Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 12 квітня 2015 року померла [PERSON], яка проживала у [INFO]. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу. На день її смерті залишилось спадкове майно: -житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: село Феневичі, вулиця Петровського, 17, Іванківського району Київської області; -земельна ділянка площею 0,2500 га для обслуговування та будівництва житлового будинку. Позивач спадщину після смерті [PERSON] прийняв, подавши заяву до Іванківської районної державної нотаріальної контори. 18 листопада 2015 року позивач звернувся до Іванківської районної державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказане майно. У видачі свідоцтва на спадщину на житловий будинок йому було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нього. Позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно. У судове засідання сторони не зявилися. Позивач подав до суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглядати справу без його участі. Відповідач направив до суду із лист про те, що позов визнає та просить розглядати справу без участі представника відповідача. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, якщо відповідач визнає позов і є підстави для його задоволення, суд задовольняє позов. Відповідач позов визнав. Позивач надав суду належні докази: копію свідоцтва про смерть [PERSON], копію заповіту від 26.11.1984 року. Згідно з довідкою Феневицької сільської ради Іванківського району Київської області № 953 від 01.10.2015, будинок за адресою: Київська область, Іванківський район, с. Феневичі, вул. Петровського, 17 по погосподарській книзі № 8, номер обєкта погосподарського обліку 0696-1, рахується за [PERSON]. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.11.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний будинок. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України рішення суду, що набрали законної сили, є обовязковими і підлягають виконанню на всій території України. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадщину мають особи, визначені у заповіті. Отже, маються підстави для задоволення позову. Судовий збір, сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду, не підлягає стягненню з відповідача, оскільки позивач судові витрати згоден нести сам. На підставі наведеного,

Outcome: approved