Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], уточнивши який, просить стягнути з відповідача заборгованість на утримання будинку і прибудинкової території у сумі 4828,14 грн. та 243,60 грн. судового збору. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що відповідач зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS], власником якої є [PERSON] Квартира знаходиться на обслуговуванні у ЛКП «Цитадель-Центр». Стверджує, що позивач надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території з метою забезпечення санітарно-гігієнічних вимог проживання у ньому людей та підтримання його у належному стані. Зокрема, позивачем були виконані роботи: прибирання прибудинкової території та сходової клітки у будинку [ADDRESS], відшкодування витрат на проведення дератизації будинку, нарахування оплати за електроенергію для освітлення місць загального користування, заміна електролампочок (два рази на рік), обслуговування димовентиляційних каналів, обслуговування внутрішньо-будинкових систем тепло - водопостачання та водовідведення і зливової каналізації, а також витрати на ліквідацію аварій та внутрішноквартирних мережах (від зовнішньої стіни квартири до санітарно-технічного обладнання), які надаються у нічний час, вихідні та святкові дні, відповідно до укладених договорів; вивезення твердих побутових відходів. Відповідно до тарифів на оплату та утримання житла, затверджених розпорядженням голови обласної державної адміністрації №455 від 30.05.2003 року «Про плату за користування житлом (квартирну плату)», розпорядження голови облдержадміністрації «Про внесення змін та доповнень до розпорядження №455 від 30.05.2003 року» від 10.12.2004 року №1017 та рішення виконкому Львівської міської ради «Про впорядкування тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкової території для населення» від 30.09.2005 року №1032 наймачі зобов'язані вносити плату у розмірі 71,69 грн. щомісячно. Проте, відповідач не вносить плату, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 4828,14 грн. Покликається на те, що ними вжито достатніх заходів для укладення договору з відповідачем, і неодноразово було скеровано примірник Єдиного договору про надання житлово-комунальних послуг, проте договір не укладено. Зважаючи на те, що відповідач відмовляється добровільно погасити заборгованість, просить позов задовольнити та поновити строк на звернення до суду. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, в обґрунтування позову пояснила, що дійсно зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS], яка складається з трьох житлових кімнат, кухні та комунальних вигод, загальною площею 83,50 кв.м., власником якої є [PERSON] З 2005 року по даний час комунальне підприємство не виконує свої обов'язки по утриманню даного будинку та прибудинкової території в цілому. В зв'язку з чим вона не вносить плату за послуги, які не отримує. З листопада 2005 року вона неодноразово усно та письмово зверталась до ЛКП «Каменяр-центр», а з 2013року до ЛКП «Цитадель-центр» виконувати свої зобов'язання, проте обидва підприємства обіцяли такі послуги надавати, натомість формували лише рахунки про оплату послуг і жодних послуг не надавали. Вважає, що довідка яка подана позивачем про нарахування за утримання будинку та прибудинкової території не є достатньою підставою для стягнення такої плати, оскільки вона не підтверджує факт виконання позивачем своїх обов'язків, крім того вона містить суперечливі дані, які не можуть бути доказом по даній справи. Зокрема довідка містить нарахування за послуги іншого підприємства ЛКП «Каменяр-центр» за період червень 2011 по грудень 2012 р., проте дане підприємство не є стороною по справі. Крім того довідка містить колонку «корекція», яка збільшує суму нарахування на значну суму, а саме на 3100 грн. вважає такий розрахунок незаконним та таким що не відповідає положенням постанови КМУ від 01.06.2011р. №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлового - комунальні послуги». Крім того вважає, що позивач вправі звернутися до суду із позовом лише за останні три роки, проте позивач безпідставно включив у розрахунок заборгованості за період останніх трьох років суму в розмірі 4706,78грн. яка виникла згідно його даних раніше з червня 2011р., оскільки строк позовної давності сплинув та позивач не вправі звертатися до суду. Крім того пояснила, що всі її оплати по комунальних послугах за спірний період стосуються послуг, які їй надаються, зокрема це оплата за холодну воду , що підтверджується відповідними квитанціями. Додатково пояснила, що в період з червня 2011р. по даний час між нею та позивачем не було укладено договору про надання житлово - комунальних послуг виключно з вини ЛКП «Цитадель-центр». Зі скаргами на незадовільне утримання будинку та прибудинкової території вона неодноразово зверталася до позивача, проте відповідного реагування з його боку не було. Будинок знаходиться у занедбаному стані та з року в рік руйнується ззовні так і в середині. Сказане підтверджується актами, які складені жильцями даного будинку за період з червня 2011року по даний час. В свою чергу безпідставна відмова позивача виконувати свої зобов'язання, передбаченні чинним законодавством України, змушують її витрачати вільний від інших обов'язків час на складання претензій та скарг на звернення за захистом своїх прав до органів влади, переживати у зв'язку із безвихідністю становища, пов'язаного неможливістю з вини відповідача оперативно вирішити життєво важливі питання забезпечення свого побуту якісними житлового-комунальними послугами. Зазначене призвело до погіршення її стану здоров'я у зв'язку з чим переживає душевні страждання, які зазнавала та зазнає у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї зі сторони відповідача, а тому просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. та просить у задоволенні первісного позову відмовити за безпідставністю вимог, зустрічний позов просить задовольнити. В судовому засіданні представник позивача ЛКП «Цитадель-центр» позов та уточнення до нього підтримав, давши пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові, просить позов задовольнити. Зустрічний позов заперечив та просить у його задоволенні відмовити за безпідставністю вимог. В судовому засіданні відповідач [PERSON] первісний позов заперечила, зустрічний підтримала, давши аналогічні у зустрічному позові пояснення, просить його задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що первісний позов належить задовольнити частково, а в зустрічному слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає у трьохкімнатній квартирі [ADDRESS], загальною площею 83,50 кв.м., власником якої вона є ( а.с.3). [PERSON] є споживачем комунальних послуг, які надає ЛКП «Цитадель-Центр». Для здійснення оплати за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території для населення у м.Львові мешканцям відкрито особовий рахунок, на який зобов'язані сплачувати 71,69 грн., щомісячно. Відповідно до нарахування плати за надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території на [ADDRESS] складеного ЛКП «Цитадель-Центр», за період з липня 2010 року по вересень 2014 року у мешканки квартири [ADDRESS] виникла заборгованість у розмірі 4828,14 грн. ( а.с. 36-37). Встановлено, що тарифи на утримання будинку і прибудинкової території для населення у м.Львові встановлені індивідуально по кожному будинку за результатами по будинкових громадських слухань по ЛКП Галицькому районі. Також до даних послуг додається ще дві послуги, тариф на які є змінним і міняється кожного місяця, це освітлення (електрика) місць загального користування (нараховується оплата згідно показника загально будинкового лічильника) та вивезення твердих та побутових відходів ( тариф надає фірма підрядчик згідно виконаної роботи) ( а.с.35). В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично склались відносини з надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Однак відповідач у спірний період не здійснила жодного платежу покликаючись на відсутність послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Статтею 162 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Наймачі зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. До житлово-комунальних послуг, згідно п.2 ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», належать також послуги з утримання будинків і споруд, та прибудинкових територій. В судовому засіданні представник позивача ствердила, що у спірний період Львівське комунальне підприємство «Цитадель - центр» якісно надавало послуги з утримання будинку та прибудинкової території Однак такі доводи представника позивача не підтверджуються долученими до матеріалів справи належними доказами. Судом встановлено, що позивачем дійсно надавались послуги тільки з вивезення твердих та побутових відходів, обслуговування внутрішньо-будинкових систем тепло - водопостачання та водовідведення і зливової каналізації, що підтверджується договорами №6/1/2010-ТВП та №6/2013- ЛКП, укладеними 01.08.2010 року та 01.09.2013 року з ТОВ «АВЕ Львів» про надання послуг з вивезення твердих та великогабаритних побутових відходів (крім токсичних та особливо небезпечних) на період з 01.08.2010 року по 01.08.2013 року (а.с. 38-39); з 01.09.2013року по 30.08.2016року (а.с. 40-41), копіями актів виконаних робіт про надання послуг з вивозу твердих побутових відходів за період з січня 2013 року по листопад 2014 року та з січня 2014року по серпень 2014 року, актами ТОВ «АВЕ Львів» здачі-прийняття робіт (надання послуг) (а.с.43-47). В судовому засіданні відповідач [PERSON] ствердила суду, що не здійснювала оплату комунальних послуг. Дані обставини справи стверджуються довідкою ПАТ «Державний ощадний банк України» від 18.02.2015 року. З огляду на це суд відхиляє посилання представника позивача на часткову оплату послуг, дані про це у нарахуванні плати за надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території, та квитанції про оплату ( а.с.52-57), враховуючи також те, що нарахування плати за надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території та квитанції про оплату не містять даних про сплату послуг саме відповідачкою. Ст. 257 ЦК України імперативно встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до вимог ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач, маючи достовірні відомості про наявність заборгованості у [PERSON] по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території за період з липня 2010року по липень 2014року, в цей період до суду із відповідним позовом не звертався та не надав суду жодного доказу, який би свідчив про обставини, які цьому перешкоджали. З огляду на те, що загальний строк позовної давності сплив у липні 2011року, а підстави для його поновлення відсутні, суд вважає підставним стягнути з відповідача плату за реально наданні послуги, в межах позовної давності, з вивезення твердих та побутових відходів, обслуговування внутрішньо-будинкових систем тепло - водопостачання та водовідведення і зливової каналізації, в сумі відповідно- 7,77 грн. та 4,26 грн., всього 12,03 грн., в решті позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Крім того, за правилами статті 88 ЦПК України, з [PERSON] належить присудити в користь Львівського комунального підприємства «Цитадель-центр» судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 0,97 грн. Надання інших послуг носило епізодичний, неякісний, неповний характер, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи, відтак не може вважатись належним наданням послуг. Доказів, які б свідчили про належне надання таких послуг відповідного характеру, суду не представлено. Не підлягає задоволенню зустрічний позов відповідача [PERSON] про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди, стягнення судових витрат оскільки статтею 3 ЦПК України імперативно встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом саме своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Також суд виходить з того, що зобов'язання укладення договору в примусовому порядку суперечить засадам вільного волевиявлення громадян на визначення договірних відносин, встановлення суттєвих умов таких взаємовідносин, передбачення відповідальності за невиконання таких. Щодо позовної вимоги відповідача про стягнення на її користь з ЛКП «Цитадель-центр» моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн., то суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги слід відмовити. Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України полягає у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною першою ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.3 ст.23ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Частиною четвертою цієї ж статті моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що позивач за зустрічним позовом є споживачем послуг відповідно до закону про захист прав споживача, суд приходить до переконання, що позовна вимога позивача за зустрічним позовом щодо відшкодування моральної шкоди є необґрунтованою, а тому не підлягає до задоволення оскільки позивачем не надано жодних переконливих доказів на підтвердження нанесеної відповідачем за зустрічним позовом, неналежним наданням послуг шкоди його життю чи здоров'ю.

Outcome: partial