Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов обґрунтував тим, що комунальним підприємством «Володимир-Волинськтеплоенерго» Володимир-Волинської міської ради надаються послуги з централізованого опалення та гарячу воду у квартиру [ADDRESS] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 195860825 від 10.01.2020 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Договір з відповідачем [PERSON] про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води укладений не був. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Позивачем зобов`язання по теплопостачанню та подачу гарячої води виконано, а відповідач своїх зобов`язань не виконує внаслідок чого за його особовим рахунком утворилась заборгованість перед підприємством за період з 01.12.2017 року по 01.08.2019 року включно в сумі, що становить 19783,55 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача. Крім того, за несвоєчасне внесення плати за послуги на всю суму боргу відповідача на підставі положень ст. 625 ЦК України, нараховані інфляційні нарахування в розмірі 1852,35 грн., три відсотки річних в розмірі 738,83 грн. та пеня в розмірі 381,15 грн. На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги по теплопостачанню та подачу гарячої води в розмірі 19783,55 грн., а також інфляційні нарахування у розмірі 1852,35 грн., три відсотки річних 738,83 грн., пеню 381,15 грн. та судові витрати в справі. Ухвалою судді від 12.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання призначено на 03.12.2019 року. Ухвалою суду від 17.01.2020 року за клопотанням представника позивача замінено первісного відповідача [PERSON] , [PERSON] на [PERSON] . В судове засідання представник позивача не з`явилася, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, за місцем свого проживання та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомила, заяви про слухання справи у її відсутності не поступало. Тому зі згоди позивача, з урахуванням положень ст ст.128-131,223, 280-282 ЦП України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності позивача та відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Відносини у сфері житлово-комунальних послуг врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», а також відповідними постановами Кабінету Міністрів України та рішеннями органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Згідно з ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а укладання договору про надання послуг є обов`язком обох сторін. Статтею 68 ЖК України передбачено обов`язок наймача своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, які, відповідно до вимог ст. 67 ЖК України, включають послуги по наданню теплової енергії. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Судом встановлено, що комунальне підприємство «Володимир-Волинськтеплоенерго» Володимир-Волинської міської ради надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартиру [ADDRESS] у відповідності до договору № К-004-019 від 17.01.2013 року укладеного із відповідачем [PERSON] . У відповідності до п. 17 договору № К-004-019 від 17 січня 2013 року, відповідач зобов`язався оплачувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води протягом розрахункового періоду, яким є календарний місяць. З наданого розрахунку вбачається, що за період з 01.12.2017 року по 01.08.2019 року у відповідача виникла заборгованість перед комунальним підприємством «Володимир-Волинськтеплоенерго» Володимир-Волинської міської ради за централізоване опалення та гарячу воду в розмірі 19783,55 гривень. а також інфляційні нарахування у розмірі 1852,35 грн., три відсотки річних 738,83 грн., пеня 381,15 грн. 22 травня 2019 року ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області відмовлено у видачі судового наказу за заявою ПТМ «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення з [PERSON] з підстав передбачених ч. 1 ст. 186 ЦПК України ( у зв`язку із смертю [PERSON] ). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 195860825 від 10.01.2020 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, виданого 17.12.2019 року приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області. Суд звертає увагу, що відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання таких послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відмова від оплати таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не береться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги якщо вони фактично користувалися ними. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, однією з яких є договір. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до положень ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Суд погоджується з розрахунками сум трьох відсотків річних, інфляційних втрат та пені, зробленими позивачем та долученими до позовної заяви, з яких вбачається, що станом на 01.09.2019 року загальна сума трьох відсотків річних від суми простроченої відповідачем заборгованості за весь період становить 738,83 грн., а загальна сума інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за весь період становить 1852,35 грн. Загальна сума пені нарахованої за кожен день прострочення зобов`язання становить 381,15 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги комунального підприємства «Володимир-Волинськтеплоенерго» Володимир-Волинської міської ради є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають до задоволення. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростували доводи позивача щодо невиконання ним умов договору та наявність заборгованості за цим договором у розмірі 22755, 88 грн. При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з вимог ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимоги позивача задоволені повністю, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 1921 грн., котрі він поніс у даній справі та які документально підтвердженні. На підставі викладеного,

Outcome: approved