Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Позивач зазначає, що 19 березня 2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], було укладено кредитний договір № б/н про надання кредиту в сумі 500,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов кредитного договору позивач свої зобовязання виконав перед відповідачем повністю. В свою чергу [PERSON], в порушення умов кредитного договору не виконує свої зобовязання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитним договором, що у свою чергу призвело до порушення ним прав та інтересів банку виходячи з наступного. Загальний розмір боргу за Кредитним договором станом на 11 квітня 2018 року становить 35493,21 грн. На підставі вищевикладеного позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. В судове засідання на розгляд справи представник позивача не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.\~ Не заперечує протии розгляду справи у порядку заочного провадження.\~\~ Відповідач у судове засідання на розгляд справи не зявився та не повідомив про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Саме тому суд приходить до висновку, що справу слід розглядати у порядку заочного провадження у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Із договору № б/н від 19 березня 2014 року вбачається, що Кредитор ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» наддав Позичальнику [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредиту на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобовязання Кредитор перед Позичальником виконав і надав йому кредитні кошти. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 19.03.2014 року станом на 11.04.2018 року [PERSON], має заборгованість яка складається із заборгованості за кредитом 520 грн.; заборгованості по процентам 32606,87 грн. Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками, у звязку з чим, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується розрахунку комісії 200 грн., та заборгованості за судовим штрафом 2166,34 грн., суд зазначає наступне. Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України. Тобто, пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Разом з тим, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за комісією та судовим штрафом задоволенню не підлягає, оскільки комісія та пеня мають різну правову природу та не можуть поєднуватись. Крім того, згідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил, клієнт зобовязаний сплачувати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, а також сплачувати комісію на умовах передбачених договором. З наданих позивачем умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна», вбачається, що комісія за кредитне обслуговування - відсутня. З дослідженого розрахунку заборгованості вбачається, що позивач не правомірно просить суд стягнути комісію за користування кредитом, оскільки вона не передбачена кредитним договором б/н від 19.03.2014 року. Враховуючи, що згідно ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд вважає, що вимога про стягнення заборгованості за комісією в сумі 200 грн., не знайшла своє підтвердження, у звязку з чим, в задоволенні вказаної вимоги необхідно відмовити. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісії. За змістом ст.\~549\~ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Аналізуючи вищевказані вимоги, суд приходить до висновку, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те сааме порушення договірного зобов'язання прострочення виконання грошового зобов'язання, що суперечить вимогам ч.1 ст.\~61\~Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те сааме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За таких обставин, в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача штрафів в сумі 2166,34 грн., має бути відмовлено. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON], дійсно не виконав зобовязання за договором від 19.03.2018 року, а тому вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 520 грн., заборгованості по процентам 32606,87 грн., підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що хоч позов задоволено частково, суд виходить з того, що при подачі позовної заяви позивачем було сплачено мінімальну суму судового збору, передбачену ЗУ «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню на користь позивача вся сума судового збору 1762 грн. На підставі вищевикладенного та

Outcome: partial