Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд у грудні 2017 року з позовом до [PERSON] про стягнення 96661,18 грн. заборгованості. Посилається на те, що згідно договору б/н від 19 грудня 2012 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого кредитного ліміту , встановленого банком , у відповідності до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, викладеними на банківському сайті, становить між ним і банком договір про надання банківських послуг , про що свідчить підпис відповідача в заяві. Так як позичальник не виконав прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором, станом на 31 жовтня 2017 року рахується заборгованість 96661,18 грн., із яких по кредиту 9420,95 грн., по процентам за користування кредитом 79061,13 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3100,00 грн., штрафам 500,00 грн. фіксованої частини і 4579,10 грн. процентної складової, яку позивач просить стягнути. Представник позивача не приймав участі в судовому засіданні, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягає на позовних вимогах, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно належним чином,. При цьому, відповідач не подав заяву про відкладення розгляду справи, не повідомив причини неявки. Суд вважає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що 19 грудня 2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно заяви позичальника від 19 грудня 2012 року, він підтвердив згоду, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку складають договір з банком. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору , він автоматично лонгується на той самий строк. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил визначено обов'язок клієнта банку гасити заборгованість по кредиту, процентам за його використання , а також сплачувати комісії на умовах , передбачених договором. Згідно наведеному позивачем розрахунку, станом на 31 жовтня 2017 року за цим договором рахується заборгованість на суму 96661,18 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 9420,95 грн., процентів за користування кредитом 79061,13 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3100 грн., штрафів 500 грн. фіксованої частини і 4579,10 грн. процентної складової. Заборгованість відповідача у зазначеному позивачем розмірі за тілом кредиту 9420,95 грн., відсоткам 79061,13 грн. підтверджена і підлягає стягненню на користь позивача у відповідності до вимог статті 1054 ЦК України, якою передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором , а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки , встановлені договором або законом , зокрема зі сплати неустойки. Обов'язок позичальника в разі порушення ним виконання зобов'язання сплатити штраф передбачений договором . Так, п. 2.1.1.7.5 Умов надання банківських послуг встановлено , що при порушенні позичальником будь-якого із зобов»язань більше ніж на 30 днів , клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредиту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем зроблений розрахунок штрафів: 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 4579,10 грн. штрафу (процентна складова). Однак, суд відмовляє позивачу у задоволенні позову про стягнення з відповідача штрафу у вказаному розмірі та пені. Суд враховує, що згідно ст. 2 Закону України « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції » від 2 вересня 2014 року № 1669 -У11 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та / або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція , а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям , що провадять ( провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів , визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи , а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та / або штрафи , нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з Переліком населених пунктів , на території яких здійснювалася антитерористична операція , затвердженим розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р м. Добропілля Донецької області віднесено до вказаного переліку. Відповідач [PERSON] згідно ксерокопії паспорта [NUMBER] виданого 17 березня 1999 року Добропільським МРВ УМВСУ в Донецькій області зареєстрований в [ADDRESS], тому на підставі вказаного Закону він має бути звільнений від сплати штрафу в розмірі 500,00 грн. та 4579,10 грн., і пені 3100 грн. , які нараховані після 14 квітня 2014 року. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги частково в розмірі 88482,08 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 1464,62 грн.

Outcome: partial