Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач в червні 2016 року звернувся до суду з позовом до Національного авіаційного університету і просить: - підтвердити його право власності на літак «Л-419 МУ», заводський номер 780901, який утримується в ангарі Національного авіаційного університету; - зобов'язати Національний авіаційний університет відшкодувати Позивачу матеріальні втрати в розмірі 4890000 доларів США; - зобов'язати Національний авіаційний університет відшкодувати Позивачу моральну шкоду в розмірі 366750000 гривень. Свої вимоги Позивач мотивує тим, що рішенням загальних зборів Кооперативу «Оранта» від 27.12.1994, яке в подальшому було оформлене приймально-передавальним актом від 27.12.1994, йому було безоплатно переданий літак Л-410 МУ Турболіт. Зазначений літак попередньо був придбаний кооперативом у МВС України, що підтверджується відповідними документами (квитанцією про оплату та приймально-передавальним актом). Після придбання літака, як зазначає Позивач, за усною домовленістю з керівництвом Національного авіаційного університету, літак перебував на території університету, використовувався в якості наочного посібника для студентів, експонату. В подальшому, як зазначає Позивач, керівництво НАУ незаконно поставило літак на баланс університету і на сьогодні відмовляється повернути літак Позивачу, заперечуючи при цьому його право власності на нього. Позивач вказує, що він звертався до Черняхівського районного суду Житомирської області із заявою про встановлення факту належності йому на праві власності літака, і така заява рішенням суду від 09.12.2011 була задоволена, проте за незрозумілих обставин в апеляційному порядку вказане рішення було скасоване. Натомість, як вважає Позивач, його право власності підтверджується належними доказами, а тому просить суд підтвердити його право судовим рішенням. Крім того, враховуючи, що Відповідач вже протягом тривалого часу відмовляється повернути йому літак, Позивач просить стягнути з нього компенсацію за упущену вигоду, яку [PERSON] міг би отримати від використання літака в комерційних цілях згідно з протоколом намірів, складеним 25 жовтня 2008 року з власником компанії Takeda Trade. Моральну шкоду Позивач оцінює в трикратному розмірі від матеріальної і також просить її стягнути з Відповідача. У судовому засіданні Позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Представник Відповідача проти позову заперечував, наполягаючи на тому, що вимоги Позивача не є обгрунтованими належними доказами. Заслухавши пояснення Позивача та представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач звернувся до суду вимагаючи підтвердити його право власності на літак Л-419 МУ Турболіт, заводський номер 780901. Суд звертає увагу Позивача на те, що цивільним законодавством не передбачений такий спосіб захисту майнового права як підтвердження права власності на об'єкт. Крім того, відповідно до ст. 392 ЦК України позов про визнання свого права власності може пред'явити власник майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, для визнання за Позивачем права власності необхідним є подання доказів, які підтверджують обгрунтованість таких позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. На вимогу представника Відповідача Позивач не надав суду оригіналів документів, які, на думку [PERSON], свідчать про набуття ним права власності на літак. Посилання [PERSON] на те, що оригіналами документів на літак шахрайським чином заволодів представник Національного авіаційного університету, також належними доказами не підтверджені. На уточнююче запитання суду Позивач визнав, що його право власності на літак у встановленому порядку не було зареєстроване. Відтак, суд позбавлений можливості перевірити позицію Позивача щодо належності йому літака шляхом направлення запиту до державних органів, відповідальних за реєстрацію авіаційного транспорту. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки Позивач не надав суду доказів наявності у нього права, за захистом якого він звернувся до суду. Відтак, підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed