Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про виселення без надання іншого житлового приміщення,стягнення судових витрат, мотивуючи тим, що на балансі Івано-Франківського слідчого ізолятора перебуває приміщення гуртожитку яке знаходиться за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Коновальця, 70 Б. В даному приміщенні, зокрема у кімнаті № 1 проживає [PERSON], яка вселилась туди без законних для того підстав. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечила в повному обсязі, суду пояснила, що [PERSON] самовільно не вселялась в дану кімнату, а також протягом тривалого часу проводила там ремонтні роботи. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про належну обґрунтованість позовних вимог у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Івано-Франківський слідчий ізолятор Управління державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області є юридичною особою, місцезнаходження м.Івано-Франківськ, вул..Євгена Коновальця, 70А. В даному приміщенні гуртожитку яке знаходиться за адресою:м.Івано-Франківськ Коновальця, 70 Б, зокрема у кімнаті № 1 проживає [PERSON], яка заселилась туди без відповідних правовстановлюючих документів на підставі рішення спільного засідання житлово-побутових комісій управління ДПтС України в Івано-Франківській області та Івано-Франківського слідчого ізолятора, яким попередньо розподілені службові квартири . Відповідно до ст.129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на дану жилу площу. Ордеру відповідачу видано не було, в гуртожитку, в кімнаті №1 відповідачка не зареєстрована, а також договори найму чи оренди між позивачем та відповідачем не укладались. Рішенням від 13 серпня 2014 року комісія на спільному засіданні житлово-побутових комісій управління ДПтС України в Івано-Франківській області та Івано-Франківського слідчого ізолятора вирішила відмінити попередній розподіл службових житлових приміщень в будівлі відомчого гуртожитку до отримання відповідних рішень органу місцевого самоврядування . Адміністрація СІЗО неодноразово зверталась до відповідача щодо добровільного виселення із займаного жилого приміщення,однак до цього часу зазначені в листі вимоги [PERSON] не виконала, що підтверджується наданими копіями листів (а.с.13-14). В матеріалах справи 344/16756/15-ц провадження 2/344/2709/16 року знаходяться два суперечливих висновки про виселення малолітнього [PERSON], ( а.с.36-38, 73-74), які суд оцінює критично. Згідно матеріалів справи встановлено, що у [PERSON] є квартира в м.Коломия, чого не заперечила в судовому засіданні її представник. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Таким чином, враховуючи відсутність підстав для збереження права позивача на проживання у кімнаті № 1 гуртожитку , суд вважає, що [PERSON] не набула право на проживання в житловому приміщенні - кімнати №1, по вул. Коновальця 70 Б в м.Івано-Франківську та підлягає виселенню без надання іншого житла. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі ст. ст. 116, 126 ЖК України, відповідно до ст.ст.10,11, 15, 60, 88, 215-218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved