Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Позивачем подано до суду відповідний позов до Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова, Управління Державної казначейської служби України в Орджонікідзевського району м.Харкова Харківської області. В обґрунтування позову позивач зазначив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 08.09.2010 року, що було змінено постановою апеляційного суду Харківської області від 17.06.2011 року було задоволеного його позовні вимоги частково, визнано дії неправомірними та зобов'язано провести перерахунок пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю за період з 01 січня 2007 року по 31 серпня 2011 року, здійснювати в подальшому такий перерахунок та провести відповідні виплати. Відповідачем пенсійним фондом дану постанову виконано частково, а саме щодо перерахунку та нарахування доплати, а в іншій частині судове рішення не виконане, а саме не здійснено перерахунок доплати до пенсії за період з 01 вересня 2011 року по 01 грудня 2013 року та з 01 січня 2015 року та по теперішній час. Сума нарахованої доплати за період з 01 січня 2007 року по 31 серпня 2011 року в розмірі 136351,70 гривень не виплачена, що призводить до порушення його права на соціальне забезпечення гарантоване державою. Крім того, відповідно до розпорядження пенсійного фонду №146974 від 10.12.2014 року було проведено перерахунок доплати до пенсії не виплаченої з 01 січня 2014 року по 01 грудня 2014 року. Розмір нарахованої та невиплаченої доплати становить 36560,80 гривень. З урахуванням вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати», Постанови КМУ №159 від 21.02.2001 року «Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» розмір компенсації за період з 01.10.2011 року по 01.06.2016 року становить 103900,00 гривень з суми 136351,70 та 3% річних від простроченої суми за період з цей період становить 19096,70 гривень. За період з 01.01.2014 року по 01.12.2014 року становить 52807,70 з суми 36560,80 гривень та 3% річних з простроченої суми - 5515,40 гривень. Також ним було зареєстровано постанову апеляційного суду від 17.06.2011 року в Головному територіальному управління юстиції у Харківській області відповідно до Постанови КМУ від 03.09.2014 року №440 «Про порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» - 20.11.2014 року за №45549925. Він неодноразово звертався до відповідача пенсійного фонду з вимогою про виконання судового рішення та проведення виплати нарахованої суми та проведення її індексації, але відповідачем його право грубо порушується. Посилався на вимоги ст.625 ЦК України, згідно до якої боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом. Просив стягнути з державного бюджету упущену вигоду, відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.22 ЦК України. За позовом просив стягнути з Управління Державної Казначейської служби України в м.Харкові на його користь заборгованість та упущену вигоду: з 01.10.2011 року по 01.06.2016 року в розмірі 136351,70 грн, компенсацію втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати в розмірі 103900, 00 грн, та 3% річних з простроченої суми за період з 01.10.2011 року по 01.06.2016 року в розмірі 19096,70 грн; з 01.01.2014 року по 01.12.2014 року нараховану та не виплачену заборгованість згідно до розпорядження ПФУ №146974 від 10.12.2014 року в розмірі 36560,80 гривень та компенсацію втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати в розмірі 17246,90 грн та 3% річних з простроченої суми в розмірі 5515,40 грн.. 30.11.2016 року представником позивача було подано заяву про уточнення позовних вимог, за заявою позивач посилався на те, що фактично боржником є пенсійний фонд, а тому просив стягнути з Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова з 01.10.2011 року по 01.06.2016 року в розмірі 136351,70 грн, компенсацію втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати в розмірі 103900, 00 грн, та 3% річних з простроченої суми за період з 01.10.2011 року по 01.06.2016 року в розмірі 19096,70 грн; з 01.01.2014 року по 01.12.2014 року нараховану та не виплачену заборгованість згідно до розпорядження ПФУ №146974 від 10.12.2014 року в розмірі 36560,80 гривень та компенсацію втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати в розмірі 17246,90 грн та 3% річних з простроченої суми в розмірі 5515,40 грн.. Просив розглядати справу за відсутності позивача та його представника (а.с.76). 12.12.2016 року поштою від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, зазначено, що у прохальній частині позову було допущено технічну помилку, зазначено лише про стягнення з Відповідача 2, який є фактично виконавцем судових рішень, а відповідач 1 є боржником, просив стягнути з Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова з 01.10.2011 року по 01.06.2016 року в розмірі 136351,70 грн, компенсацію втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати в розмірі 103900, 00 грн, та 3% річних з простроченої суми за період з 01.10.2011 року по 01.06.2016 року в розмірі 19096,70 грн; з 01.01.2014 року по 01.12.2014 року нараховану та не виплачену заборгованість згідно до розпорядження ПФУ №146974 від 10.12.2014 року в розмірі 36560,80 гривень та компенсацію втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати в розмірі 17246,90 грн та 3% річних з простроченої суми в розмірі 5515,40 грн.. Просив розглядати справу за відсутності позивача та його представника (а.с.84-85). Позивач та представник в судове засідання не з'явились, представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Представником відповідача УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Харкова подано письмові заперечення проти позову, в обґрунтування заперечень зазначено, що позивач перебуває на обліку в управлінні, отримає пенсію по інвалідності у розмірі фактичних збитків, рішення суду першої та апеляційної інстанції на якій посилається позивач були виконані управлінням у повному обсязі, було проведено перерахунок та до виплати позивачу нараховано 136351,70 гривень, дана сума не виплачена позивачу через відсутність бюджетного фінансування. В законодавстві України відбулись зміни, що унеможливили отримання позивачем нарахованих сум доплати, виплати за рішеннями судів, якими зобов'язано органи пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до законодавства, яким керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача. З урахуванням змісту рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3рп-2012 саме Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів КМУ, виданих у межах його компетенції, на основі та на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет на відповідний рік. Тобто, пенсія позивачу з 01.11.2011 року розрахована та виплачується відповідно до Постанови КМУ від 06.07.2011 року №745, а з 01.01.2012 року по теперішній час пенсія розрахована та виплачується відповідно до постанови КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року №1210 та Законів про Державний бюджет на відповідний рік. Окрім того, Законом України «Про гарантії виконання судових рішень» від 05.06.2012 року №4901-VI виконання рішень судів про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган здійснюється центральним органом влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу. Відповідно до цього закону Постановою КМУ затверджено порядок погашення заборгованості №440 від 03.09.2014 року, безпосередньо що стосується позивача 16.12.2014 року надійшло повідомлення про прийняття до обліку рішення, відповідно до Порядку №440, на день підготовки заперечень у пенсійного фонду відсутня заборгованість перед позивачем. Просили в задоволенні позову відмовити (а.с.32-38). В ході розгляду справи відповідно до заяви про заміну відповідача правонаступником, ухвалою від 19.04.2017 року було проведено заміну відповідача у справі Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському (Індустріальному) районі м.Харкова у зв'язку із реорганізацією шляхом злиття, - правонаступником Індустріальним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м.Харкова Представник відповідача Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова, в судовому засіданні 19.04.2017, 27.04.2017 року, письмові заперечення подані УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Харкова підтримала, просила в задоволенні позову відмовити. В судове засідання призначене на 23.05.2017 року не з'явилась. Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та було подано письмові заперечення на позовну заяву, в обґрунтування яких зазначено, що позивач помилково ототожнює Казначейство та Державу, що суперечить діючому законодавству. Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, має свій самостійний баланс, печатку, а тому відповідає лише за виконання своїх зобов'язань та не відповідає за зобов'язаннями інших юридичних та фізичних осіб. Самостійний учасником цивільних правовідносин є держава. Просили врахувати, що Казначейство не уособлює Державу як власника відповідних бюджетних коштів, пенсійний фонд є окремою юридичною особою, із своїми зобов'язаннями та за свої дії самостійно несе відповідальність. Позивач до них не звертався, прав та інтересів позивача Управління не порушувало. Також зазначали, що погашення за виконавчим документом позивачу повинно здійснювати Казначейством України в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відвідний рік, згідно до п.20 Порядку, а управління Казначейства не має відповідних бюджетних призначень за програмою і не має повноважень на перерахування грошових коштів, нарахування та виплати будь-яких компенсацій позивачу. Посилались на те, що виконання виконавчого документу не є зобов'язанням у розумінні ст.509 ЦК України, органи казначейства не є ані кредитором, ані боржником при виконанні рішення [PERSON]., тому не підлягає застосуванню до означених правовідносин й норма ст.625 ЦК України. Оскільки правовідносини виникли у зв'язку із виконанням судового рішення то до них не можуть застосовуватись норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання. В управлінні Казначейства відсутні бюджетні призначення на відшкодування шкоди, тому рахунки на зазначені цілі в Управлінні не відкриті. Вважали, що сам по собі факт тривалого невиконання рішення суду не є безумовною обставиною для висновку про наявність причинного зв'язку з заподіяною шкодою. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог до Управління (а.с.39-40, 52-55). Суд, вислухавши доводи представника відповідача, дослідивши матеріали пенсійної справи позивача, матеріали справи, встановив наступне. Позивачем подано позовну заяву, вимоги за якою було двічі уточнено та остаточно визначено вимоги про стягнення заборгованості за проведеним перерахунком, компенсації втррати частини доходів та 3% річних, за період 01.10.2011 року по 01.06.2016 року, за період з 01.01.2014 року по 01.12.2014 року. В обґрунтування підстав позову позивач посилався на вимоги ст.ст.22, 625, 1166 ЦК України. Вимоги позову заявляв до УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Харкова. Позивач [PERSON] є інвалідом 3 групи, особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1 (а.с.23). Відповідно до ст..63 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів. Відповідно до ст. ст.22, 23 Бюджетного кодексу України органи ПФУ є розпорядниками коштів Державного бюджету тільки в межах встановлених їм бюджетних призначень (дотацій). Відповідними постановами Кабінету Міністрів України Пенсійному фонду України затверджуються бюджети ПФУ на відповідні роки, а згідно затверджених бюджетів ПФУ, бюджетів регіональних управлінь, затверджуються бюджети територіальних управлінь. Пенсійні виплати, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в тому числі і ті, розмір яких встановлено на виконання судових рішень, здійснюється в розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України. Відповідно до постанови апеляційного суду Харківської області від 17.06.2011 року рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 08.09.2010 року в частині покладання обов'язку на Управління ПФУ у Орджонікідзевського районі м.Харкова здійснити [PERSON] перерахунок пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я за період з 01.01.2004 року по 31.12.2006 року відповідно до ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» скасовано, та в цій частині в задоволенні позову відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін. (а.с.7-8). З розпорядження №146974 від 23.04.2014 року вбачається, що позивач [PERSON] є інвалідом 3 групи довічно, основний розмір пенсії станом на 01.03.2014 року складає 2976.19 грн, розрахунок проведений відповідно до рішення суду (а.с.9). Аналогічно з розпорядження №146974 від 10.12.2014 року, на яке посилається позивач при подачі позову, вбачається, що позивач [PERSON] є інвалідом 3 групи довічно, основний розмір пенсії станом на 01.01.2014 року складає 2976.19 грн. (а.с.11). Відповідно до довідки про розмір нарахованої та виплаченої пенсії у зв'язку з перерахунком пенсії згідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 08.09.2010 року по справі №2-432/10, апеляційного суду Харківської області від 17.06.2011 року №22ц-8510/2011, за період з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.08.2011 року, розмір нарахованої доплати становить 136351,70 гривень (а.с.10). З розпорядження №146974 від 23.04.2014 року вбачається, що позивач [PERSON] є інвалідом 3 групи довічно, основний розмір пенсії станом на 01.03.2014 року складає 2976.19 грн, розрахунок проведений відповідно до рішення суду (а.с.9). Позивач звертався до відповідача пенсійного фонду із заявою про здійснення перерахунку та добровільного виконання судового рішення, виплати заборгованості (а.с.12), Листом від 24.04.2014 року №3306-02/32 Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевського районі м.Харкова надіслало на адресу позивача копію розпорядження про розрахунок пенсії з 01.01.2014 року та повідомило, що фінансування витрат пов'язаних з реалізацією Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету. Нарахована на вересень 2011 року сума доплати у розмірі 136351,70 грн, що буде виплачена за умови бюджетного фінансування. З 01.11.2011 року пенсія розрахована та виплачується відповідно до Постанови КМУ від 06.07.2011 року №745, з 01.01.2012 року по теперішній час пенсія розрахована та виплачується відповідно до Постанови КМУ від 23.11.2011 року №1210 та Законів України «Про Державний бюджет України на 2012, 2013, 2014 року» (а.с.13-14). 30.05.2016 року позивач звертався з вимогою до відповідача пенсійного фонду про проведення індексації нарахованої та невиплаченої пенсії, нарахованої відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», просив проіндексувати суму заборгованості в розмірі 136351,70 гривень на суму компенсації в розмірі 103900,00 гривень, провести перерахунок та виплатити суму заборгованості із урахуванням індексу інфляції в розмірі 240251,70 гривень, провести виплату в розмірі 3% річних з простроченої суми відповідно до вимог ст.625 ЦК України в розмірі 19096,70 гривень, провести перерахунок пенсії по інвалідності 2 групи, згідно до вимог ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.09.2011 року по даний час з врахуванням встановлено індексу інфляції (а.с. 16-18). 03.06.2016 року листом №4072-09/32 Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевського районі м.Харкова повідомило позивача, що листом від 22.12.2014 року №17656-13/32 на адресу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції управління було надіслано довідку про здійснення нарахування на виконання рішення суду на суму 136351,70 гривень, на теперішній час заборгованість відсутня, отримати інформацію про стан заборгованості за рішенням суду Він має в Управлінні Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області (а.с.19). Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. №845, згідно з п.3 якого рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань). Згідно правової позиції Верховного суду України, що викладена в постанові від 24.03.2015 року невиконання судового рішення управлінням в частині виплати грошових коштів за фактичної відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. З цього випливає висновок про відсутність вини управління по невиконанню судового рішення у випадку відсутності відповідних коштів. Враховуючи вищенаведене, виконання рішень судів із соціальних виплат інвалідів-чорнобильців здійснюється державною казначейською службою України у порядку черговості відповідно до положень зазначених нормативно-правових актів. Згідно до повідомлення Головного Управління юстиції у Харківській області Управління державної виконавчої служби про прийняття до обліку рішення, виконання якого гарантується державою від 19.11.2014 року за №34212/08-33/08, постанова від 17.06.2011 року №22ц-8510/2011, прийнята до обліку та включена до першої черги задоволення вимог. Дані про рішення19.11.2014 року внесені до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою за №45549925 (а.с.20) Тобто, правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами бюджетного законодавства та є такими, що мають соціальну природу. Нарахована, але невиплачена на користь позивача сума пенсії за своєю правовою природою не є збитками в розумінні статті 22 ЦК України, а є сумою нарахованої пенсії, яка підлягає виплаті позивачу в порядку виконання постанови суду. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України вбачається, що збитками є: втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відшкодування свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 1166 ЦК відповідальність за прострочення виконання зобов'язання виникає у випадку наявності сукупності чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача: причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювана і шкодою; вина в заподіянні шкоди, в даному випадку відсутня вина у заподіянні шкоди. В даному випадку шкода управлінням позивачу не завдана, крім цього, у випадку наявності шкоди така підлягає стягненню з Державного бюджету, оскільки органи державної влади не несуть відповідальності. Також суд вважає, що відсутні підстави для застосування положень ст. 625 ЦК України, оскільки така передбачає наявність договірних правовідносин і поширюється насамперед на порушення грошового зобов'язання, а рішення суду про стягнення грошових коштів, у разі наявності між сторонами правовідносин, які регулюються нормами іншого законодавства, не дає підстав для застосування ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» Книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Частиною другою ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачена ст. 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України) (правова позиція, висловлена під час розгляду справи № 6-2759цс15, викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року), а також в даному випадку Законом України «Про гарантії виконання судових рішень» від 05.06.2012 року №4901-VI, згідно до якого виконання рішень судів про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган здійснюється центральним органом влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу. Що стосується компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», відповідно до якого підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) та провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Згідно зазначеної норми підставою для нарахування компенсаційних виплат у зв'язку з несвоєчасною виплатою нарахованих сум пенсії є вина органу, що призначає та виплачує пенсію. Тобто, з урахуванням проведеного аналізу обставин справи, суд вважає, що вимоги позову за період з 01.10.2011 року по 01.06.2016 року задоволенню не підлягають, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами мають соціальну природу, нарахована, але невиплачена на користь позивача сума пенсії є сумою нарахованої пенсії, яка підлягає виплаті позивачу в порядку виконання постанови суду, порядок виплати якої врегульовано Законом України «Про гарантії виконання судових рішень», а також до зазначених правовідносин не підлягають застосуванню вимоги ст. 625 ЦК України, в частині стягнення 3% річних, оскільки відсутнє зобов'язання. Також не підлягають задоволенню вимоги позивача за період з 01.01.2014 року по 01.12.2014 року, оскільки як вбачається з наданої суду довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії за вказаний період, позивачу було нараховано та фактично виплачено пенсію в розмірі 36560,80 гривень, заборгованість за вказаний період з боку пенсійного фонду відсутня. Судові витрати відповідно до вимог ч.4 ст.88 ЦПК України віднести на рахунок держави, оскільки позивача відповідно до вимог п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як особа, яка віднесена до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed