Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення квартири [ADDRESS] у розмірі 4215 грн. 43 коп. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі проживають та зареєстровані у квартирі [ADDRESS]. В силу вимог ст.68 ЖК України, ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» зобов'язані нести витрати по оплаті наданих комунальних послуг з водопостачання та водовідведення. Однак, в період з 01.02.1997 року по 01.12.2014 року відповідачі, користуючись наданими послугами, оплату за них в повному об'ємі не здійснювали, а тому утворилася заборгованість в зазначеному розмірі. У зв'язку із тим, що позивач первинно звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів вказаної заборгованості, однак ухвалою суду від 22.03.2011 року судовий наказ скасовано, а відповідачі на їхні попередження про необхідність погашення заборгованості не реагують, добровільно свої зобов'язання по оплаті комунальних послуг не виконують, просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача Пиж Г.Я. позовні вимоги підтримала у повному обсязі з аналогічних мотивів, вважає, що позовна давність для заявлених позивачем вимог не сплила, оскільки відповідачі визнавали наявний борг по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення періодично вносячи оплату за надані послуги в неповному розмірі, крім цього, раніше вони зверталися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення цієї заборгованості із відповідачів, у зв'язку з чим трирічний строк звернення до суду переривався. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов заперечили, суду пояснили, що позовні вимоги подано після спливу позовної давності тривалістю три роки, оскільки заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 4215 грн. 43 коп. виникла за період з січня 1997 року по липень 2008 року, а судовий наказ, яким було стягнуто з відповідачів зазначену заборгованість скасований ухвалою суду від 22.03.2011 року. А тому просять відмовити у задоволенні позову у зв'язку із спливом позовної давності. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явилася повторно, подала до суду заяву про слухання справи без її участі, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається із довідки ЛКП «Дім» від 10.12.2014 року № 8229 (а.с.4), відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS], яка перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Львова в особі Львівської міської ради. В розумінні ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі являються споживачами житлово-комунальних послуг, якими у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.13 Закону є комунальні послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Відповідно до ч.1 ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Як встановлено в судовому засіданні послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення відповідачам надавалися, і вказані обставини в судовому засіданні відповідачі жодними доказами не спростували. В той же час, як вбачається із представлених розрахунків (а.с.5, 6-8), відповідачі надані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, починаючи з 01.01.1997 року не оплачували (за виключенням одного платежу на суму 593 грн. 40 коп., здійсненого в грудні 2007 року), у зв'язку із чим утворилася заборгованість, і станом на 01.12.2014 року існувала в розмірі 4215 грн. 43 коп. Таким чином, суд приходить до переконання про те, що отримавши за спірний період комунальні послуги з постачання холодної води та водовідведення, та не виконавши солідарного обов'язку по оплаті їх вартості, позивачем заявлено обґрунтовані вимоги про стягнення вказаної заборгованості. Одночасно, вирішуючи питання про підставність позовних вимог суд враховує, що відповідно до положень ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК України). У відповідності до вимог ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як вбачається із представлених розрахунків (а.с.5, 6-8), заборгованість відповідачів по оплаті комунальних послуг в сумі 4215 грн. 43 коп. виникла за період з 01.01.1997 року по 01.12.2014 року, що поза межами передбаченого законом строку для звернення позивача до суду за захистом свого права. При цьому, судом враховується, що позивач звертався до суду із заявою від 30.12.2010 року про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення квартири [ADDRESS], що свідчить про переривання спливу позовної давності в розумінні положень ч.2 ст.264 ЦК України. Однак, виданий Личаківським районним судом м.Львова судовий наказ від 30.12.2010 року скасований за заявою відповідачів ухвалою суду від 22.03.2011 року (а.с.2), а відтак на підставі ч.3 ст.264 ЦК України, з цього часу перебіг позовної давності для заявлених позовних вимог розпочався заново, і на час звернення позивача до суду 20.03.2015 року сплив. При цьому, позивач поважних причин звернення до суду із позовом після спливу позовної давності не навів, а його покликання на переривання перебігу позовної давності внаслідок часткової проплати відповідачами заборгованості, що свідчить про визнання ними свого боргу, не заслуговують на увагу суду, оскільки як встановлено раніше, остання оплата наданих комунальних послуг з водопостачання та водовідведення, відповідачами здійснювалася в грудні 2007 року. З врахуванням наведеного, оскільки вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості в сумі 4215 грн. 43 коп. за надані послуги з водопостачання та водовідведення заявлено після спливу позовної давності, і позивачем обґрунтованих підстав для визнання поважними причин пропуску строку для звернення до суду із позовом не наведено, а відповідачі настоюють на застосуванні наслідків спливу позовної давності до спірних правовідносин, тому суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за спливом позовної давності.

Outcome: dismissed