Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 02/399Ф від 08.07.2008 року в розмірі 20 258 грн. 28 коп. та стягнення судових витрат, мотивуючи тим, що згідно зазначеного договору про надання споживчого кредиту відповідач отримав в позивача кредитні кошти в сумі 200 000 гривень з терміном погашення до 25.07.2012 року та зобовязався проводити погашення кредиту щомісячно і сплачувати відсотки за користування кредитом в строки, встановлені графіком погашення кредиту в Додатку № 1 до кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів, визначених умовами кредитного договору, відповідач [PERSON] заборгував позивачу за період з 04.11.2010 року по 17.12.2014 року 20 258 грн. 28 коп., в тому числі: комісія за РКО - 1320 грн.00 коп., пеня - 18938 грн. 28 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 08 липня 2008 року між АКБ «[PERSON] ворота», в подальшому назву якого змінено на ПАТ [PERSON] Ворота, та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 02/399Ф (а.с.5-7), за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредитні кошти в розмірі 200 000 ( двісті тисяч) гривень та зобовязався повернути кредит до 25.07.2012 року. Відповідно до п.1.1. кредитного договору відповідач зобовязався на умовах передбачених договором, повернути кредит у терміни,встановлені графіком платежів у розрізі сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань відповідача за кожним платіжним періодом з розписом сукупної вартості кредиту. За умовами кредитного договору, зокрема п.3.2.1, відповідач зобовязувався здійснювати погашення кредиту та сплату процентів в повному обсязі та на умовах, передбачених договором. Згідно із п.2.2. кредитного договору, за користування кредитом позивач нараховує проценти, а відповідач до 25 числа (включно) кожного поточного місяця сплачує проценти банку . Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 02/399Ф від 08.07.2008 року. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Відповідно до п. 4.1.1. договору про надання споживчого кредиту, у випадку порушення строку повернення кредиту, передбаченого п. 1.1. договору, та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного [PERSON] України від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Позивачем проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором № 02/399Ф від 08.07.2008 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача [PERSON] за період з 04.11.2010 року по 17.12.2014 року 20 258 грн. 28 коп., в тому числі: комісія за РКО - 1320 грн.00 коп., пеня - 18938 грн. 28 коп. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.3 ЦПК України,

Outcome: approved