Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів, предметом якого є визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В позові посилається на те, що вона являється власником житлового будинку в [ADDRESS] . У зазначеному вище житловому будинку зареєстроване місце проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі вже на протязі 20 років фактично не проживають в даному господарстві, не сплачують комунальні послуги, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в будинку немає. Позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим будинком з надвірними та господарськими спорудами, що по [ADDRESS] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені вище. Просить суд позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи належним чином були повідомленими. Відзив на позов чи клопотання про відкладення розгляду справи не надали. У відповідності ч.1 ст.280 ЦПК України, суд знаходить можливим провести розгляд справи у відсутності сторін на підставі наданих документів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку в [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. З довідки про склад сім`ї від 27.07.2021р. №2253 виданої виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області вбачається, що за адресою в [ADDRESS] зареєстровані сестра позивача - [PERSON] та племінник позивача [PERSON] . Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 05.08.2021р. №776, встановлено, що [PERSON] 1962р.н., та [PERSON] , 1989р.н., зареєстровані, але близько 20 років фактично не проживають в житловому будинку по [ADDRESS] , а проживають в житловому будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.І ст.156 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї власника житлового будинку, що йому належить, користуються житловим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку належить дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство. За ч. І ст.405 ЦК члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користуватися цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власник житла втрачає право на користування цим житлом, у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином суд, вважає, встановленим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , більше одного року без поважних причин не проживають в житловому будинку по [ADDRESS] , який належить на праві власності позивачу, а тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування цим житлом. На підставі ст.321, 405 ЦК України, ст.156 ЖК України, ст.ст.3, 4, 5, 12, 13, 76, 81, 263-265 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved