Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вищезгаданим позовом, в підтвердження своїх позовних вимог покликається на те, що 13.06.2017 року між ним та відповідачем - фізичною особою підприємцем було укладено договір про виконання робіт за № S.H.13/06 N/R. За даним договором відповідач зобов'язався за рахунок позивача виконати роботи по виготовленню та встановленню метало-пластикових ПВХ конструкцій (вікон) у будинку № 8-Б за адресою м. Київ, вулиця вул. Курчатова. Відповідно умов договору позивач 19 червня 2017р. оплатив авансовий платіж на користь відповідача у сумі 40 000 (сорок тисяч) гривень, а 05 липня 2017р. оплатив частину останнього платежу у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, що разом складає 57 000 п'ятдесят сім тисячі гривень. Проте до сьогоднішнього дня позивач не виконав умови договору, а саме не виготовив та не встановив вироби у вищезгаданому будинку. Вказує на те, що неодноразово намагався врегулювати питання щодо виконання відповідачем договору, проте останній ухилявся від його виконання, уникав зустрічі з представником позивача, не відповідав на телефонні дзвінки. Відтак, змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму боргу, яка складається з основної суми в розмірі 57000 грн., пені в розмірі 740, 16 грн., інфляційних нарахувань в розмірі 11 650,06 грн. та 3% від простроченої суми та судові витрати по справі: 1762,00 грн. судового збору за подання позову, 881,00 грн. судового збору по сплаті за подання заяви про забезпечення позову та 6000 грн. гонорару адвокату. Представник позивача в судове засідання не з»явився. Надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив суд задоволити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи шляхом оголошення на офіційному сайті Судової влади, про причини неявки суд не повідомив, заяви про можливість розгляду справи у її відсутність не надав. На підставі вище вказаного, суд вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наявними в матеріалах справи. Відповідно до вимог ч.2ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Оглянувши матеріали справи, суд встановив, що 13.06.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про виконання робіт за № S.H.13/06 N/R (далі Договір). За даним договором відповідач зобов'язався за рахунок позивача виконати роботи по виготовленню та встановленню метало-пластикових ПВХ конструкцій (вікон) у будинку № 8-Б за адресою м. Київ, вулиця вул. Курчатова. Згідно п.2.1. Договору загальна вартість робіт складає 73814 (сімдесят три тисячі вісімсот чотирнадцять) гривень, яку позивач відповідно умов Договору зобов'язаний був сплатити у три етапи, а саме: передплата у сумі 40 000 грн.; остаток у сумі 33814 грн. який розділений на два платежі. З оглянутого платіжного доручення за №51 від 19.06.2017 року вбачається, що позивач оплатив авансовий платіж на користь відповідача у сумі 40 000 (сорок тисяч) гривень, а згідно платіжного доручення за №57 від 05.07.2017 року оплатив частину платежу у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, що разом складає 57 000 п'ятдесят сім тисячі гривень, проте до сьогоднішнього дня позивач не виконав умови договору. З оглянутої виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 19.10.2017р. зареєстровано припинення підприємницької діяльності відповідача - ФОП [PERSON] (номер запису: 24140060002013496). Звідси, випливає, що відповідач приховав від позивача факт припинення підприємницької діяльності, а відтак, дана обставина є підтвердженням того, що відповідач передчасно знав, що не буде виконувати договір. Частиною 3 статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. З аналізу положень ст. ст. 51,52,609 ЦК України вбачається, що однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 04 грудня 2013 року (справа № 6-125нс 13). однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те. що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Відповідно до умов Договору (п.3.2) відповідач зобов'язався протягом 21 робочих днів з моменту здійснення позивачем передплати за договором виготовити та доставити вироби на об»єкт виконання робіт за адресою м. Київ, вулиця вул. Курчатова. б. 8-Б, тобто до 27 липня 2017р. (з дати здійснення позивачем авансового платежу у сумі 17 000 гри. а саме з 05 червня 2017р.). Відповідно до умов Договору (п. 4.2.) у разі невиконання відповідачем умов п.3.2. Договору, а саме виготовлення та доставлення виробів на об'єкт виконання робіт протягом 21 робочих днів з моменту здійснення позивачем передплати, відповідач сплачує на користь позивача пеню у розмірі 0.01% за кожний день прострочення від вартості договору, що складає 1% за рік. За правилами статей 525. 526 та 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звідси, на день подання позову, відповідач повинен сплатити суму заборгованості за договором в розмірі 71 039, 32 гривень, яка складається з: основна сума боргу - 57 000 грн. 00 коп., пеня - 740 грн. 16 коп., інфляційні нарахування (індекс інфляції) - 11 650 грн.06 коп., три проценти річних від простроченої суми - 1 649 грн.10 коп. У відповідності до частини 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд приходить до переконання, що позов в частині стягнення з відповідача в користь позивача суми боргу, включаючи 3% річних, інфляційних нарахувань та пені, а також судового збору в розмірі 1762,00 грн. (за подання позову до суду) підлягає до задоволення, оскільки відповідач не виконав взяті на себе перед позивачем зобов»язання. Щодо стягнення судового збору за подання заяви про забезпечення позову, то така задоволенню не підлягає, оскільки в даному забезпеченні судом було відмовлено. Разом з тим, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді адвокатом регламентовано у пункті 1 частини третьої статті 133, статтях 137, 141, 142 ЦПК . Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. За таких обставин не підлягає до задоволення і позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача гонорару адвокату в сумі 6000,00 грн., так як у відповідності до ч.3 ст.137 ЦПК України, позивач до позову повинен був додати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Жодних доказів на підтвердження сплати гонорару адвокату на суму 6000 грн. позивачем суду не представлено. Враховуючи викладене та

Outcome: approved