Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, яким просить стягнути на його користь матеріальні збитки понесені ним на лікування, у сумі 8461 грн.; моральну шкоду, оцінену в розмірі 20000 грн. та понесені ним судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що внаслідок ДТП яка мала місце 16.09.2008 року на автодорозі Львів Радехів - Луцьк з участю автомобіля [NUMBER], пасажиром якого він був, йому було завдано важких травм у виді тілесних ушкоджень, внаслідок чого він був змушений з 18.09.2008 року по 20.10.2008 року проходити лікування у клінічній лікарні Львівської залізниці, а надалі, з 21.10.2008 року по 20.01.2009 року лікуватися у домашніх умовах. Внаслідок ДТП став інвалідом ІІІ групи. Винуватець ДТП, водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] був застрахованим у ТВД СК «Кредо», тому у нього, як третьої особи, потерпілої у ДТП виникло право на відшкодування витрат, понесених на лікування у сумі 8461 грн. за рахунок ТДВ СК «Кредо». Однак, на неодноразові звернення позивача щодо відшкодування йому вказаних витрат ТДВ СК «Кредо» не реагує, що змусило позивача звернутися у суд із даним позовом. Представником відповідача подано письмове заперечення на позов [PERSON], у якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки основним доказом, на який посилається позивач в частині під ставності позову є висновок комісійної судово-медичної експертизи № 209 від 26.12.2014 року, ознайомившись із змістом якого можна дійти висновку про його ймовірний характер. Висновок не містить чітких тверджень про беззаперечне отримання [PERSON] тілесних ушкоджень саме: 16.09.2008 року внаслідок ДТП. Крім того, вважає недоведеним, що позивач витратив на лікування грошові кошти у заявленій сумі, оскільки на підтвердження цього не надано відповідних доказів. Крім того, не доведено і вини самого [PERSON] водія автомобіля «Джилі» у вчиненні вказаної ДТП, що виключає відповідальність Товариства з додатковою відповідальністю Страхова Компанія «Кредо» у даній ситуації. Відтак, не підлягає і задоволенню і моральна шкода. заявлена позивачем до стягнення. оскільки така відшкодовується виключно особою, що її завдала. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві, просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, просив відмовити у задоволенні такого. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 15 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, 16.09.2008 року, близько 15:30 год. на 19 км.+200 м. національної автомобільної дороги державного значення Н-17 сполучення Львів-Луцьк, неподалік с. Новий Став Камянка-Бузького р-ну гр. [PERSON] керуючи легковим автомобілем [NUMBER] не впорався із керуванням, зїхав з проїзної частини дороги де відбулося зіткнення з електроопором, внаслідок чого, водій [PERSON] та пасажир [PERSON] отримали тілесні ушкодження та були доставлені у Каянка-Бузьку центральну районну лікарню. Даний факт стверджується Постановою старшого слідчого СВ Камянка-Бузького РВ ГУ МВС України у Львівській області від 07.10.2008 року про відмову у порушенні кримінальної справи /т.1 а.с.12/. Як вбачається з довідки №132 виданої 03.10.2008 року Державним закладом Клінічна лікарня Львівської залізниці, [PERSON] з 18.09.2008 року знаходився на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі, внаслідок компресійних переломів /т.1 а.с. 6/. Факт перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні стверджується випискою № 3979/216 з медичної карти хворого. /т.1 а.с.7/ та епікризом з медичної карти стаціонарного хворого № 10422 від 20.10.2008 року /т.1 а.с.9/, згідно яких [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні Клінічної лікарні львівської залізниці з 18.09.2008 року по 20.10.2008 року, з діагнозом: компресійні переломи тіл ТН ІІ-12, ЛІ хребців з вираженим больовим синдромом, правобічна плевропневмонія. Крім того, для забезпечення повного та всебічного зясування усіх обставин справи, ухвалою суду від 19.09.2014 року було призначено комплексну судово-медичну криміналістичну експертизу, на вирішення якої поставлено ряд питань, щодо нанесених позивачу тілесних ушкоджень. На виконання даної ухвали суду експертною комісією Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи надано висновок експерта № 209 від 05.12.2014-26.12.2014 року, згідно якого: [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні клінічної лікарні Львівської залізниці в період з вересня по жовтень 2008 року з діагнозом: «Компресійний перелом тіл 11 та 12 грудних хребців і 1-го поперекового хребця з больовим синдромом», а в подальшому проходив амбулаторне лікування. Цей діагноз підтверджений рентген знімками нижньо-грудного і поперекового відділів хребта та магнітно-резонансною томографією за 2008 рік. При первинному судово-медичному огляді у вересні 2008 року у потерпілого були також виявлені синці на руках, на правій нозі та садно на лівій кисті. Таким чином. У громадянина [PERSON] у вересні 2008 року були виявлені: переломи трьох хребців у грудному і поперековому відділах хребта та садно і синці на кінцівках. Ушкодження утворились від дії тупих предметів незадовго до госпіталізації потерпілого. Компресійні переломи тіл 11 та 12 грудних хребців і 1-го поперекового хребця відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоровя. Синці та садно відносяться до легкого тілесного ушкодження. Враховуючи характер переломів. Синців та садна, виявлених у [PERSON], слід вважати, що вони могли виникнути під час ДТП, при ударах до виступаючих частин салону автомобіля 16.09.2008 року /т.2 а.с. 6-10/. Таким чином суд вважає доведеним факт заподіяння позивачу [PERSON] тілесних ушкоджень, внаслідок ДТП, яка мала місце 16.09.2008 року на автодорозі Львів Радехів - Луцьк з участю автомобіля [NUMBER], пасажиром якого він був. При цьому судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТВД СК «Кредо». Даний факт сторонами по справі не оспорюється, а тому, у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягає окремому доказуванню. Згідно ч.1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Джерелом підвищеної небезпеки при цьому, є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. При цьому, згідно статті 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції від 20.10.2005 року, що була чинною станом на момент вчинення ДТП, Відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також і моральна шкода, передбачена пунктами 1,2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Згідно статті 24 цього ж Закону, у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. До матеріалів справи позивачем долучено відповідні товарні чеки, квитанції та платіжні документи, які підтверджують понесення позивачем [PERSON] матеріальних збитків у виді витрат на лікування у заявленій сумі /т.1 а.с. 17-23/. Крім цього, у матеріалах справи наявна відповідна заяви позивача [PERSON] про виплату страхового відшкодування від 09.10.2008 року, скерована керівництву ТДВ СК «Кредо», згідно змісту якої останній просив відшкодувати йому збитки понесені на лікування та реабілітацію, внаслідок ДТП, яка відбулася з вини застрахованого гр. [PERSON] Така заява залишена керівництвом відповідача без належного реагування. Враховуючи наведене суд встановив причинно-наслідковий зв'язок між протипраними діями гр. [PERSON] та заподіянням шкоди здоровю позивача [PERSON] При цьому цивільно-правову відповідальність [PERSON] за подію, що мала місце 16.09.2008 року переходить до відповідача, як страхувальника, у звязку із страховим випадком. Відповідно до\~ст. 23 цього Кодексу\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Статтею 1167 ЦК України\~встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як вбачається із роз'яснень, даних в п. 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій\~\~грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Так, суд допускає можливість спричинення [PERSON] душевних страждань та переживань, внаслідок довготривалого невиконання відповідачем своїх законних зобовязань. При цьому, оцінюючи заявлений до стягнення розмір моральної шкоди, суд виходить із принципів розумності та справедливості і оцінює завдану позивачу моральну шкоду в сумі 10000 грн. Судом ураховано\~глибину\~душевних страждань позивача, які він зазнав у зв'язку з неправомірними діями відповідача. Згідно ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача у користь позивача підлягають стягненню понесені останнім і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial