Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №Ск-177-000183/7-2008 від 28.07.2008 року, посилаючись на те, що згідно кредитного договору відповідачка отримала кредит в сумі 2 018,17 грн. з терміном погашення до 28.07.2010 року та зобов'язалась повернути отримані кошти в обумовлені строки та сплатити відсотки за користування кредитом. Внаслідок недотримання вимог обумовленого порядку внесення платежів на погашення кредиту та відсотків, станом на день звернення з позовом до суду заборгованість відповідачки становить 63 726,22 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується конвертами, що повернулись у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Причину неявки суду не повідомила. З урахуванням положення ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд вважав належним повідомлення відповідачки про розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за цим договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 28.07.2008 року між відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» та відповідачкою укладено кредитний договір №Ск-177-000183/7-2008 (а.с. 7-13), за яким банк надав, а позичальник (відповідачка) отримала кредит в розмірі 2 018,17 грн. та зобов'язалась повернути кредит до 28.07.2010 року. Пунктом 1.1.5 кредитного договору встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами, який становить 7% річних. Відповідно до п. 4.1.9 кредитного договору відповідачка зобов'язалась щомісячно погашати суму заборгованості за кредитом у відповідності до обумовленого графіку та нараховані проценти за користування кредитом, а також вносити інші платежі за користування кредитом. Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідачка систематично їх порушувала, що підтверджується розрахунком заборгованості від 25.06.2013 року (а. с. 4). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Пунктом 5.2.16 кредитного договору передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості за споживчий кредит, сплати процентів, внесення плати за обслуговування споживчого кредиту банк вправі стягнути з відповідача пеню за кожний день прострочки в розмірі 1,6 % від суми простроченого платежу. Позивачем станом на 25.06.2013 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №Ск-177-000183/7-2008 від 28.07.2008 року (а.с. 4,5), відповідно до якого заборгованість відповідачки становить 63 726,22 грн., у тому числі: прострочене тіло кредиту 2852,22 грн., пеня за несвоєчасне погашення суми кредиту - 60 563,13 коп., три відсотки річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 310,88 грн. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачкою не представлено суду. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати, які складають сплачений судовий збір за звернення з позовом в суд. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч.1, 611, 1054 ч.2, 1050 ч.2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1 ЦПК України,

Outcome: approved