Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою в якій просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 12966,28 грн. та понесені судові витрати у розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 23.09.2015 на підставі кредитного договору №б/н відповідачу надано кредит у розмірі 13844,50 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 відсотків на рік від суми залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем умови кредитного договору не виконувались, внаслідок чого станом на 25.01.2017 утворилась заборгованість у спірному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача. Разом із тим, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився. Подав суду заяву про слухання справи у його відсутності; просить повністю задовольнити позовні вимоги та у разі неявки відповідача без поважних причин провести заочний розгляд справи. Відповідач повторно не зявився у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений, суду не відомі причини неявки, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а тому зі згоди сторони позивача, що викладена у поданій суду заяві, суд постановив ухвалу, яка внесена до журналу судового засідання, про порядок заочного розгляду справи з дотриманням вимог, встановлених ст.224 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 23.09.2015 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та відповідачем укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання прдукту кредитних карт № б/н. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 530 ЦПК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, ч.4 ст.631 цього ж Кодексу, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 13844,50 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та інших витрат (комісія, штраф) згідно з Умов та правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по«25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості по Кредиту. Судом встановлено, що позивачем умови кредитного договору виконано та відповідач отримав кредит у вигляді кридитного ліміту, однак, останній взяті на себе зобов'язання не виконує, а тому згідно з розрахунком позивача, станом на 25.01.2017, утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 12966,28 грн., з яких: 10761,92 грн. заборгованість за кредитом; 795,81 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 130,47 грн. заборгованість за комісією за користування кредитом; 1278,08 грн. штраф за порушення строків платежу, згідно з п.2.2 Генеральної угоди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить переконання, що позовні вимоги підставні та обґрунтовані, ґрунтується на укладеному між сторонами кредитному договорі, а відтак, суд приходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 12966,28 грн., а позов задовольнити повністю. Вирішуючи розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно з платіжними дорученнями, наявними у матеріалах справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 1600,00 грн., що підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. ст.16, 530, 1054 ЦК України та

Outcome: approved