Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

Позивач звернувся в квітні 2018 р. до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів - приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукий Олег Васильович про визнання виконавчого напису №24623 від 31.10.2017 р. про стягнення з [PERSON] коштів у сумі 107 870.05грн. таким, що не підлягає виконанню, стягнення судових витрат. Шляхом проведення автоматизованого розподілу судової справи, визначено головуючого суддю - Польську М.В. Представник позивача та позивач підтримали заявлені вимоги, надав пояснення по суті спору. Представник відповідача 1 заперечив позовні вимоги, зазначивши, що банк не порушив вимог законодавства при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу виконавчого напису. Відповідач 2 на вимогу суду надав копії матеріалів щодо виконавчого напису (а.с.75-161) , в судові засідання не з`явився. Третя особа в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області від 04.04.2018р. було відкрито ВП №56106824 про стягнення з [PERSON] заборгованість на користь ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 107870,05 грн. за договором №42-32/350 від 06.07.2007 р. на підставі виконавчого напису №24623 від 31.10.2017р. що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.10-11). Як вбачається зі змісту виконавчого напису, строк за який проводиться стягнення -з 01.04.2015р. по 12.09.2017р. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує те, що у Яремчанському міському відділі ДВС перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду від 21.08.2014 р. про стягнення з нього на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 69824,71 грн. заборгованості за тим ж договором №42-32/350 від 06.07.2007р. та 698,25 грн. судових витрат. На час видачі виконавчого напису рішення суду було виконане вже частково. Отже, була відсутня безспірність вимог стягувача ПАТ «Укрсоцбанк», борг містив період поза межами 3-х річного строку, що належно не перевірено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] в порядку ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, не було дотримано і процедури звернення стягнення на іпотечне майно, не направлено позивачу вимогу про усунення порушень. Такі доводи позивача та його представника є доведеними перед судом. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Яремчанського міського суду від 21.08.2014 р. було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 69824,71 грн. заборгованості за тим ж договором №42-32/350 від 06.07.2007р. та 698,25 грн. судових витрат (а.с.16), видано виконавчий лист 21.04.2016р. №2/354/182/14 (а.с.17). 10.11.2017 р. було відкрито ВП №55133412 на виконання виконавчого листа від 21.04.2016р. №2/354/182/14 (а.с.18). Під час дії виконавчого провадження у органах ВДВС ГТУЮ області боржником було проведення періодично погашення заборгованості (а.с.19), і до вересня 2018 року повністю виконано рішення Яремчанського міського суду, як наслідок було винесена постанова державного виконавця Яремчанського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області від 21.09.2018р. про закінчення ВП №55133412 (а.с.177). Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлений Законом України «Про нотаріат», а нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Вирішуючи даний спір, суд з доводів позову та матеріалів цивільної справи встановив, що право вимоги у стягувача - ПАТ «Укрсоцбанк»виникло достроково, що підтверджено на запитання суду і в засіданнях представником стягувача, позов до суду банком був поданий у квітні 2014 року (а.с.33-37) і як наслідок за рішенням суду була стягнута вся сума кредитного зобов`язання по тілу, відсотках (як строкова так і прострочена), пені та інфляційних втрат. І як слідує зі змісту виконавчого напису знову стягується тіло кредиту, відсотки (строкова та прострочена заборгованість) за період з 01.04.2015р. по 12.09.2017р.. Отже, тіло кредиту в розмірі 60810.48грн. стягнено з позивача повторно (саме таке тіло кредиту стягнуто за рішенням суду 2014 року), і щодо визнання виконавчого листа виданого на підставі рішення суду таким, що не підлягає до виконання, жодна із сторін до видачі виконавчого напису не зверталась. ВС/КГС висловився щодо цього у рішенні від 03.10.2018р. №910/3337/17 яке обґрунтував, зокрема, наступними приписами чинного законодавства. Пунктом 3.1 гл. 16 розд.II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5) та ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги у відносинах між підприємствами минуло не більше одного року, а п. 3.4 Порядку передбачено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Таким чином, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1 гл. 16 розд. II Порядку річний строк для підприємств, а в даному спорі 3-х річний строк для фізичної особи, для вчинення виконавчого напису пов`язується саме з виникненням у стягувача права вимоги до боржника. Отже, право вимоги у стягувача виникає з моменту неналежного виконання зобов`язання боржником у визначений договором строк. Встановивши, що терміном остаточного повернення кредиту була дострокова вимога банку шляхом звернення до суду з позовом у квітні 2014р., а з заявою про вчинення виконавчого напису до приватного нотаріуса банк звернувся 31.10.2017 року, то суд приходить до висновку про порушення при вчиненні спірного виконавчого напису положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Згідно з п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172), для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. До заяви стягувача про видачу виконавчого напису було долучено оригінал кредитного договору, водночас з додатковою угодою №1 від 01.07.2008р. про зміну (збільшення) відсоткової ставки (а.с.86), але як пояснив позивач в судовому засіданні, такої додаткової угоди на збільшення відсоткової ставки він не укладав, підпис не належить йому, що видно і візуально в порівнянні з оригіналом самого кредитного договору. Водночас, сторона позивача також звернула увагу суду на те, що після припинення строку дії кредитного договору, в т.ч. дострокове стягнення, банк не вправі нараховувати відсотки, а стягнення проводиться за ст.625 ЦК України. Такі доводи враховуючи правову позицію ВС з даних питань, є також вірними, що не враховано стягувачем. Умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису є саме безспірність наявності боргу та його розміру, про що вже є судова практика щодо цього (№ 310/9293/15ц від 23.01.2018). Виконавчий напис нотаріуса визнається таким, що не підлягає виконанню при відсутності оригіналів фінансового чеку та опису вкладення, які підтверджують направлення боржнику вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання (справа № 22-620). При визнанні виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд повинен встановити сам факт існування та розмір безспірної заборгованості, а не лише формально перевірити поданий кредитором пакет документів (ВСУ, 05.06. 2017р. № 6-887цс17). Матеріали надані нотаріусом, як і матеріали цивільної справи, не свідчать про те, що є наявним оригінал фінансового чеку та опису вкладення, які підтверджують направлення боржнику вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, а тому доводи позивача про ненаправлення йому такої вимоги є доведені перед судом та не спростовані належними доказами відповідача). Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, статтями 34, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту 22.02.2012р. №296/5, постановою КМ України від 29.06.1999р. №1172 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, і що з дня виникнення права на вимогу минуло не більше трьох років. Представник позивача звертає увагу суду , що виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність заборгованості. При цьому суд звертає увагу, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють її розмір, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Як встановлено судом, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача 1 первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, якщо такий здійснений відповідачем щодо наявного грошового зобов`язання позивача по кредиту, відсотках, пені та інфляційних втрат, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. А тому, судом встановлено допущені нотаріусом помилки у виконавчому написі щодо відсутності зазначення періоду нарахування пені у виконавчому написі. В силу вимог Закону України «Про нотаріат» є недопустимим вчинення нотаріусом порушень при оформленні документів у порядку, встановленому законом. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 284 вказаної Інструкції та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню з підстав, що між сторонами має місце спір щодо розміру заборгованості та ця заборгованість не носить безспірного характеру, чи спір про зарахування коштів сплачених по кредиту з одного договору на другий та зміну умов кредитного договору, суд повинен ці доводи позовної заяви належним чином перевірити, встановити дійсні обставин справи. Отже, суд прийшов до висновку про те, що заборгованість по кредитному договору за виконавчим написом, що оспорюється, не носить безспірність характеру, а тому ці вимоги є доведеними позивачем. За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України. На підставі Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту 22.02.2012р. №296/5, постановою КМ України від 29.06.1999р. №1172,

Outcome: approved