Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.07.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредофінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 97. Згідно з умовами вказаного договору, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5 000 гривень на споживчі цілі, на умовах визначених договором, зі сплатою процентів в розмірі 0,369 % за кожен день користування кредитом, що відповідає річній процентній ставці в сто тридцять три % річних строком на 12 місяців до 16 липня 2015 року. Позивач свої зобов»язання за Договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 5 000грн., про що свідчить видатковий касовий ордер від 16.07.2014 р. Проте, відповідач не виконує належним чином умови Договору у зв»язку з чим станом на 31.12.2014 р. за останнім рахується заборгованість на суму 16 941, 32 грн. У зв»язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості закредитним договором, а також витрати по сплаті судового збору. Сторони в судове засідання не з»явилися. Представник позивача направив до суду заяву, в якій зазначив, що підтримує позовнівимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та заяв про зміну адреси листування до суду не надходило. Відповідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України за згодою представника позивача провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що 16.07.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредофінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 97. Згідно з п.1.1, 1.2, 1.3. вищевказаного Договору, Кредитодавець надає грошові кошти у кредит Позичальникові у сумі 5 000 гривень 00 коп. та на умовах, встановлених цим Договором. Кредит надається на строк 12 місяців з «16» липня 2014 року по «16» липня 2015 року. Закористування кредитом Позичальник сплачує проценти у розмірі 0,369 % за кожен день користування кредитом, що відповідає річній процентній ставці в сто тридцять три % річних. Відповідно до п.2.1 Договору, починаючи з місяця, що слідує за місяцем надання Кредиту, позичальник щомісячно до 16 числа кожного місяця сплачує на поточний рахунок Кредитодавця щомісячний платіж, який складається з відсотків за користування кредитом та частини основної заборгованості за кредитом, у розмірі не меншому ніж 978 гривень 53 коп. та з кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом до 16 липня 2015 р. згідно із Графіком розрахунків (Додаток№ 1, що є невід»ємною частиною цього Договору). Позивач свої зобов»язання за Договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 5 000грн., про, що свідчить видатковий касовий ордер від 16.07.2014 року. Проте, Відповідач не виконує належним чином умови Договору у зв»язку з чим станом на 31.12.2014 р. за останнім рахується заборгованість на суму 16 941, 32грн. 23.09.2014 року Позивач надсилав відповідачу повідомлення про існування заборгованості за кредитним договором, а 15 жовтня 2014 року претензію, однак на час звернення до суду зазначена заборгованість погашена не була. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію(передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися відпевної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому договором. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідач порушив умови договору та вимоги ст. 530 ЦК України, відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 2 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пені, штрафу). Згідно з п.3.10, п.3.10.1 Кредитного договору за порушення позичальником строків або суми сплати щомісячного платежу, з дня, наступного за датою платежу, визначеного Графіком платежів, Позичальник сплачує штраф: - за перше порушення 1 000, 00 грн.; - за друге порушення 1 500, 00 грн.; - за третє порушення 2 000, 00 грн. Згідно з п.п. 9.2., 9.3., 9.4 Договору, якщо позичальник перевищить пільговий термін (5днів) з того дня, коли він зобов»язаний здійснити платіж згідно з Графіком розрахунків, який є невід»ємною частиною кредитного договору, він сплачує пеню в розмірі 1 % в день від суми фактичної заборгованості по Договору за весь час прострочення, починаючи з дня належного платежу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наявність у відповідача простроченої заборгованості перед позивачем за кредитним договором підтверджується належними доказами - розрахунками заборгованості, наданими позивачем. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язання за Договором, станом на 31.12.2014 року розмір його заборгованості перед позивачем становить по кредиту - 5 000 грн., по сплаті відсотків - 3 103, 30 грн., пені - 3 708, 63 грн. та нарахованих штрафів - 4 500, 00 грн. Розмір боргу позивача перед відповідачем за вказаним Договором з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення становить 5 573, 50 грн., три проценти річних від простроченої суми становлять 55, 89 грн. Таким чином загальний розмір боргу [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредофінанс» за Кредитним договором № 97 станом на 31.12.2014 року складає 16 941, 32 грн. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредофінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 941, 32 грн. Судові витрати між сторонами розподіляються у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved