Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 20 лютого 2013 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. В шлюбі народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалось. Подальше спільне проживання однією сім`єю є неможливим, стосунки існують формально, спільного господарства сторони не ведуть. У зв`язку із наведеним просив розірвати шлюб. Спір щодо визначення місця проживання дітей відсутній. Ухвалою від 14 вересня 2021 року надано [PERSON] та [PERSON] строк для примирення - два місяці, у зв`язку із чим провадження у справі зупинено. 15 листопада 2021 року провадження у справі поновлено. Позивач у судове засідання не з`явився, у позовній заяві клопотав про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, оскільки вважає за можливе зберегти сім`ю. Вказала що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно повторно виданого свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12 липня 2021 року (а.с.6), сторони зареєстрували шлюб 20 лютого 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 160. В шлюбі народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.3,4). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Враховуючи що сторони не підтримують шлюбних стосунків та не зберегли сім`ю, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. При цьому суд враховує, що сторонам надавався строк на примирення, однак правом примирення на час розгляду справи подружжя не скористалось. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved