Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю два місяці. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 03.12.2008 року помер дід позивача [PERSON], який заповів усе своє майно йому [PERSON]. 06.09.2018 року останній звернувся до Козівської державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено в оформленні спадкових прав, оскільки він не був зареєстрований і не проживав разом із дідом на момент смерті, та не подав протягом шести місяців заяви про прийняття спадщини, а відтак вважається таким, що не прийняв спадщини. Вказує, що строк звернення із заявою про прийняття спадщини ним пропущено з поважної причини перебування за кордоном, у Російській Федерації. Крім того, зазначає, що заповіт є тим документом, якого достатньо для оформлення спадкових прав. Відтак, просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю два місяці. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 05.10.2018 року було прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за такою та призначено підготовче засідання (а.с.27). 19.02.2019 року від відповідача на адресу суду надійшла заява про визнання позовних вимог (а.с.34). В підготовчому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги, з підстав викладених у позові та просили задовольнити такі вимоги в повному обсязі. Представник Глинської сільської ради Козівського району Тернопільської області в підготовче засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, однак подав, при цьому, заяву, з якої вбачається, що розгляд справи він просить здійснювати у його відсутності. Відповідно до ч.1 ст.198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими\~главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6\~ст.263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам\~статті 206 цього Кодексу. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 цієї ж статті встановлено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~ст.ст.206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України). Судом встановлено, що 03.12.2008 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД №077495, виданого 04.12.2008 року (а.с.16). Згідно з довідкою Глинської сільської ради Козівського району Тернопільської області №379 від 25.09.2018 року [PERSON] на момент смерті постійно проживав та був зареєстрований у будинку №11 на вул. Центральній у с. Золочівка, Козівського району Тернопільської області. На день його смерті з ним у будинку ніхто зареєстрований не був і не проживав (а.с.20). [PERSON] на випадок своєї смерті заповів усе належне йому майно [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 29.05.2008 року. Вказаний заповіт, за даними Глинської сільської ради Козівського району Тернопільської області не змінений і не скасований (а.с.21). Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] на праві власності належали: земельна ділянка площею 0,40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий №6123082000010011215 на території Глинської сільської ради Козівського району Тернопільської області (а.с.22); земельна ділянка площею 1,45 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий №6123082000010010499 на території Глинської сільської ради Козівського району Тернопільської області (а.с.23); житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: Тернопільська область, Козівський район, с. Золочівка, вул. Центральна, 11 (а.с.24, 25). Звернувшись із заявою до Козівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, позивачу, згідно із листом-розясненням від 06.09.2018 року №652/01-16, розяснено, що він вважається таким, що не прийняв спадщину так як не подав у встановлений законом шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини з моменту смерті спадкодавця і не проживав та не був зареєстрований разом із спадкодавцем. Водночас, йому рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.17). Відповідно до ч.1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 2\~ст. 1220 ЦК України). Частина 3\~ст.1272 ЦК України\~визначає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 надано роз'яснення про те, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Як на підставу пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач покликається на те, що протягом 10 останніх років перебував за кордоном у Російській Федерації, а також вважав, що наявність самого заповіту є достатнім для прийняття спадщини. Зазначені обставини суд визнає поважними причинами пропуску строку звернення позивачем з заявою про прийняття спадщини, що не залежали від його волі. Такий висновок суду цілком і повністю узгоджується і з позицією Верховного Суду України у справі №6-496цс17 від 06.09.2017 року, згідно якої при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відтак, суд дійшов до висновку, що в судовому засіданні доведено, що позивач з поважних причин пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця, а відтак подану заяву слід задовольнити частково, надати позивачу додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial