Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачкою шлюб укладено 06 квітня 2004 року та зареєстровано у виконкомі Дібрівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом № 51. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. На початку їх подружнього життя в них було порозуміння та взаємна повага. Однак, останні два роки між ним та відповідачкою часто стали виникати сварки та непорозуміння, відповідачка повністю перестала рахуватися з ним, як з чоловіком та батьком їхнього сина, почала дозволяти собі йти з дому, не пояснюючи куди йде і на який час, а на запитання відповідала образливими словами, а згодом зізналася, що вона покохала іншого чоловіка. Він неодноразово намагався зберегти шлюб, однак це виявилось безрезультатним. На даний час протягом двох останніх років вони разом не проживають, він проживає в фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою , з якою має намір зареєструвати шлюб. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає недоцільним та неможливим, а тому, просить шлюб, укладений між ним та відповідачкою, розірвати. Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, викладених в позовній заяві та просить шлюб розірвати. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоч належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, по невідомій суду причині, а тому, суд розглянув справу у її відсутності на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 06 квітня 2004 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Дібрівської сільської ради, Тячівського району, Закарпатської області, за актовим записом №51 (а.с.5). Згідно статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов'язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст.\~24, ст.\~25 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу\~згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони тривалий час сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі\~ст. 105 СК України\~шлюб слід розірвати. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 768,40 гривень.

Outcome: approved