Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №13/51 від 28.02.2013 року, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] отримав у позивача кредит в розмірі 4 000 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 51 % річних від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитними коштами, строком на 12 місяців та зобов'язалась виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 26.08.2013 року за відповідачем [PERSON] наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 3 997 грн. 33 коп. [PERSON] та [PERSON], як поручителі згідно договорів поруки відповідають по зобов'язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Оскільки згідно адресної довідки було неможливо встановити його зареєстроване місце проживання (перебування), в газеті «Галичина» опубліковано оголошення про виклик [PERSON] до суду в якості відповідача. Про причини неявки відповідач [PERSON] суд не повідомив, будь-яких заяв від нього не надходило. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується конвертами, які повернулись у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Причину неявки суду не повідомили. Враховуючи положення ст. 74 ЦПК України суд вважав належним повідомлення відповідачів про розгляд справи. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору забезпеченого порукою, внаслідок чого кредитна спілка позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за цим договором з позичальника та поручителів. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 28 лютого 2013 року між кредитною спілкою «Івано-Франківська» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №13/51 (а.с.8,9), за яким кредитна спілка надала, а позичальник (відповідач [PERSON]) отримав кредит в сумі 4 000 гривень, строком на 12 місяців. Пунктом 2.1. кредитного договору встановлено плату за користування кредитом в розмірі 51 % річних від залишку суми кредиту за кожний день користування кредитом. Згідно п. 2.2.1 кредитного договору сторони погодили, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіку погашення, що є невід'ємною частиною кредитного договору. Незважаючи на взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, відповідач [PERSON] не дотримувався графіку сплати кредитних коштів та відсотків, внаслідок чого станом на 26.08.2013 року у нього виникла заборгованість перед спілкою в розмірі 3 997 грн. 33 коп., в тому числі 3 331 грн. 71 коп. - залишок основного боргу та 665 грн. 72 коп. - відсотки за користування кредитом. Наявна сума заборгованість підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №13/51 від 28.02.2013 року (а.с.6,7). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачами не представлено суду. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором №13/51 від 28.02.2013 року, між кредитною спілкою «Івано-Франківська» та відповідачами [PERSON] та [PERSON], 28.02.2013 року укладено договори поруки (а.с.12-13), відповідно до умов яких поручителі зобов'язалися перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за вказаним кредитним договором. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. Разом з тим, суд враховує вимоги ч. 1 ст. 554 ЦК України, згідно якої у разі укладення кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов`язання кожен із поручителів відповідає перед кредитором разом із боржником як солідарні боржники. Тому по кредитному договору та договорах поруки відповідачі повинні відповідати солідарно, однак окремо від іншого поручителя. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 546, 548, 554, 611, 1054, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved