Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач надав відповідачам у борг грошові кошти, що було оформлено відповідним договором та письмовими розписками на умовах строковості та зворотності, проте після настання строку повернення грошових коштів, відповідач останні добровільно не повернув, у зв'язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з відповідним позовомта просить стягнути з відповідача заборгованість. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив слухати справу у відсутність відповідача та третьої особи, не заперечував проти ухвалення заочного рішення /а.с. 55/. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи неодноразово були повідомлені належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомляли та не просили розглядати справу у їх відсутність, тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів, у відсутність відповідачів та ухвалити за згодою представника позивача заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] в січні 2013 року було досягнуто домовленість про надання позики у грошових коштів на термін до 30 вересня 2013 року. Вказана домовленість була оформлена шляхом укладання договору позики грошових коштів від 29 січня 2013 року та розпискою від 29 січня 2013 року /а.с.10-11/. Відповідно до п.1. договору, позивач передає у власність відповідачів грошові кошти у сумі 612 000,00 гривень, а позичальники зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. В пункті 2 договору передбачено, що грошові кошти, які є предметом цього договору, передані позивачем і одержані відповідачами до підписання цього договору, про що свідчить розписка відповідачів про одержання грошових коштів в повному обсязі /а.с. 12/. Відповідно до розписки від 29 січня 2013 року [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт отримання грошових коштів в розмірі 612 000,00 гривень за укладеним договором позики грошових коштів. В пункті 3 договору передбачено, що в разі девальвації протягом строку дії договору національної грошової одиниці України, позичальник зобов'язується повернути суму грошей у гривнях еквіваленту 75 000,00 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на день платежу. Строк повернення грошових коштів відповідно до умов укладеного договору - до 30 вересня 2013року. Відповідачами було частково погашено частину заборгованості, а саме: 19.03.2014 року в розмірі 199 000,00 гривень, що за курсом НБУ складає 20 000, дол.США;21.03.2014 року в розмірі 101 090,00 гривень, що за курсом НБУ складає 10 000,00 дол.США. Станом на 01.04.2014 розмір непогашеної заборгованості становить 45 000,00 дол. США, що еквівалентно 494 550,00 гривень. Пунктом 7 та 8.2. укладеного договору позики передбачені штрафні санкції за несвоєчасне повернення грошових коштів, в наступних розмірах: пеня в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення платежу; штраф в розмірі 25% від простроченої суми. Згідно розрахунку заборгованості, позивачем нараховано пеня в розмірі 905 026.50 гривень за 183 дні прострочення зобов'язання, та штраф в розмірі 123 637,50 гривень. Згідно ч. 1ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідност. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку встановлені договором. Відповідно дост. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те що вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач не виконав грошові зобов'язання передбачені договором позики, добровільно позику не повернув, тому остання має бути стягнута у примусовому порядку. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved