Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивач звернувся в суду з позовом до відповідача, в ході судового розгляду позовні вимоги були уточненні (а.с. 126-128) та полягають у стягненні з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в сумі 28032,11 грн., пені в розмірі 5708,34 грн. та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 959,29 грн., всього 34699,74 грн. , а також понесені по справі судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 27.12.2012 року на автомобільній трасі Київ-Чоп біля с Розвадів, водій вантажного автомобіля марки «ДАФ-2105», відповідальність якого застрахована ТзДВ «СТзДВ «Глобус» здійснив зіткнення із автомобілем позивача марки «Daewoo Sens», завдавши автомобілю технічних пошкоджень. Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 29.11.2013 року водія вантажного автомобіля марки «ДАФ-2105» [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.124 КпАП України. Позивачем було здійснено відновлювальний ремонт, вартість якого становила 30 550 грн. Позивач у встановленому порядку неодноразово звертався до страхової, проте страхова виплата здійсненна не була, відповіді не надано. Оскільки страховиком не було здійснено розрахунку шкоди, за клопотанням позивача було призначено судову експертизу, згідно якої вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу становить 17 472,17 грн. Разом з тим, згідно направленого позивачу рахунку на оплату відновлювальних робіт розмір витрат станом на 17.11.2014 року становить 49 014 грн. Із врахуванням визначеного експертом коефіцієнту зносу автомобіля, вважає що до стягнення підлягає сума 28 032,11 грн. Окрім цього вважає, що на його користь підлягає стягненню пеня за прострочення виплати за період з 28.12.2012 року по 20.01.2015 року в розмірі 5 708,34 грн. та 3% річних в розмірі 959,29 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному об'ємі, дав пояснення аналогічні наведеним вище. Додаткового пояснив, що [PERSON] являється власником автомобіля «Daewoo Sens». 27.12.2012 року відбулась дорожньо-транспортна за участю автомобіля позивача та транспортного засобу марки «ДАФ-2105» під керування [PERSON] Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 29.11.2013 року останнього визнано винним у скоєнні вказаної ДТП. Висновком експертизи від 17.12.2014 р. встановлено вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу становить 17 472,17 грн. У відповідності до вимого законодавства, потерпілий 28.12.2012 року звернувся із відповідною заявою до ТзДВ «СТзДВ «Глобус», до заяви були додані всі необхідні документи. Не зважаючи на вимоги ст.36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» жодного рішення відповідачем щодо страхового відшкодування не прийнято. В березні 2013 року позивачем було виконані роботи на відновлення автомобіля у ФОП [PERSON] на суму 30 550 грн. Позивач 05.02.2014 р. в зв'язку із переуступкою ФОП [PERSON] права вимоги ФОП [PERSON] повторно звернувся з заявою до відповідача про виплату страхового відшкодування, проте заяву було знову залишено без реагування. На даний момент вартість відновлювального ремонту згідно претензії ФОП [PERSON] становить 49 014 грн., із врахуванням зносу, який визначений у висновку експертизи, розмір відшкодування становить 28 032,11 грн. В зв'язку з невиконанням відповідачем вимог позивача також було розраховано пеню, виходячи із суми шкоди згідно експертного висновку від 17.12.2014 р., що становить 5 708,34 грн. за період з 28.12.2012 року по 20.01.2015 року. Також, у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача 3% річних виходячи із суми шкоди згідно експертного висновку від 17.12.2014 р. за 668 днів в розмір 959,29 грн. Також просить стягнути судові витрати по оплаті експертизи, послуг адвоката та судовий збір. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги частково заперечив. Визнав, що дійсно позивач звернувся в 2012 році із заявою про виплату страхового відшкодування, проте таке здійснено не було. Обов'язок сплати не заперечив. Разом з тим не погоджується із розрахунком, представленим позивачем. Вважає безпідставним посилання позивача на положення ст.1192 ЦК України. Погоджується із розміром шкоди, визначену експертом, яка становить 17 472,17 грн., однак вважає, що така підлягає страховому відшкодування за мінусом розміру франшизи та ПДВ. Зазначив, що вимога ФОП [PERSON] жодного відношення до справи немає та не може являтись доказом завданої позивачу шкоди. Окрім цього вважає, що строк позовної давності в частині пені сплив, оскільки позивач звернувся ще в 2012 році, а тому знав про порушення його прав. Вважає підставним вимогу позивача про стягнення 3% річних, проте розмір слід вираховувати із суми 13 467,77 грн., крім цього такі слід визначати з моменту подання заяви. Також не погоджується із розрахунком витрат на залучення представника, оскільки чек (а.с.58) засвідчений лише печаткою адвокати, виникають сумніви щодо достовірності таких витрат, також відсутнє документальне підтвердження понесення витрат на ознайомлення з матеріалами справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд задовольняє позовні вимоги з таких підстав. Відповідно до положень ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як вбачається із полісу №АЕ/1318968 від 18.12.2012 року (а.с.40), цивільно-правова відповідальність особи, яка здійснювала керування автомобілем «DAF» 2004 року випуску, номерний знак [NUMBER], застрахована ТзДВ «СТзДВ «Глобус». Судом встановлено, що 27.12.2012 року о 13:05 год. мала місце дорожньо-транспортну пригоду за участю застрахованого автомобіля, який здійснив зіткнення із автомобілем «Daewoo Sens», під керування [PERSON], що також стверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №9134437. (а.с.25-26) Як вбачається із постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 29.11.2013 року (а.с.28), водія вантажного автомобіля марки «DAF», номерний знак [NUMBER], [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.124 КпАП України. У відповідності до положень ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність правопорушника [PERSON] була застрахована ТзДВ «СТзДВ «Глобус», з вини останнього відбулась дорожньо-транспортна пригода, тобто мав місце страховий випадок, у зв'язку із чим у ТзДВ «СТзДВ «Глобус» виник обов'язок по відшкодуванню завданої шкоди у відповідності до ліміту відповідальності. У відповідності до положень п.22.1 ст.22 вказаного вище закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до положень п.35.1 ст.35 вказаного закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає заяву про страхове відшкодування. Судом встановлено, що позивачем у відповідності до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 28.12.2012 року подано заяву про виплату страхового відшкодування, проте відповідачем ТзДВ «СТзДВ «Глобус» кошти позивачу як потерпілому не виплачені, відповіді не надано. Вказані факти представник відповідача в судовому засіданні визнав. Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до положень п.34.2 ст.34 вказаного закону, Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Судом встановлено, що на даний час ремонті роботи по відновленню автомобіля «Daewoo Sens» виконані, що стверджується актом (а.с.14) Відповідно до положень ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Аналогічна позиція визначена і у Постанові Пленуму ВССУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Як вбачається із висновку судової автотоварознавчої експертизи №4812 (а.с.105-172), вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Daewoo Sens» пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 27.12.2012 року становить 17 472,17 грн. Суд вважає безпідставними доводи позивача про визначення розміру шкоди виходячи із пред'явленої останньому вимоги правонаступника виконавця ремонтних робіт (а.с.137-138), оскільки відновлювальний ремонт автомобіля здійснено ще в 2013 році, а вказана претензія не являється належним доказом розміру завданої шкоди. Окрім цього, у відповідності до положень п.36.2 закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Суд не погоджується із доводами відповідача про відмінусування розміру податку на додану вартість, оскільки судом встановлено, що позивачем хоч вартість відновлювального ремонту не оплачена, разом з тим ремонтні роботи проведено та вказаний факт сторонами визнано. Також, у відповідності до положень п.36.6 вказаного закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Оскільки договором страхування передбачено сплату франшизи в розмірі 510 грн. у разі настання страхового випадку, суд вважає підставними заперечення відповідача в частині компенсації франшизи. А тому суд вважає, що розмір страхової виплати з врахуванням висновку експертизи за виключенням розміру франшизи становить 16 962,17 грн. У відповідності до положень п.36.5 ст.36 вказаного закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Як вбачається із розрахунку пені, наданого позивачем, останній просить стягнути пеню за період з 28.12.2012 року. У відповідності до положень ч.2 ст.258 ЦК України, до вимоги про стягнення пені застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, суд вважає безпідставними доводи позивача про стягнення пені починаючи з 28.12.2012 року, оскільки положення ст.268 поширюються виключно на виплату страхового відшкодування, а не на стягнення пені. А тому, з врахуванням строку позовної давності 1 рік, та розрахунків позивача, з відповідача слід стягнути пеню частково в розмірі 4 779,71 грн. . Окрім цього, в відповідності до положень стаття 625 ЦК, при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки судом встановлено безпідставність невиплати страхового відшкодування, така визнана представником відповідача, суд також погоджується із доводами позивача щодо стягнення трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 959,29 грн. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, задовольняючи позовні вимоги, слід стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджений судовий збір (а.с.4) пропорційно до задоволеної частки позовних вимог в розмірі 243,6 грн., витрат на проведення судової експертизи в розмірі 1 107 грн., оплата якої підтверджується копією квитанції (а.с.129). Разом з тим, виходячи із граничного розміру компенсації на правову допомогу, що не може перевищувати 40 відсотків мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу,суд вважає, що з відповідача слід стягнути компенсацію в розмірі 2985,2 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved