Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8-023-850-2-19-Г від 05 лютого 2019 року, посилаючись на те, що відповідач отримала у позивача кредит в розмірі 53 879 грн. 31 коп. на строк до 04 лютого 2021 року, зі сплатою 15% річних. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку із цим у неї, станом на 01 березня 2021 року, утворилась заборгованість в розмірі 43 110 грн. 92 коп., з яких: 18 863 грн. 64 коп. - залишкова сума заборгованості за кредитом, 01 грн. 59 коп. - залишок нарахованих та несплачених процентів, 24 245 грн. 69 коп. - штраф. Відповідно до поданого представником [PERSON] відзиву на позовну заяву відповідач позов не визнала. За підставу заперечень представник відповідача у відзиві зазначила, що в телефонному режимі відповідач досягла з банком домовленості щодо продовження строку дії договору на один рік, після чого вносила платежі за кредитом. Розмір кредитної заборгованості становить 37 769 грн. 12 коп. Звертаючись до суду із вимогою про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, банк попередньо не вчиняв дії щодо направлення відповідачу вимоги про дострокове повернення коштів. По електронній пошті представником позивача 06 липня 2021 року подано заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої представник просив стягнути із [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором, станом на 02 липня 2021 року, в розмірі 38 416 грн. 58 коп., з яких: 14 169 грн. 66 коп. - залишкова сума заборгованості за кредитом, 01 грн. 23 коп. - залишок нарахованих та несплачених процентів, 24 245 грн. 69 коп. - штраф. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила суд стягнути заборгованість за кредитним договором відповідно до заяви про зменшення позовних вимог. Відповідач та її представник у судовому засіданні позов не визнали з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Також вказали що проведений позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором не відповідає реальному розміру заборгованості, оскільки 28 липня 2021 року відповідачем в рахунок погашення боргу сплачено 1 500 грн., 25 серпня 2021 року також 1 500 грн., а 09 вересня 2021 року - 2000 грн. Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 05 лютого 2019 року між акціонерним товариством «Мегабанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 8-023-850-2-19-Г (з ануїтетними платежами), за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримала кредит в розмірі 53 879 грн. 31 коп., з процентною ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 15 % річних. Пунктом 4.1 кредитного договору сторони передбачили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами (рівними щомісячними платежами). Розмір ануїтетного платежу (крім першого та останнього) становить 4 083 грн. 01 коп (п. 2.9 кредитного договору). Відповідно до пункту 3.2.1 кредитного договору позичальник взяла на себе обов`язок повернути одержаний кредит у повному обсязі до 16:00 годин 04 лютого 2021 року. У пункті 7.2 кредитного договору визначено строк дії договору до 04 лютого 2024 року. За змістом п. 6.3 кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтет них платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів, позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 45 процентів від суми кредиту. У судовому засіданні сторонами (їх представниками) визнано, що належним чином зобов`язання за кредитним договором [PERSON] не виконувала, допускаючи прострочення внесення місячних платежів, погашала заборгованість невчасно та не в повному обсязі. Згідно проведеного позивачем розрахунку, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 8-023-850-2-19-Г від 05 лютого 2019 року, станом на 02 липня 2021 року, становить 38 416 грн. 58 коп., з яких: 14 169 грн. 66 коп. - залишкова сума заборгованості за кредитом, 01 грн. 23 коп. - залишок нарахованих та несплачених процентів, 24 245 грн. 69 коп. - штраф. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Однак згідно розрахунку заборгованості станом на 10 вересня 2021 року вбачається що після звернення з даним позовом до суду, а також зменшення позовних вимог, відповідач погашала кредит, у зв`язку із чим її заборгованість станом на вказану дату становить 33 418 грн. 84 коп., з яких: 9 173 грн. 15 коп. - залишкова сума заборгованості за кредитом, 24 245 грн. 69 коп. - штраф. Наведене також підтверджується випискою по рахунку від 09 вересня 2021 року, з якої встановлено наявність зазначених відповідачем та її представником оплат за кредитом, а саме: 28 липня 2021 року на суму 1 500 грн., 25 серпня 2021 року на суму 1 500 грн., та 09 вересня 2021 року на суму 2000 грн. Правильність даного розрахунку відповідачем чи її представником не спростована. Твердження представника відповідача про звернення банку з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, без попереднього направлення відповідачу письмової вимоги, суд вважає безпідставними, так як за змістом пункту 3.2.1 кредитного договору кінцевий строк погашення платежів за кредитом - 16:00 годин 04 лютого 2021 року, а із позовом банк звернувся до суду 30 березня 2021 року, направивши позовну заяву з додатками до суду засобами поштового зв`язку. Враховуючи що позивач звернувся із позовом до суду після закінчення строку кредитування, застосування кредитором права вимоги дострокового повернення частини позики та сплати процентів в розмінні ч. 2 ст. 1050 ЦК України, у спірних правовідносинах не мало місце. За змістом ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. За наведених обставин твердження відповідача, що кредитний договір № 8-023-850-2-19-Г від 05 лютого 2019 року, в частині кінцевого строку погашення кредиту, змінено сторонами в сторону збільшення, у спосіб досягнення такої згоди у телефонному режимі, не ґрунтуються на вимогах закону, так як кредитний договір укладено у письмовій формі, відповідно й зміни до договору повинні бути оформлені у письмовій формі, шляхом підписання сторонами додаткової угоди чи іншого письмового документу про внесення змін до даного правочину. Разом з тим, суд вважає, що розмір штрафу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача підлягає зменшенню. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, зокрема, завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору, ціни позову (стаття 11 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною третьою статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду з метою дотримання балансу між інтересами боржника й кредитора зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Подібний висновок висловлений Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15 і Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц. Визначаючи розмір штрафу за прострочення відповідачем виконання зобов`язань за кредитним договором, суд враховує, що заявлений позивачем розмір неустойки у 2 рази перевищує залишкову суму заборгованості за кредитом, є непропорційним і таким, що спрямований на безпідставне збагачення кредитора. Крім того суд враховує, що позичальник [PERSON] в силу своїх фінансових можливостей вносила платежі за кредитом, вживала заходи щодо позасудового врегулювання спору, однак такі заходи результату не дали. Із урахуванням зазначеного суд, дійшов висновку про наявність істотних обставин, які є підставою для зменшення неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, стягнувши штраф в сумі 5 000 грн., що відповідає принципам добросовісності, справедливості й пропорційності. Підсумовуючи встановлені судом обставини, позов слід задовольнити частково та стягнути із [PERSON] в користь акціонерного товариства «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором № 8-023-850-2-19-Г від 05 лютого 2019 року в розмірі 14 173 грн. 15 коп., з яких: 9 173 грн. 15 коп. - залишкова сума заборгованості за кредитом, 5 000 грн. - штраф. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із того, що позов підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення судом грошової суми, яка складає 36,82% від ціни позову (в редакції заяви про зменшення позовних вимог), судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 835 грн. 81 коп., що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 527 ч.1, 530, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України,

Outcome: partial