Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовну заяву обгрунтовано тим, що АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептуванню Клієнтом Публічної пропозиції Банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов вищевказаного Договору, Позивач зобов`язався відкрити Відповідачу картковий рахунок у валюті гривня та випустити міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії 2 роки з моменту її випуску, а Відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому в договорі. У свою чергу, відповідачем порушуються умови кредитного договору, а саме допущена прострочена заборгованість зі сплати основного боргу та нарахованих відсотків. Таким чином, у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за вказаним договором у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 25.12.2019 року становить: 131764,52 грн. - тіло кредиту, 218,66 грн. - відсотки за кредитом, розмір неустойки становить 38926,13 грн. У зв`язку з чим, позивач просить позовом задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 170909,31 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2563,64 грн. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 10.11.2020 провадження у цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Письмові матеріали справи містять заяву про застосування строків позовної давності від представника відповідача [PERSON] яка діє в інтересах [PERSON] , відповідно до якої остання просить застосувати строк позовної давності до заявлених в позовній заяві вимог. Враховуючи, що умовами договору не передбачено розмір та строк нарахування неустойки. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 23.03.2017 року АТ «Альфа - Банк» та [PERSON] уклали договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування клієнтом Публічної пропозиції Банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов договору, позивач зобов`язався відкрити відповідачу рахунок у валюті гривня та випустити міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії 2 роки з моменту її виписки. Відповідно до умов Договору, позивач зобов`язується надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому в договорі. У свою чергу, відповідачем порушуються умови кредитного договору, а саме допущена прострочена заборгованість зі сплати основного боргу та нарахованих відсотків. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, а відповідач порушив умови договору, кредит не повернув, відсотки за його користування не сплатив, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 25.12.2019 року утворилась заборгованість у розмірі 170909,31 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту -131764,52 грн., відсотки за кредитом - 218,66 грн., 38926,13 грн. - розмір неустойки. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за Договором не погашає. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 вказаної статті, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу щодо позики. Враховуючи, що на підставі наданих доказів установлено, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за укладеним з позивачем договором про надання кредиту щодо повернення отриманих коштів не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 131764,52 грн. та відсотків за кредитом у розмірі 218,66 грн. Що стосується доводів представника відповідача про пропущення позивачем строків позовної давності, то необхідно зазначити наступне. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено також спеціальна позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові за наявності про це заяви відповідача, яка, в даному випадку, міститься в матеріалах справи. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до п. 2.1.17 Анкети-заяви про акцент Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне обслуговування фізичної особи в ПАТ «Альфа-Банк» від 23.03.2017 р. засвідчую свою згоду на те, що позовна давність за спорами, що випливають із договору, в тому числі із будь-якої угоди про використання продуктів банку включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів) тощо становить 50 років. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в межах даного договору строку позовної давності для нарахування неустойки не настав. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що заява представника відповідача про пропущення позивачем строків позовної давності для нарахування неустойки, не підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови укладеного Договору не виконує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та відповідно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованості у розмірі 170909,31 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2563,64 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved