Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 23 142,19 грн. за кредитним договором №б/н від 30.07.2007 року, стягнення судових витрат в розмірі 243,60 грн., посилаючись на те, що відповідач отримав в позивача кредит в розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та зобовязався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів за відповідачем наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями, яку банк просить суд стягнути з останнього. 25.09.2017 року представник позивача [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк надіслала до суду уточнену позовну заяву, відповідно до якої просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість по відсотках за кредитним договором №б/н від 30.07.2007 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 18.05.2011 року по 18.05.2014 року у розмірі 9 210,42 грн. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, просив задоволити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні 05.04.2017 року заявив клопотання про закриття провадження по справі. В судовому засіданні 14.11.2017 року представник відповідача просив вказане клопотання не брати до уваги, в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі із застосуванням строку позовної давності, посилаючись на правову позицію ВСУ, викладену в Постанові Судової палати у цивільних справах ВСУ від 30.09.2015 року по справі №6-154цс15. Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 30.07.2007 року між ЗАТ КБ ПриватБанк, назву якого змінено на ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Умовами кредитного договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 7-13). Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач [PERSON] систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.07.2007 року (а.с. 5, 6, 151). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. За змістом п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязаний погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.5.10. Правил користування платіжною карткою при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Позивачем проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 30.07.2007 року за період з 18.05.2011 року по 18.05.2014 року, відповідно до якого заборгованість відповідача [PERSON] по відсотках, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 18.05.2011 року по 18.05.2014 року становить 9 210,42 грн. (151). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. Що стосується клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності, то суд виходить з наступного. Згідно п.5.12 Правил користування платіжною карткою строки позовної давності щодо вимог про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за вказаним договором встановлені сторонами тривалість 5 (пять) років (а.с. 12-13). Посилання представника відповідача на правову позицію ВСУ, викладену в Постанові Судової палати у цивільних справах ВСУ від 30.09.2015 року по справі №6-154цс15 та застосування позовної давності судом до уваги не беруться, оскільки, позивач в уточнених позовних вимогах просить про стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за кредитним договором № б/н від 30.07.2007 року нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту лише за три роки починаючи з 18.05.2011 року, в той час, як позовна заява подана до суду 20.05.2014 року, тобто в межах строків позовної давності визначеної п.5.12 Правил користування платіжною карткою. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527, 612, 1054, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved