Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право на користування квартирою та зняття з реєстраційного обліку, в якому просить суд, визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS], шляхом зняття [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], із реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задоволити. Представник відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні в справі судові повідомлення, причину неявки, суду не повідомив. Зі згоди представника позивача та позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224ЦПК України. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] є єдиним власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.09.1998 року (1/4 частки квартири), свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.02.2013 року та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.02.2013 року, [NUMBER] (1/4 частка квартири) договору дарування ? ідеальної частки в праві власності на квартиру з визначенням часток у праві спільної сумісної власності на ? ідеальну частку квартири від 11.08.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.08.2014 року, [NUMBER] (1/2 частка вищезазначеної квартири) (а.с. 5-13). Інших власників та/або співвласників у квартирі немає. Крім позивача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який являється братом позивача. Судом встановлено, що [PERSON] тривалий час не проживає за вказаною адресою, а саме з початку 2014 року, однак в добровільному порядку, шляхом подачі відповідної заяви до органів реєстрації, з реєстраційного обліку не знімається, у зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду з позовом, оскільки така формальна реєстрація відповідача створює певні перешкоди та обмежує можливості позивача у повноцінному користуванні зазначеним нерухомим майном. Даний факт підтверджується нотаріально завіреними заявами сусідів, a саме: заявою [PERSON] від 17.02.2015 року та заявою [PERSON] від 16.С 2.2015 року (а.с. 21-22). Крім того, вказаний факт підтверджується листом з ДОЧП «Житломехбудсервіс» ПАТ «Мехбудсервіс», від 26.03.2015 року вих. №171, в якій зазначається , що гр. [PERSON]., [INFO], за адресою [ADDRESS] із свідчень сусідів давно не проживає (а.с.23). Жодних витрат по утриманню квартири відповідач не несе, не сплачує за комунальні послуги, хоча комунальні платежі нараховуються і на відповідача, не користується житлом, однак залишається в ньому прописаними (зареєстрованим), відповідно до ст.64 ЖК України пов'язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, або тимчасово. Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, оскільки відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає з початку 2014 року, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат, суд вважає, що він вважається таким, що втратив право користування нею. На підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст.368, 370 ЦК України,

Outcome: approved