Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач в позові вказує, що на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 9 вересня 2009 року (справа №2-1054/2010) він оформив право власності на спадщину після смерті баби [PERSON] , померлої [INFO] , а матері його батька [PERSON] , померлого [INFO] . На час смерті [PERSON] він був неповнолітнім і тому як спадкоємець за правом представлення прийняв спадщину, яку остання фактично прийняла, але не оформила після смерті свого чоловіка, а його діда [PERSON] , який помер [INFO] . Йому було відомо про те, що батько- [PERSON] до дня своєї смерті та баба [PERSON] постійно проживали разом, займали та користувалися всім будинком [ADDRESS] , переіменованої рішенням №28 сесії Калинівської міської ради від 18.02.2016 року-на вулицю [ADDRESS]. Однак, будучи юридично не грамотним він не зрозумів того, що вищезазначеним рішенням Калинівського районного суду за ним, було визнано право власності лише на 1/2 частину житлового будинку. В серпні 2018 року за його довіреністю представник [PERSON], зареєстрував за ним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності 1/2 частку будинку. При цьому, в технічному паспорті, виготовленому Калинівським РСП Вінницького ООБТІ 14.06.2010 року 1/2 частка записана за Калинівським сільпо. Як вбачається із змісту інформаційної довідки директора Калинівського ССТ Грушицького С.А. від 14 січня 2019 року, 1/2 частка житлового будинку 1956-1957 року побудови, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на балансі Калинівського ССТ не перебувала та не перебуває по теперішній час. Як стало відомо пізніше, дід працював завідуючим Заготконторою райспоживспілки до дня своєї смерті (до 1962 року), і з якоюсь метою просто переоформив половину незакінченого будівництвом будинку на Калинівське сільпо договором купівлі-продажу 14.01.1960 року. Фактично ж його сім`я продовжувала володіти та користуватись будинком в цілому, що вбачається з копії акта про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 12 червня 1962 року, де забудовником записаний [PERSON] , та копії домової книги. Після оформлення спадщини він переоформив особові рахунки на оплату комунальних послуг за весь будинок, зокрема оплата за природній газ нараховується за всю опалювальну площу, що вбачається із копії розрахункової книжки . Таким чином, вищевказаний договір купівлі-продажу був укладений без наміру створити юридичні наслідки,так як майно не було передано його покупцеві протягом 50 років. За вказаних обставин позивач звернувся в суд з даним позовом. Позивач в підготовче засідання не з`явився, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, згідно заяви за вх.8253/19 від 10.09.2019 року голова правління Калинівського ССТ Грушицький С.А. позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить розгляд справи провести за відсутності представника Калинівського ССТ. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 9 вересня 2009 року (справа №2-1054/2010) позивач оформив право власності на спадщину після смерті баби [PERSON] , померлої [INFO] , а матері його батька [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за позивачем на праві приватної власності зареєстровано 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] до дня своєї смерті та [PERSON] постійно проживали разом, займали та користувалися всім будинком [ADDRESS] , переіменованої рішенням №28 сесії Калинівської міської ради від 18.02.2016 року-на вулицю [ADDRESS]. При цьому, в технічному паспорті, виготовленому Калинівським РСП Вінницького ООБТІ 14.06.2010 року 1/2 частка записана за Калинівським сільпо. Як вбачається із змісту інформаційної довідки директора Калинівського ССТ Грушицького С.А. від 14 січня 2019 року, 1/2 частка житлового будинку 1956-1957 року побудови, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на балансі Калинівського ССТ не перебувала та не перебуває по теперішній час. Як стало відомо пізніше, [PERSON] переоформив половину незакінченого будівництвом будинку на Калинівське сільпо договором купівлі-продажу 14.01.1960 року. Фактично ж його сім`я продовжувала володіти та користуватись будинком в цілому, що вбачається з копії акта про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 12 червня 1962 року, де забудовником записаний [PERSON] , та копії домової книги. Після оформлення спадщини позивач переоформив особові рахунки на оплату комунальних послуг за весь будинок, зокрема оплата за природній газ нараховується за всю опалювальну площу, що вбачається із копії розрахункової книжки . Таким чином, вищевказаний договір купівлі-продажу був укладений без наміру створити юридичні наслідки, так як майно не було передано його покупцеві протягом 50 років. Відповідно до положень законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, а саме Цивільного кодексу УСРР від 16 грудня 1922 р., введеного в дію з 1 лютого 1923 р. ЦК УСРР із змінами 1954 року - ст.26 «правочини, тобто дії, направлені на встановлення, зміну або припинення цивільних правовідносин». Відповідно до статті 34 цього ж Кодексу, «правочин є недійсний, коли він учинений за згодою сторін лише для вигляду і без наміру викликати юридичні наслідки». Тому із зазначених підстав договір купівлі-продажу половини незакінченого будівництвом будинку [ADDRESS] , укладений [PERSON] 14.01.1960 року із представником Калинівського сільпо Калинівської райспоживспілки, посвідчений нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори Коваль Л.М. 14 січня 1960 року, є недійсним з моменту його укладення (ст.34 ЦК УСРР), як вчинений з порушенням вимог цивільного законодавства України . Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved