Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до [PERSON] з позовною заявою, у якій просить суд стягнути на її користь суму боргу у розмірі 16240 гривень та судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19 березня 2013 року відповідач отримав від позивача грошові кошти у борг в сумі 16240 гривень, про що була складена відповідна розписка, згідно якої [PERSON] зобов'язалась повернути зазначену суму в строк до 30 червня 2013 року. На всі звернення позивача щодо повернення коштів відповідач не відповідає, ніяких дій, спрямованих на повернення боргу не вживав. До теперішнього часу сума боргу не повернута. Позивач у судове засідання не з'явився. Про місце, день та час розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. Надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про місце, день та час розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. Надав суду заяву з проханням розгляднути спарву у його відсутність, позовні вимоги не визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передні йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 19 березня 2013 року відповідач [PERSON] взяла в борг у позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 16240 гривень, та зобов'язався повернути зазначену суму в строк до 30 червня 2013 року, що підтверджується відповідною розпискою (а.с.18-19). Зазначена розписка є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у сумі 16 240 гривень. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати по справі у виді судового збору у сумі 229,40 гривень, відповідно до вимог статті 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved