Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивачем подано до суду позов до відповідачів про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку. Вимоги мотивуються тим, що у разі видання органом виконавчої влади акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав письмову заяву про судовий розгляд у його відсутність, просить задовольнити позовні вимоги про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку . В судове засідання представник відповідача відділу Держгеокадастру в Устинівському районі Кіровоградської області не зявився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений, заяви про розгляд спраави у його відсутність чи про причини неявки. В судове засідання представник відповідача Устинівської районної державної адміністрації не зявився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 20 серпня 2010 року державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області [PERSON], на підставі ст.1261 ЦК України, видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину, на спадкове майно - на земельну ділянку за №233, площею 5,66 га, кадастровий номер 3520885600:02:000:0233, за межами населеного пункту с. Криничуватка Устинівського району Кіровоградської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить на праві власності спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-КР, №038168, виданого 12 грудня 2001 року Устинівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та відділом Держкомзему в Устинівському районі Кіровоградської області. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК України (в редакції на час отримання земельної ділянки [PERSON]) таким документом був державний акт, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. Устинівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та відділом Держкомзему в Устинівському районі Кіровоградської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 серпня 2010 року Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області, [PERSON], 27 червня 2012 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯК, №477548, про право власності на земельну ділянку за №233, площею 5,6642 га, розташованої за межами населеного пункту с.Криничуватка Устинівського району Кіровоградської області. Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Частиною 3 статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. За положеннями глави 16 ЦК України правочин може бути визнано недійсним з підстав визначених законом. У випадку визнання недійсним правочину може бути визнано недійсними і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно. Згідно абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками; про визнання недійсними угод купівлі-продажу, дарування, застави, обміну, ренти земельних ділянок, договорів довічного утримання, за якими набувачеві передаються у власність земельні ділянки, укладених із порушенням встановленого законом порядку. Державний акт на право власності на земельну ділянку (на час виникнення спірних відносин) визнається документом, що посвідчує право власності й видається на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень або цивільно-правових угод. Визнання недійсним державного акта на право власності може мати місце у разі видання його з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] 20 серпня 2010 року Бобринецькою державною нотаріальною контору Кіровоградської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 (одну другу) частку земельної ділянки за №233, площею 5,6642 га, що належить на праві власності спадкодавцю [PERSON]. На підставі свідоцтво про право на спадщину за законом, [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку за №233, площею 5,6642 га, розташованої за межами населеного пункту с.Криничуватка. При встановлених обставинах, позовні вимоги про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку підлягають задоволенню відповідно до положень ч.3 ст.155 ЗК України, так як у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Судові витрати по справі за заявою позивача [PERSON] не відшкодовуються.

Outcome: approved