Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 30 травня 2007 року у розмірі 23120 грн. 53 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. 00 коп., зазначаючи, що 30 травня 2007 року з відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого він одержав від позивача кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору виникла заборгованість, яка станом на 28 лютого 2017 року становить 23120 грн. 53 коп., яка складається з: 189 грн. 63 коп. заборгованість за кредитом; 17201 грн. 83 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 4151 грн. 90 коп. пеня та комісія; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 1077 грн. 17 коп. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з'явився, справу просить розглядати у його відсутність, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Судова повістка, яка була направлена [PERSON] за місцем реєстрації, повернулася з відміткою пошти - «за закінченням терміну зберігання», за адресою, вказаною банком, поштове повідомлення вручене. Отже, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки від нього не надходило. За таких обставин суд вважає необхідним розглядати справу в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 30 травня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н у вигляді підписання заяви на оформлення кредиту. Відповідач був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку і погодилася з тим, що вказана заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг з Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг /а.с.8 зворот/. Відповідно до підписаної заяви та у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із розрахунку 360 днів на рік (п.5.5). Строк дії договору, як передбачено розділом 1 п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, становить 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом даного строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же строк. Відповідно до розділу 1 п.6.5 Умов та правил відповідач повинен погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених даним Договором. Судом встановлено, що відповідач вносив щомісячні платежі в рахунок погашення заборгованості по кредиту з порушенням графіку погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості /а.с.6-8/. А тому, виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 28 лютого 2017 року складає по тілу кредиту 189 грн. 63 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом в розмірі 17201 грн. 83 коп. Розмір заборгованості за кредитом підтверджується розрахунком /а.с.6-7/. Окрім стягнень по основних зобов'язаннях банк просив стягнути заборгованість по комісії та пені в розмірі 4151 грн. 00 коп. З наданої заяви на оформлення кредиту передбачена комісія за кредитне обслуговування у розмірі 1% від суми заборгованості. Тому суд вважає, що у даному випадку в розрахунку заборгованості позивач нарахував відповідачу не пеню, як ним вказано, а комісію в розмірі 4151 грн. 90 коп., яка передбачена Умовами та правилами, які викладені на сайті банку, і тому підлягає стягненню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача штрафів, то ці вимоги є необґрунтованими з огляду на таке. Умовами п.8.6 передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобов'язань більш ніж на 120 днів, що є подвійною відповідальністю боржника. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, який є обов'язковим для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині щодо стягнення з відповідачки штрафів. На підставі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Аналізуючи зібрані по справі докази суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та вважає можливим стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 2312 грн. 40 коп. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача також слід стягнути судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial