Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить зняти арешт та заборону на відчуження автомобіля марки SKODA Superb Classic, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], шасі [NUMBER], що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 04.07.2007 року Житомирським ОРЕВ УДАІ УМВС України в Житомирській області, накладеного Богунським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції згідно постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження: АА 562463 від 27.03.2009 року; 562687 від 19.06.2009 року; 574031 від 23.09.2009 року; 574075 від 13.10.2009 року; 30980764 від 31.01.2012 року. При цьому посилається на те, що між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір та договір застави на вищезазначене майно в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. Державними виконавцями було накладено арешт на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження. Разом з тим позивач має пріоритет на майно, що перебуває в заставі банку. В судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримав, відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що 02.07.2007р. між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/4708/73/112831. В забезпечення виконання вказаного договору між зазначеними вище особами 04.07.2007р. було укладено договір застави, предметом якого є автомобіль марки SKODA Superb Classic, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], шасі [NUMBER], що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 04.07.2007 року Житомирським ОРЕВ УДАІ УМВС України в Житомирській області. На вказане майно 05.09.2010 року були внесені відомості про забезпечувальне обтяження до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», банк має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно із ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Судом встановлено, що Богунським ВДВС Житомирського МУЮ винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження: АА 562463 від 27.03.2009 року; 562687 від 19.06.2009 року; 574031 від 23.09.2009 року; 574075 від 13.10.2009 року; 30980764 від 31.01.2012 року. Відповідно ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Згідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Таким чином, оскільки позивач має пріоритетне право на звернення стягнення на майно, що перебуває під заставою, арешт та заборона на відчуження такого майна є неправомірними та такими, що порушують права позивача як заставодержателя, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved