Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач в травні 2011 року звернувся до суду з позовом про стягнення в солідарному порядку з відповідачів заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до кредитного договору №26-1346/09- КЮ від 30.10.2009 року, що був укладений між позивачем та ТОВ «Бізнестехпрод», Банк надав позичальнику не відновлювальну кредитну лінію загальною сумою кредиту 2 000 000 грн. зі строком користування до 29.10.2010 року та сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 35% річних, а позичальник в свою чергу зобов»язався повернути кредит та сплатити проценти за користування наданим кредитом. З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між позивачем та відповідачами були укладені договори поруки №26-1346-3/09-ПФ від 24.12.09 року, № 26-1346-2/09-ПФ від 24.12.09 року, №26-1346-1/09-ПФ від 24.12.09 року, відповідно до яких відповідачі по справі зобов»язалися відповідати перед позивачем за виконання усіх зобов»язань позичальника в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору. Просив суд про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в розмірі 3 738 402 грн. 20 коп. та судових витрат. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17.09.2012 року позов Публічного акціонерного товариства «Вест Файненс Енд Кредит Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнестехпрод» на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 30.10.2009 року в розмірі 3 738 402 грн. 20 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 566 грн. 66 коп. з кожного, витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 40 грн. з кожного. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20.11.2013 року змінено рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17.09.2012 року, зменшено розмір пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом до 3727839 грн. 06 коп. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.09.2014 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17.09.2012 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 20.11.2013 року скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В судовому засіданні представником позивача було уточнено позовні вимоги, просила стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] 6 458 350 грн. 48 коп. в рахунок заборгованості за кредитним договором та судові витрати в розмірі 1 834.00 грн. Представники відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях. Просили відмовити в їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, надіслала до суду телеграму, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, як не обґрунтованих. Вислухавши думку учасників судового процесу, оглянувши письмові матеріали справи, судом було встановлено наступне. Відповідно до кредитного договору №26-1346/09- КЮ від 30.10.2009 року, що був укладений між позивачем та третьою особою ТОВ «Бізнестехпрод», Банк надав позичальнику не відновлювальну кредитну лінію загальною сумою кредиту 2 000 000 грн. зі строком користування до 29.10.2010 року та сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 35% річних, а позичальник в свою чергу зобов»язався повернути кредит та сплатити проценти за користування наданим кредитом. (а.с. 22-30 т. 1). З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] були укладені договори поруки №26-1346-3/09-ПФ від 24.12.09 року, № 26-1346-2/09-ПФ від 24.12.09 року, №26-1346-1/09-ПФ від 24.12.09 року, відповідно до яких відповідачі по справі зобов»язалися відповідати перед позивачем за виконання усіх зобов»язань позичальника в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору. (а.с. 41-52 т. 1). В зв»язку з непогашенням позичальником заборгованості за кредитним договором Банком на адресу відповідачів 19.01.2011 року направлено вимоги про повернення простроченої заборгованості, які отримані ними 25.01.2011 року. (а.с. 53-56 т. 1). Станом на 27.11.2014 року загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем складає 6 458 350 грн. 48 коп., що складається з: · 2 000 000,00 грн. - сума простроченої заборгованості за кредитом; · 3 269 452 грн. 07 коп. - сума нарахованих та не сплачених в строк відсотків; · 830 760 грн. 27 коп. - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; · 358 138 грн. 14 коп. - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків. Зважаючи на те, що відповідачами добровільно не виконуються умови кредитного договору, позивач був вимушений звернутися до суду з даними позовними вимогами, просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку 6 458 350 грн. 48 коп. заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати по справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно чинного законодавства, зокрема ст. ст. 549-550 ЦК України, встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов»язання. Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсідарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов»язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов»язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Частиною 2 ст. 104 ЦК України передбачено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення. Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.12.2014 року у справі №911/2223/13 ліквідовано юридичну особу ТОВ «Бізнестехпрод», вимоги всіх кредиторів визнано погашеними. (а.с.124-131 т. 3). Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» передбачено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. 19.12.2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис №13551170022005849 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ТОВ «Бізнестехпрод», що підтверджується повідомленням №5849. (а.с. 132 т. 3). Відповідно до витягу Державної реєстраційної служби України з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 10.02.2015 року (а.с. 133-137 т. 3) ТОВ «Бізнестехпрод» перебуває в припиненому стані та не має правонаступників. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов»язання, а також у разі зміни зобов»язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Частиною 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов»язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 609 ЦК України зобов»язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника, кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов»язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов»язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю. Відповідно до висновків, що містяться в постанові ВСУ №6-129цс12 від 07.11.2012 року термін «порука» застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України використовується в розумінні зобов»язальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки. Отже, зі змісту зазначеної норми вбачається, що порука припиняється в разі припинення основного зобов»язання. Припинення юридичної особи у зв»язку з визнанням її банкрутом є підставою припинення поруки, оскільки зобов»язання за кредитним договором припинилося. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Відповідно до листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10-1393/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов»язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Як вбачається з п.3.7 договору поруки №26-1346-2/09-ПФ від 24.12.2009 року, укладеного між Банком та відповідачем [PERSON], договір припиняє свою дію тільки після повного виконання позичальником своїх зобов»язань за кредитним договором або поручителем за цим договором. Згідно п. 24 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що витікають із кредитних правовідносин», якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов»язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов»язань за цим договором строк пред»явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов»язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов»язання у повному обсязі або у зв»язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. За умовами кредитного договору №26-1346/09-КЮ від 30.10.2009 року, укладеного між Банком та ТОВ «Бізнестехпрод», встановлено максимальний термін до настання якого загальна сума кредиту повинна бути повернута позичальником. Згідно п. 1.1 Кредитного договору Банк відкриває кредитну лінію з терміном кредиту до 29.10.2010 року. Пункт 3.1 Кредитного договору, кредит дозволений до отримання з дати виконання позичальником попередніх умов та до 28.10.2010 року. Таким чином 29.10.2010 року є днем настання строку виконання зобов»язання у повному обсязі, тобто саме з цієї дати має обчислюватись строк пред»явлення вимог до поручителя. Пунктом 24 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що витікають із кредитних правовідносин», пред»явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред»явлення до нього позову. При цьому в разі пред»явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання. Строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб»єктивного права кредитора і суб»єктивного обов»язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає,що зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред»явлення позову), кредитор вчиняти не може. Застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред»явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред»явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Застосоване в ч. 4 ст. 559 ЦК України поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов»язання. Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов»язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. (Постанова Верховного Суду України №6-53цс14 від 17.09.2014 року). Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позовну заяву було подано до суду 04.05.2011 року, з перевищенням шестимісячного строку з 29.10.2010 року (термін виконання зобов»язання у повному обсязі). Як наслідок, порука за договором №26-1346-2/09- ПФ від 24.12.2009 року є припиненою з 29.04.2013 року. З цих же підстав припиненою є порука і за іншими договорами. Також обов»язання по кредитному договору від 30.10.2009 року припинилося повністю в зв»язку з ліквідацією юридичної особи (боржника). Припинення основного зобов»язання має наслідки припинення поруки, що прямо встановлено законом. Таким чином, факт ліквідації основного боржника виключає можливість задоволення вимог кредитора до поручителів. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про не обґрунтованість позовних вимог та відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed