Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом, посилаючись на те, що він з 2013р. до 10.06.2014р. працював у ДП ЦКБ Ізумруд на посаді економіста планово-виробничого бюро. Однак, в день звільнення відповідачем не проведений розрахунок з позивачем, у звязку з чим заборгованість по заробітній платі становить 10560,18грн., заборгованість за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.06.2014р. по 23.11.2014р. становить 5693,03грн. Так як у добровільному порядку вищевказана сума заборгованості по заробітній платі та середньому заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивачу не виплачена, що порушує його конституційні права на працю та отримання достойної винагороди за неї, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі, яка станом на 10.06.2014р. становить 10560,18грн., компенсацію за прострочення виплати з заробітної плати в сумі 5693,03грн. та моральної шкоди у розмірі 5000грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, лише в частині заборгованості по заробітній платі. Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні заперечував, так як зарплата не була вчасно виплачена через скрутне економічне становище на підприємстві. Також просив суд, у разі задоволення позову звільнити ДП ЦКБ Ізумруд від сплати судового збору відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ Про судовий збір, у звязку із тяжким матеріальним становищем та відсутністю коштів на рахунках підприємства, про що надав відповідні довідки та листи. З досліджених матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 19.08.2013р. до 10.06.2014р. працював в ДП ЦКБ Ізумруд на посаді економіста, про що зроблено відповідний запис в трудовій книжці. 10.06.2014р. позивача звільнено з посади за згодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпПУ. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України Про оплату праці, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. В силу ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Пунктом 6 Постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999р. Про практику застосування судами законодавства про оплату праці визначено, що справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, тому суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів. Враховуючи несвоєчасне проведення відповідачем виплати заборгованості по заробітній платі у розмірі 10560,18грн., що підтверджується довідкою, наявною в матеріалах справи, а також наявність затримки виплати заробітної плати, суд вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити у повному обсязі. В частині стягнення моральної шкоди, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні за її недоведеністю. Крім того, враховуючи майновий стан відповідача, суд вважає за необхідне звільнити ДП ЦКБ Ізумруд від сплати судового збору на підставі ч. 2 ст. 8 ЗУ Про судовий збір.

Outcome: partial