в тому числі з урахуванням зробленого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач отримав кредит з відсотковою ставкою 36,00 % на рік. За таких обставин суд враховує умови кредитування, які підписані відповідачем. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374цс17 та від 30 листопада 2016 року у справі № 6-82цс16. З урахуванням викладено, наданий позивачем розрахунок в частині розміру відсотків за користування кредитом, розрахованих за збільшеною в односторонньому порядку відсотковою ставкою, суперечить вимогам Цивільного кодексу\~України та не може бути прийнятий судом як належний, допустимий та достовірний доказ розміру заборгованості відповідача за відсотками за користування кредитом. Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що позивач не мав права змінювати (підвищувати) процентну ставку за кредитним договором, укладеним між ним та відповідачем, відповідно нарахування процентів за вказаним договором має здійснюватися виходячи з процентної ставки, яка була визначена у заяві на оформлення кредиту з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду», тобто 3% в місяць. Отже заборгованість по відсоткам буде складати: 25704,68 грн. (де: тіло кредиту 8173,19 грн х 36% х 3145 днів/360). Разом з цим, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову в частині стягнення пені та штрафу з наступних підстав. Відповідно до\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стягнення пені та штрафів за невиконання зобов`язань за кредитним договором позивач обґрунтовує Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, однак належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту, позивачем суду не надано. А тому, в зазначеній частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 22 березня 2017 року по справі №6-2320цс16. На підставі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Аналізуючи зібрані по справі докази суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та вважає можливим стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 33877 грн. 87 коп. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача також слід стягнути судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial