Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

Позивач звернувся 25.03.2020 року до суду з зазначеним позовом (а.с.1-4), та просив постановити рішення, яким: - зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього, позивача [PERSON] на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 03 грудня 2007 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] з 1/4 частини на 1/6 частину всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; - обчислити розмір заборгованості за аліментами, що виникли на виконання рішення Болградського районного суду Одеської області від 03 грудня 2007 року по справі №2-ц-1582/07. В обґрунтування вимог стверджує, що на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 03 грудня 2007 року, справа №2-ц-1582/07 з нього стягуються аліменти з 22.11.2007 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів його заробітку, але не менше встановленого законом мінімуму строком до 16.08.2023 року. Лише на при кінці серпня 2019 року він, позивач був викликаний державним виконавцем Республіки Молдова від якого дізнався про наявність заборгованості по аліментам у розмірі 155 649.62 лей, та йому було вручено відповідний висновок про наявність заборгованість. На думку позивача, оскільки він на території Молдови не працював, то аліменти повинні були бути розраховані у відповідності до ст.195 СК України, виходячи з ј частини середньої заробітної плати працівника по Одеській області, а тому з урахуванням наявності спору щодо визначення розміру аліментів, то заборгованість по аліментам має обчислити суд. На момент прийняття рішення судом у нього позивача був лише син [PERSON] , на якого суд стягнув аліменти, однак [INFO] у нього від другого шлюбу народилася донька [PERSON] . Крім того, з 2017 року він, позивач хворіє на ішемічну хворобу серця, стенокардію, в зв`язку з чим потребує постійного лікування та проведення огляду Також змінився його матеріальний стан у значно гіршу сторону, тоді як матеріальне становища стягувача аліментів покращилось, вона наразі не є студенткою (на час прийняття рішення в 2007 році була студенткою), працює та має постійний заробіток, який в декілька разів перевищує заробіток його, позивача. З цих підстав позивач просив задовольнити позовні вимоги. Ухвалою від 25.03.2020 року було відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 22.04.2020 року об 11:00 годині (а.с.28). 22.04.2020 року, 20.05.2020 року та 16.06.2020 року за клопотанням позивача, його представника (а.с.36, 54) та відповідача (а.с.34, 41) ухвалами суду судовий розгляд по справі тричі відкладався, та в останнє призначено судовий розгляд на 14.07.2020 року о 15:00 годині. 29 квітня 2020 року відповідач надіслала на адресу суду відзив (а.с.41-53) згідно якого категорично заперечувала доводи позивача. Стверджувала, що позивач [PERSON] є громадянином республіки Молдова, тому рішення суду про стягнення з нього аліментів виконується на території Молдови. Наразі позивач має значну заборгованість по аліментам, яка ним не сплачена до теперішнього часу. Втім, [PERSON] оскаржував вказане рішення до Одеського апеляційного суду, яке залишено без змін. Оскільки позивач [PERSON] частково виконував оскаржуване рішення, то не правдивими є його, позивача твердження про те, що йому не було відомо про вказане рішення суду. Позивач в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив, усі судові повістки виклики, що направлялися на адресу позивача, зазначену ним в позовній заяві повернулися до суду без вручення, з відміткою листоноші «За закінченням терміну зберігання» (а.с.54-55, 61-62). Представник позивача підтвердив, що його довіритель [PERSON] повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, втім прибути до суду не може оскільки з березня місяця 2020 року перебуває в Республіці Молдова. Разом з цим підтримав доводи свого довірителя, наполягав на їх задоволенні, та надав пояснення з підстав зазначених в позові. Відповідач позовні вимоги не визнала, та категорично заперечувала щодо їх можливого задоволення. Наполягала на тому, що позивачу достовірно було відомо про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів, однак він умисно ухилявся від виконання цього рішення, в зв`язку з чим і накопичилась значна заборгованість, яку він зобов`язаний як батько дитини - сплатити. При цьому погодилася з тим, що у відповідача є інша сім`я, дитина від другого шлюбу, яка потребує також матеріального утримання, що свідчить про зміну його матеріального становища. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 03.12.2007 року, справа №2-ц-1582/07 зі [PERSON] , [INFO] , який народився в м.Леова Республіка Молдова на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1/4 частині зі всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше встановленого Законом мінімуму, починаючи з 22 листопада 2007 до 16 серпня 2023 року (а.с.8). Ухвалою Апеляційної Палати Кахул від 28.12.2009 року по справі № 05-2-619-30112009 заяву [PERSON] про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території Республіки Молдова рішення Болградського районного суду Одеської області від 03.12.2007 року задоволено частково. Визнано і дозволено примусове виконання на території Республіки Молдова рішення Болградського районного суду Одеської області від 03.12.2007 року, яким стягнуто зі [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Леова Республіки Молдова на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 22.11.2007 року і до [INFO] (а.с.45, 47). Відповідно даної ухвали боржник [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, до суду 28.12.2009 року не прибув (а.с.47). Постановою Одеського апеляційного суду від 16.01.2020 року по справі 2-ц-1582/07 апеляційну скаргу представника [PERSON] в інтересах [PERSON] залишено без задоволення, та рішення Болградського районного суду Одеської області від 03.12.2007 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини залишено без змін (а.с.52). 24 січня 2020 року судовим виконавцем Національної спілки судових виконавців Міністерства юстиції Республіки Молдова було ухвалено висновок щодо визначення розміру прострочення виплати аліментів на утримання дитини, яким встановлено розмір заборгованості із виплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј фіксованого відсотка щомісяця, починаючи з 22.11.2007 року і до повноліття дитини, які мають бути стягнуті зі [PERSON] за період з 01.08.2011 року - 30.12.2015 року, 2016 рік - 7 місяців, 2017 рік - 9 місяців, 2018 рік - 10 місяців, 2019 рік - 2 місяці + 971,10 лей в сумі 152 363, 60 лей (а.с.8-11). Позивач [PERSON] є громадянином Республіки Молдова, та має посвідку на постійне проживання в України від 21.06.2018 року (а.с.6), зареєстрований з 23.06.2018 року за адресою: [ADDRESS] . Перебуває в шлюбі з [PERSON] , громадянкою України з 19.01.2018 року , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 19 січня 2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.13). Від цього шлюбу у них народилися донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 липня 2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.12). До складу сім`ї позивача, відповідно до довідки КП «Житсервіс» Ізмаїльської міської ради № 76 від 22.01.2020 року, за адресою [ADDRESS] входять: власник - дружина [PERSON] , чоловік [PERSON] , та дочка [PERSON] (а.с.17). Відповідно до підтвердження № 26/5-12 від 24 січня 2020 року Державної податкової Служби Міністерства фінансів Республіки Молдова, [PERSON] [INFO] згідно з даними інформаційної системи Державної податкової служби не отримував доходів за 2010 -2019 роки (а.с.14-15). Консультативним висновком спеціаліста від 29.01.2020 року КП Ізмаїльської міської ради «Ізмаїльська центральна лікарня» [PERSON] встановлено діагноз « Стенокардія , ішемічна хвороба серця» (а.с.16). Щодо заперечень відповідача [PERSON] (а.с.41). Відповідач [PERSON] є громадянкою України (а.с.24), зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.31, 32). Згідно з виписки № [NUMBER] з медичної карти амбулаторно хворого Одеської обласної клінічної лікарні [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні в гінекологічному відділенні з діагнозом «Кіста лівого яєчника» з 30.06.2016 року по 07.07.2016 року (а.с.42). Відповідно до висновків магнітно-резонансної томографії від 23.10.2019 року у [PERSON] виявлено ознаки «Артрозу дуговідрощастих суглобів, периневральні кісти на рівні S1» (а.с.43), а згідно висновку від 18.02.2020 року «МР-картина остеохондроза грудного відділу хребта, грижа Тн6-Тн7, Тн11-Тн12. Протрузія диска Тн7-Тн8. Грижа Шморля тел Тн8-Тн12 хребця. Артроз дуговідрощастих суглобів (а.с.44). У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Кошти на утримання дитини присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким вона проживає. Саме суду віддані дискреційні повноваження при визначенні конкретного розміру аліментів. При цьому, закон визначив що саме суд повинен брати до уваги і враховувати при визначенні розміру аліментів. Такими обставинами можуть бути: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів або якісь інші обставини, які можуть мати важливе значення для визначення розміру аліментів. Попри таку різноманітність факторів, що впливають на визначення розміру аліментів, їх мінімальний розмір - визначається законом. Це той мінімум, який батьки зобов`язані витрачати на дитину, не залежно від доходів, можливостей, бажання, інших дітей, незалежно від всіх цих обставин. Відповідно до положень Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» визначено, що мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 років до 18 років з 01.01.2020 року становить 1109.00 гривень (2 218.00 гривень х 50%), з 01.07.2020 року становити - 1159.00 гривень (2318.00 гривень х 50%), з 01.12.2020 року - 1197.50 гривень (2395.00 гривень х 50%). Разом з цим, ст.182 ч.2 СК України врегульовано, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Дійсно, стаття 192 Сімейного кодексу України визначає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що як на час постановлення рішення судом в 2007 році, так і наразі дохід у позивача - відсутній. Зі слів представника позивача його довіритель працює неофіційно. На утриманні позивача перебуває малолітня дитина, його дружина від другого шлюбу (а.с.12,13), та всього склад сім`ї позивача становить - три чоловіки. При визначені розміру аліментів, суд бере до уваги розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6-ти до 18-ти років згідно положень Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік, вимоги ст.182 СК України та вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення сином повноліття, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде саме тим розміром який може визнаватися необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Щодо позовних вимог в частині обчислення розміру заборгованості по аліментам, що утворилися при виконанні рішення суду від 03.12.2007 року. Як було встановлено судом, рішенням Болградського районного суду Одеської області від 03.12.2007 року справа №2-ц-1582/07 з позивача [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісяця (а.с.8). Ухвалою Апеляційної Палати Кахул від 28.12.2009 року по справі № 05-2-619-30112009 заяву [PERSON] про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території Республіки Молдова рішення Болградського районного суду Одеської області від 03.12.2007 року задоволено частково. Визнано і дозволено примусове виконання на території Республіки Молдова рішення Болградського районного суду Одеської області від 03.12.2007 року, яким стягнуто зі [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Леова Республіки Молдова на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 22.11.2007 року і до 16.08.2023 року (а.с.45, 47). З даного рішення слідує, що відповідач [PERSON] був сповіщений належним чином про час та місце проведення судового розгляду, в тім до суду не прибув. При цьому не виявив бажання повідомити адресу свого постійного місця проживання. Згідно висновку судового виконавця Національної спілки судових виконавців Міністерства юстиції Республіки Молдова від 24 січня 2020 року визначено розмір прострочених аліментів на утримання дитини … в сумі 152 363, 60 лей (а.с.8-11). При цьому, відповідачем не надано жодних доказів того, де він проживав на час постановлення судом рішення про стягнення з нього аліментів, коли він переїхав на Україну, і де постійно проживав до отримання посвідки на постійне місце проживання в Україні 21.06.2018 року, де працював і який розмір доходів отримував, в якому розмірі і за який період сплачував аліменти відповідачу, чому не звертався до судового виконавця щодо передачі виконавчого провадження за місцем його проживання. Позивач наполягає на здійсненні перерахунку заборгованості судом згідно середньої заробітної плати працівника для місцевості за місцем фактичного проживання позивача станом на 2020 рік, при цьому суду відповідних доказів щодо розміру середньої заробітної плати працівника для місцевості за місцем фактичного його проживання - не надає. Клопотання про витребування такої інформації перед судом не заявляв. Жодним чином позивач не підтвердив в якому розмірі ним були сплачені аліменти і в які періоди. Та і сам, позивач в судове засідання жодного разу не прибував, та саме таким чином розпорядився своїми правами на власний розсуд. Представник позивача не змін відповісти на запитання суду, оскільки необхідною інформацією не володів, та відповідних доказів на обґрунтування позовних вимог в цій частині суду не надав. Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. У відповідності до ч.8 ст. 71 названого Закону спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу). Так, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (ч.1). Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (ч.2). У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч.3). Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом. Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України). Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України). Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Враховуючи вище зазначені вимоги закону та ту обставину, що між сторонами виконавчого провадження (стягувач і боржник) виник спір щодо розміру заборгованості за аліментами, то такий спір відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом. До такого висновку дійшов ВС в постанові від 06.06.2018 року по справі №756/13754/14-ц, провадження № 61-8097св18. Дані правові норми стосуються виключно виконання судових рішень на території України, порядок обчислення заборгованості по аліментів, які стягуються на території України, та можливість оскарження заборгованості по аліментів, розрахованої при виконанні рішення на території України згідно вимог національного законодавства України. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом. У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Разом з цим, як встановлено судом, аліменти зі [PERSON] стягуються на підставі виконавчого листа №05-2-619 від 28.12.2009 року виданого апеляційним судом м.Кахул, який перебуває на виконанні судового виконавця Петранов [PERSON] Національної спілки судових виконавців Міністерства юстиції Республіки Молдова: Республіка Молдова, м.Леова, вул.Штефан чел Маре ши Сфинт 73, 15. Позивач не надав суду відповідних, належних, допустимих і необхідних доказів на підтвердження того, з якого періоду він постійно зареєстрований на території Одеської області, окрім як посвідки на постійне проживання в Україні від 21.06.2018 року з зазначенням місця реєстрації з цієї дати. Висновок щодо визначення розміру прострочення виплати аліментів на утримання дитини від 24 січня 2020 року судового виконавця Національної спілки судових виконавців Міністерства юстиції Республіки Молдова позивачем оскаржено не було, тобто він фактично погодився з визначеним розміром аліментів. Крім того, докази про розмір отриманих доходів і на території якої держави також позивачем не надано. Таким чином, враховуючи, що позивач є громадянином Республіки Молдова, рішення суду про стягнення з нього аліментів виконується на підставі виконавчого листа виданого апеляційним судом м.Кахул, виконується на території Республіки Молдова, а відтак суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: partial