Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

Позивач в січні 2020 року звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача 33809 грн. 20 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 листопада 2019 року по 27 грудня 2019 року. Свої вимоги мотивує тим, що він працював на посаді начальника кадрів на Державному підприємстві «Львівський державний завод «ЛОРТА» і звільнений з роботи 31.10.2019 року за згодою сторін на підставі ч.1 ст. 36 КЗпП. У день звільнення з ним не було проведено розрахунок відповідно до положень ст. 116 КЗпП України, що встановлено судовим наказом Залізничного районного суду м.Львова від 05.12.2019 року у справі №462/7496/19. Фактичний розрахунок з ним відповідач здійснив лише 27 грудня 2019 р. що підтверджується випискою банку. На підставі ст.117 КЗпП України просить стягнути з ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» на його користь середній заробіток у зв`язку із затримкою проведення розрахунку при звільненні за період з 01 листопада 2019 року по 27 грудня 2019 рокув розмірі 33809 грн. 20 коп. без врахування обов`язкових податків та зборів із розрахунку: 845,23 грн. середньоденний заробіток х 40 робочих днів. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 10 лютого 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про що повідомлено учасників справи. В судовому засідання позивач позов підтримав, покликаючись на мотиви такого та просив стягнути з відповідача 33809 грн. 20 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 листопада 2019 року по 27 грудня 2019 року, а також сплачений ним судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Надалі подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача, діючи на підставі довіреності від 08.01.2020 р., у судове засідання не з?явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позов визнав частково, зазначивши, що позивачу до виплати підлягає сума у розмірі 27216,40 грн., а розбіжність між сумою зазначеною позивачем і довідкою №23 від 20.02.2020 року пов`язана з тим, що останнім проведено розрахунок із врахуванням податків та зборів. Крім цього зазначив, що загальна кількість днів затримки виплати заробітної плати становить 40 робочих днів, які обчислюються з 31.10.2019 року ( день звільнення) по 26.12.2019 року (день перерахування коштів в банк), а не з 01.11.2019 року по 27.12.2019 року ( день фактичного отримання коштів) як вказує позивач у своєму розрахунку. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як встановлено судом, позивач з 17.04.2003 року працював на різних посадах Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» і наказом № 395к від 31.10.2019 звільнений з роботи 31.10.2019 року за згодою сторін на підставі ч.1 ст. 36 КЗпП /а.с. 3-4/. З матеріалів справи вбачається, що при звільненні [PERSON] не було виплачено всіх сум, що належать йому від ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА», що також підтверджується судовим наказом Залізничного районного суду м. Львова від 05 грудня 2019 року, яким стягнуто з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 97400 грн. 44 коп. Даний судовий наказ був поданий позивачем у Залізничний ВДВС м.Львів до примусового виконання / а.с. 7/. Згідно із ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як вбачається із роз`яснень даних у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд на підставі ст.117КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, якщо роботодавець не доведе відсутності у цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. На підставі п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995р. №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 цього ж порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Відповідач не надав суду жодних доказів відсутності вини підприємства у невиплаті належних позивачці при звільненні сум і навпаки визнав обставини позову. Однак, розраховуючи суму, яка підлягає до стягнення, суд приходить до наступного висновку. З платіжного доручення ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» №02.352 від 18.12.2019 року, № 78 від 26.12.2019 року, вбачається, що ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» перерахувало на рахунок ПАТ «Укрексімбанк» кошти у розмірі 97400 грн. 44 коп. /а.с.28,29/. Таким чином, слід вважати, що станом на 26.12.2019 р. відповідач ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» провів повний розрахунок із позивачем і виплатив йому всю заборгованість із заробітної плати, яка належала йому до виплати при звільненні. Згідно із довідкою №23 від 20 лютого 2020 року, виданою Державним підприємством «Львівський державний завод «ЛОРТА», середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 680 грн. 41 коп., а середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 31 жовтня 2019 року по 26 грудня 2019 року за 40 робочих днів без врахування обов?язкових платежів становить 27216 грн. 40 коп. Даний розрахунок проведений у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України. Таким чином, затримка розрахунку при звільненні [PERSON] існувала у період з 31 жовтня 2019 року по 26 грудня 2019 року, а отже 40 робочих днів. Виходячи із наведеного, до стягнення підлягає сума у розмірі 27216,40 грн. /із розрахунку 40 днів х 680,41 грн. середньоденна заробітна плата/. Суд критично оцінює покликання позивача, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 листопада 2019 року до 27 грудня 2019 року становить 33809 грн. 20 коп. з урахування податків та зборів, так як наведене спростовується довідкою ДП ЛДЗ «Лорта» №23 від 20.02.2020 року та платіжними відомостями ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» №02.352 від 18.12.2019 року та № 78 від 26.12.2019 року. Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивач перебував у трудових відносинах із відповідачем і в день звільнення йому не були виплачені належні від підприємства суми, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 27216 грн. 40 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з період з 31 жовтня 2019 року по 26 грудня 2019 року, без урахуванням утримання податків та інших обов`язкових платежів, в решті позовних вимог слід відмовити. Оскільки позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 676 грн. 84 коп. (27216,40:33809,20 х 840,80= 676,84 грн.).

Outcome: approved