Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № IFA0RK05552218, посилаючись на те, що відповідач отримав в позивача кредит в розмірі 4500 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та зобов'язався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Відповідач ухилився від виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором. У зв'язку із цим у останнього утворилася заборгованість в розмірі 43 021 гривня 62 копійки. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. З урахуванням клопотання представника позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за цим договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 24.02.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № IFA0RK05552218, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в розмірі 4500 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та зобов'язався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № IFA0RK05552218 від 24.02.2006 року. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. встановлено Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 13.10.2015 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором № IFA0RK05552218 від 24.02.2006 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача за кредитними зобов'язаннями в сумі 43 021 гривню 62 копійки, з яких: заборгованість по процентах за користування кредитом в розмірі 16 179 гривень 60 копійок, заборгованість по комісії за користування кредитом 612 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 26\~230 гривень 02 копійки. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved