Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до відповідачів із позовною заявою, в якій просив визнати їх такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В обгрунтування позову зазначив, що Південним машинобудівельним заводом йому була надана вищевказана квартира на склад сім`ї із трьох осіб позивач, його дружина [PERSON] та їх неповнолітня на той час донька відповідач [PERSON] На теперішній час квартира є неприватизована і знаходиться на балансі ОСББ «Каверіна 1». Дружина позивача померла, а відповідачі [PERSON] та її донька [PERSON] з 2011 року за власним бажанням залишили своє місце проживання за вказаною адресою, переїхали проживати в орендовану квартиру та по теперішній час не проживають у спірній квартирі. Як зазначає позивач, відповідачі не цікавляться квартирою та її утриманням, участі в оплаті комунальних послуг не приймають, а позивач є пенсіонером та не може отримувати субсидію, оскільки відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2019 року відкрито провадження у справі за даною позовною заявою за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпро ради, а також зобов`язано Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради надати копії належним чином посвідчених правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS] . 01 квітня 2019 року до суду від представника відповідача [PERSON] . надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого в задоволенні позову просив відмовити. Зазначив, що реєстрація неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , була вчинена за згодою всіх членів сім`ї та позивача, що надає можливість батькам неповнолітньої дитини реалізовувати права на виховання, навчання та лікування дитини за місцем реєстрації. Крім того вказав, що відповідачі мають особисті речі у спірній квартирі та спальне місце. У зв`язку із тим, що позивач на протязі 2018 року не допускав та чинив перешкоди відповідачам у доступі до місця мешкання, вони не мали змоги фактично проживати за вказаною адресою. Відповідач [PERSON] знаходиться у Швеції на підставі трудового договору, а неповнолітня [PERSON] мешкає разом із матір`ю та навчається там у гімназії до червня 2019 року. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Позивач додатково вказав, що у 2010 році відповідач [PERSON] виїхала разом зі своєю сім`єю із квартири до іншого місця проживання, останній раз була там приблизно у 2015 році. Повідомив суду, що у квартирі є особисті речі відповідачів, зокрема, підручники неповнолітньої [PERSON] \~ \~ \~ \~ Представник відповідача [PERSON] . заперечував проти викладених у позовній заяві обставин та просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що в квартирі є речі відповідачів та після закінчення навчання дитини та трудового договору її матері відповідачі мають на меті повернутися проживати у м. Дніпро до позивача, оскільки іншого житла в них не має. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у Дніпро ради Медведєва В.О. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви, оскільки задоволення позовних вимог позбавить дитину права на приватизацію житла, а також неповнолітня дитина [PERSON] не зможе проживати за місцем своєї реєстрації. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна 1», повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши позивача, представника позивача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради, Медведєву В.О., свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Позивачу, сім`я якого складалася із дружини [PERSON] та доньки - відповідача [PERSON] , яка після укладення шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] », на підставі рішення керівництва Південного машинобудівельного заводу від 27 грудня 1977 року, була видана квартира [ADDRESS] (а.с.12-13,15). Рішенням Дніпропетровської міської ради від 19 жовтня 2011 року будинок [ADDRESS] знятий з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств багатоквартирних житлових комплексів, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська та передано будинок [ADDRESS] на баланс ОСББ «Каверіна 1» (а.с.18-26). Станом на 31 грудня 2012 року технічна інвентаризація та реєстрація права власності квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , як окремого об`єкту нерухомого майна не проводилась (а.с.93). [PERSON] померла [INFO] року (а.с.16). Відповідачі [PERSON] , а також її неповнолітня донька [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.14-15,40,67,71-72). В акті від 06 лютого 2019 року вказано, що [PERSON] та її донька [PERSON] , [INFO] народження, за адресою [ADDRESS] з 2011 року по теперішній час не проживають (а.с.17). Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Пленумом Верховного Суду України, у абз. 1 п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine», заява № 30856/03) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідачів понад встановлені статтею 71 ЖК УРСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Отже, сторона, яка посилається на певні обставини на обґрунтування своїх вимог, зобов`язана навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності таких обставин, суд ухвалює рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що 25 травня 2018 року між Клубом фігурного катання Валлентуна у м. Валлентуна та відповідачем [PERSON] укладено трудовий договір на період з 13 серпня 2018 року до 31 серпня 2020 року, відповідно до умов якого остання працює тренером з тимчасовою формою зайнятості (а.с.62-63). Неповнолітня [PERSON] зарахована в якості студентки до гімназії Валлентуни і завершує навчання в червні 2019 року (а.с.64-65). Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він є чоловіком відповідача [PERSON] та батьком неповнолітньої [PERSON] Вказав, що в спірній квартирі він був приблизно два тижні тому, хотів покласти теплі речі та взяти літній одяг, який там зберігається, а відповідач [PERSON] була там у серпні 2018 року, забирала речі та документи звідти. Зазначив, що йому здійснюють перешкоди у доступі до квартири, позивач змінює замки та не відчиняє двері. Вказав, що раніше у 2013-2014 роках відповідачі проживали у спірному житловому приміщенні та їх речі залишаються там до теперішнього часу, адже їх немає де зберігати, іншого житла в них не має. Позивач казав йому, що вони заважають йому жити, вчиняв постійні сварки, тому, до моменту, коли дружина свідка поїхала із дитиною за кордон, вони вимушено переїхали до орендованої квартири. Свідок [PERSON] пояснив, що є другом відповідача [PERSON] та її чоловіка [PERSON] Зазначив, що він разом із [PERSON] приїжджав у липні 2018 року до місця проживання [PERSON] , а саме до спірної квартири, щоб забрати речі відповідачів, але позивач не впустив їх до квартири. Знає, що відповідачі проживають окремо та орендують квартиру, проте їх речі, в тому числі й одяг дитини [PERSON] , знаходяться у квартирі позивача. Свідок [PERSON] вказала суду, що сторони є її сусідами з 30 грудня 1977 року. Повідомила, що позивач жив у квартирі з дружиною [PERSON] . Вони разом працювали, однак ні про що окрім роботи не спілкувалися, в квартирі позивача свідок ніколи не була, з ким він проживає та чи є в нього діти їй нічого не відомо, а тому повідомити більше нічого не може. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач є його дядьком, а відповідач [PERSON] двоюрідною сестрою. Знає, що [PERSON] не проживає у спірній квартирі через несумісність характерів з позивачем, різні погляди на життя. Зі слів позивача йому відомо, що відповідачі самостійно виселилися з квартири. Також вказав суду, що у квартирі є окрема кімната і там, мабуть, є речі відповідачів. Крім того, знає, що у відповідачів є свої ключі від квартири і вони нею користуються. Отже судом встановлено, що відповідачі в квартирі не мешкають більше шести місяців, однак дослідженими в судовому засіданні доказами встановлені поважні причини відсутності відповідачів за місцем реєстрації. З огляду на викладене, враховуючи поважність причин відсутності відповідачів за місцем реєстрації, вимушеного залишення відповідачами місця реєстрації, закінчення дитиною навчання в червні 2019 року, тимчасової зайнятості відповідача [PERSON] в м. Валлентуна, відсутності доказів наявності у відповідачів іншого житла, продовження користування відповідачами спірною квартирою, про що свідчать показання свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , знаходження в квартирі одягу та особистих речей відповідачів, в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed