overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Позивач в травні 2021 року звернулася до суду за позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому позивач вказує, що 07 травня 2010 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Тривалий час сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні обов`язки та сімейні відносини. Вважає, що збереження шлюбу не можливе. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 07 травня 2010 року у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №63. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, у якій зазначено, що позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 травня 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, про що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 07.05.2010 року, зроблений актовий запис № 63 (а.с.03). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.09). Тривалий час сторони не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть, примирення між ними та відновлення сім`ї неможливе. Спору про поділ спільного майна між сторонами немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та\~ [PERSON] - розірвати. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

Позивач в травні місяці 2017 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від його доходів на утримання неповнолітнього сина [PERSON],[INFO], стверджуючи, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо утримання неповнолітньої дитини. У судовому засіданні позивач вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце слухання справи сповіщений належним чином (відповідач проживає в м. Жмеринка Вінницької області). За згодою позивачевої сторони суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд вислухав позивача, вивчив надані документи і встановив наступне: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2009 року, від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO],- актовий запис про народження №166, вчинений 27.04.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області. Позивачка пояснила, що в 2014 році її сім'я з [PERSON] розпалась, що три роки вони з відповідачем разом не проживають, що на сьогодні в провадженні суду є справа за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Малолітній син [PERSON] постійно проживає з матір'ю, відповідач нерегулярно і не в повному обсязі надає допомогу на утриманні дитини, тому [PERSON] звернулась до суду з цим позовом і вимагає стягнути з відповідача на утримання малолітнього сина аліменти у розмірі 1\\4 частини з доходів батька, але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення і до досягнення дитиною повноліття. При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: ст.180 СК визначає « батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. Суд стягує з відповідача аліменти в частці в розмірі 1\\4 від його доходу, тому як за поясненнями позивачки [PERSON] має постійну роботу в м. Жмеринка, інших утриманців відповідає не має. Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу стягнення аліментів з батька на утримання неповнолітніх дітей, регулюються ст.ст.180, 181, 182,184 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач втретє звернулася до суду з заявою, в якій просить в порядку забезпечення позову заборонити ПАТ «Дельта Банк» (ЄДРПОУ 34047020) видавати [PERSON] грошові кошти, які знаходяться на рахунку № [NUMBER], відкритому на ім'я [PERSON] на підставі договору банківського вкладу (депозиту) № 012-28505-160513 від 16.05.2013; заборонити ПАТ «Дельта Банк» (ЄДРПОУ 34047020) видавати [PERSON] грошові кошти, які знаходяться на рахунку № 26201702827614, відкритому на ім'я [PERSON] на підставі договору на відкриття та обслуговування платіжної картки № 013-26630-030114 від 03.01.2014; заборонити ПАТ КБ «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570) видавати [PERSON] грошові кошти, які знаходяться на картковому рахунку № [NUMBER] відкритому на ім'я [PERSON] у відділенні № 15 філії «Розрахунковий центр» ПАТ КБ «ПриватБанк» 26.11.2009; заборонити ПАТ «КБ «Актив-Банк» (ЄДРПОУ 26253000) видавати [PERSON] грошові кошти, які знаходяться на рахунку [NUMBER], відкритому на ім'я [PERSON] на підставі договору строкового банківського вкладу «Актив класичний плюс» № 0607-01 від 07.06.2012; заборонити ПАТ «КБ «Актив-Банк» (ЄДРПОУ 26253000) видавати [PERSON] грошові кошти, які знаходяться на рахунку [NUMBER] відкритому на ім'я [PERSON] на підставі договору строкового банківського вкладу «Актив вільний» від 08.01.2014. Судом 02.09.2014 р. було винесено ухвалу про задоволення даної заяви [PERSON] 29.10.2014 р. ухвалою Апеляційного суду м. Києва ухвалу суду першої інстанції від 02.09.2014 р. було скасовано та дане питання було направлено на новий розгляд. 13.11.20214 року у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову було відмовлено, оскільки Апеляційним судом м. Києва 29.10.2014 року ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 02.09.2014 року скасовано. Тому, дослідивши матеріали позову та заяву про забезпечення позову, суд вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню зважаючи на ухвалу апеляційної інстанції від 29.10.2014 р. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач ВУЖКГ звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про усунення перешкод у проведенні поточного ремонту зовнішньої стіни будинку. У відповідності до ч. 3 ст. 209 ЦПК України суд відкладає складання рішення в повному обсязі та вважає за можливе проголосити вступну та резолютивну частини рішення, повідомивши учасників процесу, що рішення в повному обсязі буде складено протягом п'яти днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач в уточненій редакції позову просить визнати квартиру [ADDRESS], яка складається з двох кімнат, житловою площею 28,4 кв.м., загальною площею 45,4 кв.м. (далі - квартира) спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], визнати за [PERSON] частку у розмірі одна друга у праві спільної сумісної власності на квартиру. Позов мотивовано тим, що спірна квартира придбана під час шлюбу. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задовольнити. Відповідач та її представник проти позову заперечили. Відповідач пояснила, що квартира дійсно придбана у період шлюбу, але до цього вона мала у власності однокімнатну квартиру, яку вони з колишнім чоловіком (позивачем) фактично обміняли на спірну квартиру. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши надані у матеріали справи докази окремо та у сукупності, оцінивши доводи та заперечення сторін спору, вважаю, що позов слід задовольнити повністю з підстав. Підстави позову, заявлені позивачем, підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 30 серпня 1996 року, згідно змісту якого позивач та відповідач уклали шлюб 30 серпня 1996 року, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено запис № 345; договором серії АВА № 292708 купівлі-продажу квартири від 26 березня 1999 року, яка зареєстрована за відповідачем 09 квітня 1999 року в бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 8 ПВ; технічним паспортом. Доводи, висловлені відповідачем усно у судовому засіданні, на підставі яких відповідач просить відмовити у позові, належними та допустимими доказами не підтверджені. Відповідач та її представник жодного клопотання про витребування доказів, про відкладення судового засідання тощо для захисту від позову не заявили, вважали за можливе завершити розгляд справи. Відповідно до ч.1 та 2 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Позивач виконав обов'язок доказування згідно ст.60 ЦПК України в обсязі необхідному та достатньому для задоволення позовних вимог. На основі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач в уточненому позові, посилаючись на те, що відповідач, яка мешкає у [ADDRESS], що знаходиться на балансі позивача, зобов'язана сплачувати витрати на обслуговування будинку та прибудинкової території, однак ухиляється від їх сплати, тому виникла заборгованість у сумі 2107,80 грн. за період з 01.04.2011 року по 31.04.2014 року включно, просить суд стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати у справі. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечував, справу просив розглядати в її відсутність, про що надала суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явилася, клопотань про розгляд справи за її відсутності не надала, про причину неявки суд не повідомила, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом досліджено наступні докази: копія рішення виконкому міської ради від 22.02.2011 року № 122, довідка про знаходження будинку на балансі позивача; витяг з особового рахунку відповідача, довідка про реєстрацією відповідача; платіжне доручення про сплату судового збору, ухвала Лисичанського міського суду, розрахунок заборгованості. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що заборгованість відповідача по витратах на обслуговування будинку та прибудинкової території відповідно до довідки за період з 01.04.2011 року по 31.04.2014 року включно складає 2107 грн. 80 коп. Відповідно до Закону України «Про приватизацію житлового державного фонду» власник зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно в строки, встановлені КМУ. Суд вважає докази, надані позивачем, достатніми та переконливими. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості по витратах на обслуговування будинку та прибудинкової території у сумі 2107 грн. 80 коп. Оскільки рішення постановлене на користь позивача, то відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у сумі 243 грн.60 коп. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 66, 67, ЖК України, ЗУ«Про приватизацію житлового державного фонду» ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач в червні 2013 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, вказавши що, він працював на ПФ «Проспектбуд» з 01.08.2011 року до 01.10.2012 року, коли був звільнений за угодою сторін. За період роботи відповідач заборгував йому зарплату в розмірі 7 291,50 грн., та по трудовій угоді від 01.09.2010 року недоплаченими залишились кошти за виконану роботу в сумі 21 435,00 грн. Просить стягнути з відповідача невиплачену заборгованість в сумі 28 726,00 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Представники відповідача ПФ «Проспектбуд» та третьої особи в судове засідання не з*явилися, хоча про час та місце судового розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, заяв про розгляд справи без їхньої участі не надходило і про причини неявки суд не повідомляли. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності представників відповідача та третьої особи в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] працював на ПФ «Проспектбуд» з 01.08.2011 року до 01.10.2012 року, коли був звільнений за угодою сторін. За період роботи відповідач заборгував позивачу зарплату в розмірі 28 726,00 грн., котра не виплачена до даного часу. Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки, копією трудової угоди від 01.09.2010 року, копією наказу від 01.10.2012 року №65/3 К, копією наказу від 01.08.2011 року №59 К, довідкою ПФ «Проспектбуд» про заборгованість [PERSON] по заробітній платі в сумі 7 291,50 грн., копією довідки ПФ, з якої вбачається, що [PERSON] за весь період роботи було виплачено по трудовій угоді 6 120,00 грн. та 2 445,00 грн., а всього 8 565,00 грн. Тобто невиплаченою залишилась сума 21 435,00 грн. Загальна сума невиплаченої заборгованості складає 21 435,00 грн. (за угодою) + 7 291,50 грн. (по заробітній платі) = 28 726,00 грн., які підлягають стягненню. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Таким чином, з відповідача слід стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 28 726,00 грн. на користь позивача. Крім того, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат по справі, їх слід покласти на відповідача, стягнувши в дохід держави судовий збір в сумі 229,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач в червні 2014 р. звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що відповідач в вересні 2013 р. залишив сім»ю, з цього часу не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільне господарство, збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін. Донька залишиться проживати з позивачем. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві та пояснила, що з відповідачем з вересня 2013 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки, відповідач створив іншу сім»ю. Примирення не можливе. Спору про поділ майна не має. Дитина залишиться проживати з позивачем. Відповідач в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, заслухавши думку позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи‚ суд вважаєщо позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено що сторони зареєстрували шлюб 29.12.2010 р. Сторони від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони з вересня 2013 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач в червні 2014 р. звернулась до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» в якому просить стягнути на її користь страхове відшкодування в сумі 2491,88 грн. та моральну шкоду 1600 грн., посилаючись на те, що 01.06.2013 р. з відповідачем укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № 06/6751729/1007/13, яким застраховано автомобіль Suzuki SX4, д.н. [NUMBER]. 19.12.2013 р. мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля. 20.12.2013 р. позивач подав страховику письмову заяву про факт настання події, а також інші документи, які передбачені п.30 договору. Пунктом 13 договору передбачено, що вартість відновлюваного ремонту розраховується з урахуванням розділу 29 та згідно з рахунками СТО, що здійснює відновлювальний ремонт застрахованого транспортного засобу. Відповідно до скерування на ремонт № 2300032504 від 23.01.2014 р. страховик направив позивача на здійснення відновлювального ремонту на ДП «АВТО Інтернешнл». 05.02.2014 р. ДП «АВТО Інтернешнл» виставило рахунок-фактуру № 586701 РФ 002717728 на суму 6924,82 грн. Станом на 26.03.2014 р. ПАТ «СК «ПРОВІДНА» виплату страхового відшкодування не здійснила. ДП «АВТО Інтернешнл» на прохання позивача направило до Приватного акціонерного товариства «ПРОВІДНА» новий рахунок від 26.03.2014 р. на суму 7714,64 грн. Виплату страхового відшкодування за цим рахунком не здійснено. Відповідно до рахунку-фактури від 17.04.2014 р. вартість відновлювального ремонту становить 9416,7 грн. Відповідачем страховий акт складено було ще 07.02.2014 р., проте сплату страхового відшкодування відповідач здійснив у 20 числах квітня. Відповідно до п.31.2.1 договору страховик протягом 15 робочих днів з дня складання страхового акту здійснює виплату страхового відшкодування. Відповідач відмовився сплатити різницю у вартості відновлювального ремонту між першим рахунком фактурою від 05.02.2014 р. та останнім від 17.04.2014 р. , наданим ДП «АВТО Інтернешнл» у розмірі 2491,88 грн. Позивач вважає, що незаконними діями відповідача, а саме затримки виплати страхового відшкодування заподіяно моральну шкоду в розмірі 1600 грн. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначив, що 31.05.2013 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/6751729/1007/13 з терміном дії з 01.06.2013 р. по 31.05.2014 р., предметом якого є автомобіль Suzuki SX4, д.н. [NUMBER]. 20.12.2013 р. від позивача надійшла заява про настання події, яка має ознаки страхового випадку, а саме ДТП, яка відбулася 19.12.2013 р. в м.Києві по вул.Гетьмана, 27. В заяві позивач зазначив, що належне страхове відшкодування виплатити на СТО, згідно направлення страховика.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач в червні 2014 року звернувся в суд з даним позовом, в заяві вказав, що шлюб з відповідачкою був укладений 09.10.2004 року. Від подружнього життя у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] року. Шлюбні стосунки з відповідачкою спочатку склалися добрі, однак близько року назад стосунки погіршилися та, після чергової сварки в березні 2014 року, він переїхав проживати у с. Корчин до своїх батьків, і з того часу вони з відповідачкою проживають окремо. Він втратив до відповідачки почуття любові та поваги, не бажає перебувати з нею у шлюбних відносинах. Просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати та їх неповнолітніх дітей залишити на її вихованні. Позивач в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в якій позов підтримав, просить справу розглянути в його відсутності. Відповідачка до суду не з'явилась, подала письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згідна, просить справу розглянути у її відсутності. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.10.2004 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 26.07.2005 року відділом РАЦС Червоноградського управління юстиції Львівської області. Від подружнього життя у сторін є двоє дітей: - [PERSON], [INFO]; - [PERSON], [INFO]. В сім'ї часто виникають сварки, спільне життя у них не склалося, в сторін різні погляди на життя, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають з березня 2014 року. Враховуючи наведене суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення відповідно до ст.112 СК України, але частково так як вимога позивача про залишення на вихованні відповідачки малолітніх дітей не підлягає до задоволення, оскільки після розірвання шлюбу обоє батьків повинні брати участь у вихованні дітей.

Outcome: dismissed