Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 003-08015-261211 від 26 грудня 2011 року в розмірі 9 447 грн. 85 коп. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, з мотивів наведених у ньому. Представник відповідачки проти позову заперечив, так як розрахунок боргу позивачем проведений не вірно, сума заборгованості є явно завищеною. В задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши думку представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з позичальника заборгованості за цим договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 26 грудня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № 003-08015-261211, відповідно до якого банк надав відповідачці кредитні кошти в сумі 6 499 грн. з кінцевим терміном повернення 25.07.2013 року. Умовами п. 2.3 договору передбачено обов'язок відповідачки сплатити банку проценти за користування кредитом в розмірі 0,01 % річних. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідачка належно їх не виконувала, що підтверджується розрахунком заборгованості боржника [PERSON]. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 13.08.2013 року проведено розрахунок заборгованості за договором № 003-08015-261211 від 26 грудня 2011 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідачки за кредитом в розмірі 9 447 грн. 85 коп., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 6 822 грн. 25 коп., заборгованість за відсотками - 0 грн. 46 коп., заборгованість за комісіями - 2 625 грн. 14 коп. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № 003-08015-261211 від 26 грудня 2011 року відповідачкою та її представником не представлено суду, свого розрахунку боргу, відмінного від розрахунку позивача відповідачка не надала, а тому суд вважає безпідставними доводи представника відповідачки стосовно неправильності обрахунку позивачем боргу за оспорюваним кредитним договором. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 20, 526, 527, 530, 612, 1054 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved