Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу. Мотивував свої вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у місті Києві, шлюб між сторонами був зареєстрований 13 серпня 2011 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у місті Києві, про що 13 числа серпня місяця 2011 року складено відповідний актовий запис № 2117. Сімейні стосунки у шлюбі не склались. Починаючи з початку 2013 року не ведеться спільне господарство, мають окремий бюджет, шлюб носить формальний характер, спільних дітей не має. Просить суд ухвалити рішення, яким шлюб укладений між ними розірвати, оскільки вважає, що збереження такого не можливе та суперечить їх інтересам. Позивач надіслав до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягала та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення судової повістки за адресою останнього відомого місця проживання відповідача. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Про причину неявки суд не повідомив. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13 серпня 2011 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у місті Києві, про що 13 числа серпня місяця 2011 року складено відповідний актовий запис № 2117. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Сторони не підтримують шлюбних стосунків з січня 2013 року, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, шлюб носить формальний характер, спільних дітей не має. Позивач наполягає на розірванні шлюбу посилаючись на неможливість збереження сім'ї. Витрати по отриманню свідоцтва про розірвання шлюбу позивач просить покласти на відповідача. Спору між сторонами з приводу поділу майна не має. За таких обставин, відповідно до ст. 111-112 СК України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, вважає за доцільне не надавати сторонам строк для примирення і на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Також, на підставі ст.ст. 84, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved