Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 144 000 грн. В позовній заяві покликається на те, що 06 травня 2019 позивач передав у борг відповідачу гроші в сумі 144 000,00 грн. Даний договір позики був укладений у простій письмовій формі та оформлений борговою розпискою від 06.05.2019. У вказаній розписці відповідач зобов`язувався повернути позивачу кошти в сумі 144 000,00 грн. до 06 липня 2019 року. Незважаючи на неодноразові вимоги повернути борг, відповідачем вказані вимоги були проігноровані. На момент звернення з даним позовом до суду відповідач добровільно борг не повернув. Отже, відповідач не виконав прийняті на себе зобов`язання за борговою розпискою, у зв`язку з чим у позивача виникла необхідність у зверненні до суду для захисту своїх прав та законних інтересів. В судове засіданні позивач не з`явився, подав до суду, через електронну пошту, заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] , який згідно повідомлення виконавчого комітету Городенківської міської ради № 386 від 11.09.2019 зареєстрований в [ADDRESS] , в судові засідання призначені по справі на 11.12.2019 та 13.01.2020 не з`явився, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Однак, до суду повернулися поштові конверти без вручення з відміткою укрпошти «не проживає», «інші причини, що не дали змоги виконати обовязки щодо пересилання поштового відправлення». Клопотання про відкладення розгляду справи 13.01.2020 до суду від [PERSON] не надходило. Передбачених ч.1 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Судом встановлено, що 06 травня 2019 року позивач [PERSON] передав у борг відповідачу [PERSON] кошти в сумі 144 000,00 грн., про що відповідач дав відповідну розписку, оригінал якої знаходиться у позивача. Відповідно до розписки від 06 травня 2019 року відповідач - [PERSON] взяв сто сорок чотири тисячі гривень на строк 2 місяці та зобов`язувався повернути отриману суму коштів до 06 липня 2019 року. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У встановлений в договорі термін відповідач не повернув позику, таким чином, заборгованість відповідачки [PERSON] за договором позики (розпискою) від 06.05.2019 перед позивачем становить 144 000,00 грн. Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики (розпискою) та доводи позивача суду не представлено. Як зазначено в ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики (розпискою) підлягає до задоволення. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 16, 204, 526, 527, 530, 612, 1046, 1047, 1049 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved