Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з наведеним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що 07.07.2012 року сталася ДТП за участю транспортного засобу під керування відповідача. В результаті вказаного ДТП було пошкоджено транспортний, який належить [PERSON]. Постановою Івано-Франківського міського суду від 07.08.2012 року відповідача було визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Вартість матеріального збитку нанесеного транспортному засобу [PERSON] склала 35610 грн. 73 коп. Моторне (транспортне) страхове бюро України, на підставі заяви потерпілого виплатило йому 23176 грн. 17 коп. страхового відшкодування. Таким чином до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної у заподіяних збитках особи, тобто до відповідача. В судове засідання представник позивача не зявився, просив розглянути справу за його відсутністю, заявлені позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Через канцелярію суду надійшла заява відповідача про відмову в задоволенні позову через пропуск строку позовної давності звернення до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2012 року встановлено, що 07.07.2012 року о 13 год. 00 хв. в с. Черніїв, водій [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «Фольксваген Пасат», д.н.з. [NUMBER] допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Фольксваген кадді», д.н.з. [NUMBER], чим порушив п.п. 10.1, 2.10 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. [PERSON] своїми діями вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.ст. 122-4, 124 КУпАП (а.с.2). Згідно ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вбачається із висновку Автотоварознавчого експертного дослідження № 200 від 04.09.2012 року, розмір збитку пошкодженого в ДТП, автомобіля «Фольксваген кадді» д.н.з. [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових становить 35610 грн. 73 коп. (а.с.5-7). Враховуючи, що на час скоєння ДТП відповідальність відповідача, як винуватця ДТП не була застрахована договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та той факт що останній не відшкодував потерпілій особі вартість завданого ним збитку, [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (надалі «МТСБУ») із заявою про відшкодування шкоди заподіяної його транспортному засобу внаслідок ДТП (а.с.3). Із положень п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. На підставі заяви [PERSON] та у звязку із настанням події, передбаченої ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач здійснив виплату відшкодування [PERSON]., як потерпілій особі в розмірі 23 176 грн. 17 коп., що підтверджується копією платіжного доручення № 1/1-18683 від 09 жовтня 2012 року (а.с.9). Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Крім того, таке ж право визначено положеннями чинного законодавства окремо для МТСБУ (ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), згідно з якими, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної у заподіяних збитках особи, тобто до відповідача. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи ту обставину, що позивач виплатив страхове відшкодування [PERSON], внаслідок завдання йому шкоди внаслідок ДТП спричиненої з вини відповідача, суд вбачає, що МТСБУ набуло право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] в межах суми виплаченого страхового відшкодування - 23176 грн. 17 коп. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Згідно ч.6 ст.261 ЦК України за регресними зобовязаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобовязання. Суд вважає,що доводи відповідача про застосування позовної давності не заслуговують на увагу,оскільки відповідно до ч.6 ст.261 ЦК України право вимоги у позивача виникло 09.10.2012 року,оскільки саме 09.10.2012 року МТСБУ було перераховано на користь потерпілої особи страхове відшкодування.Позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, була надіслана суду поштою 31.08.2015 року, а тому суд вважає,що позивач звернувся із зазначеною позовною заявою в межах строку позовної давності та підстав для відмови в задоволенні позову не вбачає. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому сплачений судовий збір в розмірі 1218 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищенаведеного, відповідно до 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1191 ч.1, 1194 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ч. 1 та 4, 61 ч.3, 79 ч.2, 88 ЦПК України,

Outcome: approved