Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовом в якому просить: стягнути з відповідача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість у розмірі 82950,06 грн. за кредитним договором № 6-К/08 від 30.01.2008 та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.01.2008 року між АБ «АвтоЗаЗбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 6-К/08, за яким останній отримав кредит у сумі 50000грн. строком 30 січня 2008року по 26 січня 2018року. Відповідно до умов Кредитного договору, відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором - Графіком платежів. 21 липня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «НЕОС БАНК» (виступає правонаступником ПАТ «Банк Кіпру») та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «НЕОС БАНК» відступає ТОВ «Кредитні ініціативи» свої прав вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими йому. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі повязанні з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів. Отже, внаслідок укладення вказаного договору відбулася зміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором №6-К/08 від 30.01.2008 позичальником згідно якого є [PERSON] Позивач вказує, що у порушення умов Кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 11.01.2016 має прострочену заборгованість за кредитом - 36656,00 грн., по відсотках 32483,56 грн., пені - 18376,82 грн. Позивач наполягає на виникненні у нього права вимагати від [PERSON] повернення всієї суми, просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість в сумі 82 950 грн. 62 коп., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп. 09.02.2016 відповідач за первісним позовом подав до суду зустрічну позовну заяву до ТОВ «Кредитні ініціативи» в якій просить розірвати кредитний договір №6-К/08 від 30.01.2008 між [PERSON] та АБ «АвтоЗаЗбанк», правонаступником якого є ПАТ «Банк Кіпру», право вимоги за яким відступлено за договором факторингу від 21.07.2014, укладеним між ПАТ «НЕОС БАНК» та ТОВ «Кредитні ініціативи», судові витрати покласти на відповідача. Зустрічний позов мотивовано тим, що 21.07.2014 між ПАТ «НЕОС БАНК» який нібито є правонаступником ПАТ «Банк Кіпру» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу та Договір про передачу прав за іпотечними договорами, за якими нібито відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором відповідно, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». Вимоги щодо розірвання кредитного договору нібито новий кредитор не ставить. Ухвалення рішення про повернення лише однієї сторони в договорі в первісний стан шляхом дострокового стягнення кредитних коштів має дискримінаційний, стосовно позичальника характер, є несправедливим вирішенням договірних відносин, всупереч принципу справедливості має наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позичальнику. Крім цього, необхідність розірвання кредитного договору повязує зі зміною економічних умов у країні, що в свою чергу призвело до зниження його доходів, погіршення матеріального становища. За ухвалою суду від 15.02.17 обидва позови було обєднано в одне провадження. В судове засідання позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» не зявився, від його представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечує. Крім цього 23.06.2017 від представника позивача за первісним позовом надійшло клопотання про поновлення строку позовної давності ТОВ «Кредитні ініціативи» з посиланням на те, що Право вимоги за Кредитним договором та забезпечувальними договорами до нього боржника [PERSON] [PERSON] «Кредитні ініціативи» набуло 21.07.2014 року, тому саме з цієї дати повинен відліковуватись початок перебігу 3-річного строку позовної давності. 14.02.2017 до суду від [PERSON] надійшли письмові заперечення на первісний позов та заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності. У судовому засіданні відповідача за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечував, на задоволенні зустрічного позову наполягав. Пояснив, що ТОВ «Кредитні ініціативи» є неналежним кредитором, так як в нього існують сумніви щодо дійсного переходу права вимоги до позивача за зазначеним кредитним договором. Окрім того, зазначив, що стягувач пропустив строк позовної давності для звернення з позовом, так як Стягувач направив Позичальнику вимогу про дострокове погашення заборгованості ще 16.06.2011 з наданням 30-денного строку на погашення заборгованості, а отже, перебіг строку позовної давності почався 16.07.2011, а закінчився 16.07.2014, позивач же звернувся з позовом лише 02.02.2016. Що стосується зустрічного позову, підтримав його з підстав, зазначених в позові, за питанням суду, уточнив, що моментом, з якого необхідно розірвати договір є день укладення договору та просив суд застосувати реституцію. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників, суд приходить до наступних висновків. 21.07.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «НЕОС БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обов'язків Публічного акціонерного товарситва «БАНК КІПРУ», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.п.2.1, 2.2. Договору Клієнт ПАТ «НЕОС БАНК» відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої Права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору Прав Вимоги Заборгованості від Боржників, всі гарантії, надані Боржниками щодо заборгованостей стають дійсними для Фактора та вважаються наданими йому. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі повязані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Отже, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувана за договором № 6-К/08 від 30.01.2008 р. позичальником згідно якого є [PERSON]. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 30.01.2008 року АБ «АвтоЗАЗбанк» (правонаступник - ПАТ «НЕОС БАНК») (надалі за текстом - Банк), та [PERSON] (надалі за текстом Відповідач), уклали Кредитний договір № 6-К/08, з подальшим внесення змін та доповнень, (надалі за текстом - Кредитний договір. Відповідно до умов вищевказаного Договору, Позивач (за Договором - Кредитор) зобов'язується відкрити Відповідачеві (за Договором - Позичальникові) кредитну лінію на поточні потреби у сумі 50 000,00 гривень строком 30 січня 2008 року по 26 січня 2018 року зі сплатою 19% річних з погашенням згідно графіка. Пізніше, 26.01.2009 року, між сторонами було укладено додаткову угоду №1. Процентна ставка з 26.01.2009 року становить 21%. Відповідно до умов Договору, Відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Графіком погашення кредиту. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, відкривши Відповідачеві кредитну лінію у сумі 50 000,00 гривень. Використання кредитної лінії підтверджується виписками по рахунках. У порушення умов Договору Відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 11.01.2016 року має прострочену заборгованість, а саме: за кредитом - 36 656,00 грн., за відсотками - 32 483,56 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Відповідач 1 зобов'язаний сплатити Позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Таким чином, розмір неустойки становить: пеня за останні 12 місяців 13 810,50 гривень. Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання Божником будь-яких обов'язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, Позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення Кредиту за Договором. На виконання умов Договору Відповідач була направлена Вимога про досудове врегулювання спору, але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду і такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пеня, штраф). За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги первісного позову обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки дані правовідносини, які склалися між сторонами по даній справі витікають з договірних відносин, які є обов'язковими для виконання сторонами. Суд не приймає посилання [PERSON] на пропуск строку позовної давності, так як згідно наявних в матеріалах справи (т.1 стр 115-117) мається розрахунок за нарахованими процентами за період з 30.01.2008 по 18.07.2014, згідно якого останній платіж був зроблений [PERSON] 20.04.2013. Таким чином, звернувшись до суду 02.02.2016, ТОВ «Кредитні ініціативи» не пропущений трирічний строк позовної давності. Саме через це не підлягають задоволенню й клопотання позивача про поновлення строку. Що стосується зустрічних позовних вимог, слід зазначити, що згідно положень\~статті 598 ЦК України\~зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до\~ст. 599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. \~\~Відповідно до ч. 2ст. 651 ЦК України\~у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Пункти 15,16 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» вказують на те, що при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини суд має враховувати положення частини другої\~статті 652 ЦК\~і виходити з того, що закон повязує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин. Саме по собі наявність фінансової кризи не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі\~статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору. Розірвання (зміна) договору у звязку з істотними змінами обставин є самостійним випадком припинення (зміни) договірних зобовязань, метою якого є необхідність відновлення балансу інтересів сторін договору, істотно порушеного внаслідок непередбачуваної зміни зовнішніх обставин, що не залежать від волі сторін. До того ж, вимагаючи розірвання договору на підставі\~статті 652 ЦК України на позивача покладається, у відповідності до\~статті 60 ЦПК України, обовязок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Кредитний договір позивач підписував за власною волею, без жодних зауважень та застережень. Банк свої зобов'язання по договору виконав належним чином та у повному обсязі - надав кредитні кошти, а позичальник отримав те, на що розраховував - кошти. Крім того, уточнення [PERSON], що договір повинен бути розірваний з моменту укладення та судом повинна бути застосована реституція взагалі нівелюють суть такої стадії договірних відносин, як розірвання. Встановивши, що позивачем не доведено наявності одночасно всіх чотирьох умов, необхідних для розірвання кредитного договору у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволенн позовних вимог [PERSON] Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved