Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.03.2015 р. між сторонами було укладено кредитний договір № 6411/12 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач надав відповідачу на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти в розмірі 6000 грн. 00 коп. зі сплатою 4% на місяць на фактичний залишок основної заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.03.2016 року. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти, однак, відповідач в порушення умов договору, взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 14.12.2015 за ним утворилась заборгованість, яка становить 5180 грн. 75 коп. Враховуючи порушення зобов'язань, встановлених договором щодо сплати процентів та щомісячних платежів за кредитом, у відповідача виник обов'язок повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти, незалежно від настання строку виконання зобов'язання, однак у добровільному порядку відповідачем кредит повернуто не було, тому позивач звернувся з даним позовом до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи в його відсутність, де позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав та проти ухвалення заочного рішення не заперечував/а.с.29/. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином /а.с. 25/, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16.03.2015 року між сторонами було укладено договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 6000 грн. 00 коп. строком до 16.03.2016 року відповідно до умов договору /а.с. 4/. Відповідно до п. 4.1.2 позичальник зобов'язаний сплачувати кредит згідно графіку розрахунку до кредитного договору, який є невід'ємною частиною договору /а.с. 4/. Відповідно до 4.4.1 позивач має право достроково розірвати договір, достроково стягнути кредит повністю та проценти за термін фактичного користування кредитом, а також звернути стягнення на майно позичальника, предмет застави при настанні одного з фактів, передбачених договором /а.с. 4/. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 14.12.2015 р., у відповідача утворилась заборгованість за договором в розмірі 5180 грн. 75 коп., з яких 4764, 06 грн. - заборгованість за кредитом; 416,69 грн. - відсотки за користування кредитом /а.с. 31/. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконані, заборгованість у повному обсязі не погашена, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved