Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення про стягнення сплачених коштів у розмірі 141 680 грн. 00 коп. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 15 серпня 2013 року відбулися прилюдні торги з продажу нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Прилюдні торги проводилися ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» на підставі договору № 15/065/13-I від 11.03.2013 року, укладеному з Відділом ДВС Тисменицького районного управління юстиції. Позивач став переможцем прилюдних торгів з продажу нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , які відбулись 15 серпня 2013 року. Переможцем вказаних прилюдних торгів став Позивач, який запропонував за майно 161 000, 00 грн. 29.08.2013року ним, на рахунок ВДВС Тисменицького районного управління юстиції були сплачені кошти за домоволодіння в розмірі 141 680грн. Попередньо в якості гарантійного внеску за лот №1 15.08.2013року ним було сплачено 8032,00 грн. та 11 288, 00 грн. як додаткова сума винагороди за послуги ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція». Таким чином позивач зазначає що повністю виконав свої грошові зобов`язання, у зв`язку з чим йому, 05 вересня 2013 року було видано акт державного виконавця про прилюдні торги предмета іпотеки. В подальшому, Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області у справі № 352/ 3390/13-ц від 10.10.2014 р., яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ у справі № 6-4198св14 від 04.02.2015 р. було визнано недійсними вищезазначені прилюдні торги з продажу нерухомого майна, яке належало попередньому власнику - [PERSON] , та знаходиться за адресою:[ADDRESS] , які проводилися 15 серпня 2013 року. Зазначає, що оскільки судом було прийнято рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів то у відповідача відповідно виник обов`язок щодо повернення позивачу суми грошових коштів, які були ним сплачені. А оскільки, відповідач у добровільному порядку не повернув грошові кошти в сумі 141 680 грн. 00 коп., то позивач змушений захистити свої порушені права у судовому порядку. Просив стягнути з відповідача вказану суму коштів та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом постановлено розглядати справу в заочному порядку. 24.12.2019 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі. 07.04.2020 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 серпня 2013 року відбулися прилюдні торги з продажу нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Прилюдні торги проводилися ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» на підставі договору № 15/065/13-I від 11.03.2013 року, укладеному з Відділом ДВС Тисменицького районного управління юстиції про надання послуг по організації і проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - домоволодіння по [ADDRESS] . Підставою реалізації майна став виконавчий напис № 2276, вчинений від 28 серпня 2012 року, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчак О.В., про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: домоволодіння загальною площею 186,0 кв.м., по [ADDRESS] . Переможцем вказаних прилюдних торгів став позивач - [PERSON] запропонувавши на даних торгах за виставлене нерухоме майно 161 000, 00 грн. без ПДВ, що підтверджується протоколом проведення прилюдних торгів № 15/065/13-I-1 від 15 серпня 2013 року. 29.08.2013року позивачем, на рахунок ВДВС Тисменицького районного управління юстиції були сплачені кошти за домоволодіння в розмірі 141 680грн. Попередньо в якості гарантійного внеску за лот. №1 15.08.2013року ним було сплачено 8032,00 грн. та 11 288, 00 грн. як додаткова сума винагороди за послуги ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція». 05.09.2013 року Позивачу було видано акт державного виконавця про проведення прилюдних торгів предмета іпотеки. У листопаді 2013 року власник домоволодіння [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню та скасування виконавчого напису нотаріуса від 28.08.2012р., про визнання недійсними прилюдних торгів, які відбулись 15.08.2013р., та скасування акту про проведені прилюдні торги. Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області у справі № 352/ 3390/13-ц від 10.10.2014 р., яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ у справі № 6-4198св14 від 04.02.2015 р. було визнано недійсними прилюдні торги з продажу нерухомого майна, яке належало [PERSON] , та знаходиться за адресою:[ADDRESS] , що проведені 15 серпня 2013 року. 24 березня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення сплачених коштів у розмірі 141 680 грн. 00 копійок, посилаючись на судове рішення про визнання недійсними прилюдних торгів, які відбулись 15.08.2013р. та наслідки недійсності правочину передбачені ст. 216 ЦК України. Про те, відповідач дану вимогу про повернення коштів не виконав. Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів. Вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором. З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Згідно із частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина перша статті 658 ЦК України). З урахуванням наведеного, суд приходить до висновків, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. Виходячи з наведеного сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба та організатор електронних торгів, та покупець - переможець електронних торгів. Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Отже у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910-856-17, яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України повинна враховуватися судом при застосуванні норм права до спірних правовідносин. Таким чином, суд приходить до висновку що повернення позивачу, як стороні договору коштів, які він сплатив за оспорюваним правочином, має здійснити інша сторона договору - відповідач. Як встановлено ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ч. 2 ст. 11 ЦКУ). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 526 ЦК України , Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 3 ст. 530 ЦК України зазначено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. У порушення вищезазначених норм закону відповідач зобов`язання щодо повернення сплачених коштів у розмірі 141 680 грн. 00 копійок не виконав, в добровільному порядку від погашення кредитної заборгованості відмовився. Таким чином, здобутими по справі доказами, стверджується, що позовні вимоги є підставними і обґрунтованими, а отже підлягають до задоволення. Також з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 216, 509, 526, 530, 650, 655, 656 ЦК України,

Outcome: approved