Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач надав відповідачу у борг грошові кошти, що було оформлено письмовими розписками на умовах строковості та зворотності, проте після настання строку повернення грошових коштів, відповідач останні добровільно не повернув, у зв'язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з відповідним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надала суду заяву, де позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення /а.с. 31/. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність, тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів, у відсутність відповідача та ухвалити за згодою представника позивача заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 22.01.2012 року між сторонами було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до умов якої, позивач надав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 160 000,00 грн., що згідно курсу на момент складання розписки, становить 20 000 доларів США, строком до 01.08.2012 року /а.с. 4/. 31.01.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до умов якої, [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 400 000, 00 грн., що відповідно до курсу на момент укладення розписки, становить 50 000 доларів США, строком до 01.09.2012 року /а.с. 5/. 28.03.2012 року сторони знову уклали договір позики у вигляді розписки, відповідно до якого позивач надав відповідачу у борг грошові кошти у розмірі 80 000,00 грн., що відповідно до курсу на момент складання розписки, становило 10 000,00 доларів США, строком до 01.09.2012 року /а.с.7/. 04.05.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до умов якої, [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 80 000, 00 грн., що відповідно до курсу на момент укладення розписки, становить 10 000 доларів США, строком до 01.07.2012 року /а.с. 8/. 10.05.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до умов якої, [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 240 000, 00 грн., що відповідно до курсу на момент укладення розписки, становить 30 000 доларів США, строком до 01.09.2012 року /а.с. 9/. 24.05.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до умов якої, [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 280 000, 00 грн., що відповідно до курсу на момент укладення розписки, становить 35 000 доларів США, строком до 01.09.2012 року /а.с. 6/. 08.06.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до умов якої, [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 80 000, 00 грн., що відповідно до курсу на момент укладення розписки, становить 10 000 доларів США, строком до 01.09.2012 року /а.с. 10/. У встановлений строк відповідач грошові кошти не повернув. Таким чином, станом на день подачі позовної заяви до суду, загальна сума боргу за розписками становить 1 320 000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з вищенаведеним, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення, що становить 46 967,67 грн. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те що вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач не виконав грошові зобов'язання передбачені договором позики, добровільно позику не повернув, тому остання має бути стягнута у примусовому порядку. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved