Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про проведення реального розподілу будинковолодіння № 14-а, що на вул. Волинській в м. Івано-Франківську у відповідності до належних сторонам часток та з урахуванням встановленого порядку користування, також просив встановити порядок користування земельною ділянкою, що на вул. Волинській 14-а в м. Івано-Франківську між співвласниками будинку та стягнути судових витрат по справі. Ухвалою суду від 13 листопада 2012 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено [PERSON], оскільки вона також є співвласником квартри № 2 в будинку № 14-а на вул. Волинській в м. Івано-Франківську. В судовому засіданні 08.12.2014 року позивач уточнив позовні вимоги, та просив провести реальний розподіл будинковолодіння № 14-а, що на вул. Волинській в м. Івано-Франківську у відповідності до належних сторонам часток та з урахуванням встановленого порядку користування та висновку експерта, також просив зобовязати відповідачів демонтувати віконний отвір в стіні та провести монтаж дверного отвору на його місці, встановити порядок користування земельною ділянкою, що на вул. Волинській 14-а в м. Івано-Франківську між співвласниками будинку та стягнути судових витрат по справі. В судовому засіданні 15.06.2015 року позивач знову уточнив позовні вимоги та просив провести реальний розподіл будинковолодіння № 14-а, що на вул. Волинській в м. Івано-Франківську у відповідності до належних сторонам часток та з урахуванням встановленого порядку користування та додаткового висновку експерта, також просив зобовязати відповідача [PERSON] вчинити певні дії щодо демонтажу дверного блоку, замурувати дверний отвір, влаштувати на горищі дощану перегородку по лінії поділу розмежування квартир та інші дії, встановити порядок користування земельною ділянкою, що на вул. Волинській 14-а в м. Івано-Франківську між співвласниками будинку та стягнути судових витрат по справі. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником квартири № 1 на вул. Волинській 14-а в м. Івано-Франківську, що складає 71/100 частини будинку, а відповідачі є власниками квартири № 2 в цьому ж будинку, що складає 29/100 частини будинку. Між ними, як співвласниками майна виникають суперечності щодо користування, утримання майна. За таких обставин, з метою захисту своїх позивач змушений був звернутись з позовом до суду про виділ своєї частки в натурі. В судовому засіданні представники позивача вимоги позову підтримали просила суд провести реальний поділ домоволодіння з урахуванням висновку експерта від 24 березня 2015 року, не залишаючи у спільній власності частини будинковолодіння. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнав. Вважав, що слід провести виділ частки позивача по варіанту який зазначив експерт у висновку від 09 квітня 2014 року. Погодився сплатити компенсацію позивачу частини його частки у спільному майні. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що в будинку не проживає, у вирішенні вказаного спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, всебічно, повно та обєктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивачу на праві власності належить квартира № 1 на вул. Волинській 14а в м. Івано-Франківську. Квартира складається з двох кімнат, житловою площею 39,32 кв.м., загальною площею 50,2 кв.м. та складає 71/100 частини будинку, гаража площею 20,7 кв.м. в цілому, літньої кухні площею 63,5 кв.м. в цілому, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 25.11.2011 року (а.с.9), копією витягу про державну реєстрацію права власності (а.с.10), копією свідоцтва про право на спадщину від 14.09.2005 року (а.с.12), копією витягу про реєстрацію права власності (а.с.13), копією технічного паспорту (а.с.14-15). Те, що частка позивача у будинковолодінні становить 71/100 підтверджується розрахунком долей (а.с.28-29) та довідкою від 12.02.1990 року (а.с.30). Відповідачі є співвласниками квартири № 2 на вул. Волинській 14а в м. Івано-Франківську, яку вони придбали згідно договору купівлі-продажу від 26.11.2007 року. Квартира однокімнатна, житловою площею 18,66 м.кв, загальною площею 29,68 м.кв., що підтверджується копією договору купівлі-продажу та копією технічного паспорту (а.с.49, 50). Суд критично оцінює розрахунок долей наданий відповідачем (а.с.163), оскільки він не завірений належним чином, невідомо ким виконаний та на підставі яких даних, а тому не може бути належним доказом. Згідно зі ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Між сторонами склались негативні відносини, добровільно врегулювати спір сторони не можуть. Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Позивач не погоджується на спільне користування власністю. Судом, за клопотання позивача було проведено дві судові будівельно-технічні експертизи (а.с.78-101, 137-149). Позивач просить провести реальний поділ домоволодіння з урахуванням висновку експерта від 24 березня 2015 року (а.с.78-101), оскільки варіант виділу частини домоволодіння у вказаному висновку експерта не передбачає спільної власності сторін на приміщення загального користування, а саме: «І» веранду « А1» пл. 6,50 кв. м.; «ІІI» вхід на горище і до підвалу пл. 3,90 кв. м.; «ІІ» коридор пл. 4,90 кв. м.; «V» вхід підвал пл. 2,80 кв.м., а передбачає виділ вказаних приміщень у власність позивача. Суд вважає, що доцільно провести виділ часток співвласників в натурі відповідно до висновку експерта від 09 квітня 2014 року, оскільки вказаний варіант виділу враховує інтереси як позивача так і відповідачів, оскільки не передбачає проведення ремонтно-будівельних робіт для перепланування житлового будинку. Крім того, відповідно до ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території. З урахуванням наведено позивачу не може бути передано у приватну власність «І» веранду « А1» пл. 6,50 кв. м.; «ІІI» вхід на горище і до підвалу пл. 3,90 кв. м.; «ІІ» коридор пл. 4,90 кв. м.; «V» вхід підвал пл. 2,80 кв.м. При вказано варіанті виділу частка позивача у домоволодінні зменшиться на 0,62 м.кв., однак позивач не погоджувався на компенсацію своє частки, а відповідач не вніс на депозит суду грошову суму еквіваленту вартості 0,62 м.кв. в частці позивача, тому суд не вправі стягувати вартість такої частки з відповідачів на користь позивача. Частиною 1 статті 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд, тобто вільно обирає спосіб захисту порушених прав і охоронюваних законом інтересів Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Неподільною є річ, яку pie можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Як вбачається із статті 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. В силу дії ч. ч. 3, 4 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Як вбачається із висновків експерта визначення порядку користування земельною ділянкою можливо. Сторони погоджуються на варіант запропонований експертом. З урахуванням наведеного суд прийшов до переконання, що право позивача слід захистити та позовні вимоги в частині реального поділу будинковолодіння задовольнити частково. Що стосується судових витрат то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги позивачки задоволено частково, то судовий збір слід стягнути з відповідачів на користь позивачки. Витрати понесені позивачкою по оплаті судової експертизи також підлягають стягненню з відповідачів, оскільки позивачем доведено понесення таких витрат, надано суду оригінал квитанції. Відповідачі не погоджувались на добровільне врегулювання спору, позивач змушений був звернутись до суду та клопотати про призначення експертизи, оскільки експертиза є необхідною в даній категорії справ. На підставі наведеного, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 86, 88 Земельного кодексу України, ст. ст. 13, 20, 21, 317, 319, 321, 356, 358, 364, 367 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 66 ЦПК України,

Outcome: partial