Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за фактично надані послуги по утриманню та обслуговуванню житлового будинку [ADDRESS] та при будинкової території за період з 01.07.2011р. по 30.06.2014р. в розмірі 1231,49 грн., та про стягнення заборгованості за надані послуги по гарячому водопостачанню і теплопостачанню за період з 01.07.2011 року по 30.06.2014 року в розмірі 2189,17 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] є власником та разом з іншими співвідповідачами проживає у квартирі [ADDRESS], який перебуває на балансі та утриманні ЛКП «Дім». Відповідачі користуються послугами позивача по утриманню та обслуговуванню будинку та прибудинкової території, в якому вони проживають, однак належним чином плати за вказані послуги не вносили, внаслідок чого за період з 01.07.2011р. по 30.06.2014р. утворилась заборгованість в розмірі 1231,49 грн. Крім цього, позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачам послуги з постачання теплової енергії. Відповідачі користуються послугами по гарячому водопостачанні і теплопостачанню, однак належним чином не сплачують кошти за фактично надані позивачем послуги, внаслідок чого за період з 01.07.2011 по 30.06.2014 року утворилась заборгованість у розмірі - 2189,17 грн. А тому просить позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідачі у судове засідання не з'явилися повторно, про слухання справи повідомлені належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності та у відповідності до ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення, проти чого представник позивача не заперечив. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України та п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», Постанови КМУ від 21 липня 2005 р. N 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS]. належить відповідачу [PERSON] на праві власності і в такій зареєстровані відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], а будинок за вказаною адресою перебуває на балансі ЛКП «ДІМ» та ним обслуговується. Згідно з п.п.1, 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг відносяться комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Пунктом першим частини першої статті 20 вказаного Закону передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Судом встановлено, що міська рада є власником будинку [ADDRESS], а відповідач власником приватизованої квартири [ADDRESS] у вищевказаному будинку. Оскільки балансоутримувачем даного будинку і виконавцем послуг є ЛКП «Дім», яке несе витрати з утримання будинку і прибудинкової території, надає послуги його мешканцям (у тому числі і відповідачам), то останні повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Відповідно до ст.13 Закону України «Про теплопостачання» до основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належить, зокрема, встановлення для відповідної територіальної громади в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на теплову енергію, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності, крім тарифів на теплову енергію, що виробляється на установках комбінованого виробництва теплової і електричної енергії. Згідно з положеннями ст.20 Закону України «Про теплопостачання», тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 930 від 02.09.2008р. «Про затвердження тарифів на теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання, враховуючи економічно обґрунтовані витрати на їх виробництво, транспортування та постачання» (з наступними змінами та доповненнями згідно рішень від 14.11.2008р. №1255; від 29.12.2008р. №1433; від 29.12.2010 р. №1823; від 28.12.2011 р. №1083) встановлено тарифи на теплову енергію для централізованого опалення та гарячого водопостачання. Як вбачається із відомості про нарахування та оплату за послуги по центральному опаленню за адресою: [ADDRESS] (а.с.6), заборгованість по оплаті за вказані послуги за період з 01.07.2011 року по 30.06.2014 року становить 2189,17 грн. Крім цього, за період з 01.07.2011р. по 30.06.2014р. утворилась заборгованість за фактично надані послуги з утримання та обслуговування житлового будинку [ADDRESS] та при будинкової території в розмірі 1231,49 грн. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню. При цьому, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі у розмірі 81,20 грн. з кожного.

Outcome: approved