Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, в подальшому представник позивача змінив позовні вимоги, і просив суд стягнути з відповідача кредитну заборгованість за договором відновлюваної кредитної лінії № 15, посилаючись на те, що відповідно до умов вказаного договору банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 450 000,00 (чотириста пятдесят тисяч) грн,, а позичальник зобовязується прийняти. Належним чином використати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 18% річних, комісії винагороди та інші платежі в порядку та строки визначені договором. Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору за [PERSON] наявна заборгованість в розмірі 786 378 ( сімсот вісімдесят шість тисяч триста сімдесят вісім грн..) 69 коп., з них: -293 150,97 грн. заборгованість за кредитом; -13 774,76 грн. заборгованість за відсотками; -429 149,62 грн. нарахована пеня; -18 038,90 грн. сума 3% річних; -32 264,44 грн. сума втрат від інфляції; Крім цього, в процесі виконання заочного рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області по даній справі від 15 грудня 2015 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, банком авансовано експертну оцінку майна, яке виставлялось на продаж. Платіжним дорученням відділу ДВС оплачено 2\~000,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з мотивів зазначених у заяві про зміну позовних вимог від 22.11.2016. В подальшому подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позивач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, заперечили щодо нарахованої пені, та подали суду заяву про зменшення суми пені. В подальшому в судове засідання не зявились, подали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування не проводиться. Вислухавши сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 18 січня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] було укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 15, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав грошові кошти в сумі 450\~000,00 грн. та зобов'язався погасити кредит під 18% річних до 18 січня 2018 року. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач належно їх не виконував, не сплачував прострочену заборгованість за кредитом, нараховані проценти та інші платежі, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, не було виконано вимогу про дострокове повернення кредиту, відсотків та інших платежів згідно договору. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. За порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що передбачено договором. За змістом ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідком порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. В своїй заяві відповідач та його представник позов визнали частково, та просили зменшити пеню. Вирішуючи дане клопотання суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно роз'яснень викладених в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). З проведеного позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач частково погашав заборгованість по кредитному договору, суд вважає таку обставину істотною. Окрім того неустойку, нараховану відповідачу за неналежне виконання умов кредитного договору суд розцінює як неспівмірною із сумою основного боргу, також судом береться до уваги те, що відповідач на даний час немає сталого доходу, на утриманні має двох неповнолітніх дітей та дружину. З урахуванням викладеного, виходячи з умов справедливості та розумності, суд вважає за можливе задовольнити позов частково, зменшивши розмір пені та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 397\~229,07 грн, з них; -Заборгованість за кредитом 293150,97 грн. -Заборгованість за відсотками 13774,76 грн. -Нарахована пеня - 40000 грн. -Сума 3% річних 18038,90 грн. -Сума втрат від інфляції 32264,44 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 526, 527 ч. 1, 551 ч.3, 611, 612, 1050 ч. 2, 1054 ч. 1, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 ч. 1 ЦПК України,

Outcome: partial