Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

позивач звернувся в суд із вказаною позовною заявою до відповідача, у якій просив стягнути з останнього: 71540 грн. суми боргу за договором позики від 02.07.2015 року; 3458 грн. 44 коп. 3% річних за час прострочення виконання за вказаним договором; 15402 грн. 56 коп. інфляційних витрат за період з 01.01.2016р. по 28.08.2017р. за час прострочення виконання за договором позики; судовий збір та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що в 02.07.2015 року під розписку позичив 2800 доларів США та зобов`язувався такі повернути до 01.01.2016 року. Грошові кошти згідно з договором позики відповідачем у період передбачений розпискою йому не повернуті, врегулювати даний спір мирним шляхом відповідач не бажає, а вказана сума для нього є значною у зв`язку із важким матеріальним становищем. У зв`язку з цим просить стягнути з відповідача 71540 грн. переданих йому коштів. Вказує, що стягненню із відповідача підлягають також 3% річних за весь час прострочення виконання зобов`язань, яка станом на день подання позовної заяви, 28.08.2017 року становить 3457 грн. 44 коп.. Крім цього, згідно із нормами ч.2 ст.625 ЦК України, відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за період з 01.01.2016 року по 28.08.2017 року у розмірі 15402 грн. 56 коп. . Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 30.08.2017 року відкрито провадження у цій справі та призначено попереднє судове засідання. 26.04.2018 року представник позивача через канцелярію суду подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно з якою 08.02.2018 року між позивачем та відповідачем було досягнуто домовленості щодо часткового повернення боргу за договором позики від 02.07.2015 року, оскільки рідний брат відповідача передав матері позивача грошові кошти в сумі 700 доларів США, що підтверджується розпискою (а.с.24-25). Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 26.04.2018 року постановлено підготовче провадження у справі закрити і призначити її до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, однак останній через канцелярію суду подав заяву у якій позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати у їх відсутності, при цьому зазначив, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, про причини своєї неявки не повідомив. Відзиву від нього на адресу суду не надходило. Відтак, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до висновку про можливість ухвалення рішення у заочному розгляді справи, згідно з вимогами ст.280 ЦПК України та підлягає до задоволення з наступних підстав. Частинами 1-3 ст.12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що за наявною в справі розпискою від 02.07.2015 року вбачається, [PERSON] (відповідач) отримав від [PERSON] (позивача) у борг гроші в сумі 2800 доларів США та зобов`язувався повернути позику в строк 01.01.2016 року (а.с.36). Відповідач не виконав свого зобов`язання за договором позики, своєчасно не повернувши зазначеної грошової суми. Відповідно до розписки від 08.02.2018 року [PERSON] , мати [PERSON] отримала у [PERSON] 700 доларів США (а.с.35). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора (ст.545 ЦК України). Відтак, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, а наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із позовними вимогами, які у підготовчому засіданні були зменшені, у зв`язку із частковим поверненням боргу за договором позики у сумі 700 доларів США, представник позивача, крім основної суми боргу у розмірі 56950 грн., також просить стягнути з відповідача заборгованості з врахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних за час прострочення грошового зобов`язання. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, навимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання за договором позики, відтак з останнього в силу ч.2 ст.625 ЦК України слід також стягнути на користь [PERSON] інфляційні збитки на суму 15402,56 грн. та три проценти річних від простроченої суми заборгованості за період з 01.01.2016 року (з дня закінчення обумовленого строку для повернення позики) по 28.08.2017 року (дату підписання позовної заяви) на суму 3457,44 грн., тобто в межах заявлених позовних вимог. Після перевірки судом доданого позивачем до позовної заяви розрахунку суми процентів за користування позикою, трьох процентів річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що розрахунок здійснений арифметично вірно, а тому вимога стягнути вказані суми підлягає до задоволення. При цьому, вирішуючи питання судових витрат, згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 904,00 грн. та суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2600,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved