Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 27.03.2014 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором, заборгованість [PERSON] станом на 22.02.2018 року становить 29443,04 гривень, з яких: 1908,79 грн. заборгованість за кредитом, 25656,01 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1378,24 грн. штраф (процентна складова. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 29443,04 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявилась, однак подала заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечив представник позивача. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не зявились, тому згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В свою чергу, згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 27.03.2014 р. укладено договір №б/н, згідно якого він отримав кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Із дослідженого судом Договору про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки встановлено, що [PERSON] 27.03.2014 року отримав кредитну картку, а також ознайомлений та згідний з умовами та Правилами банківських послуг, тарифами банку, що підтверджується його підписом. Зокрема, [PERSON] зобовязався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, оплачувати комісії (п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З дослідженого судом розрахунку заборгованості по кредиту встановлено, що відповідач не вчасно та не в повному обсязі проводив платежі по погашенню кредиту, таким чином, не належним чином виконує умови договору. Із даного розрахунку вбачається, що у [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором в сумі 29443,04 гривень, з яких: 1908,79 грн. заборгованість за кредитом, 25656,01 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1378,24 грн. штраф (процентна складова. З огляду вищенаведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] неналежним чином виконує умови зобов»язання. Згідно з ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК України, виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше нерухоме майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. У п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг сторони визначили, що при порушенні строків платежів більше ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Оскільки відповідач порушив строк платежів більш ніж на 30 днів, тому він зобов»язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 500 грн. та 1378,24 грн. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявність заборгованості за цим договором, а також її розмір. Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що відповідач порушивши зобов»язання по умовах договору має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» за договором на загальну суму 29443,04 грн., яка жодними належними та допустими доказами не спростована відповідачем, а тому підлягає стягненню в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», а також судові витрати.

Outcome: approved