Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач до суду з вимогою стягнути з відповідача суму заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 19.04.2017 року [PERSON] отримав від [PERSON] в позику суму коштів у розмірі 8 400,00грн. (вісім тисяч чотириста) грн. Зазначену суму, відповідач зобов'язався повернути позивачу до 21.04.2017 року. Вищезазначене підтверджується відповідною розпискою, написаною відповідачем власноручно. На даний час, відповідач позичених коштів не повернув ні повністю, ні частково. Таким чином, відповідач, маючи прострочене зобов'язання по поверненню позивачу коштів, не виконує його. Тому позивач просила стягнути зі [PERSON] суму в розмірі 2 580 342, 40 гривень В судове засідання позивач не з'явилась. Направила до суду письмову заяву згідно якої просила розгляд справи провести у її відсутності, вимоги позову просила задовольнити. Відповідач в призначене судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Причини неявки суду невідомі. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України визначає що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, 19.04.2017 року [PERSON] отримав у борг від [PERSON] суму в розмірі 8 400,00грн., та зобов'язувався їх повернути до 21.04.2017 року, що підтверджується відповідною письмовою розпискою /а.с. 15/. У визначений договором строк повернення коштів, відповідач свої зобов'язання не виконав, чим порушив права позивача, які підлягають захисту в судовому порядку, шляхом стягнення суми боргу в розмірі 8 400,00 грн. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Стаття 81 ЦП України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦК України судові витрати суд покладає на відповідача. Відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 625, 1046 ЦК України, та

Outcome: approved