Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд та просить стягнути з відповідача 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків, внаслідок професійного захворювання. Свої вимоги мотивує тим, що в період з 01.07.1987р. по 05.11.2010р. він працював на шахтах ДП «Львіввугілля». 19.11.2010 року шахтою «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» складено акт розслідування виникнення хронічного професійного захворювання позивача. Згідно п. 14 акту встановлено діагноз: хронічна попереково-крижана радикулопатія, вегето-сенсорна полі невропатія рук, силікоз І ст., емфізема легень, ЛН-Іст.. В п. 16 акту зазначено, що професійне захворювання виникло при запиленості повітря на робочих місцях, що перевищує гранично-допустимі концентрації, вібрації, важкій фізичній праці, несприятливих факторах мікроклімату. Крім цього, 05.07.1996р. шахтою №6 «Великомостівська» складено акт за №24 про нещасний випадок, що трапився із позивачем 04.07.1996р. та в результаті якого він був травмований. Згідно довідки Міністерства Охорони Здоров'я України міжрайонної спеціалізованої профпатагічної МСЕК ( Серії 10 ААА № 466172 ) від 02 грудня 2010 року, про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги вперше та безтерміново, встановлено третя група інвалідності, внаслідок професійного захворювання. Згідно довідки Міністерства Охорони Здоров'я України міжрайонної спеціалізованої профпатагічної МСЕК ( серія ЛВА - 2 № 029784 ) від 14 квітня 2011 року, про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, встановлено 65% втрати професійної непрацездатності, внаслідок професійного захворювання на безтерміново. Вказує на те, що внаслідок отримання професійного захворювання та травми йому завдано великої моральної шкоди, яка полягала у значному фізичному болю та стражданнях, які полягають у втраті працездатності, що призвело до погіршення матеріального становища, втраті соціальних зв'язків. Все це змушує позивача докладати додаткових фізичних та моральних зусиль для організації повноцінного способу життя. При визначенні розміру моральної шкоди вважає, що необхідно врахувати, характер та об'єм фізичних, душевних, психічних страждань від одержаної травми та професійного захворювання, тривалість лікування, втрату можливості повної трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних ускладнень у його житті та погіршенні життєвих зв'язків, що потребує додаткових зусиль для організації життя. В запереченні на позовну заяву представник відповідача вказав, що висновок МСЕК ( Серії 10 ААА № 466172 ) від 02.12.2010 року, на який покликається позивач, не встановлює факту моральної шкоди чи стресу, якого зазнав потерпілий в результаті професійного захворювання, чи його наслідків про депресію чи інші негативні вияви стану останнього. Жодними іншими документами медичними документами не встановлено вищезазначених фактів, а тому, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди. Просить застосувати тримісячний строк позовної давності до даних правовідносин. Крім цого, на момент влаштування на підприємство, позивачу було відомо про шкідливість умов праці, можливість наслідків їх впливу, а також, пільги та компенсації настання таких наслідків. На підставі наведеного у задоволенні позову просить відмовити. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, просять задовольнити та надали суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача Золочівський В.П. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав доводи викладені у письмовому запереченні. Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє частково з наступних підстав. Згідно із ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка, зокрема полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно частини 2 п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України 31рп/2004 від 27.01.2004 року, передбачає, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як роз'яснено у п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1997 року, право на отримання потерпілим страхових виплат настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності. Дослідивши трудову книжку на ім.»я [PERSON], [INFO] встановлено, що він працював у підземних умовах шахт Державного підприємства «Львіввугілля» на різних посадах з 1 липня 1987року та був звільнений 5 листопада 2010 року у зв'язку з невідповідністю працівника виконуваній роботі по стану здоров'я. Із акту розслідування хронічного професійного захворювання від 19.11.2010р., встановлено, що у [PERSON] мається хронічна попереково-крижана радикулопатія, вегето-сенсорна полі невропатія рук, силікоз І ст., емфізема легень, ЛН-Іст.. Актом про нещасний випадок №24 від 05 липня 1996 року встановлено, що в результаті роботи [PERSON] із лебідкою, він травмував ногу. Із витягів з медичної картки вбачається, що позивач систематично, з моменту звільнення і по даний час, перебуває на стаціонарному лікуванні, внаслідок спричинених йому вищевказаних травм та їх наслідків. З довідки МСЕК ( Серії 10 ААА № 466172 ) від 02.12.2010р. встановлено, що позивачу безтерміново призначено ІІІ групу інвалідності. Також, комісія дійшла висновку про умови та характер праці, зокрема: протипоказана важка фізична праця. Згідно довідки МСЕК ( серія ЛВА - 2 № 029784 ) від 14.04.2011р. позивачу безтерміново встановлено ступінь втрати професійної працездатності, який складає 65%. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача щодо необхідності застосування трьохмісячного строку позовної давності, оскільки згідно із ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Таким чином, суд покладає обов'язок відшкодувати моральну шкоду позивачу [PERSON] на відповідача державне підприємство «Львівугілля», яка спричинена ушкодженням здоров»я при виконанні трудових обов»язків внаслідок професійного захворювання. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, суд враховує характер заподіяної позивачу шкоди, глибину фізичних та душевних страждань позивача, а також вимоги розумності та справедливості, тому, позовну вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 30000 грн., суд задовольняє частково в сумі 11000 грн. Разом з тим, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача державне підприємство «Львівугілля».

Outcome: partial