Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, з тих підстав, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 14.11.2015 року. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. До 07.10.2016 року він перебував на військовій строковій службі, з 07.10.2016 року він разом з відповідачкою проживали у його батьків, однак з червня 2017 року разом не проживають. У шлюбі дітей не мають, в добровільному порядку відповідачка шлюб розірвати не бажає. Надалі перебувати з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі не бажає, примирення між ними є неможливе. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, на адресу суду подав письмову заяву, в якій позов підтримує в повному обсязі, просить його задоволити, справу розглянути без його участі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоч належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідачка про причини неявки не повідомила, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони згідно свідоцтва про шлюб, перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.11.2015 року (а.с. 17). Сімейне життя у сторін не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, протягом останніх місяців разом не проживають, спільного гоподарства не ведуть. У шлюбі дітей не мають. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що Відповідачка в судове засідання не з'явилася та не просила відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». При такому вирішенні спору судові витрати слід віднести на рахунок позивача. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved