Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Зазначає, що відповідач з травня 2011 року за місцем реєстрації не проживає. Позивач у судове засідання 22.06.2015 року не з'явився, подавши заяву від 15.06.2015 року про подальший розгляд справи у його відсутності та про підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання жодного разу не з'явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. З урахуванням ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що квартира [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON] що підтверджується договором купівлі-продажу кварти від 02.08.1997 року (а.с.17-18). Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Барановим М.С. У зазначеній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] (а.с.4, 31). Згідно з актом, складеним об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «[ADDRESS]» від 17 квітня 2015 року (а.с.6), [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації з травня 2011 року. Як убачається з копії заяви [PERSON] від 01.12.2014 року, що завірена нотаріусом нотаріального округу Санкт-Петербурга Пашиним С.Г. та зареєстрована в реєстрі за № О-5843, останній має намір знятись з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], у зв'язку із зміною місця проживання. Приймаючи рішення, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Частиною 2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач не проживає за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, іншої домовленості між ними та власниками житла не встановлено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України. З огляду на викладене, на підставі ст. 156 Житлового кодексу Української РСР, ст. 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved