Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з цивільним позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі сторони перебувають з 27.12.2011 року, від спільного подружнього життя мають одну дитину. Стверджує, що через постійні конфлікти та суперечки їх спільне життя стало неможливим та нестерпним, вони мають різні погляди на життя та ведення спільного господарства, у звязку з чим з червня 2016 року проживають окремо та припинили шлюбні стосунки. Вважає, що подальше перебування у шлюбі та примирення між сторонами є неможливим. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена та подала через канцелярію суду заяву про визнання позову та слухання справи у її відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27.12.2011 року, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 129, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серія І-СГ № 178754, виданим 27.12.2011 року. Встановлено, що у сторін народився син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області 11.07.2012 року. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, відсутність згоди на примирення, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved