Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом. Посилається на те, що відповідно до договору дарування від 27.02.2013 р. [PERSON] подарував йому житловий будинок по [ADDRESS], про що внесено відомості до Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. В 2010 році його донька [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], який почав проживати у вищевказаному будинку та був зареєстрований у ньому без його згоди. Однак, у листопаді 2015 року [PERSON] посварилася з відповідачем і той переїхав жити до своїх батьків у [ADDRESS] де проживає по сьогоднішній день. [PERSON] відмовляється подати заяву про зняття з реєстраційного обліку в його будинку. Таким чином, відповідач порушує його майнові та житлові права, право власності, оскільки заважає вільно володіти, розпоряджатися та користуватися належними йому житловим будинком або відчужити його. Просить позбавити [PERSON] права користування будинком [ADDRESS] Відповідач [PERSON] та представник Тереблянської сільської ради у судове засідання не з'явилися та не повідомили суду причини неявки. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтями 319, 321, 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Під час розгляду справи суд встановив, що на підставі договору дарування від 27.02.2013 р. [PERSON] набув право власності на житловий будинок [ADDRESS], який 27.02.2013 р. був зареєстрований у Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним та припинення правовідношення. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У судовому засідання встановлено, що відповідач вселився у будинок позивача, як член сім'ї, після укладення шлюбу з його донькою у 2010 році та у листопаді 2014 року був у ньому зареєстрований. У листопаді 2015 р. відповідач добровільно припинив проживання у цьому будинку та переїхав до своїх батьків у с. Дулово. Факт припинення проживання позивачем у будинку [ADDRESS] стверджується довідкою Тереблянської сільської ради, актами обстеження матеріально-побутових умов № 362 і № 363 від 20.12.2016 р. Реєстрація відповідача у будинку який належить [PERSON] є перешкодою для користування і розпоряджання своєю власністю на свій розсуд. Таке становище порушує його конституційні права. Відповідач не надав суду ніяких доказів неможливості проживання у будинку через неналежну поведінку позивача або про свою відсутність з поважних причин. За таких обставин позовні вимоги про визнання особи такою що втратила право на користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. У відповідності ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. Тому,

Outcome: approved