Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач в січні 2018 року звернулась до суду з позовом до відповідача та просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем 02 грудня 1997 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Антрацитівського міськвиконкому Луганської області про що зроблено актовий запис № 382. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 02 грудня 1997 року між нею-позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Антрацитівського міськвиконкому Луганської області про що зроблено актовий запис № 382. Позивач вказує, що сімейне життя між нею та відповідачем не склалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, на даний час з червня 2016 р. вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе, та суперечитиме інтересам кожного, а тому на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судовому засідання підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] 02 грудня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Антрацитівського міськвиконкому Луганської області про що зроблено актовий запис № 382 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що зроблено актовий запис № 382. З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивача та відповідача втрачена основа сімї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сімї не можливе, сторони як вказує позивач з червня 2016 р. проживають окремо, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, спільного бюджету не мають, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved