Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з зазначеним позовом до [PERSON] та просить стягнути з неї на свою користь заборгованість у розмірі 14 444,38 дол. (чотирнадцять тисяч чотириста сорок чотири долара США 38 центів), що за курсом Національного банку України становить 115 453,93 грн. (сто п'ятнадцять тисяч чотириста п'ятдесят три гривні 93 копійки) та розподілити судові витрати. Позивач у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 26 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію від 04.02.2011 року; виступає правонаступником ВАТ «КБ «Надра» за всіма правами та обов'язками останнього) та [PERSON] укладено Кредитний договір №8/2007/840-к/1561АП, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в розмірі 15 843,56 дол. (п'ятнадцять тисяч вісімсот сорок три долара США 56 центів) в порядку та на умовах, визначених цим Договором, строком до 20 вересня 2014 року. Видача Банком та отримання Позичальником кредитних коштів підтверджується заявою на видачу готівки № 767 від 26 вересня 2007 року. Відповідачка взяті на себе зобов'язання та умови Кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні Кредитним договором терміни не виконує. У зв'язку з цим банком на адресу Позичальника було направлено Досудову вимогу №2377 від 14.03.2014р. з пропозицією погасити заборгованість. У зв'язку з бездіяльністю Позичальника щодо погашення заборгованості за кредитом згідно з п. 4.2.3 Кредитного договору Банк має право реалізувати своє право на дострокове отримання всієї суми наданого Позичальнику кредиту, а також нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій та інших платежів. Станом на 19 листопада 2013 року заборгованість Позичальника перед Банком складає 14 444,38 дол. (чотирнадцять тисяч чотириста сорок чотири долара США 38 центів), що за курсом Національного банку України становить 115 453,93 гри. (сто п'ятнадцять тисяч чотириста п'ятдесят три гривні 93 копійки) (розрахунок заборгованості наведено в додатку), в тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 10 284,18 доларів США, що в еквіваленті становить 82 201,45 грн. (вісімдесят дві тисячі двісті одна гривня 45 копійок); заборгованість по процентам - 1 588,97 доларів США, що в еквіваленті складає 12 700,64 грн. (дванадцять тисяч сімсот гривень 64 копійки); пеня - 986,87 доларів США, що в еквіваленті становить 7 888,05 грн. (сім тисяч вісімсот вісімдесят вісім гривні 05 копійок); штрафи - 1 584,36 доларів США, що в еквіваленті складає 12 663,79 грн. (дванадцять тисяч шістсот шістдесят три гривні 79 копійок). Представник позивач подав письмову заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Крім того, враховуючи викладене у позовній заяві прохання представника позивача про розгляд заяви без його участі, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи без участі сторін, обмежившись дослідженням письмових доказів, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України Дослідивши надані по справі докази з увагою на їх належність, допустимість та взаємний зв'язок між ними, судом встановлено такі обставини та визначені відповідні до них правовідносини: 26 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію від 04.02.2011 року; виступає правонаступником ВАТ «КБ «Надра» за всіма правами та обов'язками останнього) та [PERSON] укладено Кредитний договір №8/2007/840-к/1561АП, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в розмірі 15 843,56 дол. (п'ятнадцять тисяч вісімсот сорок три долара США 56 центів) в порядку та на умовах, визначених цим Договором, строком до 20 вересня 2014 року (а.с.5-8). Видача Банком та отримання Позичальником кредитних коштів підтверджується заявою на видачу готівки № 767 від 26 вересня 2007 року (а.с.11). Відповідачка взяті на себе зобов'язання та умови Кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні Кредитним договором терміни не виконує. У зв'язку з цим банком на адресу Позичальника було направлено Досудову вимогу №2377 від 14.03.2014р. з пропозицією погасити заборгованість (а.с.13). У зв'язку з бездіяльністю Позичальника щодо погашення заборгованості за кредитом згідно з п. 4.2.3 Кредитного договору Банк має право реалізувати своє право на дострокове отримання всієї суми наданого Позичальнику кредиту, а також нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій та інших платежів. Станом на 19 листопада 2013 року заборгованість Позичальника перед Банком складає 14 444,38 дол. (чотирнадцять тисяч чотириста сорок чотири долара США 38 центів), що за курсом Національного банку України становить 115 453,93 гри. (сто п'ятнадцять тисяч чотириста п'ятдесят три гривні 93 копійки) (розрахунок заборгованості наведено в додатку), в тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 10 284,18 доларів США, що в еквіваленті становить 82 201,45 грн. (вісімдесят дві тисячі двісті одна гривня 45 копійок); заборгованість по процентам - 1 588,97 доларів США, що в еквіваленті складає 12 700,64 грн. (дванадцять тисяч сімсот гривень 64 копійки); пеня - 986,87 доларів США, що в еквіваленті становить 7 888,05 грн. (сім тисяч вісімсот вісімдесят вісім гривні 05 копійок); штрафи - 1 584,36 доларів США, що в еквіваленті складає 12 663,79 грн. (дванадцять тисяч шістсот шістдесят три гривні 79 копійок). Зазначене підтверджується розрахунком заборгованості Відповідачки (а.с.9). Доказів того, що зазначені грошові кошти повернуті Відповідачкою, суду не надано. Правовідносини, що виникли між сторонами, законодавчо врегульовані наступним чином: Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок , а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст.527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст.530 Цивільного кодексу України). Статтею 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов'язання. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.1046, 1049 ЦК України на позичальника покладається обов'язок повернення позикодавцю позику у такій же сумі грошових коштів, які були передані позичальнику позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені укладеним договором. Згідно з частиною першою статті 638 та частиною першою статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. На підставі частини другої статті 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Тобто, законодавець пов'язує момент укладення договору з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики (стаття 1046 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року по справі №6-63 цс 13, договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.9 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів із зобов'язань, що виникають із договорів та інших правочинів» статтею 527 ЦК України передбачено зобов'язання боржника виконати свій обов'язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов'язанні вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Аналізуючи та оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази по справі у їх сукупності та співставленні між собою з увагою на їх належність та допустимість, застосовуючи до обставин, які вони доводять та до спірних правовідносин наведені законодавчі норми, суд виходить з наступного: Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В даному випадку, з аналізу наданих доказів, суд дійшов висновку про те, що укладений між Позивачем та Відповідачкою кредитний договір у сукупності із заявою на видачу готівки, за якою Відповідачка отримала грошові кошти, є борговими документами, що підтверджують отримання останньою від Позивача грошових коштів у зазначеному розмірі, а також її обов'язок повернути грошові кошти. В той же час, з наданих доказів випливає, що в порушення вищезазначених норм закону та умов укладеного договору між сторонами по справі, Відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором належним чином та в обумовлений строк (термін) не виконала, а саме - не повернула Позивачу отримані кошти на умовах цього договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Визначаючись у питанні розподілу судових витрат, суд, на підставі ст.88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з Відповідачки на користь Позивача документально підтверджену суму витрат по сплаті судового збору (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved