Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи його тим, що 1 лютого 2000 року померла його тітка [PERSON], спадщину після якої на підставі ст 549 ЦК УРСР прийняв його батько [PERSON], який не оформив право власності на спадкове майно, так як помер 15 березня 2009 року. Його спадкоємцем за законом є позивач. До складу спадкового майна після смерті батька входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,87 га, розташована на території Шибенської сільської ради. На зазначену земельну ділянки на ім'я [PERSON] був виготовлений державний акт, однак він втрачений, тому нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просив позов задовольнити та визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 1,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шибенської сільської ради, яка належала [PERSON] в порядку спадкування після [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Представники відповідачі в судове засідання не з'явилися, подали заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутності. Представник третьої особи про причину неявки не повідомив, клопотань не подав. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Теофіпольського райсуду від 15 лютого 2016 року встановлено, що заявник є сином [PERSON], який був рідним братом [PERSON] ([PERSON]) Полікарпівни, відповідно свідоцтв про смерть [PERSON] помер 15 березня 2009 року, [PERSON] померла 1 лютого 2000 року. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 15.03.2016 року, спадкова справа після [PERSON] не заводилася, відповідно довідки Шибенської сільської ради від 03.12.2015 року, після її смерті спадщину фактично прийняв [PERSON], після смерті [PERSON] спадщину прийняв син [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом та витягом зі спадкового реєстру від 15.03.2016 року. Згідно довідок відділу Держгеокадастру у Теофіпольському районі від 16.11.2015 року та 16.03..2016 року, на ім'я [PERSON] виготовлено та видано державний акт серії ІУ-ХМ №003484 від 05.11.1999 року на земельну ділянку площею 1,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Шибенської сільської ради. В газеті «Життя Теофіпольщини» №90-91 від 05.11.2015 року опубліковане оголошення про втрату зазначеного державного акту. Відповідно відмови приватного нотаріуса від 15.03.2016 року, видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку після смерті [PERSON] неможливо через відсутність правовстановлюючих документів на землю. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні встановлено, що померлій [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 1,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шибенської сільської ради, спадщину після якої прийняв [PERSON], тому за позивачем необхідно визнати право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved