Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання батьківства. Покликався на те, що з лютого 2008 року проживав в цивільному шлюбі з [PERSON] За час спільного проживання народилася донька - [PERSON], [INFO]. Оскільки [PERSON] на момент спільного проживання, перебувала ще у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON], то в свідоцтві про народження доньки батьком дитини було записано саме його. Даний факт був прихований матір'ю дитини і став відомий лише в 2016 році, після смерті [PERSON] А тому, просив поновити строк звернення до суду, визнати його батьком [PERSON], [INFO] та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав з викладених у позовній заяві підстав, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала щодо заявлених позовних вимог, в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] просила позов задовольнити. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства в річний термін з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження. В судовому засіданні встановлено, що з лютого 2008 року по 2012 рік [PERSON] перебував у цивільному шлюбі з [PERSON], проживали разом, вели спільне господарство та побут. За час спільного проживання народилася донька - [PERSON], [INFO]. З свідоцтва про народження дитини вбачається, що батьками [PERSON], [INFO] записані [PERSON] та [PERSON], які на момент народження дитини перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 9) Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 25.12.2009 року (а.с. 5). З наданих відповідачем [PERSON] письмових пояснень голові Омельненської сільської ради Ківерцівського району, вбачається, що останній з 2008 року з дружиною [PERSON] не проживав, немає заперечень щодо усиновлення [PERSON] малолітньої доньки [PERSON], оскільки він не є її біологічним батьком. [INFO] [PERSON] померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно з наказом служби у справах дітей Луцької міської ради № 3 від 10.02.2016 року про тимчасове влаштування малолітньої [PERSON] - дитина влаштована в сім'ю біологічного батька [PERSON] (а.с. 8). За статтею 7 Конвенції про права дитини, дитина має право знати своїх батьків. Права та обов'язки батька дитини ґрунтуються на походженні дитини від нього. Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи. Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, письмові пояснення відповідача, які є фактичним визнанням позову, суд вважає доведеною ту обставину, що батьком малолітньої [PERSON] є позивач [PERSON] Відповідно до ч.2 ст. 129 СК України до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про своє батьківство. З позовної заяви вбачається, що позивач був обізнаний, що на момент зачаття та народження дитини [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Однак він заяву разом із відповідачем до органів реєстрації актів цивільного стану про визнання себе батьком дитини, не подавав, оскільки реєстрацією народження дитини займалася [PERSON], яка приховала свідоцтво про народження доньки та не повідомила останнього, що батьком дитини записано [PERSON] З врахуванням клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, суд вважає, що, оскільки строк звернення до суду з позовом був пропущений позивачем з поважних причин, а тому його слід поновити. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що батьківство позивача щодо [PERSON] знайшло своє підтвердження в суді, а тому позов слід задовольнити в повному обсязі та внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON], зобов'язати відділ реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини.

Outcome: approved