Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. Свій позов мотивує тим, що 01.02.2014 року він позичив [PERSON] кошти в розмірі 10000,00 грн. з умовою повернення до 04.02.2014 року, про що останній написав відповідну розписку і зобов'язався повернути борг відповідно до умов договору. Вказує, що на даний час борг не повернутий. На неодноразові звернення з приводу повернення суми боргу відповідач не реагує. А тому, просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 10000,00 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 3 ст. 76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. А тому суд зі згоди позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 01.02.2014 року [PERSON] отримав у борг у [PERSON] 10000,00 грн., які зобов'язався повернути до 04.02.2014 року. Даний факт підтверджується відповідною письмовою розпискою ( а.с. 5). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, як встановлено в судовому засіданні, що до дня звернення позивача в суд, відповідач не повернув позивачу борг, чим порушив вимоги ст. 1049 Цивільного кодексу України та зобов'язання по вищевказаному договору. Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення та з відповідача слід стягнути на користь позивача встановлену в судовому засіданні суму заборгованості в розмірі 10000,00 грн. Крім цього, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved