Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 29 вересня 1998 року. Шлюб був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 58. В шлюбі у сторін народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], який вже є повнолітнім, донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що подружні відносини не склалися. Втрачені почуття взаєморозуміння, взаємоповаги та довіри. Чотири роки проживають окремо. Шлюб існує формально. А тому просить шлюб з відповідачем розірвати. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги позивача підтримала. Просила позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 вересня 1998 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції у Волинській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 494 (а.с. 4). В шлюбі у сторін народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], який вже є повнолітнім, донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що стверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження (а.с. 5-11). Заяв про надання судом строку для примирення сторони не подавали. Статтею 24 СК України установлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. З вказаних положень закону вбачається, що однією із засад шлюбу є його добровільність. При чому, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. З позовної заяви вбачається, що причини розладу шлюбних відносин сторін мають тривалий і глибинний характер. Чотири роки сторони проживають окремо. З врахуванням засад добровільності шлюбу, які установлені статтею 24 СК України, статтею 16 Загальної декларації прав людини та статтею 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, а, також, того, що позивач настоює на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved