Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Позивач в серпні 2014 року звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він є власником двокімнатної квартири [ADDRESS] в м. Києві. В березні 2014 року позивач приїхав до будинку, в якому знаходяться вищезгадані належні позивачу квартири, в якому знаходився офіс експлуатуючої організації будинку ТОВ «Спецжитлокомфорт» з метою отримання ключів від квартири та фактичного вселення. Проте позивачу було відмовлено у наданні ключів від його квартири, при цьому співробітником ТОВ «Спецжитлокомфорт» було зазначено, що в квартирі [ADDRESS] вже проживають, нібито, її власник - [PERSON] Станом на сьогоднішній день [PERSON] безпідставно користується належною позивачу квартирою та проживає в ній. Позивачем було знайдено орендаря на зазначену квартиру та досягнуто домовленості по основним умовам, зокрема: встановити розмір орендної плати на рівні 4 000,00 грн., строк дії договору встановити 3 роки. Але враховуючи ту обставину, що квартира протиправно зайнята [PERSON], договір оренди укладено не було. Враховуючи ту обставину, що позивач намагався здавати вищезазначену квартиру в оренду, а також враховуючи розмір середньої орендної плати в період з 26.02.2014 року по 31.07.2014 року включно, який становить 4 000,00 грн., розмір збитків (упущеної вигоди), яких було завдано позивачу, за період з 26.02.2014 року по 31.07.2014 року складає - 15 000,00 грн., виходячи з об'єктивного розміру орендної плати 3 000,00 грн. за один календарний місяць. На підставі викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь упущену вигоду в сумі 15 000,00 грн. У судовому засідання представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити з викладених підстав в позові. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні проти позовних вимог заперечили в повному обсязі та пояснили, що [PERSON] є власником майнових прав на квартиру [ADDRESS], на підставі укладеного 05 вересня 2012 року між нею та [PERSON] відповідно до договору про відступлення права вимоги. Однак вона жодного разу не була присутня в даній квартирі, оскільки в неї відсутні ключі. Ствердила, що вона спірною квартирою не користуються та не проживає в ній. Крім того, зазначила, що на спірну квартиру накладений арешт в рамках розгляду як кримінального провадження так і в цивільного судочинства, про що було відомо позивачу, оскільки він є стороною в даних справах. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS], про що свідчить свідоцтво про право власності від 18 березня 2014 року серія САК № 854905 (а.с. 5). На підставі укладеного 05 вересня 2012 року між відповідачем [PERSON] та [PERSON] договору про відступлення права вимоги №29а-20/У6, [PERSON] є власником майнових прав на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до довідки ТОВ «Спецжиткомфорт» № 57 від 22 вересня 2014 року, ТОВ «Спецжитлокомфорт», як експлуатуюча організація житлового будинку [ADDRESS] повідомляє, що на виконання ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 25 березня 2014 року по справі № 1-кс/756/316/14 слідчим СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві [PERSON] 26 березня 2014 року опечатано квартиру № 20 в будинку за вищезазначеною адресу. Також зазначено, що у квартирі № 20 ніхто не проживав та на теперішній час не проживає, кошти на утримання будинку, прибудинкової території та комунальні послуги за квартиру № 20 не сплачуються. Квартира перебуває в стані після будівельників - без внутрішніх оздоблювальних робіт, сантехніки, електрики, з опломбованими лічильниками. У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває справа за позовом [PERSON] до ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест», Української спеціалізованої науково-реставраційної проектно-будівельно-виробничої корпорації «Укрреставрація», ПАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс». ПАТ «Трест «Київміськбуд-3», третя особа: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на квартиру. В рамках даної цивільної справи ухвалою Оболонського районного суду від 23 травня 2014 року було вжито заходи забезпечення позову, передбачені п.2 ч.1 ст.151 ЦПК України , яким було накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Збитками, в розумінні положень ст. 22 ЦК України, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Обґрунтовуючи свою вимогу щодо стягнення упущеної вигоди позивач посилається на те, що сподівався отримати доходи від укладання договору оренди квартири [ADDRESS]. Як доказ свого наміру вказує на те, що він є власником вищезазначеної квартири і ним було знайдено орендаря на зазначену квартиру та досягнуто домовленості по основним умовам договору оренди. Твердження представника позивача, проте, що відповідач проживає у спірній квартирі і тим самим унеможливлює реалізацію прав позивача на зазначене майно є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. Крім того, всупереч ст.60 ЦПК України позивачем не надано в розумінні ст.58 ЦПК України належних та допустимих доказів того, що відповідач протиправно проживає в його квартирі, у зв'язку з чим він не мав можливості укласти договір оренди та отримувати грошові кошти від здачі в оренду квартири з вини відповідача, тим самим порушив його права, а тому підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed