Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у розмірі 3\~029\~740 гривень, 469\~983,22 гривень процентів та судовий збір у розмірі 6090 гривень. В обґрунтуванні позовних вимог покликається на те, що між сторонами у\~\~справі укладено договір позики, за умовами якого позивач [PERSON] надав, а відповідач [PERSON] прийняла грошові кошти у розмірі 134 000 доларів США та зобовязався повернути їх на вимогу. Укладення договору позики підтверджується розпискою від 06.04.2015 р. Позивач було скеровано на адресу відповідача письмову вимогу про повернення позики поштою, цінним листом з описом. Крім того, дана вимога була вручена відповідачу під розписку 13.10.2015 р. На підставі ст. 530 ЦК України у вимозі позивач вимагав повернути позику на протязі семи днів після отримання вимоги. У вказаний термін відповідач не повернув грошові кошти. В результаті [PERSON] звернувся до суду для захисту свого права. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснення надав аналогічні вище наведеним, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду та долученим до матеріалів справи оголошенням в газеті «Високий Замок» від 11-13 березня 2016 року, де міститься оголошення про виклик відповідача в судове засідання. Заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. На підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд вважає, що слід проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] (позикодавець) передав [PERSON] (позичальнику) грошові кошти у розмірі 134 000 доларів США, який мав повернути позику на вимогу позикодавця, що підтверджується розпискою /а.с.3/. Відповідно до вимог статей 1046,1047,1048,1049,1050 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] взяті на себе зобов'язання за вказаним договором позики щодо повернення грошових коштів не виконав у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов\~\~та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту\~\~або інших вимог, які звичайно ставляться. Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті, при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. В ході судового розгляду представник позивача наполягав на стягненні заборгованості за Договором позики у валюті зобов'язання з визначенням еквівалента на підставі офіційного курсу Національного банку України. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що відповідач у визначені договором позики строки не повернув в повному обсязі суму позики, вимоги позивача щодо повернення суму позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Не є обґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за користування коштами, нарахованими на суму невиконаного зобов'язання, оскільки в розписці не вказано, що кошти передавались в оплатне користування та не визначено процент за користування коштами. На підставі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути\~\~6 090 гривень\~\~судового збору.

Outcome: partial