Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про захист прав споживача та зобовязання вчинити дії. В обгрунтування своїх вимог вказує, що на підставі поданої нею заяви на страхування життя № 3314398 від 18.03.2013 року, між нею та відповідачем було укладено договір добровільного страхування життя № 200.3314398 від 28.03.2013 року. Згідно розділу 3 «Умови страхування» вищевказаної заяви вказано, що клієнтом заявлено програму «Престиж» (що включає програми під кодами 200, 900, 904, 905,909), строком на 30 років, річний розмір загального страхового внеску за програмою становить 3000,00 грн., а розмір страхової суми 87156,44 грн. Крім того, в цій же заяві вибрано програму додаткового страхування «на випадок кредитних захворювань», код 901, строком на 20 років, річний розмір загального страхового внеску за програмою становить 175,65 грн., а розмір страхової суми 3000,00 грн. Однак, при написанні вищевказаної заяви на страхування, у розділі 3 «Умови страхування», у графі «Розмір страхової суми» по програмі за кодом 901 «на випадок критичного захворювання» нею було помилково вказано замість суму 3000,00 грн., замість 30000,00 грн., про що вона повідомила страховика в заяві від 21.02.2017 року. Вказує, що загальна вартість програми страхування життя (річний розмір загального страхового внеску) становить 3175,65 грн. (3000,00 грн. + 175,65 грн. = 3175,65), яка була оплачена нею 18.03.2013 року. Крім того, зазначає, що згідно додатку № 2 до Договору «умови додаткового страхування» по програмі за кодом 901 оплата складає 16,29 грн., а страхова сума 2783,06 грн., що суперечить заявленому в заяві та оплаченому розміру загального страхового внеску 3175,56 грн. та визначеному в таблиці додаткової програми «Критичні захворювання» (строк страхування 20 років) розміру страховому внеску в сумі 175,65 грн., при внесенні якого, розмір страхової суми складає 30000,00 грн. Враховуючи вищенаведене, просить суд зобовязати Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя» здійснити перерахунок страхових сум пропорційно сплаченим нею страховим внескам за програму «Престиж» (що включає програми під кодами 200, 900, 905, 909) строком на 30 років та програму додаткового страхування «на випадок критичних захворювань», код 901, строком на 20 років, починаючи з 28.03.2013 року, у звязку з чим видати нове свідоцтво про страхування з правильною кінцевою страховою сумою по оплачених нею програмах протягом одного місяця. Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте подав письмові заперечення на позовну заяву. Просив суд в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених в письмових запереченнях. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте подав письмову заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами. Просив суд позов задовольнити. Суд вважає за можливе розглядати справу без участі сторін за наявними матеріалами справи. Дослідивши письмові докази по справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі поданої [PERSON] заяви на страхування життя № 3314398 від 18.03.2013 року, між останньою та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя» було укладено договір добровільного страхування життя № 200.3314398 від 28.03.2013 року, про що свідчить страхове свідоцтво № 200.3314398 від 28.03.2013 року (а.с. 4-6). Згідно розділу 3 «Умови страхування» вищевказаної заяви, клієнтом заявлено програму «Престиж» (що включає програми під кодами 200, 900, 904, 905,909), строком на 30 років, річний розмір загального страхового внеску за програмою становить 3000,00 грн., а розмір страхової суми 87156,44 грн. Крім того, в цій же заяві вибрано програму додаткового страхування «на випадок критичного захворювання», код 901, строком на 20 років, річний розмір загального страхового внеску за програмою становить 175,65 грн., а розмір страхової суми вказано 3000,00 грн. Відповідно до\~ст. 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування). Ч. 6 ст. 6 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов'язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Умови договору страхування життя можуть також передбачати обов'язок страховика здійснити страхову виплату у разі нещасного випадку, що стався із застрахованою особою, та (або) хвороби застрахованої особи. У разі, якщо при настанні страхового випадку передбачено регулярні послідовні довічні страхові виплати (страхування довічної пенсії), обов'язковим є передбачення у договорі страхування ризику смерті застрахованої особи протягом періоду між початком дії договору страхування та першою страховою виплатою з числа довічних страхових виплат. В інших випадках передбачення ризику смерті застрахованої особи є обов'язковим протягом всього строку дії договору страхування життя. Ч. 4, 5 ст. 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхова сума може бути встановлена по окремому страховому випадку, групі страхових випадків, договору страхування у цілому. Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про страхування» грошові зобов'язання сторін по договорах страхування життя, за їх згодою, можуть бути визначені як у національній валюті України, так і у вільно конвертованій валюті або розрахункових величинах, що визначають фактичний розмір зобов'язань страховика на дату виникнення або виконання цих зобов'язань. Як вбачається з страхового свідоцтва № 200.3314398 від 28.03.2013 року, загальна вартість програми страхування життя (річний розмір загального страхового внеску) становить 3175,65 грн., з яких 3000,00 грн. на програму «Престиж» (що включає програми під кодами 200, 900, 904, 905,909) та 175,65 грн. на програму додаткового страхування «на випадок настання критичних захворювань» (а.с. 8). Згідно додатку № 2 до Договору «умови додаткового страхування» по програмі за кодом 901 оплата складає 16,29 грн., а страхова сума 2783,06 грн. Загальна вартість програми страхування життя (річний розмір загального страхового внеску) в сумі 3175,65 грн. оплачена позивачем 18.03.2013 року, що підтверджується квитанцією № 10778486 від 18.03.2018 року (а.с. 8). Як вбачається з таблиці додаткової програми «Критичні захворювання» (строк страхування 20 років), при страховому внеску в сумі 175,65 грн., розмір страхової суми складає 30000,00 грн. Крім того, відповідно до розрахунку за договором № 200.3314398 від 28.03.2013 року страхова сума за програмою додаткового страхування життя на випадок критичного захворювання становить 30000,00 грн., а страховий внесок 175,65 грн. Таким чином, визначена відповідачем згідно додатку № 2 до Договору «умови додаткового страхування» по програмі за кодом 901 сума оплати в розмірі 16,29 грн. та страхова сума в розмірі 2783,06 грн., суперечить оплаченому розміру загального страхового внеску 3175,56 грн. та визначеному в таблиці додаткової програми «Критичні захворювання» (строк страхування 20 років) і розрахунку за договором № 200.3314398 від 28.03.2013 року розміру страховому внеску в сумі 175,65 грн., при внесенні якого, розмір страхової суми складає 30000,00 грн. Про те, що при написанні заяви на страхування життя, у розділі 3 «Умови страхування», у графі «Розмір страхової суми» по програмі за кодом 901 «на випадок критичного захворювання» суму страхового відшкодування помилково вказано в розмірі 3000,00 грн. замість 30000,00 грн., [PERSON] повідомила страховика в своїй заяві від 21.02.2017 року. Однак, листом № 581/400 від 07.03.2017 року відповідач повідомив позивача, що згідно з внутрішньою процедурою страховика при перерахунку страхових сум за Договором в процесі проведення андерайтингу страховик намагається розподілити сплачений страхувальником страховий внесок таким чином, щоб в першу чергу максимально забезпечити страхове покриття за основним пакетом страхування, а при розрахунку внеску за програмою додаткового страхування 901 забезпечує страхову суму, зазначену страхувальником у заяві на страхування. Таким чином, після проведення страховиком андерайтингу (оцінки ризику) розмір страхових сум по пакету програм страхування «Престиж» та програмі додаткового страхування на випадок настання критичних захворювань (901) були перераховані та склали 80853,90 грн. та 2783,06 грн. відповідно. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, беручи до уваги, що відповідач розподілив сплачений позивачем річний розмір загального страхового внеску на власний розсуд та без згоди позивача, що призвело до порушення прав останньої, суд приходить до висновку, що слід зобовязати Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя» здійснити перерахунок страхових сум пропорційно сплаченим позивачем страховим внескам за програму «Престиж» (що включає програми під кодами 200, 900, 905, 909) строком на 30 років та програму додаткового страхування «на випадок критичних захворювань», код 901, строком на 20 років, починаючи з 28.03.2013 року. В задоволенні вимоги щодо зобовязання відповідача видати позивачу нове свідоцтво про страхування з правильною кінцевою страховою сумою по оплачених нею програмах протягом одного місяця слід відмовити, оскільки є передчасною. Крім того, будь-які зміни до договру страхування сторони можуть внести шляхом підписання додаткової угоди. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial