Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивач, в особі свого представника, звернувся в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом посилаючись на те, що до його матері [PERSON] від [PERSON], яка померла 30.02.2009 року, перейшло право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що по вул. Прутській, 27 в м. Сторожинець, Чернівецької області, в порядку встановленому договором довічного утримання від 16.12.2004 року. 23.04.2013 року мати позивача [PERSON] померла, внаслідок чого відкрилась спадщина на вказаний будинок, яку позивач прийняв звернувшись із відповідною заявою до нотаріуса. В звязку з тим, що його мати [PERSON] за життя не здійснила державну реєстрацію права власності на житловий будинок за собою, він не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадкове будинковолодіння, а тому просить суд визнати за ним це право. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала посилаючись на викладені обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала і пояснила що вона не претендує на спадщину у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, що залишились після смерті її сестри [PERSON] і не заперечує проти позову. Однак вважає, що має частку на цю хату після смерті своєї сестри [PERSON] за якою вона також доглядала. В даний час вона не заявляє ні зустрічних ні інших позовів так як ще не вирішила чи має право на якусь частку по закону. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, а також розяснивши сторонам наслідки не вчинення ними процесуальних дій, судом встановлені обставини справи і відповідні правовідносини. Судом, згідно Свідоцтва про смерть серії І-МИ № 118678 від 26.04.2013 року (а.с.20) встановлено, що 23.04.2013 року померла [PERSON] про що 26.04.2013 року було складено відповідний актовий запис за № 44. При житті [PERSON] уклала із [PERSON] договір довічного утримання (догляду) від 16.12.2004 року (а.с.18), по якому до [PERSON] перейшло право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться на вул. Прутській, 27 в м. Сторожинець, Чернівецької області. 30.03.2009 року, [PERSON] померла, що в суді підтверджено свідоцтвом про смерть від 31.03.2009 року (а.с.19). Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Із положень ст. 748 ЦК України вбачається, що набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу, аналізуючи яку, суд вважає, що право власності на житловий будинок № 27 по вул. Прутській в м. Сторожинець, виникло у [PERSON] з моменту посвідчення договору довічного утримання (догляду), тобто з 16.12.2004 року. При цьому відсутність державної реєстрації права на вказане нерухоме майно, на думку суду не впливає на наявність права власності на нього у [PERSON] Тобто в склад спадкового майна, після смерті [PERSON] входить житловий будинок № 27 по вул. Прутській в м. Сторожинець та інші господарські і побутові будівлі і споруди, які знаходяться за тією ж адресою, які не являються самочинно побудованим майном і розташовані на земельній ділянці органу місцевого самоврядування (а.с.16). Згідно свідоцтва про народження позивача серії І-МИ № 356483 (а.с.9), його матірю зазначена [PERSON]. Ту обставину, що померла [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою, а [PERSON] була матірю позивача, доказано в суді рішенням Сторожинецького районного суду, Чернівецької області від 19.08.2015 року по справі № 723/2286/15-ц, а тому окремому доказуванню не підлягає. Таким чином після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться на вул. Прутській, 27 в м. Сторожинець, Чернівецької області і згідно довідки приватного нотаріуса Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області, [PERSON] від 07.08.2015 року (а.с.21), вказану спадщину одноособово прийняв позивач [PERSON]. Згідно ст.ст.1216, 1262 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб і в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] заповіту не залишила, а позивач, який являється рідним сином померлої, є єдиним спадкоємцем її майна за законом, першої черги. Інших спадкоємців першої черги судом не встановлено, що свідчить про необхідність задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Відповідач, яка являється рідною сестрою [PERSON] на спадщину після її смерті не претендує і на думку суду не може претендувати так як наявним є спадкоємець першої черги. Разом з тим пояснила, що має право на частку в спадковому майні як спадкоємець своєї рідної сестри [PERSON], оскільки також деякий час здійснювала за нею догляд. Даючи таке пояснення, тобто претендуючи на майно [PERSON], відповідач не подала до суду жодних заяв, хоча судом їй розяснювалось право на заявлення зустрічної позовної заяви. Виходячи з цього, суд знаходить, що бажання відповідача на успадкування частини майна [PERSON] не є доказом по справі, а здійснивши аналіз спадкових відносин, суд вважає, що права на таке спадкування відповідач не має і не могла мати, оскільки померла [PERSON] всю свою нерухомість передала за договором довічного утримання [PERSON]. Таким чином на час своєї смерті у [PERSON] спадкового майна не було. На підставі ст.ст. 334, 744, 1216, 1220, 1261, 1268 ЦК України, та

Outcome: approved