Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 02 жовтня 2008 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 4/143/021008, відповідно до якого остання отримала на умовах поворотності та платності грошові кошти в розмірі 22\~754,58 дол. США, зі сплатою 12,6 % річних строком до 01.10.2015 року на придбання автомобіля. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 4/143/021008 від 02.10.2008 року, згідно якого відповідач [PERSON], як поручитель зобовязується нести солідарну відповідальність перед позивачем у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником кредитних зобовязань. Оскільки, позичальник [PERSON] свої зобовязання по договору не виконала, станом на 18.08.2015 року у неї утворилась заборгованість перед банком, яка в загальній сумі з відсотками становить 5\~773,85 дол. США. А тому просив, стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити. В додаткових письмових поясненнях вказувала, що відповідач [PERSON] під час оформлення кредитного договору та договору поруки працювала на посаді головного економіста відділення №4 АТ «БМ Банк» в м. Луцьку, і в цьому відділенні отримувала кредит. Вона виконувала функції підтвердження всіх банківських операцій відділення та відповідала за всі операції, які проводила каса банку та кредитні підрозділи (а.с.55-57). Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей, що повинне бути підтверджено відповідним документом. Заява на видачу готівки від 02.10.2008 року не містить підпису отримувача [PERSON] Заява є недійсною, оскільки не містить обовязкового реквізиту. Оскільки доказів про отримання позичальником кредиту немає, то договір є неукладеним. Поруку вважає припиненою, оскільки банк не предявив вимогу до поручителя в шестимісячний термін від дня настання строку виконання основного зобовязання. Просив в задоволенні позову відмовити. Жодних заперечень щодо нарахованих сум заборгованості стороною відповідача не заявлено. Заслухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 02 жовтня 2008 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 4/143/021008, відповідно до якого остання отримала на умовах поворотності та платності грошові кошти в розмірі 22\~754,58 дол. США, зі сплатою 12,6 % річних строком до 01.10.2015 року, цільове призначення кредиту придбання автомобіля (а.с. 5-10). В основу заперечень стороною відповідача покладено відсутність підпису позичальника в заяві №1446108 на видачу готівки від 02.10.2008 року (а.с.64), яка дійсно не містить підпису отримувача [PERSON] Разом з тим, стороною відповідача не оспорюється укладення договору поруки. Оскільки, договір поруки укладений з метою забезпечення виконання умов кредитного договору, і не міг бути укладений в забезпечення неукладеного кредитного договору, крім того, з розрахунку кредитної заборгованості вбачається часткове виконання умов кредитного договору стороною позичальника, суд вважає кредитний договір укладеним. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 4/143/021008 від 02.10.2008 року, згідно якого відповідач [PERSON], як поручитель несе солідарну відповідальність перед позивачем (а.с.16). Відповідно до пункту 5 договору поруки, поручитель відповідає за зобовязаннями боржника в повному обсязі, а саме за повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом, комісії, сплату неустойки, а також відшкодування збитків, завданих кредитору невиконанням або неналежним виконанням умов кредитного договору (а.с.16). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], порушуючи умови кредитного договору, свої зобовязання належним чином не виконала. Так, з розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 27-32) вбачається, що станом на 18 серпня 2015 року у позичальника утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі 5\~773,85 дол. США, що за курсом НБУ станом на 22.12.2015 року становить 135\~789,98 грн., з яких: заборгованість з кредиту 4\~550,96 дол. США (що за курсом НБУ станом на 22.12.2015 року становить 107\~029,93 грн.);заборгованість з процентів 431,62 дол. США (що за курсом НБУ станом на 22.12.2015 року становить 10\~150,88 грн.); пені на суму несплачених процентів 87,10дол. США (що за курсом НБУ станом на 22.12.2015 року становить 2\~048,42 грн.), пені на суму несвоєчасно сплаченого кредиту 704,17дол. США (що за курсом НБУ станом на 22.12.2015 року становить 16\~560,74 грн.). Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми позики, є право позикодавця вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів належних йому. Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Заперечення сторони відповідача про те, що порука припинена відповідно до п.4 ст.559 ЦК України, не відповідають встановленим судом обставинам. Строк виконання основного зобовязання чітко визначений в кредитному договорі, дата остаточного повернення кредиту 01 жовтня 2015 року. Банк звернувся з вимогою до поручителя шляхом звернення до суду 31.08.2015 року, тобто, ще до настання строку виконання основного зобовязання. А тому, положення ч.4 ст.559 ЦК України в даному випадку не застосовуються. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягнути солідарно з відповідачів в користь позивача кредитну заборгованість з визначенням гривневого еквіваленту станом на день ухвалення рішення. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачами понесених ним судових витрат.

Outcome: approved