Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, просив стягнути з відповідача на його користь 52 891, 00 грн. страхового відшкодування, 500, 00 грн. за послуги з евакуювання автомобіля, інфляційні витрати у розмірі 4 181, 07 грн., проценти у розмірі 921, 61 грн. та судовий збір. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 25 вересня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль Деу Ланос, д.н. [NUMBER]. ДТП сталася з вини [PERSON], цивільно-правова відповідальність по транспортному засобу, яким він керував, була застрахована ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія». Позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату йому страхового відшкодування та отримав повідомлення про прийняте рішення щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 29 671, 18 грн., проте у визначений законодавством строк страхового відшкодування не отримав, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися з позовом до суду. Оскільки вартість відновлювальних робіт та запасних частин до автомобіля становила 52 891, 00 грн., то позивач просив стягнути з відповідача саме цю суму страхового відшкодування, проценти та інфляційні витрати за прострочення виконання грошового зобов'язання. Ухвалою суду від 09 листопада 2016 року у якості третьої особи у справі залучений [PERSON]. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на викладені у позові обставини. Від відповідача до суду надійшли заперечення та заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Із поданих відповідачем заперечень вбачається, що відповідач не визнає позовні вимоги частково та просить відмовити у позовних вимогах про стягнення страхового відшкодування у розмірі 23 219, 82 грн., вартості послуг з евакуювання автомобіля, процентів та інфляційних витрат (а.с.а.с. 46-49). Третя особа та його представник у судовому засіданні заперечували проти заявлених позивачем вимог, посилаючись на безпідставність позову. Суд, заслухавши представників позивача та третьої особи, третю. особу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 25 вересня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний [PERSON] на праві власності автомобіль Деу Ланос, д.н. д.н. [NUMBER] (а.с.а.с. 31, 32-33, 51). Цивільно-правова відповідальність [PERSON], забезпечений транспортний засіб - автомобіль Мерседес, д.н. [NUMBER], застрахована в згідно полісу №АІ/4155163 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 52). З повідомлення АТ «УОСК» від 04 січня 2016 року про прийняте рішення по події, яка мала місце 25 вересня 2015 року, вбачається, що відповідач розглянув заяву [PERSON] про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для виплати страхового відшкодування, у зв'язку з чим прийнято рішення про виплату йому страхового відшкодування у сумі 29 671, 18 грн., франшиза становить 1000 грн. (а.с. 53). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 988 ЦК України визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Згідно ч.1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до вимог зазначеної статті страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно зі ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. 04 січня 2016 року АТ «УОСК» повідомила позивача про прийняте рішення про виплату йому страхового відшкодування у розмірі 29 671, 18 грн. (а.с.53), однак страхового відшкодування не виплатило. Судом встановлено, що позивач погоджувався з сумою страхового відшкодування, про що свідчить його заява від 16 листопада 2015 року (а.с.51), в якій він не наполягав на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна та зазначав, що погоджується з сумою страхового відшкодування у розмірі 30 671, 18 грн. (без урахування франшизи). За таких обставин суд вважає посилання позивача на розмір страхового відшкодування - 52 891, 00 грн. необгрунтованими. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 29 671, 18 грн. Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути також три проценти річних від простроченої суми 29 671, 18 грн. та інфляційні витрати, з 91 дня з дня отримання заяви про страхове відшкодування від 16 листопада 2015 року (а.с.51), тобто з 22 лютого 2016 року, у межах заявлених позивачем вимог, по 13 червня 2016 року, за 113 днів у розмірі 275, 72 грн. (3% річних від суми заборгованості за 113 днів) та 1 186, 85 грн. (виходячи з сукупного індексу інфляції за період прострочення - 1,040). Позовну вимогу про стягнення витрат на еквакуювання автомобіля суд вважає необгрунтованою і безпідставною, а тому такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивач, заявляючи таку вимогу, не обґрунтував її, з наданого позивачем наряду-замовлення на виконання робіт від 16 лютого 2016 року (а.с.34) не вбачається, хто є замовником робіт. Крім того, позивачем не надано належного та допустимого доказу оплати зазначених робіт. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути 31 133, 75 грн. (29 671, 18 грн. + 275, 72 грн. + 1 186, 85 грн.). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір у розмірі 551, 20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial