Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], про визнання договору поруки недійсним. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 17 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] було укладено Кредитний договір №7-1/191 к-07 на загальну суму 130000,00 дол. США з терміном повернення кредиту до 16.10.2014 року. Відповідно до п.1.1. цього Кредитного договору №7-1/191 к-07 процентна ставка за користування грошовими коштами - 12,75 % річних. Цього ж дня між банком та позивачем нібито було укладено договір поруки з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] Зазначає, що 17 жовтня 2007 року він підписував багато документів та не пригадує достеменно чи підписував Договір поруки. Вважає, що підпис, поставлений в договорі поруки напроти прізвища та ініціалів «[PERSON]» вчинений іншою особою. Укладати Договір поруки та поручатися за виконання [PERSON] своїх зобов'язань наміру не мав. У зв'язку з цим просить суд визнати недійсним договір поруки укладений 17 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та надала аналогічні пояснення викладенні у позові. Просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що оригінал оспорюваного договору втрачений, проте це не може бути підставою для визнання такого договору недійсним, оскільки в матеріалах справи наявний оригінал додаткової угоди № б/н від 18.05.2009 року до договору поруки від 17.10.2007 р., підписаний власноручно позивачем. В задоволенні позову просив відмовити Третя особа в судове засідання не з'явилася. Про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена. Рекомендоване поштове відправлення із судовою повісткою отримане третьою особою 01.02.2017 р. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 17 жовтня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №7-1/191 к-07 на загальну суму 130000,00 дол. США з терміном повернення кредиту до 16.10.2014 року. Відповідно до п.1.1. цього Кредитного договору №7-1/191 к-07 процентна ставка за користування грошовими коштами - 12,75 % річних. 17 жовтня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено договір поруки. Відповідно до п.1 цього договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати по зобов'язаннях боржника, що випливають з кредитного договору №7-1/191-к-07 від «17» жовтня 2007 року. Згідно з цим договором боржник зобов'язаний до «16» жовтня 2014 року повернути кредит у розмірі 130 000,00 доларів США, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,75% річних, комісію, штрафні санкції у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором. П.3 цього договору поруки, передбачає, що відповідальність поручителя настає у випадку, коли боржник не виконує або не належним чином виконує свої грошові зобов'язання за кредитним договором. Згідно з п.4 договору поруки поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Пунктом 9 цього договору поруки визначено, що за несвоєчасну сплату суми боргу, згідно п.5 даного договору, поручитель сплачує на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до п.5 цього договору поручитель відповідає по зобов'язаннях боржника в повному обсязі, а саме за повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, комісії, сплату неустойки, а також за відшкодування збитків, завданих кредитору невиконанням або неналежним виконанням боржником умов кредитного договору. 18.05.2009 року між ВАТ «Універсалбанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду № б/н до договору поруки від 17.10.2007 року, оригінал якого долучений до матеріалів справи. Згідно з цією додатковою угодою, сторони погодились внести зміни до Договору поруки від 17.10.2007 року у зв'язку із внесенням змін до основного кредитного договору № №7-1/191 к-07. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦПК порука є одним із видів забезпечення зобов'язання. Частиною 1,2 статті 218 ЦК України встановлено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Згідно з ч.1,2 статті 547 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Судом встановлено, що на підтвердження і зміну зобов'язань за основним договором поруки між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № б/н до договору поруки від 17.10.2007 року. В судовому засіданні представник позивача висловив думку, що додатковий договір також позивачем не підписувався і є недійсним. Клопотань щодо призначення судової почеркознавчої експертизи додаткової угоди, яка могла б засвідчити факт того, що позивач не підписував її, позивач та представник позивача не заявляли. Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Дана норма визначає презумпцію правомірності правочину, якщо не доведено його недійсність. Позивач не надав суду доказів того, що він не підписував додаткову угоду, клопотань про проведення почеркознавчої експертизи додаткової угоди не надходило. Отже, суд вважає дійсною додаткову угоду від 18.05.2009 року № б/н до договору поруки від 17.10.2007 року, укладену між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON]. Виходячи з вказаних норм права та наданих доказів, суд приходить до висновку, що позивач, підписуючи додаткову угоду до договору поруки підтвердив, що він укладав договір поруки та є його стороною. За таких обставин втрата оригіналу оспорюваного договору не може бути підставою для визнання договору недійсним. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що відсутні підстави для визнання недійсним кредитного договору. Позовних вимог щодо оспорювання додаткової угоди позивачем не було заявлено. В задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed