overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач ДУ Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова звернувся з позовом до [PERSON] про виселення з гуртожитку. Потім представник позивача змінив предмет позову та просить визнати [PERSON] такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою № 195 в будинку гуртожитку за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказує що 04.07.1985 року [PERSON] була надана кімната в гуртожитку за адресою [ADDRESS]. 11.02.2014 року на засіданні профспілкового комітету Державної установи Національного інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова було прийняте рішення про виселення [PERSON] з гуртожитку на підставі актів про її фактичне не проживання в гуртожитку з 17.01.2013 р. Відповідач [PERSON] в кімнаті № 195 гуртожитку по [ADDRESS] не проживає вже декілька років, зазначена кімната тривалий час пустує, в належному стані ніким не підтримується, щомісячні платежі за комунальні послуги за проживання в гуртожитку [PERSON] не сплачуються. В судовому засіданні представник позивача позов підтримує, справу просить розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 04.07.1985 року [PERSON], відповідно до ордеру (а.с.5), була надана кімната в гуртожитку за адресою [ADDRESS]. Відповідно до актів від 17.01.2013 р.(а.с.10) та 10.12.2013 р. (а.с.9) відповідач [PERSON] в кімнаті № 195 в будинку гуртожитку за адресою [ADDRESS] не проживає більше двох років. У відповідності до ст.71 ЖК України при тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Відсутність відповідачки в спірному житловому приміщенні понад 6 місяців підтверджується відповідними актами (а. с. 9,10). Таким чином [PERSON] втратила право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою № 195 в будинку гуртожитку за адресою [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач Д»якова О.Г. 29.09.2015 року звернулася до суду із позовом до Д»якова І., в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстровано 18.04.2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що 18.04.2010 року складено відповідний актовий запис №508. Позовна заява мотивована тим, що після реєстрації шлюбу подружжя проживало в м.Вінниці за місцем реєстрації позивача. В 2011 році відповідач поїхав до Республіки Молдова, щоб провідати родичів і не повернувся до дружини. З того часу сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство, спільного бюджету не мають, шлюб фактично розпався. Примирення між сторонами неможливе, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спільних дітей у подружжя немає. Розірвати шлюб через органи РАЦС неможливо, у звязку з тим, що відповідач змінивши прізвище під час укладення шлюбу з «Іванов» на «Д»яков» не змінив паспорт на нове прізвище. Викладене стало підставою для звернення позивачем з позовом про розірвання шлюбу до суду. В судове засідання позивач Д»якова О.Г. не зявилася, надала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач Д»яков І. в судове засідання не зявився, засобами телеграфного звязку надіслав до суду телеграму, в якій позов визнав, просив розгляд справи провести у його відсутність. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності та взаємозвязку, зважаючи на зміст заяви позивача та телеграми, отриманої від відповідача, приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ході дослідження позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом, відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України, з'ясовано фактичні взаємини подружжя, а також те, що подана до суду позовна заява відповідає дійсній волі позивача та відповідача, їх бажання розірвати шлюб є істинним та добровільним. Так, судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим та недоцільним і суперечитиме інтересам сторін, тому шлюб між сторонами слід розірвати, а позов задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивачем 01.06.2016 року було подано відповідну позовну заяву. В обґрунтування позову зазначено, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем, що зареєстрований 05 березня 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №172. Прізвище позивача до шлюбу «Ващенкова». Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. У січні 2015 року між ними фактично припинено шлюбні стосунки, не ведеться спільне господарство, проживають окремо, шлюб існує формально. Спільне життя не склалось внаслідок постійних непорозумінь, у звязку із різним ставленням до вирішення проблем у побуті, зараз стосунки між ними є напруженими. Подальше спільне життя неможливе, спору про поділ майна немає, дитина залишається проживати із нею, просила залишити прізвище після розірвання шлюбу «Ващенкова». Просила розірвати шлюб, стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. Позивач в судове засідання не зявилась, подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, задовольнити позов. Відповідач подав суду заяву в якій зазначив, що проти позову не заперечує, спору про майно немає, дитина залишається проживати із позивачем, фактично стосунки припинені в січні 2015 року, просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 05 березня 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №172, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ВЛ №230556, оригінал якого долучений до матеріалів цивільної справи (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Дитина проживає із позивачем, після розірвання шлюбу місце її проживання не змінюється, спору між сторонами щодо цього немає. Між сторонами фактично припинені шлюбні відносини з січня 2015 року, що не заперечується сторонами. Спору про поділ спільного майна немає. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя не можливо, так як суперечить інтересам сторін. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до вимог ст.113 СК України позивач після розірвання шлюбу просила відновити прізвище «Ващенкова». Що стосується вимог позивача в частині стягнення судових витрат з відповідача за подачу позовної заяви, то такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки судом вирішувалось питання про розірвання шлюбу, а не про поновлення порушених прав позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивачем 01.06.2016 року було подано відповідну позовну заяву. В обґрунтування позову зазначено, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем, що зареєстрований 07.04.1995 року м.Харків, Фрунзенським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №185. Посилалась на те, що шлюб існує формально, у них різні погляди на матеріальне забезпечення родини, подружні стосунки відновлювати наміру не має, спору про майно немає, просила розірвати шлюб, посилалась, що відповідач заперечувати проти розірвання шлюбу не буде. До початку судового розгляду позивачем подано заяву про підтримання вимог та просила розглядати справу за її відсутності, просила залишити прізвище після розірвання шлюбу [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, про час та дату розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 07.04.1995 року м.Харків, Фрунзенським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №185, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ВЛ №311088, оригінал якого долучений до матеріалів цивільної справи (а.с.8). Між сторонами фактично припинені шлюбні відносини. Спору про поділ спільного майна немає. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя не можливо, так як суперечить інтересам сторін. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до вимог ст.113 СК України позивач після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Козлова». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачем 03.07.2018 року подано до суду відповідну позовну заяву, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 26.09.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2079. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивачка вказує, що на теперішній час шлюбні відносини з чоловіком припинені, сторони з початку 2017 року проживають окремо та не ведуть спільне господарство, зазначила, що сім'я розпалася через часті сварки та відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків та небажання їх відновити. Збереження сім'ї, на думку позивача, неможливе. \~ \~ \~ \~Позивачка у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, зазначала, що відносини припинені з 01.04.2017 року, дитина після розірвання шлюбу буде проживати із нею, питання її утримання вирішено добровільно. \~ \~ \~ \~Відповідач неодноразово викликався в судові засідання, в судові засідання не з'являвся, відзиву не подавав, про причини неявки не повідомив, суд вважає, що відповідач про судове засідання був повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. \~ \~ \~ \~Спір між позивачкою та відповідачем виник із сімейних відносин. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 26.09.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2079, згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ №100160 (оригінал свідоцтва про укладання шлюбу а.с.3). При укладенні шлюбу сторони дошлюбні прізвища не змінювали. \~ \~ \~ \~Від даного шлюбу мають дитину: [PERSON] [INFO], згідно свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №175697 (копія свідоцтва про народження а.с.5), який проживає з позивачкою. \~ \~ \~ \~З письмової заяви позивачки вбачається, що сімейно-шлюбні відносини між ними припинились, фактично вони з чоловіком не спілкуються, з 01.04.2017 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, відповідач мешкає в іншому місті. На примирення не згодна. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1\~ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2\~ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спору про майно між сторонами немає. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивачем 04.02.2014р. подано до суду позов про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 29 539,78 грн. та судових витрат в розмірі 282,78 грн. Представник позивача до суду не з'явився, надіслав заяву в якій просить розглянути справу без його участі на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 23). Відповідач до суду двічі не з'явився, хоча його належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи (а.с. 22,27), про причини неявки суду не повідомив. Тому суд може розглянути справу в заочному провадженні, за відсутності сторін, відповідно до ст.197 ч.2 ЦПК України - без фіксації технічними засобами. Суд, вивчивши докази приходить до наступних висновків. Так, 22.06.2005р., на підставі заяви [PERSON], між ним та Банком було укладено договір. Сума кредитного ліміту - 5000 грн.; базова процента ставка 4 % в місяць; строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Договором передбачено порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми витрат, як шляхом внесення коштів на картку, так і списанням Банком з дебетної картки. Відповідно до 5.5.1 Договору за несвоєчасне виконання боргових обов`язків, клієнт сплачує Банку проценти за найвищою процентною ставкою або додаткову комісію (а.с. 6-10). Згідно наданого Банком розрахунку, заборгованість станом на 14.01.2014р. складається з: заборгованості за кредитом - 4055,76 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 23601,17 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1382,85 грн. (а.с. 5). Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Ст. 549 ЦК України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Встановлено, що умови зазначеного Договору в частині своєчасності сплати боргу відповідачем не виконано. Тим самим сума заборгованості підлягає стягненню в повному обсязі. Таким чином доведено факт невиконання вимог закону, з боку відповідача, яке тягне можливість примусового стягнення прострочених сум по кредиту. В зв'язку з задоволенням основної вимоги, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат з відповідача, які сплачено Банком при подачі позову в сумі 295,40 грн. (а.с. 1,2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивачем 04.06.2014р. подано до суду позов про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором в розмірі 19 555 грн. 49 коп. та судових витрат в розмірі 243 грн. 60 грн. В суд сторони не прибули: позивач надіслав заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі; відповідачка двічі не явилась про причини неявки не повідомила. За таких обставин суд розглядає справу в заочному провадженні та без технічної фіксації процесу. Вивчивши докази по справі, суд приходить до наступного. Так, на підставі заяви на отримання кредитної карти, між Банком та [PERSON] 29.10.2010р. було укладено договір, згідно якого вона отримала картковий рахунок, з кредитним лімітом 11 300 грн. 00 коп., погашення заборгованості по кредитному ліміту та відсоткам здійснюється щомісячними платежами в розмірі 30.00 % від залишку заборгованості (а.с. 7-32). Згідно розрахунку заборгованості станом на 28.02.2014р. [PERSON] заборгувала банку: 10 318 грн. 45 коп. - заборгованість за кредитом; 6 444 грн. 38 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 50 грн. - нарахована комісія; прострочена комісія - 1335 грн. 26 коп.; 1407 грн. 40 коп. - заборгованість по судовим штрафам (а.с.5-6). Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Встановлено, що умови зазначеного Договору в частині своєчасності сплати боргу відповідачкою не виконано. Таким чином доведено факт невиконання вимог закону, з боку відповідачки, яке тягне можливість примусового стягнення прострочених сум по кредиту. Тим самим сума заборгованості підлягає стягненню в повному обсязі. В зв'язку з задоволенням основної вимоги, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат з відповідачки, які сплачено Банком при подачі позову в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Позивачем 04.07.2016 року було подано відповідну позовну заяву. В обґрунтування позову зазначено, що він перебуває у шлюбі із відповідачем, який зареєстрований 08 лютого 2003 року Відділом РАГС м.Броди Львівської області, актовий запис №11. Прізвище до шлюбу відповідача «Кукурік». Більше пяти років проживають окремо, жодних стосунків не підтримують, сімя повністю розпалась, спільне господарство ведеться. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Діти проживають із відповідачкою по справі, поновлення родини не можливе. З позовною заявою позивачем направлено на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не можливості примирення, вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідачем подано заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог, просила залишити прізвище після розірвання шлюбу «Топоріна», діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з нею, спору про майно немає, питання утримання дітей вирішено добровільно. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 08 лютого 2003 року Відділом РАГС м.Броди Львівської області, актовий запис №11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-СГ №144034, оригінал якого долучений до матеріалів цивільної справи. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO], а також [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Між сторонами відсутній спір з приводу визначення місця проживання дітей та після розірвання шлюбу вони залишаються проживати із відповідачем. Між сторонами фактично припинені шлюбні відносини з 2011 року, що не заперечується сторонами. Питання утримання дітей вирішено добровільно, спору по поділ майна немає. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя не можливо, так як суперечить інтересам сторін. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до вимог ст.113 СК України відповідач після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Топоріна». На підставі викладеного,

Outcome: approved