overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що він є власником квартири [ADDRESS] \~ на підставі договору купівлі-продажу 11/14 частин квартири від 06 травня 2015 року, а також свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 березня 2015 року, а саме на 3/14 частин. У вказаній квартирі також зареєстрований відповідач [PERSON] , який\~ є колишнім співвласником вказаної квартири. У 2013 році відповідач зібрав свої речі та виїхав з квартири, після продажу квартири з реєстрації за вказаною адресою не знявся, через що позивач змушений сплачувати на нього вартість комунальних послуг. У зв`язку з чим, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] , про що свідчить договір купівлі-продажу від 06 травня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського\~ міського нотаріального округу Мартиненко Н.Ю., а також свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 березня 2015 року. Згідно п.4 вказаного договору купівлі-продажу, колишні співвласники квартири [PERSON] та [PERSON] здійснять зняття з реєстрації місця проживання із вказаної квартири до 01 вересня 2015 року., проте останній не виконав вказані вимоги, з реєстраційного обліку не знявся, хоча виїхав з квартири ще у 2013 році. Особистих речей у квартирі не має, з квартирі виїхав, що підтверджується актом про не проживання від 10.09.2015 року, посвідченим КП «Жилсервіс-9» Дніпропетровської міської ради. Згідно ст.. 391 ЦК України,\~ власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача[PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 09 липня 2001 року. У вказаній квартирі також зареєстрований відповідач [PERSON], який не проживає у домоволодінні з 2001 року як колишній власник, комунальні платежі не сплачує. У зв'язку з чим, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Представник третьої особи, [PERSON], [PERSON], до судового засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу 09 липня 2001 року. У даному домоволодінні зареєстровані: позивач, [PERSON], [PERSON], а також відповідач по справі, який є попереднім власником квартири та не проживає за вказаною адресою з 2001 року. Згідно ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача[PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 28 лютого 2007 року. У вказаній квартирі також зареєстрований відповідач [PERSON], яка є колишнім власником вказаної квартири. У березні 2007 році відповідач зібрала свої речі та виїхала з квартири, після продажу квартири з реєстрації за вказаною адресою не знялася, через що позивач змушений сплачувати на неї вартість комунальних послуг. У звязку з чим, позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу від 28 лютого 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] з реєстраційного обліку не знялася, хоча виїхав з квартири ще у березні 2007 року. ЇЇ особистих речей у квартирі не має, з квартири виїхала, що підтверджується довідкою про не проживання від 16.10.2015 року, посвідченим КП «Жилсервіс-9» Дніпропетровської міської ради. Згідно ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача[PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що він є власником квартири [ADDRESS] (наразі проспект Мануйлівський) в м. Дніпропетровську на підставі договору купівлі-продажу від 30.01.2012 року. У вказаній квартирі також зареєстрований відповідач [PERSON], який є колишнім чоловіком доньки позивача [PERSON], та який не проживає у квартирі з 2013 року, комунальні платежі не сплачує, його особистих речей в квартирі не має. У звязку з чим, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач до судового засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи до судового засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] (на теперішній час проспект Мануйлівський) в м. Дніпрі, про що свідчить договір купівлі-продажу 30 січня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] У даній квартирі зареєстровані донька позивача, [PERSON], а також відповідач по справі, який є колишнім чоловіком доньки позивача та не проживає за вказаною адресою з 2013 року. Факт непроживання відповідача за вказаною адресою підтвердили суду свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також довідка КП «Жилсервіс-9» ДМР від 03.03.2016 року. Згідно ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача[PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що він є власником квартири [ADDRESS]. Однак, крім нього, у вказаній квартирі також зареєстрована його дружина [PERSON]. На теперішній час остання з серпня 2013 року не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, її особистих речей в квартирі немає. У звязку з цим позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Представник третьої особи до судового засідання не зявився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 28.04.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], позивач придбав квартиру [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрована дружина позивача, з якою позивач перебуває в шлюбі з 15.07.2005 року, та яка не проживає за вказаною адресою з серпня 2013 року, що підтверджується відповідними актами. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача[PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що він є власником квартири [ADDRESS]. Однак, крім нього, у вказаній квартирі також зареєстрований [PERSON]. На теперішній час останній з березня 2013 року не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в квартирі немає. У зв'язку з цим позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстрації. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 02 серпня 2011 року на підставі договору дарування, укладеного між сторонами по справі, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2-872, позивач набув право власності на квартиру [ADDRESS] В даній квартирі залишився зареєстрований відповідач по справі, який не проживає за вказаною адресою з березня 2013 року. Дані обставини були визнані сторонами по справі, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що він є власником квартири [ADDRESS] . Однак, крім нього, у вказаній квартирі також зареєстрований його син [PERSON] . На теперішній час останній з січня 2009 року не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в квартирі немає. У зв`язку з цим позивач просить визнати відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не з`явився, його представник надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 15.08.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Анісімовим В.Е., [PERSON] ж власником квартири [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстрований син позивача, який не проживає за вказаною адресою з січня 2009 року, оскільки виїхав за межі України на постійне місце проживання. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача[PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що він є власником квартири [ADDRESS]. Однак, крім нього, у вказаній квартирі також зареєстровані мати позивача [PERSON] та його син [PERSON]. На теперішній час останній з 2012 року не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в квартирі немає. У звязку з цим позивач просить визнати відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Представник третьої особи до судового засідання не зявився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та винесення рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.09.2013 року позивачу належить 1/3 частина квартири [ADDRESS]. Іншими співвласниками квартири є [PERSON] та [PERSON] В даній квартирі зареєстрований син позивача, який не проживає за вказаною адресою з 2012 року, що підтверджується відповідним актом. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача[PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що він є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі на даний час зареєстровані та проживають його донька [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON], а також зареєстрований колишній чоловік доньки позивача [PERSON],відповідач по справі, який не проживає там з 2015 року. Відповідач не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в квартирі немає. У звязку з цим позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не зявилася, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 26 січня 2010 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] У даній квартирі зареєстровані та проживають донька позивача [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON], а також зареєстрований, однак не проживає, колишній чоловік доньки позивача [PERSON], відповідач по справі, що підтверджується довідкою Обслуговуючого кооперативу «ЖБК №367». Відповідач не проживає за вказаною адресою з березня 2015 року, що підтверджується актом Обслуговуючого кооперативу «ЖБК №367» від 30.10.2016 року. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача[PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved