Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивач звернувся 18.07.2016 року до суду з позовом і просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітньої дочки [PERSON], [INFO], а також стягувати з них на утримання дитини аліменти по ? частки від усіх видів заробітку з кожного до повноліття дитини на особистий рахунок дитини. При цьому позивач посилався на те, що відповідачі доводяться батьками неповнолітнього, проте участі в утриманні та вихованні дитини не приймають, байдуже ставляться до її долі. Орган опіки та піклування Миколаївської районної адміністрації Одеської області вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав відносно неповнолітнього сина, про що підготовили відповідний висновок. Представник позивача звернулась до суду із заявою, згідно якої вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, розглянувши справу за її відсутності, не заперечувала розгляду справи в заочному порядку. Третя особа також звернулась із заявою про розгляд справи за їх відсутності та ухвалення рішення в інтересах дитини з урахуванням висновку. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталися, заперечень від відповідачів на позов до суду не надходило, свою думку щодо позовних вимог в тій чи іншій формі відповідачі не висловили. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні. Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести в заочному порядку за відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.169 та ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідачі по справі доводяться батьками малолітньої [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], актовий запис №44 від 29.03.2013 року по відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Миколаївському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с.5). Розпорядженням Миколаївської районної державної адміністрації від 02.04.2015 року №64/А-02015, малолітня дитина тимчасово, за заявою батьків, передана до Комунальної установи Спеціалізований психоневрологічний Будинок дитини №3 Сонечко на повне державне забезпечення, термін перебування дитини у дитячому закладі сплинув 02.10.2015 року, однак дитина перебуває в установі по цей час. Батьки дитини участі в її вихованні та утриманні не приймають, життям, розвитком і здоров'ям не цікавляться, матеріальної допомоги не надають, байдуже ставиться до її долі, жодного разу не відвідували дочку та не зробили жодної спроби повернути дитину в сімю. Згідно висновку №01/01/-36/1011 від 22.04.2016 року, Орган опіки та піклування Миколаївської районної адміністрації Одеської області вважає за доцільне позбавити [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно їх малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків щодо утримання і виховання неповнолітньої дитини, не проявляють відносно неї батьківської турботи, ухиляються від надання матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку. Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч.1 ст.183 СК України, визначається судом. Згідно вимог ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст.245 СК України, якщо дитина постійно проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію цих закладів. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача правомірні, регулюються нормами ст.ст.164, 166, 180-183, 191, 245 Сімейного Кодексу України і підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідачі зобов'язані виховувати свою дитину та утримувати її до досягнення повноліття. Згідно ч.2 ст.367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню у рівних частках судові витрати у вигляді судового збору в загальному розмірі 1653 гривні 60 копійок (по 551 гривні 20 копійок за кожну вимогу), із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі встановленого, відповідно до вимог ст.ст.164, 166, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved