Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Комунальний заклад «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» та служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав. Представника позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві підтримала та просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітньої дитини - сина [PERSON] ; визначити місце перебування дитини - [PERSON] в Комунальному закладі «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» на період влаштування дитини в будинок сімейного типи, усиновлення, взяття під опіку; стягнути з [PERSON] на користь КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно; судові витрати покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила суд не позбавляти її батьківських прав. Представники Комунальний заклад «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Сьомін О.С., Гуржій О.В., Пірус К.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали просили суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітньої дитини - сина [PERSON] ; визначити місце перебування дитини - [PERSON] в Комунальному закладі «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» на період влаштування дитини в будинок сімейного типи, усиновлення, взяття під опіку; стягнути з [PERSON] на користь КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно; судові витрати покласти на відповідача. Представник служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Батушан О.Ф. у судовому засіданні підтримала висновок та вважала за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітньої дитини - сина [PERSON] ; визначити місце перебування дитини - [PERSON] в Комунальному закладі «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» на період влаштування дитини в будинок сімейного типи, усиновлення, взяття під опіку; стягнути з [PERSON] на користь КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно; судові витрати покласти на відповідача. Вислухавши у судовому засіданні думку всіх учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними виводи, суд дійшов до наступного. Так, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 04 листопада 2009 року виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області матір`ю [PERSON] , [INFO] є [PERSON] . Згідно ст.3 Сімейного кодексу (далі - СК) України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст.6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно зі ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Законом України «Про охорону дитинства» визначено охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Згідно ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Таким чином, з огляду на наведені вище норми, враховуючи загальні принципи побудови суспільства, охорони дитинства, максимального і повного забезпечення прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні, суд досліджує їх відповідність фактичним обставинам справи, що склалися і полягають у наступному. У судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання дитини, не спілкується з сином в достатньому обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення та не виявляє інтересу до його внутрішнього світу і не створює умов для отримання сином подальшої освіти. Обставини, зазначені в обґрунтуванні позовних вимог, підтверджуються, зокрема, дослідженими в судовому засіданні доказами - актами обстеження умов проживання неповнолітнього, доповідними записками класного керівника, виконавчого комітету Любимівської сільської ради, рішеннями Любимівської сільської ради про попередження девіантної поведінки відповідача та про негайне відібрання дитини від матері та позбавлення її батьківських прав, актом про факт передачі дитини, психологічною характеристикою на неповнолітнього [PERSON] , характеристикою [PERSON] зі школи, довідкою-характеристикою з Любимівської сільської ради, заявами сусідів неповнолітнього [PERSON] , довідкою Комунального закладу «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома», висновком Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Постановою суду від 26 вересня 2018 року [PERSON] визнано винною у неналежному виконанні батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов проживання та виховання неповнолітнього [PERSON] та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Такі дії відповідача жодним чином не відповідають встановленому сімейним кодексом обов`язку з виховання дитини, забезпечення її добробуту, котрі покладені на відповідача. Сукупність таких факторів, свідчить про небажання і ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є неприпустимим з точки зору охорони дитинства і загальних засад побудови суспільства і моральності. Таке ставлення батьків до дитини є основним фактором при вирішенні питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Згідно з ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Так, ст.164 Сімейного кодексу України визначені підстави позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України визначено, осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав, зокрема право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як зазначено в абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». У відповідності з ч.ч. 4,5 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за вих.№1-39-2002/0/290-18 від 06.12.2018 року, з метою захисту прав та інтересів дитини, Дніпровська районна державна адміністрація вважає за доцільне позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Таким чином, позовні вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина та визначення місця перебування дитини підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по його вихованню. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ст. 165 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 СК України). На думку суду розмір частки аліментів, вказаний позивачем в даному випадку є недоцільним, а частка аліментів 1/4 є додатною для забезпечення необхідних умов існування неповнолітнього сина. Відповідно до вимог ст.ст. 141,142 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь Держави суму судового збору у розмірі 2305 грн. 20 коп.

Outcome: partial