Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач звернувся 28 грудня 2017 року до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що на протязі останніх чотирьох років сімейне життя між сторонами фактично припинено, подружжя мешкає окремо. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, не здатен піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Намагання в останній час вирішувати сімейні проблеми разом не дало результатів. Примирення не можливе. Від шлюбу сторони спільних дітейне мають. Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 05 лютого 2018 року та призначено підготовче судове засідання. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з?явився, надав заяву, якою позовні вимоги визнав, підтвердив, що шлюб розпався, просив закінчити розгляд справи за своєї відсутності. Відповідно до\~ч.\~3,\~4\~ст.\~200\~ЦПК України,\~за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд закінчує розгляд справи за відсутності сторін на підстави наявних в матеріалах справи доказів в підготовчому засідання у зв?язку з визнання відповідачем позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 1988 року, про що свідчить актовий запис №2788, зроблений Палацом урочистих подій м. Одеси (свідоцтво про шлюб Серія ІІІ-ЖД №265884). В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сімейне життя у сторін не склалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Майнового спору та спору про проживання дітей не існує. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає що спільне життя та збереження шлюбу неможливо, а відповідач заперечень проти розірвання шлюбу не надав, вважає, що шлюб розпався остаточно, на примирення не погоджується. За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб обох з подружжя, сім'я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі. Після розірвання шлюбу позивач виявила бажання залишити прізвище - «Попова».

Outcome: approved