Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з цим позовом в якому просив розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 01 лютого 2003 року у Коростівецькій сільській раді Жмеринського району Вінницької області, актовий запис № 1. Позов аргументував тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Під час спільного проживання у шлюбі між ними виникали сварки та непорозуміння із-за різних поглядів на сімейне життя, що призвело до припинення сімейних відносин. Близько одного року вони разом не проживають та не підтримують сімейних стосунків. Їхня сім'я фактично розпалась. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спору про виховання та утримання дитини між ними немає. Спір про поділ майна між ними відсутній. Таким чином подальше спільне проживання, примирення та збереження сім'ї є неможливим. Вважає, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, примирення неможливе, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився. В позовній заяві зазначив, що свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надавши заяву, що позовні вимоги [PERSON] визнає повністю та справу просила розглянути у її відсутність. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, відповідач позов визнав повністю і визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 СК України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому 01.02.2003 року у Коростівецькій сільській раді Жмеринського району Вінницької області, актовий запис № 1, шлюбі (а.с.5), проте як одна сім'я не живуть, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача; спору щодо виховання та утримання дочки [PERSON], [INFO] (а.с.6), між ними немає, після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом з відповідачем. Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved