Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], за участю третьої особи на стороні позивача - Реєстраційної служби Калинівського районного управління юстиції Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно та виділ його в натурі. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно акту про проведення електронних торгів, затвердженого начальником Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 22.05.2017 року він придбав на електронних торгах 19/100 часток будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS], які раніше належали [PERSON] на підставі договору, посвідченого приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Молявчиком О.В., 05.06.2006 року за реєстровим № 1189. Відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 року №2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 р за №1301/29431 в Розділі 10 зазначено, що «у випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акту про проведення електронних торгів». Проте, постановою приватного нотаріуса Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Варламовим О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.09.2017 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про придбання з електронних торгів нерухомого майна, а саме:19/100 частки будинковолодіння по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0997 га, кадастровий [NUMBER], з тих підстав, що заявлені ним права на 19/100 часток вищевказаного будинковолодіння суперечать вже зареєстрованим правам [PERSON], на будинковолодіння в [ADDRESS], до складу якого також входять житловий будинок, який належав попередньому власнику [PERSON], майно якого було придбано ним з електронних торгів. За вказних обставин звернувся в суд з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, проте в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, проте в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Положеннями ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно акту про проведення електронних торгів, затвердженого начальником Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 22.05.2017 року [PERSON] придбав на електронних торгах 19/100 часток будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS], які раніше належали [PERSON] на підставі договору, посвідченого приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Молявчиком О.В., 05.06.2006 року за реєстровим № 1189. Відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 року №2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 р за №1301/29431 в Розділі 10 зазначено, що «у випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акту про проведення електронних торгів». Проте, постановою приватного нотаріуса Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Варламовим О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.09.2017 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про придбання з електронних торгів нерухомого майна, а саме:19/100 частки будинковолодіння по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0997 га, кадастровий [NUMBER], з тих підстав, що заявлені ним права на 19/100 часток вищевказаного будинковолодіння суперечать вже зареєстрованим правам [PERSON], на будинковолодіння в [ADDRESS], до складу якого також входять житловий будинок, який належав попередньому власнику [PERSON], майно якого було придбано [PERSON] з електронних торгів. Відповідно до технічного паспорту, виданого Калинівським структурним підрозділом КП « Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 27.02.2013 року за р.№ 44, із змінами внесеними 20.08.2014 p., 19/100 частки будинковолодіння, які придбав [PERSON] з електронних торгів, зареєстровано згідно інвентаризаційної справи № 2299 за [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. В той же час згідно довідки, виданої Калинівським структурним підрозділом КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 08.06.2017 р. за №162, право власності на вищезазначені 19/100 частки будинковолодіння зареєстровано згідно інвентаризаційної справи № 2299 за [PERSON], але за іншою адресою : [ADDRESS]. До складу вказаної частки входять : житловий будинок літ.А, сарай літ.Б, погріб літ.П. На земельній ділянці також розташований житловий будинок літ.В, веранда літ.в. веранда літ.а1, літня кухня літ.А 1, сарай літ.А2, сарай літ.а1, сарай літ.б, убиральня літ.У. Відповідно до довідки, виданої Калинівським структурним підрозділом КП « Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» 10.07.2017 року за № 201 співвласниками будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (1/2 частка) разом із [PERSON] ( 19/100 частки). Згідно інформації із ДРРП за [PERSON] 15.12.2014 року було зареєстровано право власності на цілий об'єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS], до складу якого увійшли в тому числі належні [PERSON] житловий будинок літ.А, сарай літ.Б, погріб літ.П, які згідно вищезазначеної довідки КП ВООБТІ зареєстровані за іншою адресою, а саме: [ADDRESS]. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ст.361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності; - ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності; - ст.367 ЦК України встановлено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Набуття права власності у однієї особи в переважній більшості пов'язане з припиненням права власності в іншої. Дії з набуття права власності мають бути правомірними та добросовісними. Це стосується: а) способів набуття права власності; б) процедури набуття права власності та в) особи-набувача. Статтею 328 ЦК встановлюються принципові засади набуття права власності. Ними є передусім відкритість переліку підстав його виникнення. Це означає, що право власності може набуватися у будь-який спосіб, що не суперечить закону. Зокрема, найбільш поширеною підставою набуття права власності, як і набуття цивільних прав взагалі, є правочини. Не менш важливою є й презумпція законності набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або якщо незаконність набуття права власності встановлена рішенням суду. Відповідно до ЦК України, право власності може набуватися на: а) майно, якого раніше не існувало, а відтак воно не мало власника (на нову річ, у тому числі на плоди та виготовлену продукцію, побудову тощо); б) майно, яке хоча й існувало, але права власності на нього ні в кого не було, або власник якого невідомий, або від якого власник відмовився чи втратив право власності; в) майно, яке перебуває у власності певної особи (до цієї групи можна віднести правочини; таку подію, як смерть особи з відповідним набором юридичних фактів, необхідних та достатніх для набуття права власності спадкоємцями; реорганізацію юридичної особи). Відповідач достовірно знав, що [PERSON] не втратив право власності на житловий будинок по [ADDRESS] та належну до нього земельну ділянку, а тому жодних законних підстав для реєстрації права власності на житловий будинок літ.А, сарай літ.Б, погріб літ.П, що розташовані по [ADDRESS], у нього не було. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державній реєстрації підлягає право власності. Відповідно ч.3 ст. 10 даного Закону, державний реєстратор : 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, суду доведено, що при проведенні реєстрації будинку, на підставі рішення виконкому Калинівської міської ради від 20.08.2014 року №233 «Про присвоєня належного [PERSON] будинковолодінню по [ADDRESS] нової юридичної адреси:[ADDRESS], наслідком прийняття якого [PERSON] було виділено в натурі без згоди іншого співвласника будинковолодіння [PERSON], причому разом із належним йому житловим будинком літ.А, сараєм літ.Б, погрібом літ.П, які були зареєстровані у складі об'єкта нерухомого майна [PERSON] Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Аналізуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, оскільки реєстрацією будинку по [ADDRESS] на ім'я [PERSON] були порушені права [PERSON], як власника частини будинку, що в подальшому призвело до порушення прав [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved