Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом. Заявлений позов обґрунтовував тим, що його баба [PERSON] була власником будинковолодіння № 9 по вул. Шевченка в с. Милування Тисменицького району Івано-Франківської області. Право власності на вказане будинковолодіння не було зареєстровано, належний правовстановлюючий документ відсутній. Вартість будинковолодіння на даний час складає 211562 грн. Після смерті баби 04.10.2000 р. спадщину прийняв батько позивача [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР 1963 р. шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Однак, батько не оформив своїх спадкових прав. Після смерті 17.09.2015 р. батька [PERSON] позивач як єдиний спадкоємець за законом першої черги прийняв спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців немає. У звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове будинковолодіння нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Просив визнати за ним право власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом після померлого батька. Позивач та його представник у підготовче засідання не зявилися, у поданій суду заяві представник позивача просив справу розглянути у його відсутності та відсутності позивача, позов підтримав і просив його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві відповідач позов визнав, щодо його задоволення не заперечував, просив справу розглянути у відсутності свого представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Встановлено, що баба позивача [PERSON] була власником будинковолодіння № 9 по вул. Шевченка в с. Милування Тисменицького району Івано-Франківської області, 1968 року побудови, інвентаризаційна вартість якого на даний час складає 211562 грн. Право власності на вказане будинковолодіння підтверджується відповідним записом у погосподарській книзі Милуванської сільської ради, який визнавався в\~якості акту\~органу влади\~(публічного\~акту),\~що підтверджує\~право приватної\~власності.Однак, належний правовстановлюючий документ відсутній, реєстрація права власності не проводилась. Після смерті 04.10.2000 р. [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй будинковолодіння, яку прийняв її син [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.). Після смерті 17.09.2015 р. батька [PERSON] позивач як єдиний спадкоємець за законом першої черги прийняв спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців немає. Вказані обставини, які відповідачем не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. З огляду на те, що відсутність правоустановлюючого документу на спадкове будинковолодіння позбавляє позивача можливості оформити свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку, за ним слід визнати право власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом після померлого батька. На підставі наведеного, відповідно до ст. 529, 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), ст. 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved