Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 04.03.1998 року. Шлюб зареєстровано Личаківським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Львова, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис №69. Від шлюбу народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Протягом десяти років подружнього життя у пари часто виникали непорозуміння та сварки. Відбувся поділ дітей, позивач зазначає, що постійно займався вихованням та іншими потребами дітей. Доньку [PERSON] позивач повністю матеріально забезпечує. З листопада 2018 року позивач з`їхав з спільної квартири, проте досі утримує її. [PERSON] стверджує, що вони з відповідачкою спільно вирішили, що старша донька [PERSON] буде проживати з матір`ю у її квартирі, а молодша [PERSON] з позивачем у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Позивач спілкується і регулярно допомагає їм, часто разом відпочивають за містом. [PERSON] вказує на лише формальне існування шлюбу, подальше його збереження неможливе. На підставі вищевикладеного просить задовольнити позов. Ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 25.08.2020 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідачка відзив на позовну заяву не подала, однак неодноразово подавала до суду заяву про відкладення розгляду справи, зокрема 13.04.2021 року, 29.04.2021 року, 06.05.2021 року. Суд розцінює дії [PERSON] , як зловживання процесуальними правами, спрямованими на затягування судового процесу. З огляду на вищевказане, суд вважає, що слід проводити заочний розгляд справи без участі відповідачки. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, постановляє заочне рішення. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 04.03.1998 року зареєстрували шлюб у Личаківському районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про що зроблений відповідний актовий запис №69. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що у [PERSON] та [PERSON] є спільні діти - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.03.1998 року, актовий запис №1162, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.03.2006 року, актовий запис №1057. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, такі обставини суперечать інтересам позивача, а відтак, шлюб слід розірвати.

Outcome: approved