Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач Державна організація Київський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, звернувшись до суду з даним позовом, просить стягнути із відповідача [PERSON] 113650 гривень 52 коп. заборгованості за кредитним договором №531 від 20 серпня 2007 року. В обгрунтування своїх позивач посилається на те, що 20 серпня 2005 року між [PERSON] та Київським обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1597, було укладено кредитний договір № 531 про надання довгострокового кредиту в сумі 50000 гривень на строк 20 років для будівництва житлового будинку по [ADDRESS] зі сплатою 3 % річних за користування кредитом. Сума кредиту та відсотки за користування ним сплачуються на розрахунковий рахунок або через касу фонду щоквартально з дня видачі кредиту не пізніше 10-го числа місяця, що настає за звітним періодом, а за 4-й квартал до 30 листопада звітного періоду. Згідно п 7.3 кредитного договору у випадку несплати визначеного строковим зобов'язанням платежу позичальник сплачує Фонду штраф у розмірі у розмірі 0,5% від суми невнесеного або не в строк внесеного основного платежу та відсотків за кожний день прострочки. З 2012 року по даний час відповідач не сплатив жодного платежу по тілу кредиту, а по нарахованих відсотках не проводить оплату з 2014 року, в зв'язку з чим утворилася значна заборгованість по поверненню коштів до Державного бюджету України. Протягом трьох років фонд неодноразово звертався до відповідача, поручителів та керівництва сільської ради і району з пропозицією вжити заходи із урегулювання розбіжностей на добровільних засадах, але жодних дій щодо погашення заборгованості по кредитному договору відповідач не вчинив. Станом на 15 листопада 2016 року відповідач заборгував перед позивачем 113650,63 гривень, а саме: по сплаті кредиту 14693 гривні, по сплаті відсотків за користування кредитом 8808,89 гривень, штрафна санкція 90148,63 гривень. Посилаючись на положення ст.ст. 526, 527. 530, 611, 612 ЦК України позивач просить задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача Лещенко О.О. позов підтримала, посилаючись на вищевказані факти та докази. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, та пояснила суду, що вона не заперечує проти стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, але не може погодитись із досить великою сумою штрафних санкцій, яка значно перевищує розмір заборгованості по кредиту. Як наслідок вона зробила усну заяву та просила застосувати положення ст. 551 ЦК України щодо можливого зменшення штрафних санкцій із урахуванням матеріального становища відповідача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши подані письмові докази, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 20 серпня 2005 року між [PERSON] та Київським обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1597, було укладено кредитний договір № 531 про надання довгострокового кредиту в сумі 50000 гривень на строк 20 років для будівництва житлового будинку по [ADDRESS] зі сплатою 3 % річних за користування кредитом (а.с. 24-26). Згідно п. 6.4 договору позичальник зобов'язується повертати кредит у терміни, передбачені строковим зобов'язанням. Згідно п. 2.5 договору відсотки за користування кредитом сплачуються на розрахунковий рахунок або через касу фонду щоквартально з дня видачі кредиту не пізніше 10-го числа місяця, що настає за звітним періодом, а за 4-й квартал до 30 листопада звітного періоду. Згідно п 7.3 кредитного договору у випадку несплати визначеного строковим зобов'язанням платежу позичальник сплачує Фонду штраф у розмірі у розмірі 0,5% від суми невнесеного або не в строк внесеного основного платежу та відсотків за кожний день прострочки. Позивачем було розроблено та надано відповідачеві додаток 1 до кредитної угоди №531 від 20.08.2007 року - строкове зобов'язання щоквартального платежу для погашення кредиту та сплати відсотків за користування ним (а.с. 28). Відповідачем не виконуються вимоги кредитного договору та станом на 15 листопада 2016 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 113650,63 гривень, а саме: по сплаті кредиту 14693 гривні, по сплаті відсотків за користування кредитом 8808,89 гривень, штрафна санкція 90148,63 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом (а.с. 88). За змістом ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання с його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф. Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України. Позивачем нараховано відповідачеві [PERSON] штрафні санкції в розмірі 90148,63 гривні, при тому, що сума заборгованості за кредитом складає 23501,89 гривня. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 03 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства ( п. 6 цієї статті: справедливість, добросовісність та розумність) та частини четвертої ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Згідно роз'яснень викладених в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] має склад сім'ї: дружина [PERSON], [INFO] і дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач і його дружина тимчасово не працюють, що видно із характеристик виконавчого комітету Хохітвянської сільської ради Богуславського району Київської області та їх трудових книжок. Згідно записів по господарського обліку Хохітвянської сільської ради в господарстві [PERSON] утримує дві голови ВРХ і птицю - курі 10 штук. Відомості про будь-які інші доходи відсутні. При вирішенні питання щодо можливості зменшення розміру нарахованих відповідачеві штрафних санкцій, суд враховує майновий стан відповідача, а також ту обставину, що нараховані за договором штрафні санкції за несвоєчасне погашення платежів є неспівмірними із розміром основного боргу, так як значно перевищують розмір простроченого боргу та процентів, а тому сума нарахованої неустойки (в даному випадку штрафних санкцій) підлягає в порядку ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшенню до розміру, який суд вважає справедливим з огляду на ступінь невиконання позичальником грошового зобов'язання, а саме до 20000 гривень. Позивач поніс судові витрати, а саме сплачено судовий збір в розмірі 1378,00 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення №133 від 15.11.2016 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача, які підлягають стягненню з відповідача, визначаються урахуванням часткового задоволення позовних вимог, а саме в розмірі 38,28% від суми 1378 гривень витрат по сплаті судового збору, що становить 435 гривень 05 коп. З урахуванням викладеного та

Outcome: partial