Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про усунення перешкод в праві користуванні власністю, зняття з реєстраційного обліку та виселення . В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що на підставі та відповідно до умов договору купівлі-продажу квартири, нотаріально посвідченого 24 лютого 2010 року за реєстровим № 555, він придбав квартиру у [PERSON] і зареєстрував своє право власності, але в квартирі до теперішнього часу зареєстровані та проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON] Реєстраціє та проживання відповідачів в квартирі перешкоджає позивачу користуватися і вільно розпоряджатися квартирою на власний розсуд. Відповідачі добровільно відмовились знятись з реєстраційного обліку та виселитись зі спірної квартири , що створює перешкоди позивачу, як власнику спірного житла розпоряджатись своєю власністю, у звязку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні квартирою, зняття з реєстраційного обліку та виселення та просить стягнути з відповідачів судові витрати та витрати на правову допомогу. Представник позивача,що діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі . Відповідачі [PERSON], [PERSON] проти позову заперечували в повному обсязі . [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним посилаючись на те, що вона та її син , [PERSON] являються інвалідами по зору, спірну квартиру вона нікому не продавала та не укладала договір купівлі-продажу квартири, крім того вона загубила свій паспорт та 04.03.2009 року була паспортована іншим паспортом, у зв'язку з чим вона звернулась до правоохоронних органів з заявою про шахрайські дії. Представник позивача за зустрічним позовом підтримав позовну заяву [PERSON] та просив задовольнити позовні вимоги та визнати недійним договір купівлі -продажу квартири [ADDRESS] від 13.05.2009 року між [PERSON] та [PERSON] та визнати недійсним договір купівлі -продажу квартири від 24.02.2010 року між [PERSON] та [PERSON] Представник позивача [PERSON] зустрічну позовну заяву не визнав в повному обсязі , просив відмовити в задоволенні позовних вимог , вважаючи її необґрунтованою та такою ,що не підтверджується належними доказами по справі. 3-тя особа Московський РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи були сповіщенні в установленому законом поряду та просили слухати справу у відсутність представника Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений в установленому законом поряду. Суд, вислухавши пояснення представників сторін , відповідачів , вивчивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою, зняття з реєстраційного обліку та виселення підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 лютого 2010 року між [PERSON] як продавцем, який є одночасно комісіонером за договором комісії, що укладено з [PERSON], та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 555. За вказаним договором купівлі-продажу [PERSON] продав, а [PERSON] купив у власність належну [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS], житловою площею 18,7 кв.м, загальною площею 36,6 кв.м та сплатив за неї 200 000 (двісті тисяч) гривень ще до моменту підписання цього договору. 02 березня 2010 року право власності позивача [PERSON] на квартиру [ADDRESS] зареєстроване комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за № 21254553 на підставі договору купівлі-продажу № 555 від 24 лютого 2010 року. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За ч. 1 ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] про усунення позивачеві [PERSON] перешкод в користуванні належною йому на праві власності квартирою [ADDRESS] шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку з неї відповідачів [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Сплачені позивачем судовий збір в сумі 8 гривень 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 37 гривень 00 коп. підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. У задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів 5 646 гривень 00 коп., витрачених позивачем на правову допомогу, суд позивачеві відмовляє з огляду на наступне. 15 березня 2011 року позивачем укладено із ТОВ «Харківський центр правової допомоги» Договір № 01-15/03-11 про надання правової допомоги. Згідно умов зазначеного договору, ТОВ «Харківський центр правової допомоги» зобов'язане надавати позивачеві правову допомогу при зверненні та під час розгляду в суді питання стосовно зняття з реєстрації та виселення відповідачів з квартири [ADDRESS], а позивач зобов'язався оплатити вартість послуг ТОВ «Харківський центр правової допомоги» в розмірі 5 646 гривень 00 коп. Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 3 ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України, витрати на правову допомогу та витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, відносяться до витрат, пов'язаних з розглядом справи, які, в свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України складають судові витрати. Тож, закон відокремлює поняття витрат на правову допомогу від поняття витрат представників сторін, пов'язаних з явкою до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 56 ЦПК України, особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Позивач із такою заявою до суду не звертався. Крім того, позивачем не надано доказів причетності його представників до діяльності ТОВ «Харківський центр правової допомоги» та іншої участі цього підприємства у справі, оскільки представники позивача, що представляли його інтереси у справі, діяли на підставі виданих позивачем довіреностей. Про відшкодування витрат, пов'язаних з явкою представників до суду позивач не заявляв. Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 5646 гривень 00 копійок задоволенню не підлягають. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 13.05.2009 року між [PERSON] та [PERSON] та визнання недійним договір купівлі -продажу квартири від 24.02.2010 року між [PERSON] та [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 N 9, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Ч. 3 ст. 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Посилання позивачки [PERSON] в своїй зустрічній позовній заяві на те, що квартиру вона не продавала , угоду не підписувала та грошові кошти за продаж квартири не отримувала , відчуження спірного майна відбулось без її на те волевиявлення та у її відсутність не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим ,суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: approved