Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Плюс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання паркомісць, посилаючи на те, що відповідач є власником машиномісць за [ADDRESS], що перебуває на обслуговуванні ТОВ «Сервіс-Плюс» з часу прийняття будинку в експлуатацію. Зазначений паркінг обладнано відповідно до вимог ДБН України «Споруди транспорту, автостоянки і гаражі для легкових автомобілів ДБР В 2.3-15:2007. Згідно сертифікату відповідності серії [NUMBER] від 20 грудня 2011 року вказаний підземний паркінг введено в експлуатацію. Для обслуговування паркінгу, утримання його у належному стані і забезпечення безпеки майна третіх осіб (власників автомобілів) позивач уклав відповідні договори з підрядними організаціями щодо постачання електроенергії, води, теплопостачання, а також надання ряду інших послуг по обслуговуванню автостоянки. Відповідно до умов договорів та вимог правил склав калькуляцію вартості утримання одного паркомісця. У власності відповідача перебувало три падкомісця загальною площею 49,9 кв м, а з 29.06.2016 року залишилось два - [ADDRESS] загальною площею 33, 70 кв м. Вартість наданих послуг за один місяць до 29.06.2016 року за користування трьома паркінгами становила 375 грн. 75 коп., а починаючи з 30.06.2016 року за два паркомісця - 253 грн. 76 коп. Відповідач як власник паркомісць отримує послуги з утримання паркомісць, при цьому не виконує зобов»язання по їх оплаті, чим спричинив позивачу, який є організацією, що обслуговує комплекс паркомісць, матеріальні збитки у вигляді недоотримання у повному обсязі плати; загальна сума заборгованості якого станом на 01 грудня 2016 року за період з березня 2014 року по листопада 2016 року становить 11 785 грн. 73 коп. В судове засіданні позивач не з»явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог з тих же підстав, просив їх задовольнити, а відповідач їх визнав, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, з можливим ухваленнм заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на сайті суду. За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідач є власником машиномісць за [ADDRESS], що перебуває на обслуговуванні ТОВ «Сервіс-Плюс» з часу прийняття будинку в експлуатацію. Зазначений паркінг обладнано відповідно до вимог ДБН України «Споруди транспорту, автостоянки і гаражі для легкових автомобілів ДБР В 2.3-15:2007. Згідно сертифікату відповідності серії [NUMBER] від 20 грудня 2011 року вказаний підземний паркінг введено в експлуатацію. Для обслуговування паркінгу, утримання його у належному стані і забезпечення безпеки майна третіх осіб (власників автомобілів) позивач уклав відповідні договори з підрядними організаціями щодо постачання електроенергії, води, теплопостачання, а також надання ряду інших послуг по обслуговуванню автостоянки. Відповідно до умов договорів та вимог правил склав калькуляцію вартості утримання одного паркомісця. У власності відповідача перебувало три падкомісця загальною площею 49,9 кв м, а з 29.06.2016 року залишилось два - [ADDRESS] загальною площею 33, 70 кв м. Вартість наданих послуг за один місяць до 29.06.2016 року за користування трьома паркінгами становила 375 грн. 75 коп., а починаючи з 30.06.2016 року за два паркомісця - 253 грн. 76 коп. Відповідач як власник паркомісць отримує послуги з утримання паркомісць, при цьому не виконує зобов»язання по їх оплаті, чим спричинив позивачу, який є організацією, що обслуговує комплекс паркомісць, матеріальні збитки у вигляді недоотримання у повному обсязі плати; загальна сума заборгованості якого станом на 01 грудня 2016 року за період з березня 2014 року по листопада 2016 року становить 11 785 грн. 73 коп. (а.с.4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, , 12, 13, 14, 15, 17, 18, 19-21). Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановленого договором або законом. Власність зобов»язує (ч.4 ст. 319 ЦК України), що вказує на обов»язок власника майна нести витрати на його утримання. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України. Так стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1 378 грн. 00 коп, який підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 322, 625, ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved