Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.04.2011 року у розмірі 133046,19 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного договору [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який у подальшому збільшено до 14000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачеві кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а тому станом на 30.04.2020 року заборгованість за кредитним договором 290461,32 гривень, з яких: 13042,92 гривень заборгованість за кредитом; 275519,11 гривень заборгованість за відсотками відсоткам за користування кредитом; 1899,29 гривень пеня. Разом з тим позивач користуючись своїм правом просить стягнути з відповідача частину заборгованості у розмірі 133046,19 гривень, з яких 13042,92 гривень - заборгованість за кредитом; 120003,27 гривень - заборгованість за процентами за період з 18.04.2011 року по 29.03.2019 року, а також понесені позивачем судові витрати при зверненні до суду. 26.08.2020 року провадження у справі відкрито. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подав на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій просить застосувати строки позовної давності та відмовити в задовоелнні позову у повному обсязі. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, з`ясувавши думку представника позивача та представника відповідача, висловлені у письмових заявах та докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.04.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 14000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Судом встановлено, та визнано сторонами, що [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 18.04.2011 року отримала картку № [NUMBER] , термін дії якої до останнього дня місяця 08.2016 року. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що початком строку загальної позовної давності у позивача, щодо позовних вимог пред`явлених до відповідача починається з 01.09.2016 року та триває до 01.09.2019 року включно. Таким чином банк втратив право нараховувати проценти та неустойку за кредитним договором починаючи з 01.09.2016 року. Така позиція узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12. Зокрема, у Постанові зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Строк кредитного договору закінчився в останній день місяця, до якого діє картка, відповідно з 01.09.2016 року розпочався перебіг строку позовної давності. Однак, із позовом банк звернувся за межами встановленого трирічного строку позовної давності з моменту порушення його права щодо виконання боржником обов`язку з повернення фактичної отриманої суми коштів. Відтак, покликання відповідача на сплив позовної давності включно з вимогою за процентами, по суті є правильним, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Таким чином, беручи до уваги, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором звернені до суду з порушення строків позовної давності, враховуючи подану відповідачем заяву про застосування строків позовної давності, позовні вимоги є такими, що не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed