Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 76/05/14 - Nm від 26.10.2005 року, мотивуючи тим, що 26.10.2005 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] укладено кредитний договір, на виконання умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 25 000 доларів США для придбання нерухомості, з кінцевим терміном повернення 20 жовтня 2020 року. Банк повністю виконав свої зобов`язання, які передбачені договором, однак [PERSON] кредитні кошти не повертає у звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 8 784 доларів США 82 центи та 3 611 грн. 14 коп. пеня. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується його підписом на повідомленні про розгляд справи, причину неявки суд не повідомив. Третя особа в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується її підписом на повідомленні про розгляд справи, причину неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права банку на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за цим договором з боржника. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 26 жовтня 2005 року між публічним акціонерним товариством «Банк Форум» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 76/05/14 - Nm (а.с.8-10), за яким банк надав, а позичальник отримав кредит в розмірі 25 000 доларів США з терміном погашення до 20 жовтня 2020 року. Умовами п. 1.3. договору передбачено обов'язок позичальника сплатити 15% на рік за користування кредитом. Відповідно до п.2.3 договору позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно згідно з графіком. Додатковим договором № 1 про внесення змін до кредитного договору № 76/05/14 - Nm від 26.10.2005 року сторони домовились внести зміни до п. 1.1 виклавши його в наступній редакції банк надає позичальнику кредитні кошти у сумі 25 000 доларів США, що на дату заключення кредитного договору еквівалентно сумі 126 250,00 грн. 00 коп. для придбання квартири, згідно договору купівлі-продажу квартири Д-642 від 26.10.2005 року укладеного з [PERSON], що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, [PERSON] належно їх не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 76/05/14 - Nm від 26.10.2005 року (а.с.3-7). 02 квітня 2015 року на адресу позичальника, було направлено вимогу про дострокове виконання зобовязань (вих. №4935/1.2 від 02.04.2015 р.) (а.с.12). Зазначена вимога була отримана відповідачем 11.04.2015 року, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. За змістом ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно п. 3.2.2 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів. Позивачем станом на 10.04.2015 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором № 76/05/14 - Nm від 26.10.2005 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості позичальника за договором в сумі 209 486,64 гривень, в тому числі 7 950,04 доларів США поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів, 702,27 доларів США прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 132,51 доларів США поточна сума заборгованості за нарахованими процентами, загальна сума заборгованості без штрафних санкцій 8 784,82 долара США, сума пені з розрахунку 0,2 % в день за простроченим кредитом та процентами 3 611,14 гривень. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. Відповідач з представником та третя особа брали участь в судовому засіданні, клопотали суд про відкладення судових засідань, суд надавав можливість відповідачу подати свої заперечення, докази на спростування розміру заборгованості, однак відповідач жодних доказів суду не надав, клопотань про застосування строку позовної давності, зменшення розміру пені, не завяляв. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.06.2014 року прийнято рішення №49 про початок ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК ФОРУМ» з 16 червня 2014 року. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.05.2015 року прийнято рішення №106 про продовження процедури ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК ФОРУМ» з 16 червня 2014 року . З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача також слід стягнути на користь держави судовий збір. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527, 548, 554, 611, 612, 1050 ч. 2, 1054 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved