Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить звільнити з-під арешту та скасувати заборону відчуження з майна - житлової квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] ([INFO], паспорт [NUMBER], виданий Богунським РВ УМВС України в Житомирській області, ідентифікаційний номер [NUMBER], проживає за адресою: [ADDRESS]), накладену постановою Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області по виконавчому провадженню №42081040 від 14 січня 2015 року. При цьому посилається на те, що між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, в забезпечення виконання зобов'язань за яким останній передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру, під час продажу якої стало відомо, що державним виконавцем було накладено арешт на майно [PERSON], в тому числі на квартиру - предмет іпотеки, чим порушено права позивача, як іпотекодержателя. В судове засідання представники позивача та відповідача Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] 28.12.2005 року було укладено кредитний договір, в забезпечення виконання за яким між позивачем та [PERSON] 28.12.2005 року було укладено договір іпотеки, згідно якого останній передав в іпотеку банку квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно зi ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно з встановленим пріоритетом. Судом встановлено, що на все майно [PERSON], в тому числі на квартиру, яка є предметом іпотеки, було накладено арешт Богунським відділом державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області по виконавчому провадженню №42081040 від 14.01.2015 року в межах суми звернення стягнення в розмірі 551792,74 грн. Постановою головного державного виконавця Богунського ВДВС міста Житомир від 31.05.2016 року виконавчий лист №295/528/13-ц, виданий 12.11.2013 року Богунським районним судом м. Житомира про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Житомирської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 548573,74 грн. та судових витрат по сплаті судового збору в сумі 3219,00 грн., повернуто стягувачу. Таким чином, оскільки позивач має пріоритетне право на звернення стягнення на майно, що перебуває в іпотеці і виконавчий документ у виконавчому провадженні в якому накладено арешт та заборону повернуто стягувачу, а тому арешт та заборона на відчуження такого майна є неправомірними та такими, що порушують права позивача як іпотекодержателя, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved