Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 20.06.2012 року. Позивач обгрунтовує позовні вимоги та вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, з підстав того,що нотаріусу не було надано передбачений\~Постановою КМУ від 29. 06. 1999 року\~\~№ 1172\~необхідний перелік документів, що підтверджують безспірність наявної заборгованості, а саме - оригінал нотаріально посвідченої угоди і документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення зобов'язання, зокрема первинні бухгалтерські документи. Як вбачається з тексту виконавчого напису нотаріусу таких документів надано не було, розрахунок боргу є одностороннім і не може бути доказом безспірності суми заборгованості. Позивач в судове засідання не зявився, представник позивача подав додаткові пояснення до позовної заяви та просив розглядати справу у їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву за змістом якої просить розглянути справу у його відсутності та просив в позові відмовити в зв»язку з його необґрунтованістю та недоведеністю. Ухвалою суду від 16.09.2015 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області - [PERSON], яка в судове засідання не з»явилася,про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 11 травня 2006 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0031/82/50627,відповідно до умов якого відповідачу [PERSON] Наданий кредит в розмірі 30000 доларів США зі сплатою 14,00 % річних на умовах,визначених кредитним договором та кінцевим терміном повернення до 10.05.2013 року. 28 жовтня 2009 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено іпотечний договір (а.с.5), відповідно до якого іпотекодавець передає іпотекодержателю нерухоме майно квартиру під №19, загальною площею 39,3 кв.м., житловою площею, 20,0 кв.м., що складається з 1(однієї) житлової кімнати, в м. Івано-Франківську, по вул. Г. Хоткевича, буд. 46, корпус 4, кв.19.Відповідно до п.1.2 іпотечного договору вартість предмета іпотеки на момент укладення договору визначена за згодою сторін, відповідає ринковій вартості предмета іпотеки та становить 196000,00 гривень, що складає еквівалент 24476,75 доларів США 75 центів по офіційному курсу НБУ на дату укладення цього договору. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. 30.03.2012 року [PERSON] було надіслано вимогу про виконання зобовязання по кредитному договору № 014/0031/82/50627 від 11.05.2006 року (а.с.25). Таку вимогу позивач отримав 04.04.2012 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.26). Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Однак, на вказані вимоги позивач не реагував, тому, банк звернувся про вчинення виконавчого напису до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області - [PERSON] Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадку і в порядку, встановлених законом. Порядок та умови вчинення виконавчого напису нотаріусом передбачені ст.87-88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.99 р. №1172. Пунктом 3 глави 16 розділу ІІ вищевказаного Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи за двох умов: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами, організаціями-не більше одного року. Позивач вказує про наявність спору щодо заборгованості і посилається на порушення нотаріусом ч. 1 ст.88 Закону України «Про нотаріат». В даному випадку позивач тлумачить цю норму як обов'язок нотаріуса перед вчиненням виконавчого напису перевірити факт наявності чи відсутності спору щодо безспірності заборгованості, посилаючись на одноособовий розрахунок банку, без заперечень з боку боржника. Згідно до\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис нотаріуса можливий за умови виникнення права вимоги та вчиняється на підставі документів, які підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до п. 284\~Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України. Вирішуючи питання про безспірність суми боргу [PERSON] перед Банком на день вчинення виконавчого напису, суд виходив за наступного. Як видно із заяви нотаріусу про вчинення виконавчого напису до суми заборгованості були включені суми заборгованості за кредитом станом на 14.05.2012 року, про що боржника повідомлено не було. Суд вважає, що нотаріус не пересвідчилася у безспірності суми заборгованості. Так, відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.\~\~ Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості можуть бути лише первинні документи, оформлені відповідно до вимог\~ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996- ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги стосовно відсутності безспірної заборгованості при вчинення виконавчого напису нотаріусом є обгрунтованими, тому є усі підстави для задоволення позовних вимог. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те,що позивач звернувся до суду з позовом з пропуском строку позовної давності та вимога направлена позивачу є документом, який встановлює безспірність заборгованості за договором, оскільки позивач звернувся до суду з позовом 09.06.2015 року,тобто в межах строку позовної давності, розрахунок заборгованості,зазначений в вимозі направленій позивачу, не є первинним документом, оформленим відповідно до вимог\~ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996- ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі вищенаведеного, відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.99р. №1172, п. 3, 4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, ст. ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат», ст. 35 ч.1 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 16, 18, 526, 527 ч.1, 611, 612 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України,

Outcome: approved