Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 28 грудня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №015-03521-281211, за умовами якого банк відкрив [PERSON] картковий рахунок № 26251905566818 в національній валюті з лімітом кредитної лінії у розмірі 10000,00 грн., обслуговування якого здійснюється у відповідності до Тарифів, що є невідємною частиною цього договору. Проте у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору з вчасного повернення грошових коштів на відповідний рахунок та сплати відсотків за користування грошовими коштами станом на 31 липня 2015 року у нього виникла прострочена заборгованості перед позивачем, яка становить 13500,00 грн., та яку позивач просив суд стягнути з відповідача. Представник позивача у позовній заяві просив суд розглянути дану цивільну справу за своєї відсутності, також вказав, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 4 зворот). Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача та в матеріалах справи достатньо доказів для ухвалення по справі заочного рішення, суд на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача за правилами постановлення заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 28 грудня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №015-03521-281211, за умовами якого банк відкрив [PERSON] картковий рахунок № 26251905566818 в національній валюті з лімітом кредитної лінії у розмірі 10000,00 грн., обслуговування якого здійснюється у відповідності до Тарифів, що є невідємною частиною цього договору. Викладені обставини підтверджуються в копіях: договором №015-03521-281211 від 28 грудня 2011 року, тарифами на обслуговування платіжних карток, анкетою позичальника (а. с. 5,6). Відповідно до умов кредитного договору відповідач, який є позичальником, зобовязаний здійснювати сплату чергових платежів по погашенню кредиту в порядку і терміни, зазначені у договорі та сплату відсотків. Проте, станом на 31 липня 2015 року відповідачем було порушено умови кредитного договору, внаслідок чого у нього утворилась прострочена заборгованість. З розрахунку заборгованості, доданого представником позивача до позовної заяви, вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за неналежне виконання умов договору №№015-03521-281211 від 28 грудня 2011 року станом на 31 липня 2015 року становить 13500,00 грн., яка складається з тільки з тіла кредиту у вказаній сумі (а. с. 8). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеного між сторонами договору. Частиною 2 ст. 642 ЦК України встановлено, що у разі, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання. За змістом ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договорам банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Вирішуючи вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №015-03521-281211 від 28 грудня 2011 року у розмірі 13500,00 грн., приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобовязань за цим договором щодо сплати кредиту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved