Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом про стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 60503,72 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 03.02.2014 року між «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №R53700521284B, згідно якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 48400 грн. на строк по 03 лютого 2018 року з щомісячною сплатою процентів за користування Кредитом у розмірі 24 % або в іншому розмірі, передбаченому цим Договором. Загальна сума заборгованості відповідача за Кредитним договором №R53700521284B від 03.02.2014 року станом на 14.05.2015 року становить 60503,72 грн.. Відповідач не вживає жодних заходів, які свідчать про наміри виконувати зобов'язання передбачені Кредитним договором, ухилитися від виконання зобов'язань перед Банком. Просить позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав клопотання про слухання справи у його відсутності, позов підтримує повністю, проти заочного рішення не заперечує, просить такий позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення). Дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України). Судом встановлено, що 03.02.2014 року між «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №R53700521284B, згідно якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 48400 грн. на строк по 03 лютого 2018 року з щомісячною сплатою процентів за користування Кредитом у розмірі 24 % або в іншому розмірі, передбаченому цим Договором. В порушення умов Кредитного договору №R53700521284B від 03.02.2014 року, відповідач свої зобовязання не виконує, що підтверджується розрахунком заборгованості(а.с.11), та така заборгованість становить станом на 14.05.2015 року у розмірі 60503,72 грн. 26.01.2015 року [PERSON] було надіслана вимога за вих..№788/1-2.19 про дострокове виконання грошових зобовязань, якою було зобовязано останнього у 30-денний термін достроково повернути суму заборгованості, однак така вимога відповідачем залишена поза увагою(а.с.16-17). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу приписів ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням проведеним належним чином. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1049 ч.1 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Станом на 12.05.2015 року відповідач не вніс кошти на погашення заборгованості перед позивачем. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі вищенаведеного, оскільки відповідачка за Кредитним договором №R53700521284B від 03.02.2014 року не сплатила у встановлені строки заборгованість, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача кошти у сумі 60503,72 грн.. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати в розмірі 605,03 грн. судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви.

Outcome: approved