Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивачем, [PERSON] , пред`явлено до суду позов до відповідача, [PERSON] , в якому позивач просила: усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом зобов`язання [PERSON] звільнити земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 7424786501:01:001:0390, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель по [ADDRESS] , а також житловий будинок та господарські будівлі, які розташовані на цій земельній ділянці та разом з якою належать [PERSON] та не чинити перешкод у користуванні вказаним майном; вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування своєї вимоги у позовній заяві позивач [PERSON] зазначила про те, що вона, [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 7424786501:01:001:0390, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель за адресою: [ADDRESS] . На даній земельній ділянці знаходиться житловий будинок, власником якого також є вона. Право власності на земельну ділянку вона набула 18 травня 2018 року, а на житловий будинок 08 лютого 2018 року. Однак незважаючи на те, що вона є власником вказаного майна, користуватись цією власністю вона не має ніякої можливості, оскільки перешкоджає їй в цьому її колишній чоловік, [PERSON] , шлюб з яким розірвано 25 січня 2018 року на підставі рішення Семенівського районного суду Чернігівської області. Відповідач, незважаючи на те, що не проживає в даному будинку, місце проживання його зареєстроване в зовсім іншому місці, користується її власністю без будь-яких підстав, а її взагалі не допускає до її майна. Так на вхідних дверях будинку відповідач повісив свій замок, відповідно вона не може зайти до власного будинку, а також не допускає її на земельну ділянку, яку самовільно обробляє, а в господарських спорудах тримає свою худобу. Склалась взагалі абсурдна ситуація, вона як власник житла не може проживати в цьому житлі разом зі своєю донькою, з якою власне вони і зареєстровані в цьому житлі, а змушені винаймати інше житло, при тому, що відповідач також не проживає у спірному житлі, в якому тримає тільки деякі свої речі. Таким чином, відповідач своїми діями перешкоджає позивачу користуватись своєю власністю на свій розсуд. Звернення позивача до правоохоронних органів з приводу порушення права власності нічого не дали, оскільки працівники поліції вважають, що в даному випадку відсутній склад будь-якого кримінального чи адміністративного правопорушення та порадили їй звернутись до суду в приватному порядку. \~ \~ \~ \~ Ухвалою судді від 27 грудня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді від 22 січня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 лютого 2020 року. Позивач [PERSON] \~у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити за обставин, викладених у позовній заяві. Представник позивача\~ адвокат\~Козлов Володимир\~Васильович у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити за обставин, викладених у позовній заяві. У підготовчому судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав повністю, у судовому засіданні свою думку щодо позовних вимог позивача не висловлював у зв`язку з тим, що у друге судове засідання він та його представник адвокат Куролес Микола Григорович не з`явились. Від представника відповідача до суду надійшла письмова заява, в якій представник відповідача просив цивільну справу розглядати без його участі та без участі відповідача. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю з наступних підстав. У справі встановлено, що позивач [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 7424786501:01:001:0390, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель за адресою: [ADDRESS] . На даній земельній ділянці знаходиться житловий будинок, власником якого також є позивач. Право власності на земельну ділянку позивач набула 18 травня 2018 року, а на житловий будинок 08 лютого 2018 року. Однак незважаючи на те, що позивач є власником вказаного майна користуватись цією власністю позивач не має ніякої можливості, оскільки перешкоджає позивачу в цьому колишній чоловік позивача, [PERSON] (відповідач по справі), шлюб з яким позивачем розірвано 25 січня 2018 року на підставі рішення Семенівського районного суду Чернігівської області. Відповідач, незважаючи на те, що не проживає в даному будинку, місце проживання його зареєстроване в зовсім іншому місці, користується власністю позивача без будь-яких підстав, а позивача взагалі не допускає до майна позивача. Так на вхідних дверях будинку відповідач повісив свій замок, відповідно позивач не може зайти до власного будинку, а також не допускає позивача на земельну ділянку, яку самовільно обробляє, а в господарських спорудах тримає свою худобу. Позивач як власник житла не може проживати в цьому житлі разом зі своєю донькою, з якою власне вони і зареєстровані в цьому житлі, а змушені винаймати інше житло, при тому, що відповідач також не проживає у спірному житлі, в якому тримає тільки деякі свої речі. Таким чином, відповідач своїми діями перешкоджає позивачу користуватись своєю власністю на свій розсуд. Звернення позивача до правоохоронних органів з приводу порушення права власності нічого не дали, оскільки, працівники поліції вважають, що в даному випадку відсутній склад будь-якого кримінального чи адміністративного правопорушення та порадили їй звернутись до суду в приватному порядку. \~ \~ \~ \~ Відповідно до частини 1 статті 41 Конституції України кожен має право, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною 4 вказаної статті передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина перша статті 319 Цивільного кодексу (далі ЦК) України). За правилами частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Виходячи з викладеного, позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню. Оскільки позов задовольняється повністю, суд вважає за необхідне згідно вимог ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати на\~професійну правничу\~допомогу в\~розмірі 4000\~(чотири\~тисячі)\~гривень 00\~копійок та судові витрати на оплату судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Outcome: approved