Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 31 жовтня 2012 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №1002-0171002/ФКВ, відповідно до якого останній отримав на умовах поворотності та платності грошові кошти в розмірі 351 454,46 грн., зі сплатою 12,50 % річних, строком до 26.06.2028 року на споживчі потреби. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 1002-0171002/Zфпор від 31.10.2012 року, згідно якого відповідач [PERSON], як поручитель зобовязується нести солідарну відповідальність перед позивачем у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником кредитних зобовязань. Оскільки, позичальник [PERSON] свої зобовязання по договору не виконав, станом на 07.08.2015 року у нього утворилась заборгованість перед банком, яка в загальній сумі з відсотками становить 428 103,55 грн. А тому просив, стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 16 листопада 2015 року було закрито провадження у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором в частині вимог до [PERSON], у звязку із його смертю. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 31 жовтня 2012 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №1002-0171002/ФКВ, відповідно до якого останній отримав на умовах поворотності та платності грошові кошти в розмірі 351 454,46 грн., зі сплатою 12,50 % річних, строком до 26.06.2028 року на споживчі потреби (а.с. 3). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], порушуючи умови кредитного договору, свої зобовязання належним чином не виконав. Так, з розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 10,11) вбачається, що станом на 07.08.2015 року у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 428 103,55 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 331 190,71 грн., заборгованості за відсотками 73 273,17 грн., пені 22\~118,71 грн, суми за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу кредиту 874,37 грн., суми за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу кредиту 646,59 грн. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми позики, є право позикодавця вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів належних йому. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача [PERSON] в користь позивача кредитну заборгованість. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачами понесених ним судових витрат.

Outcome: approved