Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова за позовом до Товариства з додатковою відповідальністю « СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО ДОМІНАНТА» в особі Харківської обласної дирекції, [PERSON] про стягнення шкоди завданої в результаті ДТП, яка мала місце 30.06.2015. У подальшому позивач змінив позовні вимоги та звернувся до [PERSON] стягнення шкоди завданої в результаті ДТП, яка мала місце 30.06.2015. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 30 червня 2015 року близько 17 години 40 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем « Рено» державний номер [NUMBER], по вул. Клочківській в м. Харкові біля будинку № 101 порушив вимоги п. 10.9 ПДР України, а саме керуючи заднім ходом не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем « Мазда» державний номер [NUMBER], яким керував позивач. Як зазначає позивач в результаті вказаної ДТП його автомобілю завдано ушкодження, які відповідно до проведеного дослідження складають 6730 гривен 85 копійок, а також зазначив, що за послуги адвоката, проведення дослідження, виготовлення запитів, інші судові витрати він витратив суму коштів, які просив стягнути з відповідача, крім того просив стягнути з відповідача суму 50000 гривен - як компенсацію моральної шкоди. В судове засідання представник позивача з'явилася, просила задовольнити вказані вимоги. Зазначила, що матеріальні вимоги позивач складають 22827,65 гривен та моральні вимоги 50000 гривен, які просила стягнути з відповідача [PERSON] Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник відповідача надав до суду заперечення та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначив, що звіт про оцінку пошкоджень був виготовлений через півтора року після того, як сталося ДТП, а за цей час з автомобілем могла статися ще одна ДТП, чи інші ушкодження, відповідач не був присутній при оцінці вказаних пошкоджень, а також вважав безпідставною суму моральної шкоди. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Судом встановлено, що 30 червня 2015 року близько 17 години 40 хвилин біля будинку № 110 по вул. Клочківській в м. Харкові сталася ДТП, учасниками, якої став [PERSON], який керував автомобілем « Мазда» державний номер [NUMBER]. та [PERSON], який керував автомобілем « Рено» державний номер [NUMBER]. Цивільна правова відповідальність [PERSON] була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільної - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів СК « ДОМІНАНТА». Пунктом 3 частини 1 статті 28 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що: «Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого». Суд не спростовує встановлення винуватості [PERSON] у вказаній ДТП, так, як на підставі постанови від 05 серпня 2015 року Орджонікідзевського районного суду м. Харкова він визнаний винним у вказаній ДТП, постанова набрала чинності та не була оскаржена. Проте суд зазначає, що на підставі наданих суду стороною позивача доказів, суд позбавлений можливості дійти висновку про дійсну шкоду, завдану автомобілю « Мазда» та розмір витрат на її відновлення, які зазнав позивач. При цьому суд виходить з того, що в розрахунку позовних вимог позивач виходив з висновку звіту № 508\\2016 від 08 грудня 2016 року. В указаному звіті не зазначено після настання якої саме ДТП проводиться калькуляція витрат на відновлення вказаного автомобілю. Суд особливо звертає увагу на той факт, що після події ДТП пройшло півтора роки. В судовому засіданні суд також був позбавлений можливості дійти до істини, так як представник позивача зазначила, що станом на час розгляду справи, машина відновлена в повному обсязі. Між, винуватцем ДТП - [PERSON] та Позивачем правовідносини виникли на підставі норм ЦК України та спеціального закону, що регулює правовідносини даного роду, а саме - ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Частиною 1 статті 9 ЗУ «Про страхування» встановлено, що: «Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку». Разом з тим, частиною 9.2 статті 9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що : «Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.». Частиною 2 статті 34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що: «протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.». Частиною 35.1 статті 35 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що: «Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування». Суд зазначає, що потерпілий від ДТП має право стягнути шкоду безпосередньо з особи, яка її завдала, навіть якщо цивільна - правова відповідальність цієї особи застрахована ( ВСУ від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16) Проте суду не надані докази того, чи звертався позивач до страхової компанії « ДОМІНАНТА», можливо виплата вказаної суми вже відбулися, можливо саме цим і викликане уточнення позовних вимог станом на 30 червня 2017 року, тобто через чотири місяці після того, як позивач звернувся з позовом до суду як до [PERSON] так і до СК « ДОМІНАНТА», а потім виключивши з числа відповідачів СК « ДОМІНАНТА». Представник СК « ДОМІНАНТА» на судові засідання, які були призначені, ще за участю СК « ДОМІНАНТА» жодного разу не з'явився, хоча судові повістки направлялися як судом так і представником відповідача ( а.с. 50). Тобто з'ясувати обставини виплат суду не вдалося. Дослідивши та порівнявши довідку про механічні пошкодження автомобілю « Мазда» державний номер [NUMBER] від 30 червня 2015 року та звіт № 508\\2016 від 08 грудня 2016 року суд не може дійти впевненого висновку, що проводилися дослідження саме по тим пошкодженням, які вказані у довідці. Також не ідентичні пошкодження, які вказані у вказаній довідці від 30 червня 2015 року та протоколі огляду транспортного засобу від 05 грудня 2016 року, складеним оцінювачем [PERSON], на підставі, якого проведено звіт від 08 грудня 2016 року. ( а.с. 12 зворотна сторона). При таких обставинах суд, вважає позовні вимоги матеріального характеру, а саме 6730,85 гривен, такими, що не підлягають задоволенню. Також не підлягають задоволенню і позовні вимого щодо стягненню суми моральної шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, передбачені нормами статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина 1 статті 23 Цивільного кодексу України). У відповідності із частиною 2 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Сторона позивача не змогла довести настання для позивача обставин,які б свідчили про його моральні страждання. Ні сам позивач ні його представник не надали доказів того, що позивач морально страждав, посилання ж представника позивача на те, що позивач є інвалідом другої групи, судом приймаються до уваги, проте відповідно до посвідчення інваліда серія Є № 120737, інвалідність встановлена ще в 2012 році, та суду не надано доказів того, що обставини саме ДТП 30 червня 2015 року вплинули на погіршення стану здоров'я позивача, жодних медичних документів суду з цього приводу не надано. Посилання на відсутність можливості користування автомобілем позивачем, самим же ним, у судовому засіданні і спростовані, так як він повідомив, що після ДТП він користувався автомобілем, а у подальшому автомобіль було відремонтовано. Щодо планів на відпочинок суду не надано докази, що під час відпочинку як влітку так і взимку позивач повинен був користатися автомобілем, тобто крім слів жодних доказів суду не надано, ті ж аргументи суд наводить і у посиланнях позивача на зіпсовані весняно польові роботи на дачі. Сам позивач в своїх поясненнях пише про те, що для відшкодування моральної шкоди необхідно встановлення наявності шкоди, протиправності діяння їх заподіювача, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього і її заподіянні. В конкретному випадку відсутні складові підстав для стягнення моральної шкоди, з причин зазначених вище. Також не підлягаю задоволенню і позовні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу та судові витрати.

Outcome: dismissed