Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.01.2014 року в розмірі 72682, 54 грн., яка складається з наступного: 4984, 69 грн. заборгованість за кредитом; 60210, 59 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3550 грн. заборгованіть за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф ( фіксована частина); 3437,26 грн. - штраф ( процентна складова), та судові витрати у розмірі 1600 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.01.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач взятих на себе зобов»язань вчасно не виконав, а тому станом на 29 серпня 2017 року заборгованість складає 72682, 54 грн. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду. У судове засідання представник позивача не з»явився, просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], яка про час та дату судового засідання повідомлена належним чином за останнім відомим місцем проживання, в судове засідання повторно не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили. З письмової згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.01.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір б/н від 15.01.2014 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві (а.с.7-8). Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 5-6), відповідач взятих на себе зобов»язань вчасно не виконав, а тому станом на 29 серпня 2017 року заборгованість перед банком складає 17971, 40 грн., яка складається з наступного: 4984, 69 грн. заборгованість за кредитом; 60210, 59 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3550 грн. заборгованіть за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф ( фіксована частина); 3437,26 грн. - штраф ( процентна складова). Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованість за кредитом, відповідач порушує зобов»язання за даним договором. Відповідно до ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання не звільняє вину сторону від відповідальності за порушення зобов»язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов»язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача, згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved