Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до відповідачів з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення. Позов обгрунтовував тим, що рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.02.2013 р. за ним визнано право власності на ј частину квартири [ADDRESS] , іншими співвласниками даної квартири є відповідачі по справі. Відповідачі з 2013 року по теперішній час перешкоджають йому володіти та користуватись своєю часткою спірної квартири. Бажаючи знайти найбільш оптимальний та взаємовигідний варіант вирішення даної проблеми, позивач звертався до суду із позовною заявою про стягнення грошової компенсації його частки у спільній частковій власності, але рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.12.2017 року, у задоволенні позовних вимог було відмовлено. Тобто незважаючи на намагання реалізації усіх можливих способів вирішення спору, в тому числі в судовому порядку шляхом примусового стягнення компенсації вартості його частки, дійти згоди щодо подальшого користування його часткою квартири так і не вдалось. При цьому доступ до самої квартири йому обмежується зі сторони відповідачів. Просив суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення. В судовому засіданні позивач та представник позивача - адвокат Санін А.О. позовні вимоги підтримали та пояснили, що підставою для звернення позивача з вимогою про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення є перешкоди зі сторони відповідачів у користуванні ним його частиною спірної квартири, протягом тривалого часу. У позивача не має доступу до квартири, двері йому ніхто не відчиняє, ключів від квартири у нього не має, не відчиняють двері навіть державній виконавчій службі. Позивачем були використані всі можливі заходи врегулювання спірного питання користування квартирою, але в добровільному порядку домовитись вирішити це питання неможливо, а на його звернення, рішенням суду було відмовлено у стягненні матеріальної компенсації вартості його частки квартири, а виділити в натурі його частку в спірній квартирі неможливо. Просили позов задовольнити, усунути перешкоди у користуванні власністю та вселити до спірної квартири. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , в судове засідання не з`явились, подали відзив на позов, згідно якого зазначили, що позовні вимоги не визнають, з наступних підстав. Позивачу у спірній квартирі належить ј частина квартири, а відповідачам належить ѕ частини квартири, квартира є двокімнатною розміром 16,7 кв.м. та 11,5 кв.м., відповідно. Позивач в спірній квартирі не зареєстрований, мешкає за іншою адресою. Виділити його частку в натурі неможливо. Позивачу ніхто не перешкоджає користуватись належною йому часткою в спірній квартирі, проте виділити йому окрему кімнату не мають можливості, так як в одній кімнаті мешкає [PERSON] , а в другій її син [PERSON] із дружиною та донькою. [PERSON] зазначила, що не відмовляється сплатити позивачу матеріальну компенсацію, але рівень отримуваних нею доходів унеможливлює сплату позивачу грошової компенсації. Вселення позивача до спірної квартири погіршить умови проживання малолітньої дитини її сина. За таких обставин суд вважає можливим проведення судового розгляду справи у відсутність відповідачів [PERSON] , [PERSON] , які неодноразово сповіщались про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили та подали відзив на позов. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/4 частини квартири [ADDRESS] (а.с.7), відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками ѕ частин спірної квартири, що сторонами не оспорюється, проте доказів належності відповідачам цих частин суду не надано. Згідно даних техпаспорту, спірна квартира складається з двох кімнат житловою площею 16,7 кв.м. та 11,5 кв.м.. Згідно довідки із місця мешкання в квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] , [PERSON] ..Також в спірній квартирі зареєстрована малолітня дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.10) Згідно копії акту державного виконавця від 12.09.2017 року, при виході державного виконавця за адресою спірної квартири, двері квартири ніхто не відчинив (а.с.11) Згідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.12.2017 року за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення грошової компенсації, у задоволенні позову було відмовлено. Згідно даного рішення вбачається, що в судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснила суду, що вони з сином не заперечують проти проживання позивача в одній з кімнат у спірній квартирі. Хоча вже у відзиві на позов по даній справі зазначає, що вже заперечує, що підтверджує, на погляд суду, наявність тривалого спору між сторонами щодо користування квартирою та перешкоди позивачу у здійсненні його права щодо вільного користування його власністю. Згідно постанови Апеляційного суду Харківської області від 27.04.2018 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.12.2017 року залишено без змін. В судовому засіданні, за клопотанням позивача та його представника, була оглянута зазначена справа, а саме: висновок судової будівельно-технічної експертизи № 5708/9535 від 28.08.2014 р., згідно якого виділення в натурі 1/4 частки спірної квартири неможливе з технічної точки зору; ринкова вартість ј частки становить 131 356,00 грн. Згідно ст. 316, 317, 319 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 358 ЦК України - право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 361 ЦК України - співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони не можуть вирішити спір щодо користування спірною квартирою, позивач не має вільного доступу на майна, співвласником якого він є, через перешкоди зі сторони відповідачів, суд вважає за необхідне задовольнити позов та усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом вселення позивача до спірної квартири, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, згідно ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню із відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved