Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом, де зазначив, що 21.12.2012 року між ним та відповідачем ПП [PERSON] укладено договір, відповідно до якого [PERSON] як комітент доручив комісіонеру ПП [PERSON] продаж товару шуби чорного кольору. Під час прийняття товару на реалізацію шуба була оглянута, сторони погодили ціну в сумі 900,00 грн. Вказаний товар придбано відповідачем [PERSON], яка сплатила аванс в розмірі 400.00 грн. Позивачу зауважує, що в подальшому відповідачем ПП [PERSON] запропоновано повернути товар на користь комісіонера у зв»язку з наявними прихованими дефектами. Вказуючи на положення ст. 1021 ЦК України, що визначає обов»язок комісіонера відповідати перед комітентом за втрату, недостачу або пошкодження майна, позивач просить стягнути з відповідача - ПП [PERSON] 900,00 грн. завданої матеріальної шкоди, 300,00 грн. моральної шкоди. Позивач в судове засідання не з»явився, надав заяву про можливість слухання справи у його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з»явились, про час розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою. Якщо особа розпочала підприємницьку діяльність без державної реєстрації, уклавши відповідні договори, вона не має права оспорювати ці договори на тій підставі, що вона не є підприємцем. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомості про реєстрацію фізичної особи-підприємця [PERSON] внесено 24.12.2012 року. Судом встановлено, що 21.12.2012 року між позивачем та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого останній взяв на себе зобов»язання комісіонера з реалізації товару, належного позивачу шуби жіночої чорного кольору. Сторони погодили ціну реалізації 900,00 грн. Вказані обставини підтверджуються дослідженим товарним чеком № 9121 від 21.12.2012 року. 24.02.2013 року складено акти, якими обумовлено виявлення дефектів товару, а також пропозиція повернення товару комітенту. За змістом акту про повернення речі (а.с.7) вбачається, що комітент відмовився від отримання товару. У відповідності до ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Згідно ст. 1021 ЦК України комісіонер відповідає перед комітентом за втрату, недостачу або пошкодження майна комітента. За положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає необхідним зазначити, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження розміру заподіяних збитків, тобто як вартісної оцінки пошкоджень, що зазнав товар під час перебування у комісіонера. Обумовлена договором сума в 900,00 грн. як ціна реалізації не може в даному випадку визначати майнові втрати. За таких обставин, вимога про стягнення матеріальної шкоди не підлягає до задоволення. Також, суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки не є доведеною обставина про погодження між сторонами за умовами договору можливості відшкодування моральної шкоди в разі неналежного виконання зобов»язань. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed