Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення шкоди, заподіяної органами державної влади. Позовні вимоги обґрунтуває тим, що йому належить причіп BRINKMANN STEINHAGEN, 1994 року випуску, кузов ТР8220733, реєстраційний номер АС 8609 XX. Вказує, що у 2016 році вказаний причіп він виставив на продаж, розмістивши його на автомобільному ринку, що в м. Луцьку по вул. Єршова перед центральним входом до ПрАТ «Луцький домобудівельний комбінат». Під час розміщення причепу для продажу, до нього звернувся [PERSON] з пропозицією придбати вищевказаний транспортний засіб, про що було укладено попередній договір купівлі - продажу. даний причіп було демонтовано на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №581- 4 від 23.09.2016 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.03.2018 року рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №581- 4 від 23.09.2016 року визнано протиправним та відповідно скасовано в частині зобовязання власника протягом 7 днів демонтувати за власний рахунок пересувний торговельний обєкт (1 тимчасової споруди в частині, що стосується причіпу BRINKMANN STEINHAGEN, 1994 року випуску, кузов ТР8220733, реєстраційний номер АС 8609 XX), що розташований без відповідних правовстановлюючих та дозвільних документів на вул. Єршова, 6 та відновити благоустрій території. На думку позивача, незаконні дії відповідача полягають у незаконному вилученні та у незаконному знищенні майна. Позивач вказує, що 20.04.2017 року на його звернення про повернення обєкта демонтажу, він отримав повідомлення, що 03.10.2016 року було проведено демонтаж пересувних обєктів по вул. Єршова 6, що в місті Луцьку, у вилученого обєкта були відсутні притаманні транспортному засобу розпізнавальні знаки, а також те, що демонтований обєкт був утилізований шляхом здачі його на металобрухт в звязку з відсутністю звернення власника протягом 90 днів з моменту його демонтажу. 04.05.2017 року на чергове звернення позивача про повернення належного йому причепу, Департамент муніципальної поліції Луцької міської ради надав відповідь, аналогічну відповіді від 20.04.2017р. Також до відповіді було додано копію службової записки від 10.12.2015 року за підписом директора Департаменту [PERSON], адресованої міському голові [PERSON] з проханням про надання дозволу знищення майна, що демонтовується Департаментом муніципальної поліції. При цьому, жодного дозволу, в тому числі й законного, до відповіді додано не було. Вказує, що внаслідок протиправного рішення Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради йому було заподіяно майнову та моральну шкоду. Майнова шкода, заподіяна позивачу полягає: у неможливості користування та розпорядження свої майном(причепом BRINKMANN STEINHAGEN, 1994 року випуску, кузов ТР8220733, реєстраційний номер АС 8609 XX) в період з 03.10.2016 року протягом 90 днів та у позбавлені права власності на причіп BRINKMANN STEINHAGEN, 1994 року випуску, кузов ТР8220733, реєстраційний номер АС 8609 XX. Позивач зазначає, що тривалість моральних страждань є значною, оскільки ним неодноразово вживались заходи щодо відновлення своїх прав, неодноразово звертаючись за захистом як до державних органів так і до правоохоронних органів. На підставі наведеного просив суд, стягнути з Виконавчого комітету Луцької міської ради моральну та матеріальну шкоду заподіяну Виконавчим комітетом Луцької міської ради та стягнути понесені ним судові витрати. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити із підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. \~ \~ \~ \~Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши документи справи суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступних підстав. Відповідно до\~статті 129 Конституції України\~судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду. Згідно зі\~статтею 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені\~Конституцією\~та законами України. Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 10 ЦПК). Згідно частини першої\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] належить причіп житловий марки ПП, 1994 року випуску, кузов ТР8220733, реєстраційний номер АС 8609 XX (а.с. 9) Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 23 вересня 2016 року №581-4 «Про демонтаж пересувних торговельних об'єктів на вул. Єршова, 6», зобов'язано власників пересувних торговельних об'єктів (2 тимчасові споруди), що розташований без відповідних правовстановлюючих та дозвільних документів на вул. Єршова, 6 (по обидві сторони вулиці), протягом 7 днів з дати ухвалення цього рішення демонтувати їх за власний рахунок, та відновити благоустрій території (п.1). У разі невиконання власниками пункту 1 цього рішення департаменту муніципальної поліції міської ради демонтувати пересувні торговельні об'єкти в законом встановлений спосіб та методи (п.3). У відповідь на звернення позивача, листом від 04 травня 2017 року №27-25/725 Департамент муніципальної поліції Луцької міської ради повідомив, що 09 вересня 2016 року працівниками цього департаменту був здійснений виїзд за адресою м. Луцьк, вул. Єрошова, 6, де були виявлені два торгівельні об'єкти. Спеціальним повідомленням розміщеним того ж дня на конструкція з вимогою з'явитися та надати правовстановлюючі документи в департамент поліції Луцької міської ради до 20 вересня 2016 року. Жодна особа не з'явилася та не пред'явила відповідні папери (а.с. 16). 23 вересня 2016 року було прийнято рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 23 вересня 2016 року №581-4 «Про демонтаж пересувних торговельних об'єктів на вул. Єршова, 6». У зв'язку з невиконання цього рішення, 03 жовтня 2016 року проведено демонтаж об'єктів. При цьому даний об'єкт не містив на собі розпізнавальних знаків, що притаманні автотранспорту (а.с. 17). Рішенням Луцького міськарйонного суду Волинської області від 15.03.2018 року позовні вимоги [PERSON] до Виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 1 рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 23 вересня 2016 року №581-4 «Про демонтаж пересувних торговельних об'єктів на вул. Єршова, 6» в частині зобов'язання власника протягом 7 днів демонтувати за власний рахунок пересувного торговельного об'єкту (1 тимчасової споруди, в частині, що стосується причіпу BRINKMANN STENHAGEN, 1994 року випуску, кузов ТР8220733, реєстраційний номер [NUMBER]) що розташована без відповідних правовстановлюючих та дозвільних документів на вул. Єршова, 6 та відновити благоустрій території. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 23-зворот). Однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків відповідно до\~ст. 11 ЦК\~є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Зобовязання із заподіяння шкоди\~це цивільне правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) вправі вимагати відшкодування заподіяної йому шкоди у повному обсязі, а інша сторона (завдавач) зобовязана відшкодувати шкоду, заподіяну його діями. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.\~\~Збитками, в тому числі, є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 79 ЦПК України\~встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частиною 1\~статті 80 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. В позовній заяві позивач вказує, що у 2016 році причіп виставив на продаж, розмістивши його на автомобільному ринку та уклав попередній договір купівлі-продажу даного причепу. При вирахуванні розміру заподіяної шкоди позивач враховує те, що під час підписання попереднього договору купівлі-продажу було досягнуто домовленість про ціну причепу та його вмісту (позивач повинен був би отримати 174454 грн 20 коп). Однак, жодних доказів виставлення на продаж спірного обєкту на території автомобільного ринку не надає. Позивач не надає доказів вартості спірного обєкту, попередній договір купівлі-продажу даного причепу та товарний чек від 23.12.2015 року, на думку суду, не може бути доказом встановлення ціни причепу та розрахунком заподіяної матеріальної шкоди. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.03.2018 року було скасовано пункт 1 рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 23 вересня 2016 року №581-4 «Про демонтаж пересувних торговельних об'єктів на вул. Єршова, 6» в частині зобов'язання власника протягом 7 днів демонтувати за власний рахунок пересувного торговельного об'єкту (1 тимчасової споруди, в частині, що стосується причіпу BRINKMANN STENHAGEN, 1994 року випуску, кузов ТР8220733, реєстраційний номер [NUMBER]) що розташована без відповідних правовстановлюючих та дозвільних документів на вул. Єршова, 6 та відновити благоустрій території, через порушення відповідачем встановленої законодавством процедури прийняття Рішення, що свідчить про протиправність останнього. В решті\~позовних вимог\~відмовлено,\~ оскільки\~спірне рішення\~стосується двох\~окремих об'єктів.\~Оскільки позивач\~не є\~володільцем другого\~об'єкту,\~тому відсутні\~будь-які\~правові підстави\~для скасування\~спірного рішення\~в цій\~частині,\~оскільки права\~та законні\~інтереси позивача\~не порушені.(а.с. 23, абз.3,5) Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів неправомірних дій відповідача а як наслідок - відсутній безпосередній причинний зв'язок між неправомірними діями та шкодою, за таких обставин позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, а також упущеної вимоги задоволенню не підлягають. В судовому засіданні не здобуто жодних доказів про те, що саме причіп житловий марки ПП, 1994 року випуску, кузов ТР8220733, реєстраційний номер АС 8609 XX, який належить позивачу, було демонтовано відповідачем, а тому і відсутні підстави для стягнення матеріальної шкоди. Відповідальність за завдання моральної шкоди наступає лише тоді, коли буде встановлено, що шкода є безпосереднім наслідком відповідної противоправної дії. Відсутність такого безпосереднього причинно-наслідкового звязку означає відсутність відповідного зобов'язання. Умовою відповідальності є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов'язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). За загальним правилом, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає з вини відповідача. Відповідальність без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Враховуючи вищевикладене, оскільки судом не встановлено факту порушення прав позивача винними діями та/або бездіяльністю відповідача, відтак факт завдання позивачу моральної шкоди також відсутній, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Виконавчого комітету Луцької міської ради про стягнення шкоди слід відмовити.

Outcome: dismissed