Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.03.2014 року, посилаючись на те, що відповідач отримав в позивача кредит в розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач ухиляється від виконання зобов`язання за кредитним договором. У зв`язку із цим у останнього утворилася заборгованість в розмірі 14 124 грн. 57 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві клопотав про розгляд справи за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але всі конверти повертаються із відміткою «за закінченням терміну зберігання», причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 18 березня 2014 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем укладено кредитний договір, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а також зобов`язався виконати кредитні зобов`язання відповідно до умов кредитного договору. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, відповідач систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.03.2014 року. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 25 квітня 2019 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача за кредитними зобов`язаннями, що становить 14 124 грн. 57 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту 5301 грн. 50 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 2706 грн. 92 коп., заборгованість за нарахованими відсотками 0 грн., пеня за прострочене зобов`язання в розмірі 4117 грн. 36 коп., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 850 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 648 грн. 79 коп. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно роз`яснень викладених в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). З проведеного позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач погашав кредит та відсотки, заборгованість за тілом кредиту складає 5301 грн. 50 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту складає 2706 грн. 92 коп., заборгованість по сплаті відсотків взагалі відсутня, тобто Банк отримав дохід у зв`язку з видачею кредиту, суд вважає таку обставину істотною. Також позивачем не зазначено підстав із яких можливо зробити висновок про настання негативних наслідків для банку через прострочення виконання відповідачем кредитних зобов`язань. З урахуванням ступеню виконання зобов`язання боржником, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пені) до 2000 грн. Що стосується вимоги позивача про стягнення штрафів, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення штрафів: 500 грн. (фіксована частина) та 648 грн. 79 коп. (процентна складова), оскільки за змістом кредитного договору неустойка у вигляді штрафів і пені, що нараховані в один і той же період, є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування, у зв`язку з чим не підлягає стягненню штраф, оскільки за цей же період суд вважає необхідним і обґрунтованим стягнути пеню у визначеному розмірі, нарахування якої розпочинається раніше. Враховуючи вищенаведене позов слід задовольнити частково та стягнути із [PERSON] в користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» 10 008 грн. 42 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 18.03.2014 року, з яких: 5301 гривень 50 копійки заборгованість за тілом кредиту, 2706 грн. 92 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2000 грн. пеня. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 1 921 гривні судового збору на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 527 ч.1, 530, 551, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України,

Outcome: partial