Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар», ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович про застосування наслідків недійсності правочину, визнання прав іпотекодержателя та відновлення обтяжень. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 05 липня 2007 року між ТзОВ «Укрпромбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 157/ФКВ-07, згідно умов якого позичальнику надано банком кредитні кошти у розмірі 60 000 доларів США зі сплатою 12,5 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 02 липня 2032 року. Для забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між ТзОВ «Укрпромбанк» та відповідачем [PERSON] укладено іпотечний договір від 06 липня 2007 року, посвідчений нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Строєвим О.С. за реєстровим номером 1433, згідно умов якого в іпотеку ТзОВ «Укрпромбанк» було передано майнові права на нерухоме майно, будівництво якого не завершено, право власності на яке виникне в іпотекодавця у майбутньому, а саме: майнові права на квартиру [ADDRESS] 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань «Укрпромбанку» на користь «Дельта Банку», відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» відступив, а АТ «Дельта Банк» набув права вимоги до боржників по кредитному договору № 157/ФКВ-07 від 05 липня 2007 року. 08 жовтня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (покупець) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим № 1197. На підставі даного договору АТ «Дельта Банк» продало ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар» права вимоги за кредитним договором № 157/ФКВ-07 від 05 липня 2007 року, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та відповідачем, зі змінами та доповненнями до нього, а також за договорами забезпечення за ним. У подальшому 28 листопада 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новітні енергозберігаючі системи опалення» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 2-14. На підставі даного договору ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар» продало ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» права вимоги за кредитним договором № 157/ФКВ-07 від 05 липня 2007 року, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] , зі змінами та доповненнями до нього, а також за договорами забезпечення за ним. Рішенням Господарськогосуду міста Києва від 05 грудня 2016 року у справі № 910/15048/16 визнано недійсним договір купівлі - продажу прав вимоги № 2 від 08 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1197, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (ідентифікаційний код 34047020) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (ідентифікаційний код 38904296). Даним судовим рішенням також визнано недійсним договір купівлі - продажу прав вимоги № 2-14 від 28 листопада 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 1302, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (ідентифікаційний код 38904296) та Товариством зобмеженою відповідальністю«Новітні енергозберігаючісистеми опалення» (ідентифікаційнийкод 35942852). Для поновлення прав ПАТ «Дельта Банк», як іпотекодержателя-обтяжувача за іпотечним договором від 06 липня 2007 року просив суд: 1) застосувати до відносин сторін наслідки недійсності договору купівлі-продажу прав вимоги № 2 від 08 жовтня 2014 року та договору купівлі-продажу № 2-14 від 28 листопада 2014 року: - шляхом визнання Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» стороною (кредитором) за кредитним договором від 05 липня 2007 року № 157/ФКВ-07; - шляхом визнання Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» стороною (іпотекодержателем) за іпотечним договором від 06 липня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Строєвим О.С. за реєстровим номером 1438; 2) Внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо «Відомостей про суб`єктів» в записі номер запису про іпотеку (спеціальний розділ) 5860426 - змінити іпотекодержателя Товариство з обмеженою відповідальністю «Новітні енергозберігаючі системи опалення» (код ЄДРПОУ 35942852, 79035, м. Львів, вулиця Зелена, буд. 204) на іпотекодержателя Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020, 01014, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б). 26 вересня 2019 року судом ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено. Ухвалою від 11 листопада 2019 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 26 вересня 2019 року задоволено. Заочне рішення від 26 вересня 2019 року скасовано. Призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з мотивів наведених у ньому. Відповідач, у підготовче та судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. У строк встановлений судом ухвалою відповідач відзив на позов не подала, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Представники третіх осіб ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар», представник ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 05 липня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 157/ФКВ-07, згідно якого позичальнику надано кредитні кошти в розмірі 60 000 доларів США зі сплатою 12,5% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 02 липня 2032 року. Для забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» та відповідачем [PERSON] укладено іпотечний договір від 06 липня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Строєвим О.С. за реєстровим номером 1433, згідно якого в іпотеку Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» передано майнові права на нерухоме майно, будівництво якого не завершено, а саме майнові права на квартиру [ADDRESS] 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань «Укрпромбанку» на користь «Дельта Банку», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. за реєстровим № 2258, відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» відступив, а АТ «Дельта Банк» набув права вимоги до боржників по кредитних та забезпечувальних договорах. 08 жовтня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (покупець) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим № 1197, на підставі якого АТ «Дельта Банк» продало ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар» права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором № 157/ФКВ-07 від 05 липня 2007 року, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та відповідачем [PERSON] , зі змінами та доповненнями до нього, а також за договорами забезпечення за ним. 28 листопада 2014 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар» (продавець) та ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 2-14, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим № 1302, на підставі якого ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар» продало ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» права вимоги за кредитним договором № 157/ФКВ-07 від 05 липня 2007 року, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та відповідачем [PERSON] , зі змінами та доповненнями до нього, а також за договорами забезпечення за ним. Рішенням Господарськогосуду міста Києва від 05 грудня 2016 року справі № 910/15048/16 визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги № 2 від 08 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 1197, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (ідентифікаційний код 34047020) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (ідентифікаційний код 38904296); визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги № 2-14 від 28 листопада 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 1302, що укладений між ТзОВ «Фінансовакомпанія «Авістар» (ідентифікаційний код 38904296) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новітні енергозберігаючі системи опалення» (ідентифікаційний код 35942852). Крім того, даним рішенням зобов`язано ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» повернути позивачу оригінали кредитних договорів з усіма змінами та доповненнями до них, договорів, що забезпечують виконання зобов`язання, що передані згідно акту приймання-передачі прав вимоги від 28 листопада 2014 року за договором продажу прав вимоги № 2-14 від 28 листопада 2014 року по клієнтах-боржниках банку, у тому числі по клієнту [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових прав та інших прав, які підлягають реєстрації врегульовані нормами Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Відповідно до вказаного Закону, державній реєстрації прав підлягає виникнення, перехід та припинення обтяження речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону, державній реєстрації прав підлягають право власності;речові права, похідні від права власності; право власності на об`єкт незавершеного будівництва, заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Частина 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 Цивільного кодексу України, відповідно до частин 1-5 якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Позивач звернувся до суду за захистом свого права з вимогою застосувати наслідки недійсності правочину та відновлення становища, яке існувало до порушення. Оскільки господарським судом встановлено недійсність договорів купівлі-продажу прав вимоги, з метою відновлення прав та обов`язків осіб, які існували до укладення недійсних договорів, позивач набув право застосування наслідків недійсності цих правочинів. Однак позов не містить правових обгрунтувань порушення прав ПАТ «Дельта Банк» відповідачем [PERSON] . Остання є стороною договору іпотеки, однак не є стороною договорів, які визнано недійсними господарським судом. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц). Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При заявлених ПАТ «Дельта Банк» позовних вимогах у викладеній позивачем їх редакції та обґрунтуванні, не встановлено і позивачем не доведено порушення, невизнання чи оспоронення його прав як іпотекодержателя, на захист яких він звернувся до суд із такими позовними вимогами до іпотекодавця [PERSON] . Таким чином, з огляду на вищенаведені обставини, суд дійшов до висновку про не обґрунтованість позовних вимог, а позов суд вважає таким, що не підлягає задоволенню, оскільки пред`явлений до неналежного відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Інші доводи учасників справи, які наведені у позові та відзиві на нього, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 15-16, 509-510, 526 ЦК України, Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: dismissed