Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього проживання у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Володимир-Волинського міського суду від 24.06.2016 року, з нього в користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] в розмірі 1/4 від доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що на сьогоднішній день визначена сума аліментів на утримання дитини є надто великою, оскільки 27.01.2018 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] та [INFO] у них народилася спільна дитина [PERSON] , а також 21.02.2019 року він був звільнений з роботи, що призвело до зміни його сімейного та матеріального стану, тому просить зменшити розмір аліментів та стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/6 частини від його доходу (заробітку) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач на судовий розгляд справи подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання подала заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO] . Із дослідженого судом рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24.06.2016 року встановлено, що з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів 27.01.2018 р. зареєстрував шлюб із [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Наведене свідчить про те, що після ухвалення рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, змінився сімейний та матеріальний стан, оскільки він має іншу сім`ю, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина від іншого шлюбу, той факт, що він звільнений з роботи, що впливає на його можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Оскільки змінився сімейний стан та матеріальний стан позивача, тому суд приходить до висновку, що слід зменшити розмір аліментів на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Зменшуючи розмір аліментів, суд також бере до уваги, що обов`язок утримувати дітей є не лише обов`язком батька, а рівною мірою обов`язком як батька, так і матері.

Outcome: approved