Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до фонду гарантування вкладів фізичних осіб та публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення з фонду гарантування вкладів фізичних осіб грошових коштів за договором кредитного депозитного вкладу № 011-08511-260215 від 26.02.2015 року в розмірі 53 736 грн. 37 коп., мотивуючи тим, що 26.02.2015 року між позивачем та відповідачем укладено договір банківського вкладу, за яким сума вкладу становить 2 000 дол. США під процентну ставку 5,5% річних Строк дії договору становить до 27 травня 2015 року. В березні 2015 року позивач дізнався про те, що ПАТ «Дельта Банк» визнаний неплатоспроможним. 09 жовтня 2015 року позивач звернувся до ПАТ «Укрексімбанк», через який фонд гарантування вкладів виплачував вкладникам ПАТ «Дельта Банк» грошові вклади. Однак позивачу було відмовлено в отриманні депозитного вкладу на підставі того, що в базу даних банку внесли невірні дані відносно його особи, а тому необхідно ці дані виправити. Позивач звернувся до ПАТ «Дельта Банк» із заявою про внесення змін до його даних, однак отримав лист-відповідь про те, що змінити дані про особу позивача у ПАТ «Дельта Банк» не можуть. У звязку з вказаним він коштів від фонду гарантування вкладів фізичних осіб не отримав, тому просить їх стягнути за рішенням суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві. Суду пояснив, що кошти йому повинен повернути саме фонд гарантування вкладів фізичних осіб, а не «Укрексімбанк». Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися. Від [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб до суду надійшли письмові пояснення, згідно яких [PERSON] повідомив, що позивача було включено до загального реєстру вкладників ат він мав можливість отримати гарантовану виплату через банк-агент. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, а 21 березня 2016 року суду також було надано письмові заперечення. В письмових запереченнях представник відповідача посилається на те, що у АТ «Укрексімбанк» не було підстав не виплачувати грошового вкладу позивачу. Крім того, позивач отримав відшкодування від [PERSON] в розмірі 53 736 грн. 37 коп. по іншому договору у АБ «Укргазбанк». У АБ «Укргазбанк» позивач міг отримати вклад і по договору № 011-08511-260215 від 26.02.2015 року, однак цього не зробив. Заслухавши пояснення позивача, всебічно, повно та обєктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 26 лютого 2015 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу № 011-08511-260215 на строк до 27 травня 2015 року. На виконання умов договору позивач вніс на депозитний рахунок в банку кошти в розмірі 2 000 дол. США (а.с.5 ). Відповідно до умов договору за використання грошових коштів банк нараховує і сплачує вкладнику проценти із розрахунку 5,5 % річних. По закінченню строку вкладу або в день повернення вкладу з інших підстав, передбачених Договором та чинним законодавством України, банк зобов'язувався перерахувати на поточний рахунок вкладника згідно договору банківського рахунку, або за його заявою на інший його рахунок. Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Постановою Правління Національного банку України № 150 від 02 березня 2015 року про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних, Банк віднесено до категорії неплатоспроможних; не пізніше дня, наступного за днем прийняття цієї постанови, постановлено повідомити [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб про прийняття Національним банком рішення щодо віднесення Банку до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02 березня 2015 року про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», розпочато з 03 березня 2015 року процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації; тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 03 березня 2015 року до 02 червня 2015 року включно; призначено уповноважену особу [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк»; вирішено забезпечити розміщення інформації про запровадження у ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації на офіційній сторінці [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб в мережі Інтернет та у газетах «Урядовий курєр» або «Голос України». Рішенням виконавчої дирекції [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб № 71 від 08 квітня 2015 року про внесення змін до рішення виконавчої дирекції [PERSON] від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», тимчасову адміністрацію запровадили строком на шість місяців з 03 березня 2015 року до 02 вересня 2015 року включно; вирішено забезпечити розміщення інформації про зміни строків здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» на офіційній сторінці [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб в мережі Інтернет. Рішенням виконавчої дирекції [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб № 147 від 03 серпня 2015 року про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк», продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» до 02 жовтня 2015 року. Рішенням виконавчої дирекції [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб № 181 від 02 жовтня 2015 року про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку, розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно; призначено уповноважену особу [PERSON] та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків на два роки з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно; вирішено забезпечити розміщення інформації про початок ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначення уповноваженої особи [PERSON] на офіційній сторінці [PERSON] в мережі Інтернет та у газетах «Урядовий курєр» або «Голос України». Постановою Національного банку України № 664 від 03 жовтня 2015 року прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Дельта банк». Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Таким чином правові відносини між позивачем та відповідачами регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно з п. 16 ст. 2 Закону тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується [PERSON] стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Відповідно до ст. 36 вказаного Закону, під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку. Обмеження, встановлене пунктом 1 частини пятої цієї статті, не поширюється на зобовязання банку щодо: виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується [PERSON], в національній валюті України. Згідно даних АТ «Дельта Банк», що також підтверджується доданою позивачем заявою на виплату переказу від 02.07.2015 року, [PERSON] 02.07.2015 року отримав відшкодування від [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб в розмірі 53 736 грн. 37 коп. по рахунку № 26206703754758, відкритому на виконання договору № 006-08521-020215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку у доларах США від 02.02.2015 року, на якому містились кошти. Позивачу була призначена виплата коштів по договору банківського вкладу № 011-08511-260215 від 26.02.2015 року за рахунок коштів [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб, які він міг отримати через АБ «Укргазбанк» до 15.09.2015 року. [PERSON] не звернувся до АБ «Укргазбанк» до зазначеної дати для отримання коштів по вкладу. Внаслідок цього виплата коштів по вкладу була призначена на період з 08.10.2015 року по 18.11.2015 року, які позивач повинен був отримати через АТ «Укрексімбанк». Як вказує позивач 09 жовтня 2015 року він звернувся до АТ «Укрексімбанк» за отриманням компенсації, однак йому було відмовлено через помилку в його особистих даних, а саме, дані, які зазначені в договорі банківського вкладу № 011-08511-260215 від 26.02.2015 року не відповідають даним, які зазначені в тимчасовій посвідці на проживання, яка видана позивачу. Отже, [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб виконав свої зобовязання та через банк-агент надав можливість позивач отримати гарантовану суму виплати, але виплата не відбулась не з вини [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб, а через помилку в договорі банківського вкладу № 011-08511-260215 від 26.02.2015 року. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається із ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом розяснювались позивачу його права та обовязки, порядок подання доказів на підтвердження своїх вимог, однак позивач жодних клопотань про витребування доказів не заявляв. Позивачем жодним чином не обґрунтовано чому саме грошовий вклад в сумі 53 736 грн. 37 коп. він просить стягнути тільки з відповідача [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб. Жодного розрахунку чи пояснення з приводу суми стягнення позивачем суду не надано. Також позивачем не надано суду доказів того, що АБ «Укргазбанк» чи АТ «Укрексімбанк» йому відмовлено у виплаті гарантованої суми вкладу. Жодних клопотань про витребування доказів, залучення до участі в справі інших осіб в якості співвідповідачів чи третіх осіб позивачем не заявлялось. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Позивач наполягав на тому, що гарантовану суму по вкладу йому повинен повернути саме [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб. З урахуванням наведеного у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed