Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що на підставі ордеру на право зайняття житлового приміщення в сімейному гуртожитку для тимчасового проживання від 13.04.1987 року [PERSON] було надано для тимчасового проживання сім»єю в складі чотирьох осіб кімнату [ADDRESS]. На підставі Єдиного відомчого ордеру № 212 від 09.06.1989 роу [PERSON] також було дозволено зайняти кімнату [ADDRESS] Станом на дату подачі позову в кімнатах [NUMBER] зазначеного гуртожитку зареєстровані шість осіб - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Оскільки вказані кімнати були надані для тимчасового проживання [PERSON] та на неї відкрито особовий рахунок, то саме вона є споживачем наданих їй послуг. Однак, в порушення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Житлового кодексу України, відповідач не у повному обсязі сплачує за надані житлово-комунальні послуги, внаслідок чого станом на 06.03.2018 року за період з січня 2005 року по березень 2018 року у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 50779,61 грн., яка складається з: основної суми заборгованості - 18068,56 грн., інфляційних нарахувань - 28847,30 грн., та три відсотки річних - 3863,75 грн. Дану заборгованість відповідач сплатити у добровільному порядку не бажає, а тому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з»явилась. Подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. Про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач ДП «Наш дім» є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] На підставі ордеру на право зайняття житлового приміщення в сімейному гуртожитку для тимчасового проживання від 13.04.1987 року [PERSON] було надано для тимчасового проживання сім»єю в складі чотирьох осіб кімнату [ADDRESS]. На підставі Єдиного відомчого ордеру № 212 від 09.06.1989 роу [PERSON] також було дозволено зайняти кімнату [ADDRESS] В кімнатах [NUMBER] зазначеного гуртожитку зареєстровані шість осіб - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Судом встановлено, що жодних повідомлень про не проживання у вказаних кімнатах і та неотримання комунальних послуг від відповідача на адресу позивача не надходило. Позивач неодноразово письмово звертався до відповідача з вимогою сплатити борг за спожиті житлово-комунальні послуги, однак, на даний час заборгованість не погашена, та будь-яких доказів на спростування доводів позивача з боку відповідача суду надано не було. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Позивач - це виконавець послуг. Згідно п. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, де зокрема в п. 3 зазначено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов'язальних відносин. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Позивач у справі стверджує, що відповідач, проживає у кімнатах та не виконує своїх зобов'язань щодо сплати за комунальні послуги у повному обсязі. Станом на 06.03.2018 року за період з січня 2005 року по березень 2018 року за відповідачем рахується заборгованість за надані послуги в розмірі 50779,61 грн., яка складається з: основної суми заборгованості - 18068,56 грн., інфляційних нарахувань - 28847,30 грн., та три відсотки річних - 3863,75 грн. (а.с.8-125). За відсутності відповідача у судовому засіданні суд позбавлений можливості перевірити зазначені позивачем розрахунки та підстави для позову, а також позбавлений можливості розглянути питання щодо застосування строків позовної давності до позовних вимог. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, в зв»язку з чим підлягають задоволенню, зокрема і в частині нарахованих позивачем штрафних санкцій з підстав порушення відповідачем строків виконання зобов'язань щодо оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а також 3% річних. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, відповідно до правил ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного, та

Outcome: approved