Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення моральної шкоди , посилаючись на те що старшим слідчим СВ прокуратури Львівської області - Олініченко В.І. велося досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №42016140060000038 від 15.03.2017 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.Уже понад 1,5 роки триває повна бездіяльність у даному кримінальному провадженні слідчими СВ прокуратури Львівської області, що вже є протиправним та грубо порушуються його права як потерпілого та не проводяться усі необхідні слідчі дії. 29.06.2017 р. ст. слідчим Олініченко В.І. було винесено постанову про закриття кримінального провадження №42016140060000038 від 15.03.2017 р. за відсутністю складу кримінального правопорушення. 10.08.2017 р. слідчим суддею Галицького районного суду м.Львова у справі №461/5445/17 було відмовлено у задоволенні скарги [PERSON] на постанову ст. слідчого С В прокуратури Львівської області - Олініченко В.І. від 29.06.2017 р. про закриття кримінального провадження №42016140060000038 від 15.03.2017 р. 31.08.2017 р. апеляційним судом Львівської області у справі №461/5445/17 було винесено ухвалу про скасування Постанови ст. слідчого СВ прокуратури Львівської області - Олініченко В.І. від 29.06.2017 р. та поновлено досудове розслідування. Тому відповідно до ст.1173,1174 ЦК України просить стягнути моральну шкоду з держави Україна в розмірі 25 000 грн. Представник відповідача надав відзив на позов в якому посилається на відсутність рішення про бездіяльність , необгрунтованість розміру моральної шкоди. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 2.10.2018р. відкрито провадження та призначено розгляд за правилами спрощеного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до слідуючого. Судом встановлено , що за заявою позивача внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42016140060000038 від 15.03.2017 р. відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. Постановою від 29.06.2017р. слідчого СВ прокуратури Львівської області Олініченко В.І. було закрито кримінальне провадження №42016140060000038 від 15.03.2017 р. за відсутністю складу кримінального правопорушення. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 31.08.2017р. у справі №461/5445/17 скасовано Постанову ст. слідчого СВ прокуратури Львівської області - Олініченко В.І. від 29.06.2017 р. та поновлено досудове розслідування. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу. Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли з підстав неправомірних дій посадової особи щодо закриття кримінального провадження та відмови у визнанні позивача потерпілим. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне -за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено неправомірність дій посадової особи прокуратури Львівської області суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування заданої позивачу такими діями моральної шкоди. Доводи відповідача про відсутність будь-яких доказів протиправності діянь працівників прокуратури під час досудового розслідування у кримінальному провадженні є безпідставними. Моральна шкода, завдана органами прокуратури є підставою для покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, тому підлягають стягненню кошти на відшкодування моральної шкоди з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на підставі статей 1174, 1176 ЦК України. Відповідний правовий висновок щодо застосування статей 1166, 1167, 1176, 1173, 1174 ЦК України викладено у правовому висновку Верховного Суду України у постанові від 22 червня 2017 року у справі №6-501цс17. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Аналізуючи зібрані докази , суд визнає факт заподіяння моральної шкоди діями працівників прокуратури Львівської області, а саме винесенням незаконного рішення, тривалої бездіяльності посадових осіб пов'язаних з невиконанням своїх обов'язків, не проведенні комплексу дій передбачених КПК України, а в подальшому закриття кримінального провадження. Проте враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 25000 гривен завищеними, їх розмір не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні. Так, позивачеві були спричинені моральні страждання, що безумовно змінило його нормальний життєвий ритм, проте інших доказів на підтвердження немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, істотності змін в житті, тощо) до суду не надано, а тому

Outcome: partial