Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач в особі свого представника - адвоката [PERSON] подала до суду позов про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, та судових витрат. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач знаходилася в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 18.10.2006 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано [INFO]. Позивач вказує, що після розірвання шлюбу дитина проживає з нею, відповідач життям сина не цікавиться, участі у вихованні дитини не приймає та жодного разу добровільно кошти на утримання дитини не сплачував. Належний рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини вона самостійно забезпечити не може. Відповідач працездатний, інших утриманців не має, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, а тому має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.07.2018 року було відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 15, 16). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] підтримав позовні вимоги та викладені у позові обставини, також подав заяву про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. з описом виконаних робіт та наданих послуг адвоката. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Враховуючи викладене та думку представника позивача, судом в судовому засіданні протокольно постановлено ухвалу про заочний розгляд справи згідно положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 18 жовтня 2006 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За нормою ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи та пояснень представника позивача убачається, що дитина сторін по справі проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач особа працездатного віку, працевлаштований, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, інших неповнолітніх та непрацездатних осіб, які б перебували на забезпеченні відповідача, судом не встановлено. У спростування викладених обставин будь яких доказів відповідачем суду не надано. Обов'язки по утриманню дитини в однаковій мірі мають нести як матір, так і батько дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, а, згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За нормою ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наведені обставини є підставою для часткового задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів, а саме аліменти слід стягнути у розмірі ? частки від заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня подання позову - з 13 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Представником позивача також подано заяву про стягнення судових витрат пов'язаних із наданням правничої допомоги у розмірі 8 000,00 грн. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). 05 липня 2018 року між позивачем та адвокатом [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги, відповідно п. 7 якого гонорар адвоката визначається з розрахунку 800,00 грн. за годину роботи. У поданій до суду заяві про стягнення судових витрат наявний розрахунок суми гонорару, який складає 8 000,00 (80 х 10 год.). Гонорар адвоката у розмірі 8 000,00 грн. позивачем на виконання умов договору про надання правової допомоги від 05.07.2018 року було сплачено на підставі квитанції до прибуткового касового ордеру № 6/9 від 28.09.2018 року. З урахуванням зазначеного з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою витрати на правничу допомогу в сумі 8 000 грн. 00 коп. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial