Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт 27.12.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 10201,87 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за Генеральною угодою, заборгованість [PERSON] станом на 11.02.2014 року становить 9594,80 гривень, з яких: 7354,62 грн. - заборгованість за кредитом, 263,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1043,75 грн. - штрафи за п.п. 2.2 генеральної угоди, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 433,09 грн. - штраф (процентна складова). Позивач в позовній заяві просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 9594,80 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явилась, однак подала заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явилась, але подала до суду заяву, в якій позов визнає повністю та просить проводити розгляд справи у її відсутності. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з'явились, тому згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнаня позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам Цивільного кодексу України відповідає інтерсам сторін по справі та не порушує права та інтереси інших осіб. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В свою чергу, згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що з метою виконання зобов'язань по кредитному договору між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] 27.12.2012 року укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої відповідач отримав кредит у розмірі 10201,87 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У п. 2.1 договору сторони визначили кінцевий термін повернення кредиту 31.12.2015р. Із дослідженої угоди встановлено, що [PERSON] ознайомлена та згідна з умовами та правилами надання продукту кредитних карт, що підтверджується її підписом. Крім того, відповідач підтвердив, що Генеральна угода разом із Умовами і правилами надання продукту кредитних карт є кредитним договором, укладеним між ним та позивачем. Згідно умов договору [PERSON] зобов'язалась погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, шляхом сплати з 1 по 25 число щомісячного платежу в сумі 370,13 грн. (п.2.1. Генеральної угоди). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З дослідженого судом розрахунку заборгованості по кредиту встановлено, що [PERSON] не вчасно та не в повному обсязі проводила платежі по погашенню кредиту. Із даного розрахунку вбачається, що у [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором в сумі 9594,80 гривень, з яких: 7354,62 грн. - заборгованість за кредитом, 263,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1043,75 грн. - штраф за п.п. 2.2 генеральної угоди, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 433,09 грн. - штраф (процентна складова), котра жодними належними, допустимими доказами зі сторони відповідача не спростована. З огляду вищенаведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] неналежним чином виконує умови зобов'язання. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше нерухоме майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. У п. 1.1.5.20, 1.1.5.32 Умов та правилами надання продукту кредитних карт, а також п.2.2. Генеральної угоди, сторони визначили, що при порушенні строків платежів більше ніж на 30 днів, [PERSON] зобов'язана сплатити банку штраф в розмірі 500 грн., 5% від суми позову та 1043,75 грн. Оскільки відповідач порушив строк платежів більш ніж на 30 днів, тому він зобов'язаний сплатити позивачу штрафи у розмірі 500 грн., 433,09 грн та 1043,75 рн. Згідно вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів належних йому. Оскільки договором встановлений обов'язок [PERSON] повернути кредит до 31.12.2015 р. частинами, шляхом сплати щомісячних платежів, однак вона не здійснює повернення цих чергових платежів у сторок передбачений договором, тому позивач у відповідності до ч.2 ст. 1050 ЦК України вправі вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що відповідач порушивши зобов'язання по умовах кредитного договору має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» за договором на загальну суму 9594,80 грн., яка не оспрюється відповідачем, а тому підлягає стягненню в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», а також судові витрати.

Outcome: approved