Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивував тим, що після смерті дружини позивача -[PERSON], яка померла [INFO], 1/4 частина квартири [ADDRESS] в порядку спадкування перейшла до сина позивача - [PERSON], який за життя не зареєстрував належне йому нерухоме майно відповідно до норм діючого законодавства. [INFO] помер [PERSON], після смерті якого позивач отримав право власності в порядку спадкування на 1/4 частину спірної квартири. 07 квітня 2017 рішенням Дніпровського районного суду м. Києва за відповідачем визнано право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO], на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Вважає, що він є єдиним спадкоємцем 1/4 частини спірної квартири після смерті дружини та сина. У зв'язку з чим просить визнати [PERSON] спадкоємцем за законом з отримання права особистої приватної власності на 50/100 частини квартири [ADDRESS]. Позивач подав заяву про уточнення позовних вимог та остаточно просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 50/100 частини квартири [ADDRESS]. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 липня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 12 листопада 2018 року ухвалою суду витребувано у Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори належним чином завірені матеріали спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON], який помер [INFO]. 22 січня 2019 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 04 лютого 2019 року ухвалою суду витребувано у Дванадцятої державної нотаріальної контори належним чином завірені матеріали спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON], який помер [INFO]. 02 квітня 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю. Дав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представництво інтересів здійснювала [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю. Дав пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач позовні вимоги не визнала повністю, оскільки 26 жовтня 2010 року державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Трапєзніковою З.О. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а тому спірне майно на даний час належить на праві власності [PERSON]. Крім того, позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю. Повністю підтримав пояснення відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. З 28 грудня 1990 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 102, том 1). Від шлюбу мали неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 115, том 1). Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації житла Дніпровської районною у м. Києві державної адміністрації від 21 травня 2008 року, та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» квартира [ADDRESS] належала на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях по 1/2 частині кожному (а.с. 130-131, 132, том 1). Згідно довідки Житлово-експлуатаційної дільниці № 418 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.112, 113, том 1). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 111, том 1). 26 жовтня 2010 року державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Трапєзніковою З.О. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], реєстраційний № 1-1506 (а.с. 134, том 1). Крім того, 26 жовтня 2010 року державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Трапєзніковою З.О., видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], реєстраційний № 1-1508 (а.с. 135, том 1). Згідно заповіту, посвідченого 09 березня 2011 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Берестовою І.О., [PERSON], [INFO], уродженець с. Жуківці Кагарлицького району Київської області, ідентифікаційний номер [NUMBER], заповів все своє майно [PERSON] (а.с. 5, том 2). [INFO] помер [PERSON] (а.с. 4, том 2). [INFO] помер [PERSON] (а.с. 148, том 1). 14 липня 2015 року державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Черноморченко О.В. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], реєстраційний № 3-569 (а.с. 192, том 1). Позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 50/100 частини квартири [ADDRESS]. Підставами для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що він є єдиним спадкоємцем 1/4 частини спірної квартири після смерті дружини, її батька та сина. Крім того, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно задоволено частково: визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно - на Ѕ частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], в решті вимог відмовлено. На підтвердження позовних вимог позивачем надано заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Трапєзніковою З.О. 05 грудня 2009 року заповіт, за яким [PERSON], [INFO], уродженець с. Жуківці Кагарлицького району Київської області, ідентифікаційний номер [NUMBER], заповів все своє майно [PERSON] (а.с.103, том 1), рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно задоволено частково: визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно - на Ѕ частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON]. В решті вимог відмовлено (а.с.53, том 1), ухвалу Апеляційного суду міста Києві від 13 червня 2017 року, якою рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року залишено без змін (а.с. 41-43, том 1), ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2018 року про відмову у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Берестова Ірина Олександрівна про визнання заповіту недійсним та визнання спадкоємцем за законом на квартиру (а.с.4951, том 1), ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2018 року про відмову у задоволенні заяви [PERSON] про роз'яснення рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 квітня 2017 року у цивільній справі № 755/12950/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Київського міського нормального округу Берестова Ірина Олександрівна про визнання заповіту недійсним та визнання спадкоємцем за законом на квартиру (а.с. 21-22, том 1). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] скористався своїм правом подачі відзиву до позову, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки 26 жовтня 2010 року державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Трапєзніковою З.О. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а тому спірне майно на даний час належить на праві власності [PERSON]. Крім того, позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності (а.с. 105, 210-211, том 1). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця. За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1273 ЦК України). Під час розгляду справи судом оглянуто належним чином завірені матеріали спадкової справи № 594, відкритої після смерті [PERSON], яка померла [INFO], які містять зокрема, заяву позивача [PERSON], [PERSON], який діє за згодою батька - позивача по справі, від 27 липня 2010 року про прийняття спадщини після смерті доньки та матері - [PERSON], яка померла [INFO] (а.с. 108, том 1), заяву позивача від 27 липня 2010 року, відповідно до якої [PERSON] не претендує на спадкове майно та не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] та [PERSON] (а.с. 110, том 1), свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], реєстраційний № 1-1506, видане [PERSON] (а.с. 134, том 1), свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], реєстраційний № 1-1508, видане [PERSON] (а.с. 135, том 1);належним чином завірені матеріали спадкової справи № 744/14, відкритої після смерті [PERSON], який помер [INFO], які містять зокрема, заяву відповідача [PERSON] про прийняття спадщина за заповітом, після смерті [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 3, том 2), заяву [PERSON] про прийняття спадщина за заповітом, після смерті [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 16, том 2), постанову державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербини Я.О. від 13 березня 2015 року про відмову [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.24, том 1), та належним чином завірені матеріали спадкової справи № 1336/14, відкритої після смерті [PERSON], який помер [INFO], які містять зокрема, заяву позивача [PERSON] від 21 листопада 2014 року про прийняття спадщини після смерті сина - [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 147, том 1), заяву позивача [PERSON] від 14 липня 2015 року про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 161, том 1), свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], реєстраційний № 3-569 (а.с. 192, том 1). Отже, судом встановлено, після смерті сина позивача [PERSON], який помер [INFO], позивач отримав право власності в порядку спадкування на 1/4 частину спірної квартири. Після смерті дружини [PERSON], яка померла [INFO],та після смерті батька дружини [PERSON], який помер [INFO], позивач спадщину не прийняв . Більш того, 26 жовтня 2010 року державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Трапєзніковою З.О. видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті доньки [PERSON], яка померла [INFO], на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], реєстраційний № 1-1506 на ім'я батька [PERSON]. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності. Як роз'яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків,коли позов не доведено,що є самостійною підставою для нього. Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості позову. У разі якщо вимоги позову є необґрунтованими, то суд має відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. За встановлених обставин позивачем не доведено правових підстав для визнання права власності в порядку спадкування за законом. Тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed