Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач в травні 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на договір позики від 11.01.2011 року, у відповідності до п.1 якого [PERSON] передав [PERSON] 200000 грн., які остання зобов'язалась повернути не пізніше 11.01.2012 року, сплачуючи 5 % від суми щомісячно, просив стягнути 783818,30 грн. згідно розрахунку-додатку № 1 до позовної заяви. Згідно заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути 878359 грн. 84 коп, в тому числі 200000 грн. основного боргу, 420000 грн. процентів у відповідності до п.1 Договору, 208200 грн. штрафу у відповідності до п.6 Договору, 17112 грн. 33 коп. = 3-х відсотків річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, 33047 грн. 51 коп. інфляційних витрат у відповідності до ст. 625 ЦК України. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному об'ємі і дали пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, посилаючись на те, що на протязі лютого - вересня 2011 року вона сплатила [PERSON] 88000 грн., - по 11000 гривен щомісячно, на її вимогу [PERSON] обіцяв написати розписку про отримання цих грошей, але обіцянку не виконав. В запереченнях проти позову ( заява від 16.10.2014 року), відповідачка просила застосувати сплив позовної давності щодо стягнення штрафу, посилаючись на ст.267 та п.2 ст.258 ЦК України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що на протязі лютого-вересня 2011 року щомісячно особисто завозив додому позивачу по 11 тисяч гривен, які останній отримував в якості процентів за договором позики від 11.01.2011 року, укладеного з [PERSON] Позивач [PERSON], допитаний в якості свідка, визнав, що отримав від відповідачки в період лютого-вересня 2011 року всього 50000 грн., які вважав сплатою процентів за договором позики. Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що між сторонами 11 січня 2011 року був укладений нотаріально посвідчений договір позики, згідно якого [PERSON] передав, а [PERSON] отримала 200000 гривен, які зобов'язалась повернути в обумовлений термін - до 11.01.2012 року зі сплатою процентів у розмірі 5% від суми позики щомісячно (а.с.20). Судом також встановлено, що суму основного боргу в розмірі 200 тисяч гривен відповідачка до цього часу позивачу не повернула, що є підставою для задоволення позову в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 200000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторонни (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Згідно вимог ст.ст. 625, 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики лише протягом строку дії договору, а після його закінчення, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, застосовуються положення ст. 625 ЦК України. Оскільки позивач визнав, що в 2011 році отримав в якості процентів від відповідачки 50000 грн., позовні вимоги стосовно стягнення 5 % за кожен місяць підлягають до задоволення частково - в сумі 70000 гривен - різниці між сумою у 120000 грн., яку позивачка повинна була сплатити за період дії договору - з 11.01.2011 по 11.01.2012 року - 12 місяців по 10000 грн. щомісячно та фактично сплаченою сумою у 50000 грн. Цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов'язання настає на підставі вимог закону, а саме ст. 625 ЦК, коли в договорі не зазначено розміру процентів. Пунктом 6 Договору позики у разі несвоєчасного виконання зобов'язання передбачено штраф у сумі 0,1 % від суми договору за кожний день несплати. Якщо в договорі позики встановлено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредиту), слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК. У відповідності до ст.267 ЦК України з врахуванням положень п. 2 ст.258 ЦК України, яка передбачає спеціальну позовну давність для застосування вимог щодо стягнення штрафу, враховуючи заяву відповідачки про застосування спливу позовної давності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову стосовно суми штрафу, який підлягає стягненню в сумі 73000 грн. за період в 1 рік до моменту прийняття рішення (з 27.11.2013 по 27.11.2014 року) - виходячи з розрахунку 0,1 % від 200000 грн., що становить по 200 грн. за 365 днів. Розрахунок процентів та суми інфляційних за період заборгованості з 12.01.2012 року по 17.11.2014 року в розмірі 17112,33 грн. та 33047,51 грн., проведений позивачем у відповідності до положень ст.625 ЦК України, суд вважає обґрунтованим, підтвердженим належними доказами та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: partial