Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Позивач ГУ ПФУ в м. Києві, звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування заявлених вимог Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Деснянського району), як отримувач пенсії. Відповідачу з 01.01.2016 року згідно з рішеннями Деснянського районного суду м. Києва та Київського апеляційного адміністративного суду було проведено перерахунок пенсії по інвалідності II групи із розрахунку 86% заробітної плати в розмірі 19172,04 грн. на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 25.02.2016 №18-232. Розмір пенсії становив 17574,91 грн., де 16487,95 грн. - основний розмір пенсії інв. II групи + 429,60 грн. - підвищення інв. армії, прирів. до інв. війни II групи + 379,60 грн. - додаткова пенсія інв. II групи внасл. ЧК (ліквідатор) + 227,76 грн. - додаткова пенсія інв. II групи внасл. ЧК (потерпілий). З 01.05.2016 року розмір пенсії становив 17597,31 грн., з 01.12.2016 - 17644,11 грн. При цьому, при опрацюванні пенсійної справи відповідача до основного розміру пенсії було помилково встановлено додаткову пенсію інв. II групи внасл. ЧК (потерпілий) у розмірі 227,76 грн. Після приведення матеріалів пенсійної справи відповідача у відповідність до норм чинного законодавства було встановлено вірний розмір пенсії до виплати та розраховано суму надміру отриманих відповідачем коштів (пенсії), яка склала 4249,44 грн. за період з 01.01.2016 року по 31.07.2017 року. В добровільному порядку відповідач суму переплачених коштів управлінню не повернув, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму безпідставно отриманих коштів (пенсії) в розмірі 4249,44 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.07.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28.07.2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. У даному відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог, вказуючи на їх необґрунтованість та безпідставність, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту недобросовісного набуття, отриманих грошових коштів, які є пенсійною виплатою, як і не встановлена наявність рахункової чи технічної помилки. Відтак, відсутні підстави для стягнення з нього в судовому порядку надміру виплачених сум пенсій. Посилаючись на викладене, відповідач просив відмовити в задоволенні позову. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Прохальна частина відзиву на позовну заяву містить вимогу про розгляд справи у відсутність відповідача, проти задоволення позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що надмірна виплата пенсії відбулася з його вини. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Деснянського району), як отримувач пенсії. При опрацюванні пенсійної справи відповідача до основного розміру пенсії було помилково встановлено додаткову пенсію інв. II групи внасл. ЧК (потерпілий) у розмірі 227,76 грн. Позивач просить задовольнити його вимоги, посилаючись на те, що відповідача до основного розміру пенсії було помилково встановлено додаткову пенсію інв. II групи внасл. ЧК (потерпілий), в результаті чого відповідач отримав переплату в сумі 4249,44 грн. та ці кошти не повернув, хоча, позивачем було направлено лист на адресу відповідача з пропозицією добровільного внесення надміру виплачених коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до ст. 103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо. Частиною першою ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі наявності недобросовісності з боку набувача виплати. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Крім того, у § 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Установивши відсутність двох умов, за наявності яких відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України та ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії (рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності/зловживання з боку відповідача), слід дійти висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 530/95/17 (провадження № 61-14755св18). Оскільки підстави для стягнення з відповідача надмірно отриманих коштів відсутні, позов слід залишити без задоволення. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed