Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 1 596 800 гривень та судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 травня 2012 року по договору позики він передав відповідачу грошові кошти в сумі 1 596 800, який останній зобов'язався повернути 14 березня 2013 року. Однак, до теперішнього часу відповідач своєї зобов'язання не виконав та суму боргу не повернув. Від виконання зобов'язань ухиляється, тому він змушений звернутися до суду з подібним позовом. Позивач у судове засідання не з'явився. Від його представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився без поважних причин, про час і місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Будь-яких клопотань про відкладання розгляду справи не надходило. Також, відповідач не скористувався своїм процесуальним правом надати суду свої письмові пояснення чи заперечення проти позову та докази в підтвердження цих заперечень, про що йому було роз'яснено ухвалою суду від 02.12.2013 року (а.с.1). Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник позивача не заперечував проти такого розгляду справи, про що надав заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передні йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 15 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу 1 596 800 гривень, що за курсом НБУ на день укладання договору позики еквівалентно 200 000 доларам США, котрі відповідач зобов'язався повернути 14 березня 2013 року, що підтверджується оригіналом договору позики долученого до матеріалів справи (а.с.50). Як зазначає позивач у своєму позові, що відповідач не виконав умови договору та борг не повернув до теперішнього часу. Таким чином, суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши усі надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги позивач є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, то з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 3555,70 гривень (3441,00 грн. - за подачу позову+114,70 грн. - за забезпечення позову). На підставі викладеного,

Outcome: approved