Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, просив стягнути з відповідача на його користь 49 000 грн. страхового відшкодування, 5 788, 71 грн. пені, 394, 68 грн. 3% річних та 784, 00 грн. інфляційних витрат, а всього - 55 967, 39 грн. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 12 серпня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль Субару, д.н. [NUMBER]. ДТП сталася з вини [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія». Позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, проте у визначений законодавством строк страхового відшкодування не отримав, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися з позовом до суду. Просив також стягнути з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні витрати за 98 днів, на які відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Від представника відповідача ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» до суду надійшли заперечення на позов, в яких він пояснив, що відповідач не визнає позов в частині позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, просив в цій частині відмовити у задоволенні позову і розглядати справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 12 серпня 2014 року о 17 годині 00 хвилин по автошляху Дніпродзержинськ-Лобойківка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Субару, д.н. [NUMBER], що належав [PERSON], під керуванням [PERSON] Зазначені обставини підтверджуються даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.21), довідки (а.с. 22), постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ від 17 вересня 2015 року (а.с. 23), якою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 14 серпня 2015 року [PERSON] звернувся з заявою (повідомленням) про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, як потерпілий, до АТ «УОСК» (а.с. а.с. 26-27), а 11 вересня 2015 року [PERSON] подала до АТ «УОСК» заяву про страхове відшкодування (а.с. 28). 19 листопада 2015 року АТ «УОСК» повідомило позивача про прийняте рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 49 000, 00 грн. (а.с. а.с. 29-30), однак страхового відшкодування не виплатило. З даних позовної заяви вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в АТ «УОСК» згідно полісу №АІ/4156631 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 988 ЦК України визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Згідно ч.1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до вимог зазначеної статті страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно зі ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Статтею 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору. Відповідно до ст. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Позовні вимоги, у межах заявлених позивачем вимог, про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 49 000 грн. та пені за безпідставне прострочення відповідачем виплати страхового відшкодування у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за 98 днів, згідно з розрахунком позивача (а.с. 8), у розмірі 5 788, 71 грн. представник відповідача визнав. Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи викладене, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, статтею 992 ЦК України визначено, що у разі неслати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути також три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, згідно з наданим позивачем розрахунком, у межах заявлених позивачем вимог (а.с. 8), у розмірі 394,68 грн. та 784, 00 грн. Таким чином, позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути 55 967, 39 грн. (49 000, 00 грн. + 5 788, 71 грн. + 394,68 грн. + 784, 00 грн.). Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави потрібно стягнути судовий збір у розмірі 559,67 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved