Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13 червня 2008 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» було укладено договір № б/н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 8 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Оскільки, [PERSON] уклавши з позивачем кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, систематично порушував свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості, то така станом на 30 листопада 2015 року склала 14 624,46 грн., з яких: 7 077,51 грн. заборгованість за кредитом; 5 662,45 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 950 грн. заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. штраф (фіксована частина); 684,50 грн. штраф (процентна складова). Тому позивач просить позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак у поданій заяві просить розглянути справу без його участі, задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, але в судове засідання не зявився, тому, суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] 13 червня 2008 року був укладений договір про надання банківських послуг № б/н, за умовами якого позивач надав останньому кредит у сумі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з його подальшим збільшенням до 8 600 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а. с. 6-15). Також встановлено, що відповідач [PERSON] порушив зобовязання по кредитному договору. Таким чином, заборгованість за таким станом на 30 листопада 2015 року склала 14 624,46 грн., з яких: 7 077,51 грн. заборгованість за кредитом; 5 662,45 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 950 грн. заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. штраф (фіксована частина); 684,50 грн. штраф (процентна складова) (а. с. 3-5). Правовідносини між сторонами випливають із зобовязань, що виникають внаслідок договору, які врегульовані нормами глави 48 ЦК України, зокрема згідно вимог статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно п. 6.5 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевищення кредитного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором. У відповідності до п. 8.6. при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким грошовим зобовязанням, передбаченим даним договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, в разі несвоєчасної сплати відсотків за користування кредитом, датою остаточного повернення всіх коштів за кредитом є шістдесятиденний календарний день від дня нарахування відсотків, що не сплачені у встановлений цим договором строк, але не пізніше дати кінцевого терміну повернення кредиту та відсотків за ним. Оскільки, позичальником тривалий час (більше шістдесяти днів) не сплачуються відсотки за користування кредитом, термін повернення всієї суми отриманого та неповернутого кредиту настав. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за таких обставин, суд вважає, що позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved