Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з зазначеною позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на земельну ділянку [ADDRESS]. Зобов'язати управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області розглянути питання щодо затвердження технічної документації на земельну ділянку [ADDRESS] та споруд, розташовану по [ADDRESS] та питання про присвоєння кадастрового номеру зазначеній земельній ділянці. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що йому належить право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Біля його домоволодіння знаходився пустир, який був повністю непридатним для здійснення садівництва та ведення господарства. Весною 2015 року за власні грошові кошти позивачем було вивезене все сміття із зазначеної земельної ділянки та покращено родючі властивості ґрунтів, після чого позивач одразу звернувся до Підгородненської міської ради з заявою про передачу йому у власність зазначеної земельної ділянки, на що отримав відповідь про призупинення вирішення цього питання, адже на даний час не визначені межі м.Підгородне та с.Перемога. Позивач вважає рішення 7-ї сесії 2-го пленарного засідання 7-го скликання Підгородненської міської ради за №574 про призупинення вирішення питання до встановлення меж населеного пункту протиправним. 04 травня 2016 року позивачем було укладено договір з TOB ВКФ «Бліц-K» щодо розроблення проекту землеустрою та встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, для будівництва і обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] загальною площею 0,1000 га. 30 травня 2016 року позивачем та представником виконавця TOB ВКФ «Бліц-K» було складено акт приймання-передачі межових знаків відповідно до якого межі земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками у кількості 6 шт. В цей же день позивач звернувся до відповідача з заявою про виділення йому у приватну власність земельної ділянки, яка є суміжною з його домоволодінням. Із акту прийомки-передачі межових знаків від 30 травня 2016 року вбачається, жодні порушення меж із суміжними землекористувачами відсутні всі суміжні землекористувачі підписали акт та надали згоду на відведення йому земельної ділянки, оскільки вирішити питання у позасудовому порядку не передбачається можливим, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Позивач у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на заперечення, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що позивачу належить право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Біля його домоволодіння знаходився пустир позивач звернувся до Підгородненської міської ради з заявою про передачу йому у власність зазначеної земельної ділянки, на що отримав відповідь про призупинення вирішення цього питання, адже на даний час не визначені межі м.Підгородне та с.Перемога. 04 травня 2016 року позивачем було укладено договір з TOB ВКФ «Бліц-K» щодо розроблення проекту землеустрою та встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, для будівництва і обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] загальною площею 0,1000 га. 30 травня 2016 року позивачем та представником виконавця TOB ВКФ «Бліц-K» було складено акт приймання-передачі межових знаків відповідно до якого межі земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками у кількості 6 шт. В цей же день позивач звернувся до відповідача з заявою про виділення йому у приватну власність земельної ділянки, яка є суміжною з його домоволодінням. Із акту прийомки-передачі межових знаків від 30 травня 2016 року вбачається, жодні порушення меж із суміжними землекористувачами відсутні всі суміжні землекористувачі підписали акт та надали згоду на відведення йому земельної ділянки. Відповідно до положень п.б) ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить та земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно статті 121 ЗК України норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Відповідно до ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Як вбачається з матеріалів справи, та наданих відповідачем заперечень [ADDRESS] не занесена до генерального плану 1989 року, а тому знаходиться на теперішній час в силу законодавства за межами населеного пункту, надання земельної ділянки комунальної власності у власність чи користування громадян для містобудівних потреб є порушенням ст. 24 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». Право власності на земельні ділянки може виникати з цивільно-правових угод та за відповідним рішенням міської ради. Так, на засіданнях сесії міської ради рішення щодо надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки [ADDRESS]. Право власності чи право користування спірною земельною ділянкою у позивача не виникало, а тому встановлення та відновлення меж на спірній земельній ділянці позивачем є безпідставним. Крім того, суд звертає увагу на те, що 05 квітня 2011 року рішенням сесії міської ради «Про надання дозволу на складання проекту відведеної земельної ділянки у приватну власність» гр [PERSON], позивачу було надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки у приватну власність за адресою: [ADDRESS], площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд. 31 липня 2012 року рішенням сесії міської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та виготовлення державного акту на право власності на землю» позивачу передана у власність земельна ділянка в [ADDRESS], площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд. Таким чином, в силу ч.4 ст.116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання, тобто позивач використав своє право на отримання земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. На підставі зазначеного,

Outcome: dismissed