Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивач заявив позов до [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору без номера від 17.11.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ними договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме - надав відповідачеві кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку із порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2016 року має заборгованість у сумі 12914.75 грн., яка складається із 289.29 грн. - заборгованість за кредитом; 8456.84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3077.44 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500.00 грн. - штраф (фіксована складова); 591.18 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість не погашає. Тому позивач змушений звернутися до суду із даним позовом і просити суд винести рішення, яким стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором без номера від 17.11.2011 року у сумі 12914.75 грн., яка складається із 289.29 грн. - заборгованість за кредитом; 8456.84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3077.44 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500.00 грн. - штраф (фіксована складова); 591.18 грн. - штраф (процентна складова), а також судові витрати у сумі 1378 грн. Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у судове засідання не з'явився, подав до суду письмове клопотання за вхід.№6917 від 25.11.2016 року, в якому просить суд справу слухати в його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не поступило. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги серії ВЕ №037171 від 07.03.2017 року та договору про надання правової допомоги №25 від 07.03.2017 року позовні вимоги не визнав. У своєму письмовому запереченні вказав, що ознайомившись із змістом та вимогами заявлених позовних вимог вважає, що позовні вимоги не можуть підлягати до задоволення виходячи із їх недоведеності та не надання суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт укладення договору №б/н від 17.11.2011 року та зобов'язання відповідача перед позивачем. На обґрунтування позову позивач надав ксерокопію анкети-заяви від 17.11.2011 року, з якої не вбачається укладення договору №б/н від 17 листопада 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] У цій анкеті-заяві також не вказано в якому розмірі надано позивачем кредитний ліміт, та чи ознайомлений відповідач з Правилами, тарифами та умовами обслуговування та кредитування, а також чи отримував їх. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ч.1 ст.1054 ЦК України вбачається, що необхідною умовою такого правочину як надання кредитних коштів є укладення кредитного договору. Однак, в матеріалах справи відсутній цей договір, натомість наявна анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 17.11.2011 року, що свідчить про те, що між сторонами не було укладено безпосередньо договору №б/н від 17.11.2011 року. Тому, прохання позивача стягнути з [PERSON] заборгованості за договором №б/н від 17.11.2011 року є безпідставними, за його відсутності як такого. Вказав, що відповідно ст..1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним. Вказав, що в анкеті-заяві відсутні дані, що позичальник отримав Пам'ятку клієнта, що містить основні умови обслуговування та кредитування, а також Тарифи і поставив свій підпис. В анкеті-заяві також відсутній розмір бажаного кредитного ліміту у гривнях. Тому анкета-заява від 17 листопада 2011 року не може вважатися доказом укладання кредитного договору та передання кредитних коштів відповідачу [PERSON] Також матеріали справи не містять дані про те, що позивачем був відкритий картковий рахунок відповідачу та видана йому відповідна картка і її отримання відповідачем, а також копії цієї картки. У позові не зазначено кінцевий строк дії картки та не надана копія цієї картки, що унеможливлює відповідача поставити перед судом питання про застосування строку позовної давності до цього спору, як загального - три роки, так і спеціального - один рік до штрафу. Хоча відповідач бажає, щоб суд застосував до даних правовідносин також строки позовної давності. У матеріалах справи відсутня Пам'ятка клієнта, докази на підтвердження того, що підписуючи заяву-анкету відповідач мав на увазі саме Умови і правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 06 березня 2010 року та тарифи, на які посилається позивач та вони були надані відповідачу. До анкети-заяви позивач додав Довідку про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільговий період», проте зазначена довідка не є підтвердження укладеного з відповідачем договору без номера та його умов, оскільки у довідці зазначено інший тип картки та інший розмір відсотків за користування кредитом, ніж той, який вказує позивач. Позивач до позову додав ксерокопію довідки про умови кредитування. До позову позивач надав розрахунок заборгованості в якому зазначено, що 08.04.2014 року погашено 334, 19 грн. за наданим кредитом, що не відповідає дійсності. Вказав, що відповідач 08.04.2014 року ніяких коштів не вносив на рахунок позивача, тому ця інформація не відповідає дійсності. Вважає, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів (ст..ст.57, 60 ЦПК України) на підтвердження укладення з відповідачем кредитного договору від 17.11.2011 року, а анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» від 17.11.2011 року не може бути доказом укладенням кредитного договору. Зазначив, що така позиція висловлена в Ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року (справа №6-32662ск15), від 25 січня 2017 року (справа №666/5737/15-ц). Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підставі, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З чого вбачається, що необхідною умовою такого правочину як надання кредитних коштів є укладення кредитного договору. Однак, у матеріалах справи відсутній цей договір, натомість наявна анкета - заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку від 17 листопада 2011 року, що свідчить про те, що між сторонами не було укладено безпосередньо договору без номера від 17 листопада 2011 року. Тому прохання позивача стягнути з [PERSON] заборгованості за договором без номера від 17 листопада 20101 року є безпідставним, за його відсутності як такого. Анкета - заява від 17 листопада 2011 року не може вважатися доказом укладення кредитного договору та передання кредитних коштів відповідачу. Така ж позиція висловлена в Ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року (справа № 6- 32662ск15); від 25 січня 2017 року (справа № 666/5737/15-ц). Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Згідно Анкети - заяви від 17 листопада 2011 року не вбачається укладення договору без номера від 17 листопада 2011 року з відповідачем [PERSON], також не вказано в якому розмірі надано позивачем кредит, та чи ознайомлений відповідач з Правилами, тарифами та умовами обслуговування та кредитування, а також чи отримував він їх. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказами, відповідно до статті 57 ЦПК України являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Стаття 64 ЦПК України письмовими доказами називає будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Такими письмовими доказами по даній справі позивач надав копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 17.11.2011 року (а.с.5), розрахунок заборгованості (а.с.4), довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.6-7), Умови та правила надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (а.с.8-31). Позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором без номера від 17 листопада 2011 року, однак доказів щодо його укладення суду не надано, та відповідно до якого зобов'язань у відповідача з підстав вказаних у позові не виникло. Таким чином, за відсутності кредитного договору від 17 листопада 2011 року, позовні вимоги про стягнення за ним заборгованості є безпідставними та задоволенню не підлягають. Тому у задоволення заявлених позовних вимог необхідно відмовити у зв'язку із недоведеністю. Що стосується вимоги представника відповідача також як однією із підстав відмови у задоволенні заявлених позовних вимог у зв'язку із пропуском позивачем строку позовної даності, то суд приходить до наступного: З роз'яснень п.11постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року вбачається, що суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси осіб, які звернулися до суду за їх захистом. Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Тому, суд не має підстав для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог у зв'язку із пропуском строку позовної давності про яку заявлено представником відповідача, а натомість має підстави для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог у зв'язку із недоведеністю.

Outcome: dismissed