Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до відповідачів з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 02.12.2015 року, приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Дуднік І.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1440, щодо звернення стягнення боргу по іпотечному валютному кредиту на суму 915794,36 грн. на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON], таким, що не підлягає виконанню з моменту його вчинення. В якості обґрунтування позову зазначено, що 28.04.2015 року рішенням апеляційного суду Кіровоградської області встановлено безспірну суму боргу [PERSON] за кредитним договором в розмірі 198893,35 грн. На виконання вказаного рішення Кіровоградським районним судом Кіровоградської області видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Кіровоградського районного управління юстиції. Виконавчий напис нотаріуса відноситься до позасудових заходів захисту порушеного права, і не може вчинятись на рішенні суду, а тому він не підлягає виконанню. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позов заперечила та пояснила, що на час вчинення виконавчого напису нотаріусом у суді спору між сторонами щодо розміру заборгованості за кредитним договором не було, а визнання [PERSON] в суді заборгованості у розмірі 42762 доларів США спростовують його доводи про неможливість стягнення предмету іпотеки після стягнення судом суми заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом було дотримано вимоги діючого законодавства щодо перевірки безспірності заборгованості, яка встановлюється переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Після надання нотаріусу ряду документів, передбачених п.1-1 Постановою №1172, стягувачем [PERSON] та перевірки їх нотаріусом, було вчинено виконавчий напис на стягнення заборгованості за договором іпотеки. Вважає, що виконавчий напис вчинений нотаріусом відповідно до вимог діючого законодавства, а тому просила в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, виконавчі провадження, вислухавши пояснення позивача та представника відповідачів, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 03.04.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладений кредитний договір на суму 40000 доларів США, а також договір іпотеки для забезпечення виконання зобов'язань по даному кредитному договору. В іпотеку банку [PERSON] надав житловий будинок, що за адресою [ADDRESS]. В зв'язку з порушенням [PERSON] кредитних зобов'язань станом на 10.09.2013 року у нього виникла заборгованість перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на суму 42762 доларів США. 10.09.2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги (цесії), згідно якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відступив право вимоги за кредитним та забезпечувальним договорами, про що [PERSON] також повідомлено. У 2014 році [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та третіх осіб: ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості. Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11.12.2014 року позовні вимоги задоволені в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором у сумі 483215 грн. шляхом переходу права власності на спірне майно до [PERSON], стягнуто заборгованість за основним зобов'язанням в сумі 186865,54 грн. для погашення непокритої іпотекою частини заборгованості, виселено [PERSON], дію іпотечного договору припинено, а в задоволенні частини вимог про стягнення заборгованості по відсоткам і пені - відмовлено. 28.04.2015 року колегією суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11.12.2014 року в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 186865,54 грн., звернення стягнення на предмет іпотки шляхом переходу права власності до [PERSON] у рахунок заборгованості за кредитним договором у сумі 483215грн., припинення дії іпотечного договору, виселення [PERSON] скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення дії іпотечного договору та виселення [PERSON] - відмовлено. Ухвалено стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 03.04.2007 року у сумі 198893,35 грн. Зазначене судове рішення набрало законної сили 28.04.2015 року. З матеріалів виконавчих проваджень, внесених до ЄДРВП за №№ 47859702, 49646409, витребуваних та досліджених судом, вбачається, що 08.06.2015 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області на виконання рішення апеляційного суду Кіровоградської області видано виконавчий лист № 390/2079/14-ц щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 03.04.2007 року у сумі 198893,35 грн. для пред'явлення до примусового виконання. 22.06.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кіровоградського районного управління юстиції [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №390/2079/14-ц від 08.06.2015 року, і на даний час вживаються заходи, спрямовані на забезпечення його виконання, а саме 13.08.2015 року державним виконавцем Коваленко О.В. накладено арешт на майно боржника - [PERSON], за адресою: [ADDRESS] та оголошено заборону на його відчуження. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень зазначене обтяження внесено до реєстру. Станом на 02.12.2015 року кошти за вказаним виконавчим документом не стягнуто, доказів про сплату суми боргу боржником - [PERSON] державному виконавцю не надано. Матеріали виконавчого провадження № 49646409 свідчать, що 02.12.2015 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Дуднік І.М. вчинено виконавчий напис, яким пропонується звернути стягнення на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 15000,00 кв. м., призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, належний [PERSON], [INFO], і який на підставі договору іпотеки від 03.04.2007 року було передано в іпотеку ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», який відступив право вимоги (цесії) за договором від 10.09.2013 року [PERSON] і останній зайняв місце первісного іпотекодержателя в зобов'язаннях і правах, що виникли за зазначеними вище договорами в повному обсязі, в тому числі щодо права вимоги від [PERSON] грошових коштів в сумі 42762,00 доларів США. За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного нерухомого майна пропонується задовольнити вимоги по заборгованості [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 198893,35 грн, що є еквівалентом 12692,62 долара США станом на 02.12.2015 року, а також 716901,01 грн., що є еквівалентом 30069,38 доларів США на момент вчинення виконавчого напису. Зазначений виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 1440 та набрав чинності з 02.12.2015 року. 16.12.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кіровоградського районного управління юстиції Стрельник О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого напису №1440 від 02.12.2015 року. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, у цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються наступні документи: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов'язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Аналогічні приписи містить п. 3.1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5. Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Відповідно до ст.46 «Про нотаріат» нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Представником відповідачів [PERSON] в письмовому запереченні проти позову зазначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом дотримано вимоги під час його вчинення, проте матеріали справи не містить доказів витребування нотаріусом, перед вчиненням нотаріальної дії, довідки фінансової установи про ненадходження платежу, як того вимагає п. ґ) Переліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1172, що свідчить про неповне з'ясування обставин перед вчиненням нотаріальної дії. Крім того, відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження це завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів. Крім того, згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду, завершальною стадією судового провадження, про що неодноразово наголошувалось Європейським судом з прав людини, зокрема у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року у п.40 зазначено, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Наявність судового рішення, в якому хоча і встановлено розмір заборгованості, проте не свідчить про безспірність заборгованості в розумінні Переліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1172, крім того, зазначений перелік не містить зазначення, щодо судових рішень на підтвердження безспірності боргу і навпаки наявність судового рішення про стягнення заборгованості в поєднанні з розпочатою процедурою його виконання, як складової частини судового провадження, свідчить про наявність спору між сторонами. Постановою Верховного Суду України від 11.03.2015 року, прийнятою за результатами розгляду цивільної справи № 6-141цс14 з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України надано правову позицію, згідно якої, та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Суд, з урахуванням вимог ст.360-7 ЦПК України, зазначений правовий висновок бере до уваги та вважає обов'язковим його застосування під час розгляду даної цивільної справи, оскільки в даному випадкузастосовано аналогічні нормативно-правові акти. Таким чином, на підставі встановлених доказами обставин щодо недотримання вимог нормативно-правових документів під час вчинення виконавчого напису, а також наявність спору між сторонами, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі ст.ст. 46, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 33,35 Закону України «Про іпотеку»,п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172, зі змніами,

Outcome: approved