Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до Довгинцівського районного суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Служба термінового кредитування» 50\~333, 33 грн. заборгованості за кредитним договором №131122-174556 від 22.11.2013 року та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 22.11.2013 року [PERSON] уклала з ТОВ «Служба термінового кредитування» та отримав кредит від позивача в розмірі 1600.00 грн. Відповідно до п. 3.3. Договору відповідач зобовязана повернути отримані грошові кошти в розмірі 1600,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі по 448грн., що разом складає 2048, 00 грн., у строк до 05.12.2013 року. Відповідно до п. 3.1 Договору сплатила відсотки за користування кредитом в сумі 448,00 грн., а саме 14 календарних днів по 32 грн. щоденні нарахування наведені в Розрахунку заборгованості. 06.12.2013 року відповідач відповідно до п.2.3 Договору сплатила частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 32, 00 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 448, 00 грн., частково сплатив суму кредиту в розмірі 20,00грн., та пролонгував договір строком до 20.12.2013 року. 21.12.2013 року сплатила суму частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 32, 00грн., відсотки за користування кредитом в сумі 442, 40 грн., частково сплатила суму кредиту в розмірі 25, 60 грн., та пролонгував договір строком до 04.01.2014 року.04.01.2014 року сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 435, 56 грн., частково сплатила кредиту в розмірі 14, 74 грн., та пролонгував договір строком до 18.01.2014 року. 21.01.2014 року сплатила частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 96,00грн., відсотки за користування кредитом в сумі 427, 26 грн. та пролонгував договір строком до 04.02.2014 року. 07.02.2014 року сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 530, 00 грн. та пролонгував договір строком до 21.02.2014 року. 22.02.2014 року сплатила частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 459, 75 грн. та пролонгував договір строком до 08.03.2014 року, зобовязавшись повернути кредит разом із відсотками в розмірі 1532, 38 грн. В порушення договірних умов відповідач станом на 01.03.2018 року не виконує свої зобовязання щодо повернення отриманих грошових коштів в розмірі 1539, 66 грн., а також сплати процентів за користування кредитом. \~ \~ \~ \~ Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. На позовних вимог наполягає. Проти постановлення заочного рішення не заперечує Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, 22.11.2013 року [PERSON] уклала з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредитний договір №131122-174556.(а.с. 5) Відповідно до п. 3.3. Договору відповідач була зобовязана повернути отримані грошові кошти в розмірі 1600,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі по 448грн., що разом складає 2048, 00 грн., у строк до 05.12.2013 року. Відповідно до п. 3.1 Договору сплатила відсотки за користування кредитом в сумі 448,00 грн., а саме 14 календарних днів по 32 грн. щоденні нарахування наведені в Розрахунку заборгованості. 06.12.2013 року відповідач відповідно до п.2.3 Договору сплатила частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 32, 00 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 448, 00 грн., частково сплатив суму кредиту в розмірі 20,00грн., та пролонгувала договір строком до 20.12.2013 року. 21.12.2013 року сплатила суму частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 32, 00грн., відсотки за користування кредитом в сумі 442, 40 грн., частково сплатила суму кредиту в розмірі 25, 60 грн., та пролонгував договір строком до 04.01.2014 року.04.01.2014 року сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 435, 56 грн., частково сплатила кредиту в розмірі 14, 74 грн., та пролонгувала договір строком до 18.01.2014 року. 21.01.2014 року сплатила частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 96,00грн., відсотки за користування кредитом в сумі 427, 26 грн. та пролонгував договір строком до 04.02.2014 року. 07.02.2014 року сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 530, 00 грн. та пролонгував договір строком до 21.02.2014 року. 22.02.2014 року сплатила частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 459, 75 грн. та пролонгувала договір строком до 08.03.2014 року, зобовязавшись повернути кредит разом із відсотками в розмірі 1532, 38 грн. Станом на 01.03.2018 року відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором із процентами та пенею за несплату в розмірі 48553, 71 грн. (а.с. 9-35) Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обовязки відповідно до договору. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). Як установлено судом, пунктом 6.2 договору передбачено, що у разі порушення строків повернення кредиту позичальник зобовязується сплачувати позикодавцю неустойку у вигляді пені в розмірі 2% від усієї суми позики за кожен день прострочення. З урахуванням ст.2 ЦПК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.12 ЦПК України відносно обов'язку суду сприяти сторонам в здійсненні їхніх прав, застосовуючи положення ч.3 ст.551 ЦК України суд вправі зменшити розмір неустойки (пені) як цивільно-правової відповідальності боржника за умови, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, на чому також акцентує увагу Верховний Суд України в постанові від 03.09.2014 року у справі №6-100цс14. Таким чином, очевидним є те, що заявлений позивачем розмір пені є не співмірним з розміром основного збитку, завданого відповідачем і не відповідає визначеним п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509, ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам конституційного принципу верховенства права (абз.2 п.3.2 Рішення КСУ від 11.07.2013 року у справі №7-рп/13). Враховуючи встановлену не співмірність, розмір основного збитку та відсутність доказів звернення позивача з досудовими вимогами до відповідача для погашення ним заборгованості в добровільному порядку, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір пені до 5829,36 грн., що кореспондується з позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 04.11.2015 року у справі № 6-1120цс15, від 03.09.2014 року у справі № 6-100цс14. Аналізуючи викладене, оцінюючи наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Служба миттєвого кредитування» заборгованості за кредитним договором №131122-174556 від 22.11.2013 року належить стягнути 7372,82 грн., з яких: 1539, 66 грн. - сума основного боргу, 3,80 грн. - проценти за договором, 5829, 36 грн. - пеня. Відповідно до вимог п.39 Постанови Пленуму №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства пр судові витрати в цивільних мправах», у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК України зменшує розмір неустойки, витрати позивача, повязані зі сплатою судовго збору відшкодувуються за рахунок відповідача в сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Установивши, що розмір неустойки (47010,25 грн.) перевищує розмір боргового зобовязання (1539, 66 грн.), суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати норму частини третьої статті 551 ЦК України, а розмір пені зменшити. З урахуванням встановлених по справі обставин, положень закону умов договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, але частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial