Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернувся до Полтавського районного суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP20180533 від 03.12.2005 року, [PERSON] відповідач, 03.12.2005р. отримав кредит у розмірі 2041.00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте позичальник свої договірні зобов'язання не виконав, в результаті чого виникла заборгованість станом на 08.08.2016 року на загальну суму 59434.03 грн., що є підставою для примусового повернення кредитних коштів. Просили стягнути з відповідача на користь Публічного Акціонерного Товариства КБПриватБанк заборгованість за кредитним договором №DNH4KP20180533 від 03.12.2005 року в сумі 26962.17 грн. та судовий збір в сумі 1378.00 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, попередньо надавши до суду заяву в якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Враховуючи заяву позивача, повторну неявку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP20180533 від 03.12.2005 року, [PERSON] відповідач, 03.12.2005р. отримав кредит у розмірі 2041.00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с. 7). Відповідно до Умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією згідно умов кредитного договору (а.с. 8-11). Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 2041.00 грн. В порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. В звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором № DNH4KP20180533 від 03.12.2005 року, відповідач станом на 08.08.2016 року має заборгованість на загальну суму 59434.03 грн., яка складається з наступного: 2041.00 грн. заборгованість за кредитом, 15173.97 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 30245.39 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов кредитного договору: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), - 1260.00 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.6, 5). При визначенні основної суми боргу до стягнення, судом враховується стягнута з боржника [PERSON] сума 34231.96 грн. за рішенням Полтавського районного суду від 03.10.2013 р., і як наслідок основна сума боргу до стягнення складає 26962.17 грн. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позивач за первісним позовом правомірно вимагає з відповідача повернення суми кредиту, а також сплату процентів у примусовому порядку, посилаючись на кредитний договір, таким чином позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved