Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 159 542 грн. 72 коп., мотивуючи тим, що 02 липня 2013 року відповідач позичив у [PERSON] грошові кошти в розмірі 72 000 грн. та зобов`язався повернути їх до 30 вересня 2013 року. Факт передачі коштів підтверджується нотаріально посвідченою заявою. У встановлений в договорі строк грошові кошти повернені не були, тому позивач просить суд про стягнення їх з відповідача. Представники позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримали повністю з мотивів викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суд не повідомив. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики, внаслідок чого позикодавець позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором з позичальника. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 02 липня 2013 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики грошових коштів, за яким відповідач отримав у борг від позикодавця 72 000 грн., що в доларовому еквіваленті становить 9 007,88 дол. США (а.с.5). Факт передачі коштів підтверджується нотаріально посвідченою заявою [PERSON] (а.с.7). Відповідно до умов договору позики відповідач зобов'язався до 30 вересня 2013 року повернути борг. Проте і по даний час цього обов'язку не виконав. Зазначена обставина нічим не спростована. Пунктом 9 договору сторони погодили, що в разі прострочення повернення суми позики позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі 1 відсотка від простроченої суми заборгованості за кожен день прострочення, а сума позики має бути виплачена з урахуванням офіційного встановленого індексу інфляції. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку - договору позики грошових коштів. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Згідно ч.2 боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В даному випадку позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати, що згідно його розрахунку становить 432 грн. 58 коп. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 710 грн. 04 коп. Позивачем станом на 28 січня 2014 року проведено розрахунок боргу [PERSON] за договором позики, відповідно до якого заборгованість відповідача складає 159 542 грн. 72 коп., з яких: 72 000 грн. - основний борг (тіло позики), 432 грн. 58 коп. - інфляційні втрати, 710 грн. 04 коп. - три проценти річних, 86 400 грн. - пеня. Будь-яких доказів, які б спростовували проведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики відповідачем суду не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати, які складаються із 5 000 грн. витрат на правову допомогу та 1 595 грн. 44 коп. судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч. 1, 612, 625, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79 ч. 1, 3; 88 ч. 1, 3 ЦПК України,

Outcome: approved