Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного уду міста Харкова з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Поляк Дмитро Васильович про отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що протягом всього життя [PERSON] мешкав в м. Торез Донецької області. За життя він працював на гірничому виробництві. Внаслідок трудового каліцтва. Отриманого на виробництві. Він втратив працездатність та отримав другу групу інвалідності. З моменту отримання каліцтва батько позивача отримував страхові виплати по втраті працездатності. Внаслідок трудового каліцтва. З початком бойових дій на сході батько позивача опинився на окупованій території. В квітні 2015 року він виїхав зі свого місця мешкання в м. Мерефу, де зареєструвався, як тимчасово переміщена особа, в той же час він зареєструвався та став на облік до відповідача, з метою отримання страхових виплат. З квітня по липень 2015 року батько позивача отримував кошти. А у подальшому виплати були припинені. У подальшому [INFO] року батько позивача помер, так і не з`ясувавши причини невиплати. Позивач вважає, що виплати припинені були неправомірно. Та вважає, що як спадкове майно повинне було виплачені страхові виплати йому як спадкоємцю. Просить визнати за ним право власності на неотримані та не нараховані кошти в порядку спадкування після померлого [PERSON] з серпня 2015 року по 08 жовтня 2017 року. В судовому засідання позивач наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог. Приватний нотаріус у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали заяви, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що [PERSON] перемістився до [ADDRESS] з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції де мешкав за адресою: [ADDRESS] . Факт переміщення [PERSON] , як внутрішньо переміщеної особи було підтверджено Довідкою від 28.01.2015 №6344003385 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. 23.03.2015 року [PERSON] , як особа переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, звернувся до Відповідача з заявою про тимчасове продовження раніше призначеної страхової виплати. На підставі наданих всіх необхідних Позивачем документів, Фондом 28.04.2015 року прийнято постанову № 2038/5880/5880/1 про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати, у зв`язку з тимчасовим місцем проживання. Саме з цього моменту у Відповідача виникли правові відносини з [PERSON] З 01.08.2015 року страхові виплати [PERSON] припинені у зв`язку з закінченням терміну дії довідки про взяття на облік. (Копія постанови від 01.10.2015 № 2038/5880/5880/3). Строк дії довідки [PERSON] не продовжено. Нової довідки до Фонду не надано. З цього моменту усі правові відносини між [PERSON] та Фондом припинилися. Відповідно до ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, особисті немайнові права, право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Особисті права в розумінні ст. 269 ЦК України це - особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно. Таким чином, звертатися до органів Фонду з проханням про поновлення виплат, мав право лише Дені [PERSON] , однак він, зазначеним правом, за життя не скористався. З урахуванням вищенаведеного Фондом не нараховувались щомісячні страхові виплати з 01.08.2015 і не повинні були нараховуватись. Тобто сум соціальних виплат,\~які б\~належали [PERSON] \~(спадкодавцеві),\~але не\~були сплачені\~за життя,\~ не було. Крім того, позивач не надав свідоцтва про право на спадщину, яке є підставою для виплати йому, як спадкоємцю, належної суми страхових виплат, що були нараховані та недоодержані спадкодавцем за життя. Відповідно ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Враховуючи зазначене, вимога позивача щодо визнання права власності на страхові виплати [PERSON] за [PERSON] є безпідставною та необґрунтованою. Призначення та виплата страхових виплат потерпілим на виробництві внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання здійснюється робочими органами Фонду соціального страхування України у відповідності із Законом України від 23.09.1999 року № 1105 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (надалі Закон №1105). Відповідно до ч. 10 ст. 47 Закону № 1105, належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини. Назване вище означає, що тільки у разі наявності такої заборгованості, спадкоємець звертається до Фонду соціального страхування для отримання належних сум. Відповідно до пункту 3 розділу VII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1105 особливості надання\~соціальних послуг\~та виплати\~матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселились із тимчасово окупованої території, території проведення АТО або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України. Слід зазначити, що згідно зі с. 14 Законом України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 року № 638-ІV у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян. Так, на виконання\~постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 01.10.2014 року № 531\~правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України прийняло постанову «Про затвердження Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції» від 11 грудня 2014 року № 20 (надалі Порядок №20). Відповідно до пункту 2 Порядку №20 особи, які тимчасово переміщені, мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат відповідно до\~Закону № 1105\~безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується\~довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, за формою, наведеною в додатку до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 (далі - довідка про взяття на облік), відповідно до\~Закону України\~«Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон 1706). У разі отримання інформації з Єдиної інформаційної бази даних про взяття на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, про закінчення строку дії\~довідки про взяття на облік, її скасування або про відмову у продовженні строку дії такої довідки робочий орган виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) особи, яка тимчасово переміщена, припиняє нарахування і фінансування страхових виплат та страхових витрат на медичну і соціальну допомогу. Відповідно до ст. 4 Закону 1706, в редакції що діяла на 01.08.2015, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. \~Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи видається структурним підрозділом місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення в день подання заяви, підписується та засвідчується уповноваженою посадовою особою цього структурного підрозділу без сплати будь-яких платежів та зборів, включаючи як першу видачу такої довідки, так і в разі повторної її видачі у випадку втрати, пошкодження або з метою продовження її дії. Термін дії такої довідки становить шість місяців з моменту її видачі. У випадку продовження дії обставин, що визначені у статті 1 цього Закону, термін дії такої довідки може бути продовжено на наступні шість місяців, для чого внутрішньо переміщена особа має повторно звернутися за фактичним місцем свого проживання до відповідного структурного підрозділу відповідної місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення. [PERSON] звернувся до Відповідача з довідкою від 28.01.2015 року, строк дії довідки шість місяців, тобто довідка була дійсна до 01.08.2015 року. Відповідно до листа наданого Управлінням соціального захисту населення Харківської районної адміністрації від 24.10.2018 № 04-34/7103, [PERSON] перебував на обліку в управлінні з 28.01.2015 по 28.07.2015 як внутрішньо переміщена особа. Довідка від 28.01.2015 №6344003385 не є дійсною, оскільки скасована на підставі п. 6 Постанови КМУ № 509, в якому встановлено, що довідка, не перереєстрована у встановлений строк, не є дійсною, про що вноситься відповідний запис до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. \~ \~ \~ \~За наданням нової довідки [PERSON] до управління не звертався. Таким чином, твердження позивача щодо перебування [PERSON] на обліку у Харківському відділенні Фонду є безпідставним. Згідно зі ст. 13 Закону 1706, рішення, дії чи бездіяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб можуть бути оскаржені до суду в порядку, визначеному законом. \~ \~ \~ \~Проте [PERSON] , даним своїм правом не скористався, крім того, не звертався з новою (з продовженим терміном дії) довідкою про взяття\~на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території до Відповідача. Позивач у своєму позові зазначає, що його батько [PERSON] , внаслідок тяжкого стану здоров`я не міг з`ясовувати причини припинення страхових виплат. Відповідно до п. 2 Постанови КМУ № 509 для отримання довідки повнолітня особа, яка переміщується, звертається особисто або через законного представника із заявою про взяття на облік до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення. Однак, у період з 01.08.2015 по 08.10.2017, [PERSON] цим правом не скористався. Враховуючи той факт, що \~довідка про\~взяття на\~облік особи,\~яка переміщується\~з тимчасово\~окупованої території\~України або\~району проведення\~антитерористичної операції була строковим документом, який видається структурним підрозділом місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення за місцем фактичного проживання внутрішньо переміщеної особи, Відповідач не мав законних підстав для продовження страхових виплат [PERSON] . Таким чином, вимога Позивача щодо зобов`язання Відповідача виплатити страхові виплати за період з серпня 2015 року по 08.10.2017 року є не обґрунтованою та такою, що суперечить нормам чинного законодавства. Позивач за таким же предметом вже звертався до Жовтневого районного суду м. Харкова. Ухвалою від 18.07.2018 по справі № 639/3193/18 позовну заяву [PERSON] до Харківського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Поляк Дмитро Васильович про отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом - залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сили 18.07.2018. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги необхідно залишити без задоволення. Окремо суд зазначає невідповідність прізвищ [PERSON] та [PERSON] . Тому позивачеві перш чим ставити питання визнання права власності на спадщину після померлого [PERSON] необхідно встановити родинні стосунки та взагалі можливість отримання спадщини від померлого [PERSON] .

Outcome: dismissed