Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач зазначає, що працював у відповідача. При звільненні з роботи йому не була виплачена заробітна плата. Зважаючи на це позивач звернувся до суду з позовом, згідно до якого просить суд стягнути з відповідача: заборгованість з заробітної плати та інші кошти, що підлягали виплаті, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач не зявився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує в межах сум: заборгованість по заробітній платі - 23 600 грн., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 12 564 грн. Просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача не зявився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Згідно до поданої заяви, позов визнає в межах сум, зазначених у заяві позивача, та просить справу розглядати без його участі. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, позивач працював у відповідача, та був звільнений з роботи (наказ № 710-ВК від 17.03.2017 року). У довідці відповідача від 13.03.2017 р. зазначається про доходи позивача: заробітна плата за вересень 2016 р. - лютий 2016 р. у сумі 34 116, 50 грн. Як вбачається з заяви позивача, і проти чого не заперечує представник відповідача, заборгованість з заробітної плати складає розмір 23 600, 09 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 12 564 грн. (45 днів з 22.03.2017 р. по 29.05.2017 р., за день - 279, 20 грн.). Частиною 1 ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. При цьому суми коштів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, зазначаються без утримання прибуткового податку й інших обовязкових платежів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника. Отже, підприємство в порушення ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні не виплатило позивачеві 34\~900, 83 грн. В подальшому борг був частково погашений. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Вина власника не виключається при фінансових труднощах підприємства чи відсутності грошей на розрахунковому рахунку. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати та інших грошових сум, що належать від підприємства, підлягають до задоволення з урахуванням позицій сторін. Суд зважає на положення статті 233 КЗпП України, яка визначає строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів. Такий термін звернення до суду за захистом порушеного права для даного виду правовідносин визначений строком в три місяці. У рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозвязку з положеннями статей 116, 117, 2371 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, початок перебігу якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався (пункт 1 резолютивної частини). Згідно до наявних матеріалів справи позивач не пропустив строки звернення до суду. Зважаючи на наведене суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України, та враховуючи положення Закону України Про судовий збір судові витрати складають 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved