Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до Кальненської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що його родичу [PERSON] належала земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку в [ADDRESS], площею 0,2500 га., та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS], площею 0,4064 га., на підставі державного акта. Вказує, що [PERSON] його виховував та утримував, з 2004 року постійно проживали разом, вели спільне господарство. Інших близьких родичів у [PERSON] не було. [INFO] [PERSON] помер, заповіту не залишив. Після смерті [PERSON] він залишився проживати у його будинку, де проживає по даний час. Інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON] немає. На час смерті [PERSON] [PERSON] було 17 років, тому він не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] втрачено, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода». [PERSON] звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, йому відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить визнати за ним право власності на: земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку в [ADDRESS], площею 0,2500 га., належала [PERSON] на підставі державного акта; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS], площею 0,4064 га., належала [PERSON] на підставі державного акта. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] згідно договору про надання правової допомоги позовні вимоги підтримав, просить задовольнити. Відповідач Кальненська сільська рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що проживає в [ADDRESS], його сусідом є [PERSON]. У 2004 році [PERSON] прийшов жити до далекого родича [PERSON] у його житловий будинок. Вони разом проживали та вели спільне господарство, після смерті [PERSON] [PERSON] залишився проживати у будинку [PERSON], де проживає в даний час. У судовому засіданні свідок [PERSON] дала аналогічні покази, що і свідок [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, приймаючи до уваги відзив на позов відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши зібрані по справі докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку в [ADDRESS], площею 0,2500 га., та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS], площею 0,4064 га., на підставі державного акта серії [NUMBER] від 15 травня 1998 року, підтверджується витягами з державного земельного кадастру про земельну ділянку [NUMBER] та [NUMBER] від 17 серпня 2015 (а.с.6-7). [INFO] [PERSON] помер, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.3). [PERSON], [INFO], на час смерті [PERSON] був неповнолітнім, проживав з ним з 2004 року до дня смерті, підтверджується довідкою Кальненської сільської ради №870 від 15 грудня 2015 року та актом обстеження факту проживання від 15 грудня 2015 року (а.с.4-5). [PERSON] звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадкового майна після смерті [PERSON], йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, підтверджується відмовою нотаріуса №83/01-16 від 25 лютого 2016 року (а.с.11). Державний акт серії [NUMBER] від 15 травня 1998 року втрачено, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода» №16 від 26 лютого 2016 року (а.с.14). Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Згідно ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно слід задовольнити.

Outcome: approved