Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 24.01.2014 року у розмірі 16996 грн. 93 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн. 00 коп., зазначаючи, що \~відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі\~Генеральна угода) б/н від 24.01.2014, відповідачем був одержаний від позивача кредит у розмірі 5663,46 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору за нею виникла заборгованість, яка станом на 17.06.2019 становить 16996,93 грн. і складається з: 4001,91 грн.\~тіло кредиту; 3511,66 грн.\~заборгованість по процентам за користування кредитом; 8780,78 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 702,58 грн.\~штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Одночасно з\~поданням позовної\~заяви позивач\~надав клопотання\~про розгляд\~справи без\~його участі,\~позовні вимоги\~підтримує в\~повному обсязі,\~при цьому\~посилається на\~те,\~що необхідні\~докази надані\~до матеріалів\~справи,\~інші клопотання\~та заяви\~відсутні.\~Не заперечує\~проти ухвалення\~заочного рішення\~суду.\~ Відповідач в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 13.03.2012 відповідачка звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про оформлення кредиту /а.с.9/. В подальшому 24.01.2014 року між сторонами було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання банківських послуг (надалі «Генеральна угода») /а.с.10/. Вказаним договором була проведена реструктуризація заборгованості відповідача, яка виникла в період надання останній кредиту та сторони домовилися, що заборгованість за цим договором складає 6213 грн. 46 коп. Дата остаточного погашення заборгованості за даним кредитним договором 31.01.2016 рік. Пунктом 2.1. Генеральної угоди передбачено, що банк надає позичальнику строковий кредит на 24 місяці з 24.01.2014 по 31.01.2016 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 5663 грн. 46 коп. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в указаній в заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по\~\~«25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 283 грн. 40 коп. для погашення заборгованості по Кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат у відповідності з Умовами і правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.01.2016 /а.с.10/. Відповідач була ознайомлена з тим, що Генеральна угода разом із запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами\~\~та правилами, Тарифами складає між нею і банком кредитний договір. Своїм підписом [PERSON] підтвердила свою згоду і факт надання повної інформації про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді /а.с.9 зворот/. На підставі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Оскільки взяті на себе зобов`язання за Генеральною угодою відповідачем виконані не були, станом на 17.06.2019 за нею утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 4001 грн. 91 коп. та заборгованість по процентах за користування кредитом в розмірі\~\~3511 грн. 66 коп., які підлягають стягненню. Розмір заборгованості за кредитом підтверджується розрахунком /а.с.7-8/. Відповідно до\~ст.611 ЦК України\~одним із правових наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки. У частині 1\~ст. 549 ЦК України\~визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов`язання (ч.2\~ст.549 ЦК). Пунктом 2.2 Генеральної угоди передбачений штраф за порушення позичальником строків погашення заборгованості, указаних в угоді та Умовах і правилах, більш ніж на 31 день. Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 702 грн. 58 коп. Враховуючи наведене та у зв`язку із встановленим порушенням зобов`язання з боку відповідача, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і штраф підлягає стягненню в розмірі, що заявлений позивачем 702 грн. 58 коп. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3\~ст. 549 ЦК). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2ст.551\~ЦК України). Однак, позивачем не наведені в позові підстави нарахування пені, не зазначений спосіб і порядок її нарахування. Так, в доданому до позову розрахунку зазначено, що відповідачці нараховувалися суми комісії в розмірі 8780 грн. 78 коп. При цьому, ні Генеральною угодою, ні Умовами та правила надання банківських послуг не передбачено комісію, а якщо це пеня, то із наданого розрахунку неможливо встановити процентну ставку чи інше, з якої суми і за який період нараховувалися ця сума. Так як доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, то розмір пені є недоведеним. Крім того, існують інші підстави для відмови в задоволенні вимог про стягнення пені. Так, за положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст.61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, який є обов`язковим для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України. У зв`язку зі стягненням на користь позивача суми штрафу, то стягнення суми пені, до того ж розмір якої не доведений позивачем, суперечить\~ст. 61 Конституції України, а тому, в цій частині вимог слід відмовити. Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 4001 грн. 91 коп.; заборгованості по процентах за користування кредитом 3511 грн. 66 коп., штраф 702 грн. 58 коп., а всього в сумі 8216 грн. 15 коп. Відповідно до ч.1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір в сумі 1921 грн. В пропорції до задоволених вимог сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 928 грн. 42 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial