Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS]. Єдиним спадкоємцем першої черги є позивач. Вона прийняла спадщину після смерті матері шляхом вступу у користування спадковим майном, однак належно її оформити не може у зв'язку з відсутністю державної реєстрації прав на нерухоме майно. З тих же підстав видати свідоцтво про прийняття спадщини за законом їй відмовив нотаріус. Просить суд, визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: квартиру [ADDRESS] після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились. Просили позовні вимоги задовольнити та розглядати справу у їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. Надав суду заяву про подальший розгляд справи у його відсутність. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно витягу з по господарської книги № 8 за 1998 рік Підгайцівської сільської ради Луцького району, договору купівлі-продажу жилого будинку, [PERSON] належить житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] (а.с. 8,9,12 ). Як вбачається з свідоцтва про смерть [NUMBER] від 29.05.1998 року, [INFO] року мати позивача - [PERSON] померла (а.с. 4). Після її смерті єдиним спадкоємцем за законом є її дочка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом по народження (а.с. 5 ). Згідно до ст. 524 ЦК Української РСР (1963р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 529 ЦК Української РСР (1963р.), спадкоємцями першої черги, є в рівних частках, діти (у тому числі усиновленні), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно до ст. 548 ЦК Української РСР (1963р.), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Стаття 549 ЦК Української РСР (1963р.) проголошує, що діями, які свідчать про прийняття спадщини є: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Таким чином, враховуючи наведене, та те, що на день смерті [PERSON], з нею разом проживала дочка [PERSON] та звернулась заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, суд вважає, що позивач фактично прийняла спадщину, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] З досліджених в судовому засіданні письмових доказів, судом встановлено, що позивач прийняла спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцями на час відкриття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] Інших спадкоємців першої черги та осіб, які звертались з заявою про прийняття спадщини немає. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved