Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 05.02.2009року він з відповідачем по справі, зареєстрували шлюб у Виконкомі Бурштинської міської ради Галицького району Івано-Франківської області, актовий запис №5(свідоцтво серії [NUMBER] від 05.02.2009року, а.с. 9). Від даного шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей - син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] [INFO] (а.с. 7-8). Позивач вказує, що у сторін фактично припинені шлюбні відносини та просить позов задовольнити, розірвати шлюб і дітей просить залишити проживати з матір`ю, а відповідач не подав суду заперечень щодо позову про розірвання шлюбу, як і відзиву на позов, а щодо поділу сімейного майна у сторін спору немає. В судове засідання позивач не з`явився, однак в позовній заяві вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання, відзиву щодо вимог позову суду не подав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне. Згідно до ч.І ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.2 та ч.З ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно до ч.І ст. 1 10 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на вищенаведене позов підлягає до задоволення. Що стосується вимоги позову щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей, то відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. З цього приводу слід вказати таке. Зважаючи на те, що між батьками досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дітей, оскільки позивач просить залишити дітей проживати з матір`ю, а відповідач щодо цього жодних інших вимог не висував, то між сторонами на даний час відсутній спір з даного приводу, а отже вирішення не потребує. В той же час за вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому, позивачем заявлено, про залишення понесених судових витрат за ним. На підставі наведеного та

Outcome: approved