Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про визнання за ним права власності, як за спадкоємцем за законом, на 2/3 частини домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] , яке належало його покійній матері [PERSON] , померлій [INFO] , яка, у свою чергу, прийняла спадщину в розмірі 1/3 частини спірного домоволодіння після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] , але не оформивши спадкові права померла. Посилається на те, що при зверненні в нотаріальну контору з метою оформлення спадщини на вказане майно йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння, виданих на ім`я спадкодавця. Вказав, що спірне домоволодіння станом на 15 квітня 1991 року відносилося до суспільної групи двір колгоспника. В ньому проживали він та його батьки [PERSON] - голова двору та [PERSON] і являлися власниками цього домоволодіння по 1/3 частині, однак не оформили правовстановлюючі документи на майно. Позивач у підготовче засідання не з`явився. Від представника позивача-адвоката Чир Н.І. поступила письмова заява, в якій просить справу слухати у її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник Борщівської міської ради в підготовче засідання не з`явився, в поданій суду письмовій заяві позов визнав повністю та просить розглянути справу в його відсутності. Треті особи в судове засідання не з`явились, подавши письмові заяви, в яких не заперечують проти задоволення позову та просять слухати справу в їхній відсутності. З огляду на наведене суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Державний нотаріус Борщівської державної нотаріальної контори Дідик І.О. 19 березня 2021 року листом №172/02-14 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке складається з 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , що належало спадкодавцеві особисто, та 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що належала померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого за законом була його дружина, [PERSON] , яка прийняла спадщину у встановлений законом строк, але не оформила свої спадкових прав, померла. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до рішення Вовковецької сільської ради від 25 жовтня 1993 року №24 [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,25 га - для обслуговування житлового будинку, яка згідно довідки Вовковецької сільської ради від 02 листопада 2020 року №786 розташована в [ADDRESS] . Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, виготовленої техніком з інвентаризації нерухомого майна СПД ФОП [PERSON] 11 грудня 2018 року, інвентаризаційна вартість домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , становить 545958,00 грн, житловий будинок та веранду побудовано в 1973 році, господарські будівлі та споруди - 1973-1990. До складу домоволодіння входить: житловий будинок «А», загальною площею 77,9 кв.м,; веранда «а»; літня кухня «Б»; підвал «пд»; вхід у підвал «вх»; тамбур «б»; погріб «пд»; вхід у погріб «вх»; літня кухня «В»; тамбур «в»; господарська будівля «Г»; гараж «Г 1»; ворота «1»; огорожа «2»; криниця 23»; відмостка «4»; замощення «5». Згідно довідки Вовковецької сільської ради від 02 листопада 2020 року №787 та доданих до матеріалів справи копій погосподарських книг с.Вовківці Борщівського району Тернопільської області за 1986-1990 р.р., 1991-1995 р.р. двір, що знаходиться в [ADDRESS] , і в якому станом на 15 квітня 1991 року проживали та були зареєстровані: спадкодавець [PERSON] , її чоловік [PERSON] - голова двору, та син - [PERSON] ,позивач у справі, відносився до суспільної групи двір колгоспника. Станом на 15 квітня 1991 року ці ж члени колгоспного двору є такими, що не втратили права на частку в колгоспному дворі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.95 № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, членам колгоспного двору, в тому числі спадкодавцю, належало право власності на спірне домоволодіння по 1/3 частині кожному. Спадкодавець [PERSON] та [PERSON] були подружжям з 11 лютого 1976 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №18 ( свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] ). [PERSON] помер [INFO] в селі Вовківці (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане Вовковецькою сільською радою 22 червня 1999 року). За даними Борщівської державної нотаріальної контори до майна померлого [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу за № 763/2000 на підставі заяви позивачки про прийняття спадщини від 06 вересня 2000 року від імені [PERSON] 06 вересня 2000 року Борщівською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну ділянку площею 1,81 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в с.Вовківці Борщівського району Тернопільської області. Таким чином після смерті [PERSON] його дружина, спадкодавець у справі, [PERSON] є такою, що прийняла спадщину, як спадкоємець за законом першої черги спадкування, в тому числі, належну йому 1/3 частину спірного домоволодіння. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] в с.Вовківці Борщівського району Тернопільської області (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] ). Згідно довідки Вовковецької сільської ради від 02 листопада 2020 року №337/02-12 на день смерті [INFO] [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , невісткою та внуками. За даними Борщівської державної нотаріальної контори та копій документів долучених до позовної заяви, встановлено, що до майна померлої [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу за № 162/2018 на підставі заяви позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 19 березня 2019 року Борщівською державною нотаріальною конторою на ім`я позивача були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, що знаходиться на території Вовковецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області за Р №№197, 198. Родинні відносини позивача зі спадкодавцем [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження позивача серія [NUMBER] , згідно якого [PERSON] є сином [PERSON] . З огляду на наведене таким, що прийняв спадщину як спадкоємець за законом першої черги спадкування після смерті матері [PERSON] , в тому числі, належні їй 2/3 частини спірного домоволодіння, є позивач [PERSON] . Інших спадкоємців, які б заявили свої права на спадкове майно померлих немає. Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, позов ним визнано, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 392, 1216, 1223, 1218, 1223,1261 ЦК України,

Outcome: approved