Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON], та після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS], який позивач оформив у нотаріуса належним чином, попередньо подавши заяву про прийняття спадщини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.04.1998 року, позивачу, [PERSON], належить 1/3 частка вказаного житлового будинку, а інші 2/3 належать братові [PERSON], та сестрі [PERSON], які є відповідачами по справі, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав. До складу спадщини входять також земельні ділянки розташовані біля спадкового житлового будинку площею 0,2500 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та земельна ділянка площею 0,3600 га для ведення особистого селянського господарства. За життя спадкодавцем [PERSON] на вказані вище земельні ділянки правовстановлюючі документи не були виготовлені. При зверненні позивача до Нехворощанської сільської ради з проханням передати йому у власність спадкові земельні ділянки, йому було відмовлено, у зв'язку з існуванням рішення від 11.05.1994 року, згідно якого вказані земельні ділянки вже передані [PERSON]. Про існування даного рішення позивачу стало відомо лише після проведення сесії Нехворощанської сільської ради 06.11.2015 року. На думку позивача за первісним позовом, вищезазначене рішення було прийняте помилково, та в порушення його законних прав, оскільки спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] прийняли всі троє дітей, тому земельні ділянки мають бути успадковані всіма спадкоємцями в рівних частках. Враховуючи вищезазначене, позивач за первісним позовом просить суд, визнати недійсним рішення Нехворощанської сільської ради від 11 травня 1994 року в частині передачі [PERSON] у безоплатну власність земельної ділянки площею 0,2500 га. з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] та в частині передачі [PERSON] у безоплатну власність земельної ділянки площею 0,3600 га з цільовим призначенням - для ведення особистого сільського господарства в [ADDRESS]; Визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO], право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку в [ADDRESS], та на земельну ділянку площею 0,3600 га з цільовим призначенням - для ведення особистого сільського господарства в [ADDRESS]. В ході розгляду цивільної справи, а саме 21.12.2016 року, позивачем за первісним позовом було подано до суду заяву про зменшення позовних вимог. Подана заява вмотивована тим, що в зв'язку з надходженням на запит суду спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] та визначенням кола спадкоємців, виникла необхідність у зменшенні позовних вимог в частині визнання права власності на спадкові земельні ділянки. Оскільки, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.04.1998 року позивачу за первісним позовом та відповідачам [PERSON] та [PERSON] належать по 1/3 частці спадкового житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], тому право власності на спадкові земельні ділянки має бути визнано за власниками житлового будинку пропорційно часткам. Враховуючи вищезазначене, позивач за первісним позовом просить суд, визнати недійсним рішення Нехворощанської сільської ради від 11 травня 1994 року в частині передачі [PERSON] у безоплатну власність земельної ділянки площею 0,2500 га. з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] та в частині передачі [PERSON] у безоплатну власність земельної ділянки площею 0,3600 га з цільовим призначенням - для ведення особистого сільського господарства в [ADDRESS]; Визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO], право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,2500 га з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку в [ADDRESS], та на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,3600 га з цільовим призначенням - для ведення особистого сільського господарства в [ADDRESS] Визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO], право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,2500 га з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку в [ADDRESS], та на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,3600 га з цільовим призначенням - для ведення особистого сільського господарства в [ADDRESS] Визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO], право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,2500 га з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку в [ADDRESS], та на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,3600 га з цільовим призначенням - для ведення особистого сільського господарства в [ADDRESS]. 07.03.2017 року від відповідача за первісним позовом, [PERSON] на адресу Андрушівського районного суду Житомирської області надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON], [PERSON], Нехворощанської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, в якій вона просить суд, визнати за нею, [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, право власності на 1/3 частину земельної ділянки з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку та на 1/3 частину земельної ділянки з цільовим призначенням - для ведення особистого сільського господарства за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона поряд з позивачем за первісним позовом також є спадкоємцем після смерті [PERSON], на її ім'я видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] тому вона має право на 1/3 частину спадкових земельних ділянок. В зв'язку з надходженням до суду зустрічної позовної заяви від [PERSON], позивачем за первісним позовом було подано заяву про залишення без розгляду його позовної вимоги в частині визнання за [PERSON] та за [PERSON] права власності на 1/3 частину за кожним на земельну ділянку з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку та на 1/3 частину земельної ділянки з цільовим призначенням - для ведення особистого сільського господарства за адресою: [ADDRESS]. Позивач за первісним позовом в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання неодноразово не з'являвся, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідач за первісним позовом, [PERSON] в судові засідання неодноразово не з'являлася, про дату час, та місце розгляду справи вважається повідомленою належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. 07.03.2017 року подала до суду зустрічну позовну заяву. Представник відповідача, Нехворощанської сільської ради, в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про смерть вбачається, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому на день смерті майно, зокрема на житловий будинок [ADDRESS], та на земельні ділянки: площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, і площею 0,3600 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] Позивач за первісним позовом та відповідачі [PERSON], [PERSON] є дітьми померлого [PERSON] та спадкоємцями першої черги за законом, що підтверджується копіями свідоцтв про народження сторін, та копією про укладення шлюбу відповідача [PERSON], згідно якого остання змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.56-58). Згідно матеріалів спадкової справи № 90 за 1998 рік заведеної Андрушівською державною нотаріальною конторою щодо майна померлого [INFO] року [PERSON] вбачається, що спадщину після його смерті у відповідності до положень ст.ст.529, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, у шестимісячний строк прийняли в рівних частках позивач за первісним позовом та відповідачі [PERSON] та [PERSON], та на їх імена завідуючою Андрушівської державної нотаріальної контори від 20.04.1998 року було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.63). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.04.2015 року, за громадянами [PERSON] та [PERSON] було зареєстроване право приватної спільної часткової власності по 1/3 частині за кожним на житловий будинок [ADDRESS] Спадкові земельні ділянки: площею 0,2500 га для обслуговування жилого будинку, і площею 0,3600 га для ведення особистого підсобного господарства, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради народних депутатів Андрушівського району, Житомирської області від 11.05.1994 року № 14 були безоплатно передані у приватну власність відповідачу по справі, [PERSON] (а.с.18). При цьому, про існування вищевказаного рішення позивачу за первісним позовом стало відомо лише після прийняття Нехворощанською сільською радою Андрушівського району Житомирської області на першій сесії рішення від 06 листопада 2015 року за № 12 про відмову в задоволенні його заяви щодо передачі у власність спадкових земельних ділянок (а.с.17). Рішенням Нехворощанської сільської ради Андрушівського району № 11 від 06.11.2015 року у с.Нехворощ, Андрушівського району, Житомирської області, вулицю «[ADDRESS]» було перейменовано на вулицю «[ADDRESS]». В ході розгляду справи судом встановлено, що в провадженні Андрушівського районного суду Житомирської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним і визнання права власності на частину будинку, за результатами розгляду якої рішенням Андрушівського районного суду від 29 березня 2004 року позов було задоволено. В подальшому відповідачем по вказаній справі [PERSON] було подано апеляційну скаргу, яку рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 18 квітня 2017 року задоволено, рішення Андрушівського районного суду від 29 березня 2004 року скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову (а.с.97-99). Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.1 зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР в редакції від 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 30 ЗК УРСР в редакції від 18.12.1990 року при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. За змістом статті 391 ЦК України та статті 155 ЗК України 2001 року власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Зі змісту рішення Конституційного Суду України 16 квітня 2009 року N 7-рп/ 2009 вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що оспорюване рішення виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради народних депутатів Андрушівського району, Житомирської області від 11.05.1994 року № 14 про передачу у приватну власність земельних ділянок є таким, що прийняте з порушенням положень законодавства. Прийняття вищевказаного рішення на користь лише одного з трьох спадкоємців за законом першої черги після смерті [PERSON] є порушенням прав та законних інтересів двох інших спадкоємців, які частково реалізували спадкові права шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/3 частині на спадковий житловий будинок, та зареєстрували на нього право власності. Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку, що обидва позови є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог.

Outcome: approved