Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач за первинним позовом [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів, свої вимоги мотивує тим, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 11.01.2016р. у справі за її позовом до [PERSON] визнано недійсною її заяву від 27.11.2012р. про відмову від спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла 26.09.2012р., посвідчену державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори [PERSON] та серед інших свідоцтв скасовано (визнано недійсним) у 2/3 його частках Свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.04.2013р. на грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться на рахунках: №КВ 28584, №КВ 606, які були відкриті до 02.01.1992р., рахунок №ПВ124778 та депозит Комбінований №31903 у ТВБВ №10013/0257 м. Сокаль, Львівської області, які належать спадкодавцю [PERSON], яка померла 26.09.2012р., на підставі довідки, виданої ТВБВ №10013/0257 АТ «Ощадбанк» від 27.11.2012р., сума яких становить 23640,86грн., видане [PERSON], народженому 27.03.1965р., посвідчене державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори [PERSON], спадкова справа №475 за 2012р., зареєстроване в реєстрі за №1-109.. Зазначає, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.08.2016р. виданого державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори [PERSON], спадкоємцями майна [PERSON], 1936р.н., яка померла 26.09.2012р. є її дочка [PERSON], 28.08.1971р.н. на 2/3 частини спадкового майна, у тому числі з урахуванням 1/3 частини майна від якої відмовився син померлої [PERSON] та її син [PERSON], 27.03.1965р.н. на 1/3 частину спадкового майна. Згідно даного свідоцтва, частка позивачки у даних грошових вкладах становить 15760,57грн.. Свідоцтво про право на спадщину за законом на вказані грошові вклади, раніше видане Сокальською державною нотаріальною конторою 05.04.2013р. [PERSON] замінено на нове свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі ст. 1300 ЦК України та рішення Апеляційного суду Львівської області від 11.01.2016р. В свою чергу, згідно довідки від 26.05.2016р. за №3814/4976 та довідки від 07.10.2016р. за №660 виданих АТ «Ощадбанк» на даних рахунках відсутні кошти, так як [PERSON] скориставшись свідоцтвом про право на спадщину на вказані кошти отримав в банку 23640,86грн.. Просить стягнути із відповідача в її користь 15760грн., як її частку у свідоцтві про право на спадщину. В заяві про збільшення позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що дії відповідача нанесли їй психологічну травму, так як вона вимушена відстоювати своє право на спадщину і грошові вклади тривалий період часу. Просить стягнути із відповідача в її користь 15760,57грн., як її частку у свідоцтві про право на спадщину та 100000 грн. відшкодування моральної шкоди. У зустрічній позовній заяві позивач [PERSON] зазначив, що за змістом позовних вимог [PERSON] просить стягнути з нього спадкові кошти в сумі 15760,57грн., які належать їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори [PERSON] 26.08.2016р. Однак, в позовній заяві вказує, що спадкових коштів на рахунку немає, про що свідчать довідки видані АТ «Ощадбанк» від 26.05.2016р. та 07.10.2016р., від так звернулась до суду з позовною заявою про стягнення таких із нього. Зазначає, що такі вимоги [PERSON] є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, більше того, враховуючи фактичні обставини справи, [PERSON] повинна повернути йому грошові кошти. Зазначив, що 26.09.2012р. померла їх із відповідачкою мама [PERSON], після смерті якої її діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України мали право на спадкування за законом по 1/3 частині кожний. Однак, 27.11.2012р. [PERSON] надала заяву - відмову від своєї частки у спадщині, яка складала за законом 2/3, оскільки брат [PERSON] відмовився від спадкування на користь [PERSON] від так йому 05.04.2013р. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема на грошові вклади, що знаходяться на рахунках № КВ 28584, № КВ 605, які були відкритті до 02.01.1992р., № ПВ 124778 та депозиті Комбінований № 31930 у ТВБВ № 10013/0257 м. Сокаль Львівської області загальною сумою 23640,86 грн., з яких фактично отримані ним кошти - 17884,00 грн. депозитні, проти 11922,66грн. на які б вона мала право за законом. Відтак відповідач йому винна частину спадкових коштів в сумі 5961,34 грн. Зазначає, що 05.04.2013р., він зняв з депозитного рахунку кошти в сумі 17884 грн. про що свідчить довідка з АТ «ОЩАДБАНК» від 05.04.2013р. Більше коштів, з рахунку він не знімав, оскільки такі знаходилися та знаходяться по даний час на компенсаційному рахунку та не видаються банком, а ощадкнижки повернув [PERSON]. Зазначив, що дані кошти були ним зняті з рахунку на прохання самої [PERSON], оскільки остання мала на меті замінити вікна у житловому будинку, який вона отримала від матері за її життя у дарунок. Враховуючи, те що самостійно [PERSON] не могла організувати замовлення вікон, через вади слуху і мовлення, то в цьому він їй допомагав. Вони разом їздили в магазин, і саме [PERSON] вибирала конструкцію вікон, підвіконня та водозлив. [PERSON] було добре відомо про вартість вікон та додаткових матеріалів до нього і те, що кошти на їх придбання та встановлення витрачаються зі спадкових коштів, які він зняв з рахунку. Загалом витрати понесенні на придбання та встановлення віконних конструкцій, підвіконня та водозливу у будинок, що належить [PERSON] становлять 15480грн., про що свідчать накладні від 27.11.2013р. та товарний чек від 29.11.2013р.. Також зазначив, що його дружиною для [PERSON] за їх кошти придбано холодильник, який також вибирала саме вона, та який знаходиться у її володінні та користуванні. Вартість холодильника становить 3999грн. та 150грн. доставка, що підтверджено рахунком №3/79. Загалом на покращення побутових умов за вимогою [PERSON] витрачено 19629грн., з яких належні їй за спадщиною кошти становлять 11922,66грн. та 7706,34грн. його. Зважаючи на це, не доцільно стягувати із нього спадкові кошти, які витрачені на покращення побутових умов [PERSON], оскільки жодної заборгованості по цих коштах перед [PERSON] у нього немає, а навпаки вона винна 7706,34 грн. Просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 7706,34 грн. Позивач за первинним позовом [PERSON] та її представники [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять задовольнити, в обґрунтування зіслалися на доводи як і в позовній заяві. Зустрічний позов [PERSON] не визнали, зазначивши, що ні вікон, ні побутової техніки останній у будинок [PERSON] не купував, а згідно незаконно отриманого свідоцтва про право на спадщину розпорядився коштами, що зняв з банку на власний розсуд. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. В обґрунтування зазначив, що за кошти які зняв згідно свідоцтва про право на спадщину від 05.04.2013р. купив у будинок [PERSON] пластикові вікна та згодом холодильну камеру. Відтак стверджує, що затратив ще 7706,34грн. власних коштів на придбання вікон та холодильника в будинок сестри. Зустрічний позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши докази в справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 11.01.2016р. в справі за позовом [PERSON] до [PERSON], з участю третьої особи Сокальської державної нотаріальної контори про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини та застосування наслідків недійсного правочину, скасовано рішення Сокальського районного суду від 18.05.2015р. та ухвалено нове, яким зокрема скасовано (визнано недійсним) у 2/3 його частках Свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.04.2013р. на грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться на рахунках: №КВ 28584, №КВ 606, які були відкриті до 02.01.1992р., рахунок №ПВ124778 та депозит Комбінований №31903 у ТВБВ №10013/0257 м. Сокаль, Львівської області, які належать спадкодавцю [PERSON], яка померла 26.09.2012р., на підставі довідки, виданої ТВБВ №10013/0257 АТ «Ощадбанк» від 27.11.2012р., сума яких становить 23640,86грн., видане [PERSON], народженому 27.03.1965р., посвідчене державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори [PERSON], спадкова справа №475 за 2012р., зареєстроване в реєстрі за №1-109.. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, недійсність у 2\\3 частках Свідоцтва про право на спадщину, що видане 05.04.2013р. відповідачу за первинним позовом [PERSON] та наявності на банківських рахунках, що входять до спадкового майна за цим свідоцтвом коштів в сумі 23640,86грн. доказуванню в ході даної справи не підлягає. Дослідженим Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.08.2016р., що посвідчене державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори [PERSON], встановлено, що спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], яка померла 26.09.2012р. є її дочка [PERSON] на 2/3 частини спадкового майна, у тому числі з урахуванням 1/3 частини майна від якої відмовився син померлої [PERSON], та є її син [PERSON] на 1/3 частину спадкового майна. Спадщину, на яку видане це свідоцтво складається з: грошових вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться на рахунках: №КВ 28584, №КВ 605, які були відкриті до 02.01.1992р., рахунок №ПВ124778 та депозит Комбінований №31930 у ТВБВ №10013/0257 м. Сокаль, Львівської області, які належать спадкодавцю на підставі довідки, виданої ТВБВ №10013/0257 АТ «Ощадбанк» від 27.11.2012р. за №5/1215. Сума грошових вкладів становить 15760,57грн. Свідоцтво про право на спадщину за законом на вказані грошові вклади, раніше видане Сокальською державною нотаріальною конторою 05.04.2013р. [PERSON] замінено на нове свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі ст. 1300 ЦК України та рішення Апеляційного суду Львівської області від 11.01.2016р. Відповідно, розмір частки позивачки [PERSON] у масі спадкового майна після смерті матері [PERSON] становить 2/3, а розмір частки у грошових вкладах відповідає сумі 15760,57грн., що і визначено дослідженим Свідоцтвом про право на спадщину. Згідно відповіді АТ «Ощадбанк» №38-14/4975 від 26.05.2016р. на запит Сокальської державної нотаріальної контори, встановлено, що у ТВБВ №10013/257 м. Сокаль Філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», зареєстровано поточний рахунок 26202045076013 відкритий 17.07.2006р. на ім»я [PERSON] з залишком коштів, станом на 26.05.2016р. в сумі 5,01грн. В свою чергу, в ході розгляду справи встановлено, що відповідач за первинним позовом [PERSON] після одержання свідоцтва про право на спадщину отримав із рахунку у АТ «Ощадбанк» кошти, та при наявності на рахунках суми 23640,86грн., залишок становить 5,01грн.. Таким чином, первинний позов щодо стягнення із [PERSON] в користь [PERSON] 15760грн. 57 коп. підлягає до задоволення в повному обсязі. Що стосується вимоги за первинним позовом щодо стягнення із відповідача [PERSON] відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000грн., суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із порушенням її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Разом з тим, згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В ході розгляду справи, позивачем за первинним позовом та її представником не наведено суду жодних доказів щодо спричинення позивачу діями відповідача моральної шкоди, відтак у задоволенні позовної вимоги про відшкодування відповідачем [PERSON] 100 000грн. моральної шкоди суд відмовляє. Що стосується вимог за зустрічним позовом, судом встановлено наступне. На обґрунтування вимог за зустрічним позовом [PERSON] зазначено, що ним за кошти, які були зняті на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.04.2013р. для потреб відповідачки [PERSON] придбано пластикові вікна із комплектуючими у її будинок за 15480грн., а також за його кошти придбано холодильник вартістю 3999грн. із платою за доставку в сумі 150грн. Відтак, зазначає, що різниця від коштів, що належать [PERSON] за свідоцтвом про право на спадщину у грошових вкладах після смерті матері та коштами за які ним придбано вікна та холодильник у будинок [PERSON] становить 7706,34грн. Як на доказ щодо даних вимог [PERSON] надано суду копію комерційної пропозиції від 27.11.2013р. та товарного чеку від 29.11.2013р. на суму 15480грн. щодо придбання металопластикових вікон та комплектуючих, а також рахунку №3/79 від 01.03.2014р. ТзОВ «Актіон Україна» на холодильник марки «Атлант» вартістю 3999,90грн., де від руки здійснено запис «за доставку 150грн.». Дослідженням даних платіжних документів встановлено, що у комерційних пропозиціях від 27.11.2013р. замовником металопластикових конструкцій зазначено «Ільницьку Ірину», не зазначено адреси замовника та відсутні будь-які дані щодо замовлення даного товару саме [PERSON], чи замовлення його через позивача за зустрічним позовом [PERSON]. Такі дані відсутні і у товарному чеку від 29.11.2013р. та рахунку №3/79 від 01.03.2014р. на придбання холодильника, де зазначено, що такий виписано на «Яворську Ірину Андріївну». В ході розгляду справи сторонам роз»яснено їх права та обовязки зокрема обв»язок щодо доказування згідно ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи позивач за зустрічним позовом [PERSON] не надав суду інших доказів які б обґрунтовували його вимоги, а судом таких не здобуто. Відповідно, у задоволенні зустрічного позову про стягнення із [PERSON] 7706,34грн. суд відмовляє.

Outcome: approved