Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № IFXRRX04680244 від 30.03.2007 року, посилаючись на те, що відповідач отримав у позивача кредит в розмірі 1 482 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік та зобовязався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів за відповідачем наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 54 089 грн. 33 коп., від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 22 338 грн. 18 коп., яка була задоволена рішенням Івано-Франківського міського суду від 02.08.2012 року, отже заборгованість до стягнення становить 33 838 грн. 71 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів наведених в позовній заяві, 12 липня 2016 року надав суду додаткові письмові пояснення та розрахунок заборгованості станом на 23.06.2016 року, яким обґрунтовується розмір заборгованості. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з мотивів зазначених в письмових запереченнях, просив застосувати строк позовної давності та зменшити розмір пені. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 30.03.2007 року між ЗАТ КБ ПриватБанк, назву якого змінено на ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № IFXRRX04680244, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в розмірі 1 482 грн. 00 коп. Умовами кредитного договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 12 % на рік. Кінцевий термін повернення 30.03.2008 року включно. Отже, між сторонами виникли кредитні правовідносини, підписавши договір відповідач також зобовязався виконувати умови, що містяться в Умовах та Правилах надання банківських послуг Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 23.06.2015 року. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 02 серпня 2012 року стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № IFXRRX04680244 від 30.03.2007 року в розмірі 22 338 грн. 18 коп. станом на 10.11.2011 року (а.с.4). В рішення суду наведено складові заборгованості, зокрема тіло кредиту 1482 грн. Позивачем станом на 23.06.2015 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача за кредитними зобов'язаннями в сумі 54 089 грн. 33 коп., а саме: заборгованість за кредитом 1 482 грн. 00 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом 16 514 грн. 02 коп.,заборгованість по комісії за користування кредитом 240 грн. 12 коп., пеня 35 853 грн. 19 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) 1 587 грн. 56 коп. Отже, в розрахунок заборгованості позивачем знову включено суми заборгованості, які вже стягнуті рішенням суду. Позивач не надає суду розрахунок заборгованості за період з 11.11.2011 року по 23.06.2015 року, а розраховує суму заборгованості шляхом віднімання від загальної суми заборгованості суми заборгованості, яка вже стягнута судом, що є не вірним. Судом неодноразово наголошувалось позивачу, що він повинен належним чином обґрунтувати розмір заборгованості в сумі 33 838 грн. 71 коп., надати суду належним чином проведений розрахунок вказаної заборгованості, її складові, але представник позивача 12 липня 2016 року знову надав суду розрахунок заборгованості станом на 23.06.2015 року за період з 30.03.2007 року по 26.01.2009 року (тобто ще до рішення суду від 02.08.2012 року) та за 23.06.2015 року (а.с.5, 76). З урахуванням вказаного, з урахуванням того, що представником позивача не надано суду розрахунок заборгованості в сумі 33 838 грн. 71 коп., не обґрунтовано вказану суму, то у задоволенні позову слід відмовити. Щодо клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності та зменшення розміру пені, то таке клопотання не можливо розглянути без розрахунку заборгованості. Розрахунку заборгованості із якого можливо було б зясувати суми проплат за кредитом та їх періоди представниками сторін суду не надано. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 526, 612, 1054 ч. 2 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України,

Outcome: dismissed