overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач звернувся 17 вересня 2014 року до суду з позовними вимогами до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 19 вересня 1975 року шлюб сторін зареєстровано в Відділі державної РАЦС Одеського міського управління юстиції (раніше назва - Дворец бракосочения в г. Одессе) , актовий запис №2673. В шлюбі народилась донька [PERSON],[INFO]. Позивач стверджує, що через відсутність взаєморозуміння , різних поглядів на сімейне життя, втрату поваги і любові один до одного, з 2004 року сторони не підтримують шлюбні стосунки, мешкають окремо один від одного, спільним господарством не пов,язані. Позивач з 2004 року знаходиться в фактичних шлюбних стосунках з іншою жінкою, на примирення категорично не згоден , вважає шлюб існує формально, наполягає на розірванні шлюбу. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи примирення неможливим, оскільки в нього інша родина з 2004 року і термін на примирення, наданий судом, позитивних результатів не приніс .Представник позивача повністю підтримала позовні вимоги і обґрунтування, просив розірвати шлюб. Представник відповідачки заперечував проти розірвання шлюбу, але підтвердив той факт, що з 2004 року сторони живуть окремо, шлюбні стосунки між ними припинено, та за час терміну на примирення і розгляду справи в суді, сторони не примирились між собою. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 вересня 1975 р. актовий запис № 2673. В шлюбі народилась донька [PERSON],1977 р. народження. Подружні стосунки припинено в 2004 році, сторони окремо один від одного проживають, спільним побутом не пов'язанні і господарства не ведуть , з 2004 р. позивач фактично утворив нову сім,ю в якій і проживає. За час розгляду справи з 2014р. по теперішній час, сторони не примирились, а позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ч.1 ст. 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам їх дітей, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач звернувся 17 січня 2019 року до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 28.11.2018 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Сімейні стосунки між сторонами виникли восени 2018 року під час робочої поїздки позивача до Одеси, після чого сторони відразу вирішили зареєструвати шлюб. Однак, після закінчення робочої поїздки, позивач повернувся до Німеччини і зрозумів, що не має бажання продовжувати шлюбні відносини. Під час бесіди сторін по телефону відповідач теж підтвердила відсутність намірів продовжувати сімейне життя. Примирення не можливе. Провадження у справі відкрито 29 січня 2019 року та встановлено загальний порядок розгляду справи. Відповідач відзив на позов не надавала. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з?явилась, надала, якою позов визнала повністю, не заперечувала проти розірвання шлюбу, просила слухати справу за її відсутності, повідомила суд про своє бажання залишити після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Суд розглянув справу за відсутності сторін на підстави наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 листопада 2018 року, про що свідчить актовий запис №3487, зроблений Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] ). Сторони свої прізвища у зв?язку з реєстрацією шлюбу не змінювали. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сімейне життя у сторін не склалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Майнового спору не існує. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає що спільне життя та збереження шлюбу неможливо, а відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб одного з подружжя, сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач звернувся 17 травня 2017 року до суду з позовними вимогами до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 16 березня 2013 року шлюб сторін зареєстровано в Відділі державної РАЦС у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції , актовий запис №288. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO]. Позивач стверджує, що з 2016 року сторони не підтримують шлюбні стосунки, мешкають окремо один від одного, спільним господарством не пов,язані. На примирення позивач не згоден , вважає збереження сім,ї неможливим, просить розірвати шлюб. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи по суті за її відсутності, просить розірвати шлюб. Відповідач до суду не з,явився, належним чином сповіщений, причини неявки суду не повідомив. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 березня 2013 р. актовий запис № 288. В шлюбі народився син [PERSON] , 2013 р. н. Подружні стосунки припинено в 2016 р. , сторони окремо один від одного проживають спільним побутом не пов'язанні і господарства не ведуть , позивач наполягає на розірвані шлюбу. Згідно ч.1 ст. 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам їх дітей, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернувся 18.02.2015 р. до суду із позовом до відповідачів про стягнення суми боргу. В заяві вказали, що відповідачі не сплачують за надані послуги з теплопостачання, у період з 01.05.2012 року по 01.02.2015 р. утворилася заборгованість в сумі 3924,44 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні суму заборгованості визнав, однак заперечував проти стягнення індексу інфляції та 3% річних, посилаючись на те, що він є інвалідом ІІ групи та отримує мінімальну пенсію. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася у зв'язку з хворобою. Сторони не заперечували проти розгляду справи без її участі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що «Полтаватеплоенерго» як постачальна організація надає відповідачам послуги з теплопостачання. У період з 01.05.2012 року по 01.02.2015 р. у відповідачів утворилася заборгованість в сумі 3924,44 грн., яка підлягає стягненню. Відповідно до п.18 Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення споживач зобов'язаний оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також відсотки три відсотка річних від простроченої суми. За період з 01.06.2012 по 01.02.2015 р. нараховано індекс інфляції в сумі 630,45 грн. та 3% річних в сумі 147,29 грн. Позивач прохає стягнути з відповідачів суму судового збору в розмірі 243,60 грн., що була сплачена ним за подачу позову. Відповідно до ст. 5 п.8 ЗУ « Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Враховуючи, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи, а тому звільнений від сплати судового збору, сума судового збору в розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач звернувся 18.07.2012 року до суду із вказаним позовом, у якому 22.07.2013 року збільшив розмір позовних вимог (а.с.219-220) та просить стягнути із відповідача борг в загальній сумі 2 204 777 грн 36 коп станом на 10.07.2013 року із врахуванням пені. Позов мотивував тим, що між сторонами 25.10.2007 року укладено кредитний договір та додаткову угоду від 20.08.2008 року, відповідно до яких відповідач отримав у банку кредитні кошти 159 998, 70 доларів США на строк до 25.10.2017 року. Проте, відповідач вчасно не виконував умови договору кредиту, тому він звернувся із позовом до суду про стягнення простроченої, поточної заборгованості, а також всіх кредитних коштів, строк повернення яких ще не настав. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на викладені у позовних заявах обставини. Окремі неточності в розрахунках боргу відповідача пояснила описками. Представник відповідача позов не визнав, заявив низку клопотань про витребування від банку документів щодо сплати відповідачем боргу, надав квитанції про сплату ним боргу, він заявляв клопотання про призначення судової економічної експертизи, яка судом була призначена, але не проведена, оскільки позивач не оплатив її вартість. Одночасно він визнав, що у відповідачки перед банком (позивачем) існує певний борг, але з його розміром, визначеним позивачем, вона не погоджується. Після повернення справи із експертної установи відповідач (чи його представник) в судове засідання не прибули, про дату його проведення повідомлені належним чином, тому суд продовжив розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов у остаточно визначеному представником позивача варіанті підлягає задоволенню за такими підставами. Суд також керується вимогами ст. 10, 11, 60 ЦПК України щодо змагальності, диспозитивності та обов*язку доказування сторонами своїх вимог чи заперечень в ході розгляду справи. Суд вважає, що зазначений у позовній заяві договір укладений між сторонами відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України. Враховуючи, що відповідач не оспорив наявність кредитного договору, виникнення боргу у нього, його розрахунки, не надавши свій достовірний розрахунок боргу, не виявивши бажання приймати участь у подальшому розгляді справи, то суд вважає за достовірні розрахунки позивача. Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд стягує із відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач звернувся 18.12.2019 р. до суду із позовом до відповідача про стягнення суми боргу. В заяві вказали, що відповідач не сплачують за надані послуги з теплопостачання, у період з 01.11.2015 року по 01.06.2019 р. утворилася заборгованість в сумі 16340,98 грн. За період з 01.01.2016 по 14.06.2019 рр. відповідачу нараховано індекс інфляції в сумі 2615,98 грн. та 3% річних в сумі 776,78грн., які підлягають стягненню. 23.12.2019 р. судом відкрито спрощене позовне провадження по справі. Відзив, у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України, на адресу суду від відповідача не надходив. Відповідач тричі не з`явився на судове засідання. На адресу суду повернулася судова повістка за закінченням терміну її зберігання. Суд про причину своєї неявки не повідомив. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе вирішити справу за підставі наявних в матеріалах доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» як постачальна організація надає відповідачу послуги з теплопостачання за адресою- [ADDRESS] . У період з 01.11.2015 року по 01.06.2019 р. у відповідача утворилася заборгованість в сумі 16340,98 грн. , яка підлягає стягненню. Відповідно до п.18 Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення споживач зобов`язаний оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також відсотки три відсотка річних від простроченої суми. За період з 01.01.2016 по 14.06.2019 рр. відповідачу нараховано індекс інфляції в сумі 2615,98 грн. та 3% річних в сумі 776,78грн., які підлягають стягненню. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконує, що в свою чергу порушує права позивача, як постачальника послуг з теплопостачання, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач звернувся 18 січня 2017 року до суду із позовом і просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 4348 гривень 63 коп. та витрати на оплату судового збору. Посилається на те, що відповідач в добровільному порядку кошти за послуги теплопостачання не сплачує, внаслідок чого утворилася вищезазначена заборгованість з лютого 2008 року по 01 грудня 2016 року у вищезазначеному розмірі. В судове засіданні представник позивача не з`явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. Судом встановлено наступне. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. В силу ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом. На ім'я відповідача [PERSON] відкритий особовий рахунок № 2881 для фіксації коштів, що надходять за послуги теплопостачання. Отже, між відповідачем та Комунальним підприємством Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» склалися договірні відносини. Відповідач не сплачувала поточні платежі, через що утворився борг. Сума боргу за період з лютого 2008 року по 01 грудня 2016 року становить 4348 гривень 63 коп., договір про реструктуризацію боргу не укладався. Відповідач в порушення вимог ст.322 ЦК України, ст.156 ЖК України, а також ст.ст.509, 510, 526 ЦК України, не виконує свій обов'язок щодо сплати коштів за послуги теплопостачання, борг має місце і виник з підстав, зазначених позивачем. Отже, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу ст.88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, відповідно до ст.156 ЖК, ст.322, 509, 510, 526 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач звернувся 19.03.2014 р. до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В заяві вказали, що відповідач не сплачує кошти за утримання будинку та прибудинкової території, в результаті чого утворилася заборгованість в сумі 1650,39 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтрима та прохав його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, суд про причину неявки не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача,дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що в будинку за адресою [ADDRESS] на установчих зборах від 10 травня 2012 року було прийнято рішення про створення Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку « Станіславське 6А» та була проведена державна реєстрація вказаного об'єднання. [PERSON] є власницею [ADDRESS] в будинку де створене ОСББ « Станіславське 6А», згідно рішення загальних зборів ОСББ « Станіславське 6А» були встановлені платежі за утримання будинку та прибудинкової території. 18 листопад 2013 р. ОСББ « Станіславське 6А» звернулося до боржника з пропозицією в укладенні договору про участь у витратах на утримання будинку та з попередженням про сплату заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, але вказане звернення залишилося без реагування. На даний час заборгованість відповідача перед ОСББ « Станіславське 6А» складає 1650.39 грн. Відповідно до ст. 15 ЗУ « Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» обов'язки власника своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі. Згідно п.6 ст. 13 ЗУ « Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об'єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку. Право на звернення до суду виникає через шістдесят днів з дня припинення платежів або відмови в укладенні договору. Боржник є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються об'єднанням, в тому числі з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 ЗУ» Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

Позивач звернувся 19.04.2021 р. до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 18058,58 грн. В заяві вказали, що відповідач не сплачує за надані послуги з теплопостачання, і у період із 01.11.2016 по 01.02.2021 утворилася заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 14875,63 грн., яку прохали стягнути, з врахуванням індексу інфляції в сумі 2123,74 грн. та 3% річних в сумі 1059,21 грн. за період з 21.12.2016 по 01.02.2021. 23.04.2021 р. судом відкрито спрощене позовне провадження по справі. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, суд про причину неявки не повідомив. Викликався через оголошення на сайті. Відзвив від відповідача у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України, до суду не надходив. Враховуючи вказане, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних матеріалів у справі та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго»як постачальна організація надає відповідачу послуги з теплопостачання за адресою- [ADDRESS] . У період із 01.11.2016 по 01.02.2021 у відповідача утворилася заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 14875,63 грн., яка підлягає стягненню. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також відсотки три відсотка річних від простроченої суми. За період з 21.12.2016 по 01.02.2021 відповідачу нараховано індекс інфляції в сумі 2123,74 грн. та 3% річних в сумі 1059,21 грн., які підлягають стягненню. В зв`язку з неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань перед товариством, вказана обставина стала підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сплачена сума судового збору в розмірі 2270 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved