Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа [PERSON], про стягнення суми матеріального збитку завданого діями третьої особи. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 23 лютого 2013 року об 15 годині 00 хвилин по на перехресті пл. Пролетарська та вул. Полтавський шлях в м. Харкові, водій автомобіля «Деу Ланос» [PERSON] маючи на меті здійснити маневр повороту на Лопанський міст (вул. Полтавський шлях) виїхав на перехрестя та зупинився пропускаючи автомобілі, що рухалися в попутному напрямку з автомобілем позивача. Коли автомобіль [PERSON] знаходився на відстані 10-15 метрів від перехрестя автомобіль [PERSON] продовжив рух, не пропустивши автомобіль позивача для якого був ввімкниний зелений сигнал світлофору. Позивач прийняв міри по екстреній зупинці автомобіля, але уникнути зіткнення не вдалося. Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харків від 25 квітня 2013 року у даній дорожньо-транспортній обстановці позивач повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР України (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобі або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди). В даній дорожньо-транспортній ситуації [PERSON] не мав можливості уникнути зіткнення з автомобілем [PERSON] шляхом виконання вимог п.12.3 ПДР України. [PERSON] у даній дорожній обстановці повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1 (Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), 16.6 (повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора водій нерейкового транспортного засобу зобовязаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч) Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем позивача для [PERSON] визначалась шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, для чого не було будь-яких перешкод технічного характеру. В даній дорожній ситуації дії третьої особи не відповідали вимогам п.п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України та перебували у причинному звязку з виникненням події данної дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху, автомобілю [PERSON] була завдана матеріальна шкода в розмірі 19 636, 98 (девятнадцять тисяч шістсот тридцять шість) гривень 98 копійок, що підтверджується звітом про оцінку вартості (розміру) збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу № 229/04/13. На момент завдання шкоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. Представник позивача вказує що звертався до Моторного (транспортного) страхового бюро України у якого відповідно до ч.2 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виник обовязок відшкодувати шкоду завдану [PERSON]. МТСБУ листом від 23.10.2013 року відмовило позивачу в задоволенні його вимог. Представник позивача подав до суду клопотання в якому підтримав позовні вимоги в повному обсязі не заперечував проти заочного розгляду справи та прохав розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача та третя особа повторно не зявилися в судове засідання хоча були належним чином повідомлення про час та дату його проведення. Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України суд розглядає справу по суті у відсутність відповідачів на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. 23 лютого 2013 року об 15 годині 00 хвилин по на перехресті пл. Пролетарська та вул. Полтавський шлях в м. Харкові, водій автомобіля «Деу Ланос» [PERSON] маючи на меті здійснити маневр повороту на Лопанський міст (вул. Полтавський шлях) виїхав на перехрестя та зупинився пропускаючи автомобілі, що рухалися в попутному напрямку з автомобілем позивача. Коли автомобіль [PERSON] знаходився на відстані 10-15 метрів від перехрестя автомобіль [PERSON] продовжив рух не пропустивши автомобіль позивача для якого був ввімкниний зелений сигнал світлофору. Позивач прийняв міри по екстреній зупинці автомобіля, але уникнути зіткнення не вдалося. Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харків від 25 квітня 2013 року у даній дорожньо-транспортній обстановці позивач повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР України (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобі або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди). В даній дорожньо-транспортній ситуації [PERSON] не мав можливості уникнути зіткнення з автомобілем [PERSON] шляхом виконання вимог п.12.3 ПДР України. [PERSON] у даній дорожній обстановці повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1 (Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), 16.6 (повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора водій нерейкового транспортного засобу зобовязаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч) Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем позивача для [PERSON] визначалась шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, для чого не було будь-яких перешкод технічного характеру. В даній дорожній ситуації дії третьої особи не відповідали вимогам п.п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України та перебували у причинному звязку з виникненням події данної дорожньо-транспортної пригоди. [PERSON] порушив правила дорожнього руху, що підтверджується постановою про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення від 25.04.2013 року. Внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху [PERSON] була завдана матеріальна шкода в розмірі 19 636, 98 (девятнадцять тисяч шістсот тридцять шість) гривень 98 копійок. Сума матеріальної шкоди підтверджується звітом № 229/04/13 про оцінку вартості (розміру) збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу від 09 квітня 2013 року. Статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт настання зазначених ушкоджень автомобіля «Daewoo Sens», держ. номер [NUMBER], саме від дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля, який належить третій особі, яка мала місце 23 лютого 2013 року. У п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено: «Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК) в порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК. Наданими позивачем доказами підтверджується вартість відновлюваного ремонту автомобіля в сумі 19 636, 98 (девятнадцять тисяч шістсот тридцять шість) гривень 98 копійок. 23.02.2013 року ФОП [PERSON], який є суб'єктом оціночної діяльності, спеціалістом автотоварознавцем [PERSON] було проведено автотоварознавче дослідження пошкодженого автомобіля «Daewoo Sens», держ. номер [NUMBER], про що складено звіт № 229/04/2013 від 23.02.2013 року. Відповідно до вказаного звіту матеріальний збиток , завданий власнику автомобіля складає 19 636, 98 (девятнадцять тисяч шістсот тридцять шість) гривень 98 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третої особи. Відповідно до п. а, ч. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, повязана з пошкодженням транспортного засобу. Стаття 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів» зазначає, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. ст. 22, 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» саме Моторне (транспортне) страхове бюро України, зобов'язане відшкодувати шкоду заподіяну позивачу. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги, що стягнення майнової шкоди, підлягають задоволенню. Судові витрати також необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved