Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом вказуючи, що він працював у Володарсько - Волинській ЦРЛ з 1979 року на посаді водія, механіка та звільнений 17.01.2013 р. за ст. 36 п. 5 КЗпП України по переводу. Зазначає, що за період його роботи в Володарсько - Волинській ЦРЛ підприємство при звільнені не виплатило йому компенсацію за не використану відпустку за період з 29.03.2011р. по 28.03.2012р. При зверненні до керівництва Володарсько - Волинської ЦРЛ про виплату компенсації за невикористану відпустку йому було відмовлено, до теперішнього часу повний розрахунок не проведений. У зв'язку з тим, що відповідач в день його звільнення і до теперішнього часу не провів повного розрахунку, це заподіяло йому моральні страждання, втрати нормальних життєвих зв'язків, додаткові зусилля для організації свого життя, позбавлення його нормального ритму, використання додаткового часу для отримання юридичної консультації, оформлення позовної заяви, збирання довідок. Вважає, що згідно ст.237 - 1 КЗпП України відповідач зобов'язаний відшкодувати йому моральний збиток у розмірі 3000 грн. Позивач просить суд стягнути з Володарсько - Волинської ЦРЛ на його користь заборгованість за невикористану відпустку за період з 29.03.2011р. по 28.03.2012р., компенсацію за затримку виплати всіх належних йому сум при звільнені у розмірі його середнього заробітку по день фактичного розрахунку та моральну шкоду в розмірі 3000 грн. В судове засідання позивач не прибув, у своїй заяві просить справу розглядати без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, пояснивши, що у зв'язку з реорганізацією Володарсько-Волинської районної лікарні частина працівників переведено до новоствореного Володарсько-Волинського центру первинної медико-санітарної допомоги. Фактично позивач залишився працювати на тій же посаді і переведення його проведено у зв'язку з реорганізацією, позивачу не виплачена компенсація за невикористану відпустку за період з 29.03.2011 року по 28.03.2012 року. Щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди позов не визнала вказавши, що позивач звільнений не був та моральної шкоди від несплати компенсації йому не заподіяло. Представник третьої особи Володарсько-Волинського центру первинної медико-санітарної допомоги висловила думку про наявність підстав для стягнення компенсації за невикористану відпустку позивачу за період з 29.03.2011 року по 28.03.2012 року, так як вказана компенсація не перерахована за місцем нової роботи позивача. Представник третьої особи відділ охорони здоров'я Володарсько-Волинської райдержадміністрації не заперечує у задоволенні позовної вимоги про стягнення компенсації за невикористану відпустку позивачу за період з 29.03.2011 року по 28.03.2012 року в інших частинах позовних вимог просить відмовити. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за слідуючих обставин. - 2 - В судовому засіданні встановлено, що позивач з 1979 року по 17.01.2013 року працював водієм та механіком у Володарсько-Волинській ЦРЛ і був звільнений у зв'язку з переведенням до Володарсько-Волинського центру первинної медико-санітарної допомоги за п. 5 ст. 36 КЗпП України. 18.01.2013 року позивач прийнятий на посаду водія Володарсько-Волинського центру первинної медико-санітарної допомоги. Підставою переведення позивача є реорганізація Володарсько-Волинської ЦРЛ та створення на підставі рішення Володарсько-Волинської районної ради № 253 від 21.12.2012 року Володарсько-Волинського центру первинної медико-санітарної допомоги. Тобто, позивач фактично не змінив місце роботи, а був переведений з однієї установи до іншої у зв'язку з реорганізацією, де продовжує працювати до даного часу. З матеріалів справи слідує, що позивач працюючи в Володарсько-Волинській ЦРЛ не використав відпустку за період роботи з 29.03.2011 року по 28.03.2012 року, при переведенні йому не виплатили компенсацію за невикористану відпустку та грошова компенсація за дану відпустку не перерахована на рахунок Володарсько-Волинського центру первинної медико-санітарної допомоги, куди перевівся позивач. Відповідно до вимог ч.3 ст.9 Закону України «Про відпустки» у разі, якщо працівник, переведений на роботу на інше підприємство, повністю або частково не використав відпустки і не одержав за них грошову компенсацію, до стажу роботи, що дає право на щорічні основну та додаткові відпустки, зараховується час, за який він не використав ці відпустки за попереднім місцем роботи. За правилами частин 1 та 3 статті 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні відпустки. У разі переведення його на роботу у інше підприємство така грошова компенсація за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, на яке працівник був переведений. Обчислення середньої заробітної плати для нарахування компенсації за невикористану відпустку провадиться згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року за №100, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація за невикористану відпустку за період з 29.03.2011 року по 28.03.2012 року в сумі 2327 грн. 50 коп., що підтверджується наданим відповідачем розрахунком, правильність якого перевірено в судовому засіданні та не спростовано позивачем. Вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку суд виходить із вимог ст. ст. 116,117 КЗпП України, які передбачають стягнення середнього заробітку при звільненні працівника у разі наявності заборгованості з часу звільнення по день фактичного розрахунку. Враховуючи, що позивач не був звільнений з роботи, а переведення проведено у зв'язку з реорганізацією підприємства, тому вимога позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку задоволенню не підлягає. Позивач не довів та не надав суду доказів, що з вини відповідачу йому своєчасно не була надана відпустка за період з 29.03.2011 року по 28.03.2012 року, вини Володарсько-Волинської ЦРЛ в цьому не має, а тому позивачу моральна шкода не завдана. Підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі у виді судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial