Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом (а.с.75-80), в якому просив про наступне. Стягнути на користь [PERSON], [INFO], з [PERSON], [INFO], борг (позику) в сумі 80000 доларів США, що еквівалентно 2003200 грн. Стягнути на користь [PERSON], [INFO], з [PERSON], [INFO], три проценти річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 162835 грн. 46 коп. Судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 6890 грн. стягнути на користь [PERSON], [INFO], з [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог у позові, зокрема зазначено, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір позики у листопаді 2013 році (далі Договір), зобов'язання за яким позивач виконав повністю - надав відповідачу позику в сумі 80000 доларів США на строк один рік, за умови її повернення, а відповідач свої вищевказані зобов'язання не виконав належним чином, у зв'язку з чим, станом на 15 серпня 2016 року заборгованість відповідача перед позивачем становить суму 2166035 грн. 46 коп., яка складається з сум: 80000 доларів США, що еквівалентно станом на 15 серпня 2016 року 2003200 грн.; трьох проценти річних за час прострочення виконання вказаного грошового зобов'язання - за період до 15 серпня 2016 року в сумі 162835 грн. 46 коп. У письмовій заяві позивач просив задовольнити позов, проти ухвалення заочного рішення не заперечував справу, просив розглянути справу у його відсутність. При цьому, відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.1046 ЦК України: за договором позики одна сторона - позикодавець передає у власність другій стороні - позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики); договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до положень ст.1047 ЦК України: договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлено як розписку позичальника, так і інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений строк. Згідно з положеннями ч.1 та ч.2 ст.533 ЦК України: грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Проаналізувавши наведені дані, всі матеріали справи, в тому числі, копію письмового документу, підписаного [PERSON], який засвідчує отримання останнім в листопаді 2013 року 50000 доларів, які належали [PERSON] (копія а.с.70, 70зв.), враховуючи положення ч.2 ст.64 ЦПК України, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини. Між позивачем та відповідачем було укладено Договір позики у листопаді 2013 році, зобов'язання за яким позивач виконав повністю - надав відповідачу позику в сумі 50000 доларів США, за умови її повернення, а відповідач свої вищевказані зобов'язання не виконав належним чином, у зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за сумою позики становить суму 50000 доларів США, що станом на 15 травня 2017 року - на дату ухвалення цього рішення становить суму 1323715 грн. 60 коп. (26,474312 грн. за 1 долар США) - згідно з курсом, визначеним НБУ (відповідними актами, які за своєю правовою природою є такими ж загальнодоступними актами нормативного характеру, як і інші нормативні акти, Кодекси, Закони, тощо) щодо співвідношення гривні до долару США визначеному станом саме на 15 травня 2017 року в контексті вищенаведених імперативних вимогст.533 ЦК України. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, у вказаному письмовому доказі щодо отримання відповідачем грошей позивача у сумі 50000 доларів США не наведено дати щодо їх повернення, а відповідно до положень ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, а якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором, при цьому, з наявної розписки [PERSON] у рекомендованому листі вбачається, що останній отримав вимогу [PERSON] щодо повернення зокрема і вказаних коштів (у формі позовної заяви по вказаній справі) 28 квітня 2017 року, при цьому, вимог щодо стягнення 3% річних за період після цієї дати позивачем не заявлено. Судом також враховані положення ст.1048 ЦК України, якими передбачено, наступне: - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України; - у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Проте, позивачем не заявлені вимоги щодо стягнення процентів, які передбачені вищевказаними положеннями ст.1048 ЦК України, питання стягнення таких процентів не було безпосереднім предметом судового розгляду, а отже позивач не позбавлений права на захист своїх відповідних прав (в контексті вищенаведених положень ст.1048 ЦК України) шляхом пред'явлення окремого позову з цього приводу. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме належить: стягнути на користь [PERSON], [INFO], з [PERSON], [INFO], борг (позику) в сумі 50000 доларів США, що еквівалентно 1323715 грн. 60 коп.; в задоволенні решти позовних вимог відмовити як у необґрунтованих та безпідставних. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, належить: судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 4210 грн. 64 коп. стягнути на користь [PERSON], [INFO], з [PERSON], [INFO]; решту судового збору зарахувати в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial