Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

позивач в своїй позовній заяві просить суд визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що відповідно до типового договору від 05.05.2005 він є квартиронаймачем трьохкімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований він, його дружина [PERSON] та його дочка [PERSON] .. Дочка [PERSON] у квартирі не проживає з 2010, квартирою не користується, комунальні послуги не сплачує, жодних витрат по утриманню квартири не несе. Речей, які б належали відповідачу у квартирі немає. 20.09.2013 дочка зареєструвала шлюб та їй присвоєно прізвище [PERSON] . Реєстрація [PERSON] у квартирі порушує його право, він не має можливості оформити субсидію на комунальні послуги у зв`язку з чим він несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Позивач не може вирішити вказане питання в позасудовому порядку, а тому і змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду нотаріально засвідчену заяву, в якій добровільно підтверджує, що не заперечує проти зняття її з реєстраційного обліку за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що за вказаною адресою вона не проживає і на даний час має інше місце проживання та реєстрації на території Російської Федерації. Представник третьої особи Ватутінського ВУЖКГ в судове засідання не з`явився, начальник управління подав до суду заяву, в якій просить розгляд даної справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить дану справу розглянути в її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, просить позов задовольнити. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази справи, вважає за необхідне заявлений позов задовольнити повністю. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є квартиронаймачем трьох кімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією типового договору від 05.05.2005 (а.с.9). Відповідно до довідки Ватутінського ВУЖКГ №13 від 04.09.2019 (а.с.10) у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] , [INFO] , його дружина [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із акту депутата Ватутінської міської ради від 05.09.2019 (а.с.15) [PERSON] , [INFO] зареєстрована, але не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2010 року. [PERSON] 20.09.2013 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.14). Реєстрація відповідача у квартирі порушує право позивача, він не має можливості оформити субсидію на комунальні послуги у зв`язку з чим несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 107 ЖК України в разі вибуття наймача або членів його сім`ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня вибуття . Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму житлового приміщення не розривається, а член сім`ї який вибув, втрачає право користування житловим приміщенням з дня вибуття. Крім того, відповідно до п. 11 Постанови Пленуму ВС України №2 від 12.04.1985 р. суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Під час розгляду позову про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї. Так, власник житла має право вимагати визнання колишнього члена його сім`ї таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права користування цим приміщенням із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі ... судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи, те що відповідач добровільно більш ніж 9 років залишила квартиру [ADDRESS] та не проживає в ній без поважних причин, вона вважається такою, що втратила право користування житловим приміщенням та повинна бути зната з реєстраційного обліку. А тому враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Питання про відшкодування судових витрат позивач не ставить. На підставі ст. 16, 405 ЦК України, ст.10, 64, 71, 72, 107 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: approved