Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач звернувася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 червня 2013 року о 23 год. 13 хв. по вул. Ялтинській у м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Інфініті» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER], який на праві власності належить позивачу. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено зазначені транспортні засоби. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 12 вересня 2013 року винним у вчиненні ДТП визнано [PERSON]. На момент ДТП цивільно - правова відповідальність [PERSON] була застраховано у ПрАТ «УПСК» згідно із полісом №АС/1050837. Днізнавшись про те, що цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП застрахована, позивач, 28 жовтня 2013 року подав до ПрАТ «УПСК» усі документи, що передбачені ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування», зокрема останнім документом, була заява про виплату страхового відшкодування. Позивач самостійно звернувся до суб'єкта оціночної діяльності [PERSON] для визначення розміру завданих збитків. Відповідно до висновку №9/07-ТЗ вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Тайота» д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП, яка відбулася 18 червня 2013 року становить 72 623 грн. 69 коп. За проведення оцінки позивачем було сплачено 850 грн. 00 коп. Ліміт відповідальності за полісом №АС/1050837 становить 50 000 грн. 00 коп. Отже, відповідачем повинно бути відшкодовано завдану шкоду у розмірі 50 000 грн. 22 січня 2014 року кошти у розмірі 29 525 грн. 69 коп. були виплачені ПАТ «УПСК». Таким чином, на сьогоднішній день заборгованість відповідача за полісом №АС/1050837 становить 20 474 грн. 31 коп. Позивач просив стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь [PERSON] 20 474 грн. 31 коп невиплаченого страхового відшкодування, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 850 грн. 00 коп. та судові витрати на сплату судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Представник позивача у судовому засіданні 11.11.2014 року позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив позов задовольнити. В подальшому у судове засідання 01.12.2014 року не з»явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглядати у їх відсутність. Представник відповідача у судовому засіданні 11.11.2014 року позов не визнав, надав свої заперечення. У подальшому 01.01.2014 року у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. 3-тя особа у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини поважності неявки суду не повідомив. Суд, вважав 01.12.2014 року можливим розглядати справу за відсутності позивача, представника позивача, представника відповідача, 3-ї особи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18 червня 2013 року о 23 год. 13 хв. по вул. Ялтинській у м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Інфініті» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER], який на праві власності належить позивачу. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено зазначені транспортні засоби ( а.с.54). Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 12 вересня 2013 року винним у вчиненні ДТП визнано [PERSON] (а.с. 5). На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «УПСК», що підтверджується полісом №АС/1050837 (а.с. 49) 20 червня 2013 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою - повідомленням про настання страхового випадку по договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 7). 01 липня 2013 року було складено протокол огляду транспортного засобу- автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER], який на праві власності належить позивачу ( а.с.140-142). Звітом № 8787-0784-1087-1307-13, складеним 12 грудня 2013 року визначено вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових транспортного засобу, що складає 36 907,11 грн. ( а.с.58-65). 28 жовтня 2013 року позивач звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою на виплату страхового відшкодування (а.с. 8). Страховим актом № ОЦ/030/000/13/0050 ПрАТ «УПСК» прийняло рішення про визнання даної події страховим випадком та виплати потерпілому [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 30 255,92 грн. ( а.с.56). Відповідно до платіжного доручення № 27 від 23 січня 2014 року позивачу було перераховано суму 30 255,92 грн. ( а.с.57). Відповідно до проведеного на замовлення позивача висновку №9/07-ТЗ від 11 липня 2013 року вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Toyota Corolla» д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП, яке відбулося 18 червня 2013 року становить 72 623 грн. 69 коп. (а.с. 9-28). За проведення оцінки позивачем сплачено 850 грн. 00 коп. (а.с. 26). Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначив, що сума страхового відшкодування розраховувалась у відповідності до положення спеціального закону, а саме - ЗУ «ОСЦПВ». Транспортний засіб «Toyota Corolla» д.н.з. [NUMBER], згідно відомостей бази данних обліку ДТП був також учасником ДТП від 16 квітня 2013 року, тобто раніше випадку, в результаті якого виник даний спір, що підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва від 26 червня 2013 року. Також відповідно до схеми ДТП від 16 квітня 2013 року транспортний засіб «Toyota Corolla» д.н.з. [NUMBER] у пригоді від 16 квітня 2013 року отримав механічні пошкодження задньої частини. Виходячи з даних підстав проведено дослідження пошкодженого у ДТП транспортного засобу «Toyota Corolla» д.н.з. [NUMBER] і складено звіт №8787_0784_1087_1307_13 про оцінку автомобіля. Даним звітом встановлено визначення ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу у розмірі 124 916 грн. 34 коп. коефіцієнт фізичного зносу складових цього транспортного засобу у значенні 0,32, та відповідно визначено вартість відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових транспортного засобу, що складає 36 907 грн. 11 коп. Вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без ПДВ становить 30 755 грн. 92 коп. Отже, представник відповідача посилається на те, що при розрахунку суми страхового відшкодування необхідно вираховувати знос відповідно до п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а саме посилається на наявність попередніх пошкоджень автомобіля позивача, 26.06.2014 року і відповідно робить висновок, що автомобіль позивача відновлювався, а відтак необхідно вираховувати експлуатаційний знос. Відповідно до п.7.38. значення ЕЗ ( коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; Згідно пункту 7.39. винятком стосовно використання зазначених вимог є: б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; Пунктом 7.40 вищевказаної методики передбачено, якщо під час відновлення були використані нові складники іншої модифікації КТЗ взамін пошкоджених (розукомплектованих), значення процента їх фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю. Відповідно до акту огляду автомобіля на ньому відсутні сліди відновлювального ремонту, корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації. У своїх поясненнях представник позивача не заперечував, що автомобіль позивача був учасником в іншому ДТП 16.04.2013 року, внаслідок якого було пошкоджено задню частину автомобіля, а саме задній бампер. Однак, згідно ДСТУ 2518-94 автомобільний бампер не є складовою частиною кузова, кабіни чи рами, а є окремою деталлю автомобіля, і при його пошкодженні підлягає заміні. Тому відповідно застосовується п.7.40 Методики відповідно до якого значення коефіцієнта фізичного зносу дорівнює нулю. Оскільки бампер автомобіля не є складовою частиною кузова, кабіни чи рами транспортного засобу, то відповідно і підстав для застосування п.7.39 Методики в даному випадку немає. Згідно ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачем не надано доказів, які б підтверджували наявність пошкоджень чи відновлення саме частин кузова, кабіни, рами автомобіля позивача, а отже підстави для застосування п. 7.39 Методики відсутні. Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної потерпілим. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 названого Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування (тобто потерпілий) повинен звернутися до Страховика та подати необхідні документи. Ліміт відповідальності за полісом № АС/ 1050837 становить 50 000 грн.. Отже, відповідачем має бути відшкодована завдана шкода в розмірі 50 000 грн.. Відповідно до платіжного доручення № 27 від 23 січня 2014 року позивачу було перераховано суму 30 255,92 грн., таким чином, невиплаченою залишилась сума 19 744, 08 гривні ( 50 000 грн. - 30 255.92 грн. = 19 744 грн.), тому суд вважає, що вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за рішенням суду. Що стосується стягнення витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до положень ЗУ «ОСЦПВ» страховик відшкодовує потерпілому витрати, у разі, якщо ним були порушені вимоги ст.. 34 ЗУ «ОСЦПВ», а саме, якщо протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП, страховик не направить свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідач виконав вказані зобов»язання, 01.07.2013 року було складено протокол огляду транспортного засобу за участі позивача, про що свідчить підпис останнього. Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення витрат на проведення експертизи. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 979, 990, 992, 999 ЦК України, ст.ст. 3, 22, 29, 35, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та

Outcome: partial