Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач в особі Товариства з обмеженої відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №160130-103733 від 30.01.2016 року на загальну суму 4866,20 грн. В добровільному порядку відповідач не вживає заходів щодо погашення заборгованості, тому ТОВ «Служба миттєвого кредитування» вимушено звернутись до суду із вищевказаним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить слухати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом надіслання повістки на адресу його реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідачів. Суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 30.01.2016 року [PERSON] уклав з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредитний договір № 160130-103733 та отримав кредит від позивача в розмірі 500,00 грн. Відповідно до умов Договору відповідач зобов'язався повернути отримані грошові кошти в розмірі 500,00 грн., а також сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 300,00 грн., що разом складає 800,00 грн. у строк до 28.02.2016 року. Відповідач не виконав належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого, станом на 04.09.2017 р., виникла заборгованість на загальну суму 4866,20 гривень, яка складається з суми основного боргу - 428,80 грн.; процентів за договором - 257,40 грн.; пені за договором - 4180,00 грн. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. А за нормами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Уклавши з позивачем кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач [PERSON] порушив свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Сума заборгованості за кредитним договором відповідачем на користь ТОВ «Служба миттєвого кредитування» у добровільному порядку на час розгляду цієї справи у суді не сплачена. Таким чином, суд прийшов до висновку про доведеність тих обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог до відповідача, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору, у розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved