Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 21355,42 Доларів США, що за курсом 11.83 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.07.2014 р. складає 252634,62 грн. Свої вимоги банк мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № VIKWAK07740817 від 19.08.2006 р., [PERSON] отримав кредит у розмірі 31016,70 Доларів США2059,19 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.08.2013 р. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати. Відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору, у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 02.07.2014 р. має заборгованість - 21355,42 Доларів США, що становить 252634,62 грн., яка складається з наступного: - 7882,57 Доларів США - заборгованість за кредитом; - 6190,81 Доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 7282,04 Доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку із спливом строку позовної давності, так як останній платіж по кредиту був зроблений 01.04.2009 р., тобто більше 5 років тому. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.08.2006 р. між банком і відповідачем по справі [PERSON] було укладено кредитний договір № VIKWAK07740817, згідно якого [PERSON] надано кредит у розмірі 31016,70 Доларів США (а.с.9-10). Відповідач по справі від виконання взятих зобов'язань за договором ухиляється. Станом на 02.07.2014 р. має заборгованість - 21355,42 Доларів США, що становить 252634,62 грн., яка складається з наступного: - 7882,57 Доларів США - заборгованість за кредитом; - 6190,81 Доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 7282,04 Доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с.5-8). Відповідно до ст. 258 ч. 2 п 1 ЦК України, відносно неустойки у вигляді пені та штрафу встановлений скорочений строк позовної давності в один рік. Норма ст. 266 ЦК встановлює, що строк позовної давності стосовно додаткових позовних вимог (стягнення неустойки та інші), які є похідними від основної вимоги, спливає одночасно із спливом строку позовної давності щодо основної вимоги. Таким чином, право на стягнення неустойки (штрафу, пені) припиняється разом з вимогою, якою забезпечене таке стягнення. Виходячи із згаданої вище норми, з урахуванням норми п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК, неустойка (штраф, пеня) підлягає стягненню у межах трирічного строку позовної давності за період фактичного невиконання зобов'язання, але не більше ніж за один рік. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки (а.с.10). З урахуванням викладеного, враховуючи, що розмір пені за період з 05.09.2013 р. по 05.09.2014 р. за кожний день прострочення, згідно договору, становив 0,15 %, нарахування пені необхідно проводити за формулою: Пеня =С*РП*Д:100 , де С - сума боргу , РП - розмір пені, вказаний в договорі, Д - кількість днів прострочки, а тому розмір пені становить 51194,69 грн., тобто: (93250,80*0,15*366:100)=51194,69 грн. Тобто, сума загальної заборгованості [PERSON] складає 217682,77 грн. (93250,80 + 73237,28 + 51194,69). Суд не бере до уваги доводи відповідача про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» у зв'язку із пропуском строку позовної давності, так як кредитний договір був укладений в термін до 17.08.2013 р. Тобто, право вимоги щодо сплати заборгованості за кредитним договором позивач не втратив. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Тобто, строк позовної давності згідно вказаного кредитного договору через невиконання позичальником своїх зобов'язань почався з 18.08.2013 р. Аналізуючи наведені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню. Правовідносини, які склалися між сторонами регулюються ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Враховуючи те, що позивач сплатив судовий збір, його, згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача, пропорційно до задоволених вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial