Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з цим позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] [INFO] , з 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Стислий виклад позиції позивача. Відповідно до судового наказу, виданого Жмеринським міськрайонним судом з позивача на користь відповідача присуджено до стягнення аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 10.02.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Однак суду при винесенні судового наказу не були відомі ті обставини, що відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.11.2016 з нього стягують аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 жовтня 2016 року і до досягнення старшим сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Кім того, єдиним джерелом його доходу та засобом для існування є заробітна плата за місцем роботи ГУНП у Вінницькій області, після відрахування податків для його існування залишається незначна її частина. Також позивача зазначив, що на даний час він проживає разом з батьками, відповідно власної нерухомості не має, а розмірі аліментів, які присуджені до стягнення з нього на утримання трьох дітей в сукупності складає 75 % його доходу. Розмір його доходу становить в середньому 12000 грн. на місяць, з огляду на що розмір аліментів, визначений судовим наказом в грошовому еквіваленті складатиме приблизно 3000 грн., що значно перевищує прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Заперечення відповідача. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Процесуальні дії, заяви та клопотання. 28.04.2021 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Як вбачається з розписок, наявних в матеріалах справи, позивач [PERSON] , 28.04.2021, відповідач [PERSON] 28.04.2021 отримали копію ухвали про відкриття провадження. Відповідач також отримала копію позовної заяви разом з копіями доданих документів. У визначений судом строк сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляли, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. З огляду на вищезазначене суд на підставі частини 5 статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , являються [PERSON] та [PERSON] (а.с.7, 7 зворот). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , являються [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Як вбачається з копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 07.11.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] присуджено до стягнення аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 жовтня 2016 року і до досягнення старшим сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] (а.с.9). Згідно копії трудової книжки [PERSON] , останній з 30.09.2019 року прийнятий на службу в ГУНП у Вінницькій області (а.с.10-11). Відповідно до копії судового наказу від 02.03.2021 з [PERSON] на користь [PERSON] присуджені аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 10 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.12). Відповідно до довідки ГУНП у Вінницькій області станом на 01.03.2021 заборгованість по сплаті аліментів на утримання синів [PERSON] та [PERSON] відсутня (а.с.13). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом. Мотиви суду. Норми права застосовані судом. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права Стаття 180 СК України встановлює обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, способи виконання такого обов`язку визначаються за домовленістю між ними відповідно до норми ст. 181 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Граничний розмір аліментів, що підлягає стягненню визначається ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що загальний розмір аліментів, що відраховується на неповнолітніх дітей за кількома виконавчими документами може бути більшим ніж 50% заробітної плати та не може перевищувати 70% доходу. Пункт 1 ч. 1 ст. 3 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ч. 1 ст. 27 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, оскільки позивач [PERSON] належними та допустимими доказами не підтвердив обставин, передбачених ч. 1 ст. 192 СК України, які б давали суду підстави для зменшення аліментів, що стягуються з відповідача на утримання малолітньої дитини за судовим наказом від 02.03.2021, а обставини, на які посилається позивач фактично зводяться до незгоди з рішеннями судів про стягнення аліментів, що не є підставою для зменшення визначеного судом розміру аліментів. При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до судового наказу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02.03.2021 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства та мінімально гарантованому розміру, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох дітей від іншого шлюбу, є безпідставним. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід покласти на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed