Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом в якому зазначив, що 21.06.2014 р. між позивачкою та [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності р. № 1317 від 24.04.2014р., посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В., укладено договір, із змінами, внесеними угодою від 28.07.2014 р. Згідно умов договору, сторони зобов'язалися до 15.08.2014р. укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON]. На підтвердження дійсних намірів щодо наступного укладення договору купівлі-продажу позивач передав іншій стороні договору грошове забезпечення (аванс) у розмірі 5927,30 грн., що в еквіваленті на день підписання цього договору за курсом НБУ становило 500 дол.США. Розрахунки за договором здійснювалися у національній валюті України - гривні. Умовами договору сторони визначили, що у разі, коли договір купівлі-продажу не буде укладений з вини продавця, він має повернути забезпечувальний платіж і додатково сплатити покупцю штраф у двохкратному розмірі грошового забезпечення протягом трьох банківських днів з дати порушення зобов'язань. В подальшому Відповідач від укладення основного договору купівлі-продажу вищевказаної квартири відмовився, забезпечувальний платіж та штраф не повернув і не сплатив. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.10.2014 року у справі № 334/8071/14-ц було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошове забезпечення та штраф на загальну суму 17781,90 грн., а також судовий збір в розмірі 243,60 грн. В ході примусового стягнення зазначеного судового рішення, 28.12.2015р. відповідач сплатив частину заборгованості в розмірі 4800грн. [PERSON] не виконує вищезазначене рішення суду належним чином, внаслідок чого заборгованість істотно не зменшується, а грошові кошти знецінюються внаслідок інфляційних процесів. З огляду на викладене, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України сума інфляційних втрат та нарахованих 3 % річних, у зв'язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов'язання згідно рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.10.2014 року, за період з 22.10.2014р. по 17.03.2016р. складає 10525,29 грн., які позивач просить стягнути в судовому порядку, а також понесені судові витрати в розмірі 551,20грн. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились. Представник подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У разі відсутності відповідача просив постановити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, заперечень щодо позову не надав. З заявою про розгляд справи без його участі не звернувся. Суд, за письмовою згодою представника позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, за відсутністю відповідачки. Дослідив письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 21.06.2014 р. між [PERSON] та [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності р. № 1317 від 24.04.2014 р., посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В., укладено договір відповідно до якого сторони зобов'язались в строк до 01.08.2014р. укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON]. (а.с.9) Відповідно до п.6 зазначеного договору, на підтвердження дійсних намірів щодо наступного укладення договору купівлі-продажу Сторона 2 - [PERSON] передала, а Сторона 1 - [PERSON] отримав грошове забезпечення (аванс) у розмірі 5927,30 грн., що в еквіваленті на день підписання договору за курсом НБУ становило 500 дол.США. Розрахунки за договором здійснювалися у національній валюті України - гривні. Пунктом 10 Договору сторони визначили, що у разі, коли договір купівлі-продажу не буде укладений з вини продавця, вона повинна повернути забезпечувальний платіж і додатково сплатити покупцю штраф у двохкратному розмірі грошового забезпечення протягом 3 (трьох) банківських днів з дати порушення зобов'язань. З Постанови держвиконавця Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ від 17.02.2016р. про повернення виконавчого документа стягувачеві, вбачається, що на примусовому виконанні в Ленінському ВДВС знаходився виконавчий лист № 334/8071/14-ц від 20.11.2014р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів в розмірі 17781,90грн., а також судовий збір в розмірі 243,60грн. Борг сплачений частково. Залишок боргу - 13225,50грн., виконавчий лист повернуто стягувачеві. (а.с.11-13) Статтею 14 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної при розгляді справи № 6-90цс13, умова попереднього договору, про необхідність повернення авансу в разі не укладення основного договору, є грошовим зобов'язанням, у разі не виконання якого застосовується положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є дії осіб, які передбачені актами цивільного законодавства. Серед підстав виникнення цивільних прав і обов'язків закон зокрема виділяє рішення суду, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Згідно правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, і трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Права позивача були порушені у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань, встановлених рішенням суду, він зазнав збитки у зв'язку з інфляцією, які повинні бути додатково покладені на відповідача. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні та мають бути задоволені, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми компенсації з урахуванням індексу інфляції за період з 22.10.2014 по 17.03.2016 у розмірі 9799,42грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 725,87грн., згідно наданого позивачем розрахунку, який є обґрунтованим та доведеним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, ст..4 ЗУ «Про судовий збір» підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 551,20грн., у зв'язку зі зверненням із позовом до суду. На підставі викладеного та ст.ст. 10, 14, 57-61, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 11, 610, 625 ЦК України, суд

Outcome: approved