Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

позивач звернувся до відповідача з позовом про збільшення розміру відшкодування шкоди, заподіяної йому внаслідок ДТП, винуватцем якої був відповідач. В обґрунтування покликався на те, що відповідач [PERSON] 22 лютого 2008р. близько 16.00 год. у с.П'ятничани Стрийського району Львівської грубо, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ - 2109 д.н.з. [NUMBER], порушив вимоги п.2.9 (керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння); п.п.10.1,16.11, дорожнього знаку 2.2 ПДР України, що призвело до вчинення останнім ДТП, внаслідок якої він (позивач) отримав тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджується відповідним висновком судово-медичної експертизи, а його автомобіль зазнав значних технічних ушкоджень. Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.02.2013р. у справі №1-39/2011, який набрав законної сили, [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Цим же ж вироком з [PERSON] на його (позивача) користь стягнуто 58 532,25 грн. матеріальної шкоди та 37 500 грн. моральної шкоди. Оскільки до моменту звернення з цим позовом до суду ні матеріальна, ні моральна шкода відповідачем йому не відшкодована, просив суд стягнути відповідача матеріальну шкоду, розмір якої відповідно до ч.1 ст.1208 ЦК України, підлягає індексації і за його підрахунками становить 114 868,68 грн. та витрати, повязані з лікуванням в розмірі 2281,40 грн. З врахуванням індексів інфляції за період з березня 2008р. по грудень 2014р. стягненню з відповідача підлягає 114 868 грн. 68 коп. майнової шкоди (розрахунок: 58 532,25 грн. х 1,283 х 1,123 х 1,091 х 1,046 х 0,998 х 1,005 х 1,19 = 114 868,68 грн.). Окрім цього відповідач не відшкодував 37 500,00 грн. моральної шкоди. Окрім цього на час розгляду Стрийським міськрайонним судом кримінальної справи не було визначено відсоток втрати ним працездатності внаслідок каліцтва, тому вимога про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом в порядку, встановленому ч.2 ст.1195 ЦК України, у вигляді втраченого заробітку в розмірі 55% мінімальної заробітної плати судом не розглядалася. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не прибули. Позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, долучивши до неї відповідні розрахунки, просили стягнути з відповідача шкоду з врахуванням індексації в розмірі 93\~725,84 грн.; втрачений заробіток внаслідок втрати працездатності за період з 01.05.2011р. по 31.07.2015р. 32 270 грн. 45 коп., а також 2281 грн. 40 коп. витрат на лікування. [PERSON] подала заяву, в якій просила справу розглядати за її та позивача відсутності, позов задоволити. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 14.08.2015р., згідно з яким останній особисто отримав повідомлення про дату та місце розгляду справи, однак, в судове засідання повторно не прибув, заву про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України розглянув справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [PERSON] 22 лютого 2008р. близько 16.00 год. у с.П'ятничани Стрийського району Львівської грубо, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ - 2109 д.н.з. [NUMBER], порушив вимоги п.2.9 (керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння); п.п.10.1,16.11, дорожнього знаку 2.2 ПДР України, що призвело до вчинення останнім ДТП, внаслідок якої він (позивач) отримав тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджується відповідним висновком судово-медичної експертизи, а його автомобіль зазнав значних технічних ушкоджень. Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.02.2013р. у справі №1-39/2011, який набрав законної сили, стверджується, що [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. За обставинами справи [PERSON] 22 лютого 2008р. близько 16.00 год. у с.П'ятничани Стрийського району Львівської грубо, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ - 2109 д.н.з. [NUMBER], порушив вимоги п.2.9 (керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння); п.п.10.1,16.11, дорожнього знаку 2.2 ПДР України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджується відповідним висновком судово-медичної експертизи, а автомобіль останнього зазнав значних технічних ушкоджень. Цим же ж вироком суд стягнув з [PERSON] на користь позивача 58 532,25 грн. матеріальної шкоди та 37 500 грн. моральної шкоди. Висновком комісійної судово-медичної експертизи КП ЛОР «ЛОБСМЕ» №139 від 22.06.2015р. встановлено, що [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди 22 лютого 2008р. отримав травму правої нижньої кінцівки у вигляді закритого перелому правої вертлюгової западини із зміщенням відламків, відривом заднього краю і підвивихом головки правого стегна. З цього приводу у липні 2008р. потерпілий переніс оперативне втручання - «тотальне ендопротезування правого кульшового суглобу» і у вересні 2008-2009рр. відповідно йому була визначена інвалідність II групи - на 1 рік, а потім інвалідність III групи - безтерміново. У березні 2011р. і в даний час при обстеженні [PERSON] з участю лікарів травматологічної МСЕК встановлено діагноз: «Тотальний ендопротез правого кульового суглобу. Посттравматичний артроз правого гомілково-ступневого суглобу. Післятравматична значно виражена комбінована контрактура правого гомілково-ступневого суглобу. Післятравматична невропатія правого малогомілкового нерва». По наслідкам перенесеної у 2008р. травми стійка втрата професійної працездатності у [PERSON] складає 55% (п'ятдесят п'ять) - відповідно Наказу №238 за 05.05.1998р. «Про затвердження критеріїв встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках... та внесення змін і доповнень до порядку встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, затвердженого наказом МОЗ від 22.11.1995р. №212» п. 1046; п. 123а і Наказу №420 від 05.08.2012р. «Зміни і доповнення до порядку встановлення МСЕК ступеня втрати професійної працездатності... затвердженого наказом МОЗ від 22.11.1995р. №212» п. 11.3; п. 15.3 табл. 9 «Критеріїв встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках...». У зв'язку із перенесеною під час ДТП травмою 22 лютого 2008р. у [PERSON] є часткова необоротна втрата функції правої нижньої кінцівки, тобто така, яка не може бути відновлена у нього в подальшому. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.\~\~ За положеннями ст.1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, проводиться фізичною або юридичною особою, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі. Така особа зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним унаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані лікуванням та необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. В абзацах 3 і 4 п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що суми на відшкодування шкоди втраченого заробітку мають присуджуватись потерпілому з дня втрати працездатності. Статтею 1197 ЦК Українипередбачено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Судом встановлено, що до ДТП та отримання інвалідності і втрати працездатності позивач не працював. Відтак, при визначенні розміру втраченого заробітку слід виходити з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. При цьому суд вважає необхідним по аналогії відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», де вказано, що при підвищенні в період виплати відшкодування шкоди розміру мінімальної заробітної плати у визначеному законодавством порядку розмір відповідних виплат підлягає перерахуванню, здійснювати нарахування розміру втраченого заробітку, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати за відповідний період. Мінімальна заробітна плата становила: - відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» становила: з 01.05.2011р. - 960 грн.; з 01.10. - 985 грн.; з 01.12. - 1004 грн.; - відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік»: з 01.01. - 1073 грн.; з 01.04. - 1094 грн.; з 01.07. - 1102 грн.; з 01.10. - 1118 грн.; з 01.12. - 1134 грн.; - відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік»: з 01.01. - 1147 грн.; з 01.12. - 1218 грн.; - відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік»: з 01.01. по 31.12. - 1218 грн.; - відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» становила: з 01.01. по 31.07. - 1218 грн. За таких обставин до стягнення з відповідача підлягає: - з 01.05.11 до 30.09.11 - 960 грн. х 5 мін. зарплат х 5 міс. = 24 000 грн. х 55% втрати заг. працездатності : 100% = 13 200 грн.; - з 01.10.11 до 30.11.11 - 985 грн. х 5 мін. зарплат х 2 міс. = 9 850 грн. х 55% втрати заг. працездатності : 100% = 5417,5 грн.; - з 01.12.11 до 31.12.12 - 1004 грн. х 5 мін. зарплат = 5 020 грн. х 55% втрати заг. працездатності : 100% = 2761 грн.; - з 01.01.12 до 31.03.12 - 1073 грн. х 5 мін. зарплат х 3 міс. = 16 095 грн. х 55% втрати заг. працездатності : 100% = 8825,25 грн.; - з 01.04.12 до 30.06.12 - 1 094 грн. х 5 мін. зарплат х 3 міс. = 16 410 грн. х 55% втрати заг. працездатності : 100% = 9025,5 грн.; - з 01.07.12 до 30.09.12 - 1 102 грн. х 5 мін. зарплат х 3 міс. = 16 530 грн. х 55% втрати заг. працездатності : 100% = 9091,5 грн.; - з 01.10.12 до 31.11.12 - 1 118 грн. х 5 мін. зарплат х 2 міс. = 11 180 грн. х 55% втрати заг. працездатності : 100% = 6149 грн.; - з 01.12.12 до 31.12.12 - 1 134 грн. х 5 мін. зарплат = 5 670 грн. х 55% втрати заг. працездатності : 100% = 3118,5 грн.; - з 01.01.13 до 30.11.13 - 1 147 грн. х 5 мін. зарплат х 11 міс. = 63 085 грн. х 55% втрати заг. працездатності : 100% = 34 696,75 грн.; - з 01.12.13 до 31.12.14 1218 грн. х 5 мін. зарплат х 13 міс. = 63 085 грн. х 55% втрати заг. працездатності : 100% = 45 331 грн.; - з 01.01.15 до 31.07.15 1218 грн. х 5 мін. зарплат х 7 міс. = 63 085 грн. х 55% втрати заг. працездатності : 100% = 24 409 грн.; Відтак, всього з відповідача підлягає до стягнення за період з 01.05.2011 р. до 31.07.2015 року (з врахуванням поданих уточнених позовних вимог) 162 025 грн. втраченого позивачем заробітку. Відповідно до ч.1 ст.1208 ЦК, за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. Отже, у зазначеній нормі йдеться про індексацію розміру відшкодування шкоди. Стаття 60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позову своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З матеріалв справи вбачається, що позивачем на підтвердження позовних вимог подано детальні розрахунки індексації розміру відшкодування завданої йому матеріальної шкоди, стягнутої вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.02.2013р. у справі №1-39/2011, які були надіслані відповідачу разом з повідомленням про час та місце судового розгляду. Всупереч вищенаведеному відповідачем не надано жодного доказу та спростування поданого позивачем розрахунку чи належного виконання судового рішення про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоровя, тому суд вважає, що є всі підстави стягнути з відповідача індексацію розміру відшкодування майнової шкоди, яка за розрахунками позивача за період з березня 2008р. по грудень 2014р. складає 114 868 грн. 68 коп. (розрахунок: 58 532,25 грн. х 1,283 х 1,123 х 1,091 х 1,046 х 0,998 х 1,005 х 1,19 = 114 868,68 грн.). Окрім цього позивачем понесені витрати на лікування, підтверджені відповідними письмовими доказами, що містяться в матеріах кримінальної справи №1-39/2011, на загальну суму 2281,40 грн., яка також відповідачем не спростована, тому підлягає стягненню з останнього на користь позивача. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивача, відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, за таких обставин судовий збір слід стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved