Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою в якій просить: звернути стягнення на заставне майно, згідно з іпотечного договору від 03.02.2012, що укладений між сторонами та що належить останнім на праві власності, а саме: [ADDRESS], складається із трьох кімнат, загальною площею 69,0 кв.м. шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог позивача в сумі 91 446,81 грн.; отримані кошти в результаті продажу предмету іпотеки перерахувати позивачу; стягнути із відповідачів судовий збір у розмірі 914,46 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 03 лютого 2012 року на підставі кредитного договору відповідачу [PERSON] надано кредит в розмірі 120000,00 грн. зі сплатою процентної ставки за кредитом 17,49 % річних з кінцевим терміном повернення до 01.02.2017. Однак, станом на 15.01.2014 відповідач заборгував позивачу 91446,81 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором з відповідачами укладено іпотечний договір, предметом іпотеки якого є нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Оскільки, відповідачем [PERSON] умови кредитного договору не виконувались, банком 04.12.2013 направлено вимоги усім відповідачам про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором щодо погашення банку заборгованості, що виникла за невиконання умов кредитного договору. Попри те, вимоги банку не були виконанні відповідачами у добровільному порядку, заборгованість не погашена, відтак позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права, а тому просить позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з'явився. Подав суду заяву про слухання справи у його відсутності; просить повністю задовольнити позовні вимоги та у разі неявки відповідача без поважних причин провести заочний розгляд справи. Відповідачі повторно не з'явились у судове засідання, хоча належним чином були повідомлені, суду не відомі причини неявки, від них не надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а тому зі згоди представника позивача, що викладена у поданій суду заяві, суд вважає можливим, провести заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.224 ЦПК України та постановити заочне рішення. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 03 лютого 2012 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 8602/Р, згідно з якого кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти (кредит) у розмірі 120000,00 грн., а позичальник зобов'язується повернути наданий кредит, належно виконати усі умови передбачені договором та сплатити проценти за користування кредитом 17,49% річних до 01 лютого 2017 року; своєчасно та в повному обсязі погашати кредит в порядку визначеним відповідним договором. Згідно п.4.10 кредитного договору - позичальник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з дати одержання письмової вимоги банку, достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором. Судом встановлено, що позивачем умови кредитного договору виконано та видано відповідачу кредит в розмірі 120000,00 грн. [PERSON]. взяті на себе зобов'язання не виконує, а тому згідно з розрахунком позивача, станом на 15.01.2014, утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 91446,81 грн., з яких: 84000,00 грн. - сума кредиту, що підлягає поверненню, 6247,33 грн. - проценти за користування кредитними коштами; 1199,48 грн. - пеня по простроченій кредитній заборгованості. Із матеріалів справи вбачається, що позивач повідомляв відповідачів про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором від 03.02.2012 № 8602/Р, однак вимоги банку у встановлені строки не були виконанні. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Аналогічне положення щодо права звернення стягнення на предмет іпотеки та порядку його реалізації міститься у п.3.1.4 договору іпотеки. Так, ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави, що також закріплено у договорі іпотеки від 03.02.2012. Судом встановлено, що 03.02.2012 для забезпечення виконання кредитних зобов'язань [PERSON] за кредитним договором від 03.02.2012 № 8602/Р, між сторонами укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS] загальною площею 69,0 кв.м., яка належить на праві власності відповідачам, що підтверджено договором іпотеки від 03.02.2012, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №342. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов щодо звернення стягнення на предмет іпотеки підставний, ґрунтується на укладеному між позивачем та [PERSON]. кредитному договорі та укладеного між сторонами договору іпотеки, а тому необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить відповідачам на праві власності, а саме: квартиру [ADDRESS], яка складається із трьох кімнат, житловою площею 37,7 кв.м. та кухні, а всього загальною площею 69,0 кв.м. шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог позивача в сумі 91446,81 грн. Щодо позовної вимоги про перерахунок отриманих коштів в результаті продажу предмету договору іпотеки від 03.02.2012 за реквізитами: центральна філія ПАТ «Кредобанк», ЄДРПОУ 22360822, рахунок 3 290999901 відкритий в центрвальній філії ПАТ «Креджобанк», МФО 325365, суд приходить до переконання, що оскільки така вимога є незрозумілою, похідною від основних вимог, із такої не вбачається спосіб захисту порушеного права, то у такій необхідно відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю. Вирішуючи розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно з платіжним дорученням, наявним у матеріалах справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 914 грн. 46 коп. грн., що підлягають стягненню з відповідачів в сумі по 228,61 грн. з кожного на користь позивача. На підставі ст.33 Закону України «Про іпотеку, ст.ст. 589, 1050, 1054 ЦК України, постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року,

Outcome: partial