Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації [PERSON]А звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 240\~000,32 грн. заборгованості. Посилався на те, що 07.03.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит на придбання автомобіля в сумі 27\~989,00 доларів США за плату у розмірі 10% річних і 0,13 % комісії щомісячно від суми кредиту за ведення та моніторинг кредитної справи, терміном до 07.03.013р., а відповідач зобовязалася погашати кредит та сплачувати нараховані проценти за користування грошовими коштами. Але зобовязання за вказаним договором відповідач не виконав, у звязку з чим рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06.03.2012р. з відповідача на користь позивача була стягнута заборгованість у розмірі 175 251,28 грн. Стверджував, що відповідач рішення суду не виконує і заборгованість не повертає, а тому просив стягнути різницю нестягненої суми по відсотках, за комісіями за ведення і моніторинг кредитної справи та неустойку за несвоєчасне погашення кредиту. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не представив. На підставі ст. 224 ЦПК, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі, визнавши причину неявки до суду відповідача не поважною. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. 27 лютого 2006 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 30, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 27 989 доларів США 00 центів, на придбання транспортного засобу, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % річних і 0,13 % комісії щомісячно від суми кредиту за ведення та моніторинг кредитної справи, з кінцевим терміном повернення 07.03.2013 року (а.с.7-13). З метою забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, 07.03.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір застави, відповідно до якого відповідач передав в заставу автомобіль Mitsubishi, модель Outlander \~2.4, 2007 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ААС № 561505, виданого та зареєстрованого 03.03.2007 року, УДАІ ГУ МВС України у м. Києві (а.с.14-17). За невиконання взятих на себе зобовязань по поверненню кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06.03.2012р. було стягнуто з відповідача заборгованість у розмірі 175\~251,28 грн. (а.с.18-20). Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарські або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598\~ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно письмових пояснень позивача, відповідач не виконує рішення суду та не повертає заборгованість. Оскільки відповідач не виконує рішення суду від 06.03.2012р, то з останнього підлягає стягненню сума заборгованість за Кредитним договором по сумі несплачених відсотків у розмірі 8598,97 дол. США (еквівалент по курсу НБУ станом на 21.04.2015р. складає 191364,80грн.); сума комісії за ведення та моніторинг кредитної справи у розмірі 5327,33грн.та пеня за несвоєчасне погашення кредиту у розмір 43308,19 грн., а всього 240000,32 грн. (а.с.85). Вирішуючи позов таким чином та з урахування того, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави 2400 грн. судових витрат. Враховуючи викладене та

Outcome: approved