Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що їй на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS] . Інша 1/2 частина належить відповідачу [PERSON] . Даний будинок барачного типу та є реально розподіленим, має окремі входи та комунікації та може бути виділений в окреме будинковолодіння. Рішенням сільської ради її частині будинку присвоєно адресу: [ADDRESS] . Вона позбавлена змоги оформити декларацію про готовність об`єкта нерухомого майна до експлуатації, оскільки умовою такої є наявність права власності на земельну ділянку. В свою чергу, право власності на земельну ділянку вона не має змоги оформити з огляду на те, що її частка рахується квартирою, а земельна ділянка для обслуговування квартири не може біти виділена. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач подав заяву, в якій вказав, що позов визнає та просив розглядати справу у його відсутності. Представник третьої особи також подав заяву, в якій не заперечив проти позову, просив розгляд справи проводити у його відсутності. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. [PERSON] належить на праві власності 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] , де зареєстрована та проживає що стверджується свідоцтвом від 06.04.1993р., витягом з будинкової книги. Згідно технічного паспорта і висновку від 14.08.2019р. встановлено, що загальна площа належної позивачці 1/2 частини житлового будинку складає 44,55кв.м, житлова площа - 30,5кв.м та складається з двох житлових кімнат, та двох коридорів. До будинку також належить господарська будівля з літньою кухнею та погріб. Дана частка будинку є відокремленою, має окремий вхід і може бути виділена в натурі як окреме будинковолодіння з присвоєнням поштової адреси. Рішенням Виконавчого комітету Опільської сільської ради №09 від 11.04.2019р. належній позивачці 1/2 частині житлового будинку присвоєно адресу: [ADDRESS] . Згідно ст.317 ЦК України, зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. В силу ст.356 ЦК України, Учасники спільної часткової власності мають право на частку у праві власності на майно, а не на конкретно визначену частку в майні. Згідно з нормою ст. 357 ЦК частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ст. 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У разі недосягнення згоди між співвласниками у праві спільної часткової власності про порядок володіння і користування спільним майном співвласник має право звернутися до суду з позовом про надання йому у володіння і користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а якщо це неможливо - вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 ЦК кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі недосягнення згоди про спосіб і умови виділу в натурі частки із спільного майна учасник спільної часткової власності вправі звернутися з відповідним позовом до суду. Виходячи з аналізу даних норм, суд дійшов висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] може бути виділено відокремлену частину будинку без завдання шкоди житловому будинку в цілому, оскільки у сторін існують самостійні входи та вони користуються своїми частками як окремими будинковолодіннями.

Outcome: approved