Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача із уточненим позовом, яким остаточно просить визнати договір купівлі-продажу основних засобів від 24.10.2012р., укладений між позивачем та відповідачем, дійсним; визнати за позивачем право власності на нерухоме майно, а саме,залізничну під'їзду колію, розгорнутою довжиною 972,27 погонних метрів, що знаходиться в [ADDRESS]. Обґрунтовуючи вимоги позову позивач зазначає, що 24.10.2012р. мід ПСК «Лозівська торгівельно-виробнича міжрайбаза» і особі директора Філіповича В.І. та Харківською обласною спілкою споживчих товариств в особі голови ліквідаційної комісії [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого відповідач передав у власність, а позивач прийняв у власність на умовах купівлі-продажу залізничну колію, що розташована у [ADDRESS]. Між сторонами досягнуто домовленість щодо усіх істотних умов договору і виконані усі умови правочину, а саме, передання майна за актом приймання. За придбане майно позивачем сплачено кошти у повному обсязі. Вказане майно перебуває на балансі позивача, яке також використовує колію. Позивач у 2013р. звернувся до відповідача стосовно нотаріального посвідчення договору, однак отримав відповідь щодо необхідності оформити договір з дотриманням норм чинного законодавства. Між тим, Харківська обласна спілка споживчих товариств на даний час ліквідовано, тому засвідчити правочин нотаріально не є можливим, у зв'язку з чим вимушені звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав викладені обставини і позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи належним чином, заяв про поважні причини своєї відсутності або про слухання справи за його відсутністю не надав, тому суд зі згоди позивача розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить правилам ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, надійшов до наступного. Так, згідно ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Судом встановлено, що 24.10.2012р. між ПСК «Лозівська торгівельно-виробнича міжрайбаза» і особі директора Філіповича В.І. та Харківською обласною спілкою споживчих товариств в особі голови ліквідаційної комісії [PERSON] укладено договір купівлі-продажу сновних засобів, відповідно до якого відповідач передав у власність, а позивач прийняв у власність на умовах купівлі-продажу залізничну колію, що розташвоава у [ADDRESS]. На виконання договору позивачем за видатковою накладною № 22 від 26.10.2012р. отримано основні засоби залізничної колії та сплачено Харківській облспоживспілці суму за договором в розмірі 20000грн. Зазначені засоби перебували у Харківській облспоживспілці від позивача на підставі акту приймання передачі та рахувалися на її балансі. Такі обставини підтверджено копією договору купівлі-продажу від 24.10.2012р., копією технічного паспорту, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, расходною накладною № 22 від 16.10.2012р., квитанціями (а.с.5,16-51,55-62). Стаття 655 ЦК України зазначає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Такі обставини вбачаються із технічного паспорту про перебування на балансі та фактом експлуатації позивачем придбаного майна, листом голови ліквідаційної комісії та актом приймання - передачі майна від 24.10.2012р. (а.с.64 ). Між тим, сторонами при укладенні зазначеного договору не дотримані вимоги закону щодо письмової форми договору, але правочин відповідає правилам, передбаченим ст.ст. 206, 207 ЦК України. Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання письмової форми правочину не має наслідків його недійсності і факт укладання такого договору доводиться письмовими доказами, зокрема розпискою про отримання коштів за продану річ. Із наданих вище документів вбачається, що суттєві умови укладання договору такі, як: наявність сторін, ціни, майна - дотримані. Відповідно до вимог ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно правил ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Отже, суд прийшов до висновку, що вимоги позову є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved