Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач звернувся 25 вересня 2017 року до суду з позовом до відповідача про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, зобов'язання повернути земельну ділянку та стягнення судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що він є власником земельної ділянки площею 4.5 га на території Троїцької сільської Ради Любашівського району Одеської області. В 2017 році йому стало відомо, що його земельну ділянку обробляє відповідач. Договорів оренди земельної ділянки з відповідачем він не укладав, нічого не підписував, а дізнався про його існування лише в 2017 році. Він не може розпоряджатись чи користуватись своєю земельною ділянкою, так як її безпідставно утримує відповідач. Оплату за користування земельною ділянкою відповідач йому не надає в повному обсязі. Тому, просив визнати недійним договір оренди належної йому земельної ділянки, зобов'язати відповідача повернути їй земельну ділянку та стягнути понесені ним судові витрати. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги повністю підтримує. Представник відповідача надав в судове засідання заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Любашівською районною державною адміністрацією, [PERSON] є власником земельною ділянки площею 4.50 га на території Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області (а.с. 15). Згідно з ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч. 1 ст. 16 цього ж Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ст. 93 Земельного Кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК УКраїни, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ст. 203 ЦК України особа яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Випадки недійсності правочинів встановлені ст. 215 ЦК України, згідно якої підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цьогоКодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Виходячи з положень статті 215 ЦК України правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. З договору оренди землі від 01 серпня 2013 року, який укладено між [PERSON] та ТОВ ВНФ «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області, який не зареєстровано у відділі Держкомзему в Любашівському районі видно, що вказаний договір підписаний представником відповідача, а також є підпис від імені позивача. Згідно висновку експерта № 1253/1254/18-21 від 10.05.2018 року видно, що підпис в графі «орендодавець» в договорі від 01 серпня 2013 року про оренду земельної ділянки та в графі «передав» в акті приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 01 серпня 2013 року виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Вказані підписи виконані не [PERSON], а іншою особою. Оскільки, як встановлено, позивач [PERSON] не підписував вказаний договір про оренду землі, що свідчить про те, що він не надавав згоди на укладення між ним та відповідачем ТОВ НВФ «Зеленогірське» Любашівського району договору оренди від 01 серпня 2013 року земельної ділянки площею 4.5 га, яка розташована на території Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області, яка належить йому на праві власності, не підписував ніякого договору, не обговорював істотні умови договору, тобто не здійснював вільно своє волевиявлення, як учасник правочину, вказаний договір не пройшов державну реєстрацію, позов про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки підлягає задоволенню. Також слід задовольнити і вимоги [PERSON] про зобов`язання ТОВ НВФ „Зеленогірське» Любашівського району Одеської області повернути земельну ділянку як правовий наслідок недійсності правочину передбачений ст. 216 ЦК України. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При. зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1491 грн. 59 коп., а також 1500 грн. на правову допомогу згідно розрахунку та 2145 грн. витрат за проведену судову експертизу (а.с. 1, 13, 45, 50). Вказані витрати обґрунтовані, підтверджені документально, а тому підлягають стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved