Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва, з позовом про стягнення боргу з відповідача за договором позики. Свої вимоги мотивує тим, що 03 липня 2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі продажу № ГВ0107, відповідно до якого вартість товару складає 11 000 грн., та сплачується покупцем відповідно до до п. 4.2. у розтрочку наступним чином: перший платіж 5500 грн., залишок в розмірі 5600 грн., сплачується покупцем протягом 4-ох місяців не пізніше 3-го числа кожного місяця не пізніше 03 листопада 2012 року. Даний договір було позики було написано власноручно відповідачем по справі [PERSON] Відповідно до даного договору позики строк повернення коштів був визначений до 01 грудня 2011 року. В порушення умов надання позики відповідач в обумовлений строк кошти не повернув, виходячи з чого позивач просив суд стягнути з [PERSON], відповідач свої зобов'язання за договором №ГВ0107, від 03.07.2012року не виконав в повному обсязі у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 24.03.2015 року становить 2651,69грн, з яких: основний борг у розмірі 1400грн., пеня у розмірі 642,26грн., 3% річних у розмірі 100,22 грн., інфляційні втрати у розмірі 509,21грн., яки позивач просить стягнути з відповідача поклавши на нього судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, зазначивши обставини, що викладені в позовній заяві та просив суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнає, але не заперечує договірних стосунків, стверджує, що все сплатила, але квитанцій не має. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи 03 липня 2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі продажу № ГВ0107, відповідно до якого вартість товару складає 11 000 грн., та сплачується покупцем відповідно до до п. 4.2. у розтрочку наступним чином: перший платіж 5500 грн., залишок в розмірі 5600 грн., сплачується покупцем протягом 4-ох місяців не пізніше 3-го числа кожного місяця не пізніше 03 листопада 2012 року.. Договір позики складено в двох примірниках та засвідчений сторонами. В разі своєчасного неповернення суми богу, позичальник зобов'язаний на вимогу позикодавця сплатити грошову суму боргу, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Факт передачі коштів позивачу підтверджується прибутковими касовими ордерами № 000384 від 03072012р., №000614 від 30.07.2012р., 000644 від 08.09.212р., №000502 від 26.10.2012року.. Статтею 509 ЦК України зазначено, що зобов'язанням є правовідношеня, в якому одна сторона (боржник ) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати робот, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Також статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: Припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; Зміна умов зобов'язання ; Сплата неустойки; Відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідальність за порушення грошового зобов'язання передбачена статтею 625 ЦК України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням викладених обставин суд дійшов висновку, що позов ФОП [PERSON] є доведеним та таким, що підлягає задоволенню , так -як відповідач [PERSON] не виконала взяті на себе зобов'язання відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved