Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19.12.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту за платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, сторонами було визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач повинен був здійснювати погашення заборгованості по кредиту, відсоткам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту. Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконував належним чином. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 31.10.2013 року відповідач має заборгованість в розмірі 19330 грн. 13 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 5668,87 грн., - заборгованості по процентам за користування кредитом - 9543,47 грн., - заборгованості по комісії за користування кредитом - 2721,12 а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 896,67 грн. Просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості в розмірі 19330 грн. 13 коп. та судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 229 грн. 40 коп. До початку слухання справи представник позивача Пришляк В.О. надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач до початку судового розгляду надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги не визнала та надала заперечення, просила застосувати строки позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як позивачем пропущений строк позовної давності, а тому підстав для стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту, не має. Згідно зі ст.ст. 530, 631 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Частиною 5 ст. 261 ЦК України, встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено, що 19.12.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], був укладений кредитний договір № б/н, за яким позичальник отримав кредит у сумі 500,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 31.10.2013 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором, складає 19330,13 гривні, з яких сума заборгованості за кредитом - 5668,87 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 9543,47 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 2721,12 також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 896,67 грн. - штраф (процентна складова). Картка була видана відповідачу 19.12.2007 року, згідно виписки з карткового рахунку відповідача, за період з 19 грудня 2007 року по 31 жовтня 2013 року містяться відомості про те, що 23 жовтня 2009 року було здійснено останній платіж, тобто час, з якого, згідно норм діючого законодавства відраховується строк позовної давності є ненадходження чергового платежу - 23 листопада 2009 року ( а.с. 4-8). Так як відповідно до п. 6.9. Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом протягом 30 днів з моменту її виникнення. Під час розгляду справи відповідач заявила про застосування до виниклих правовідносин строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлена п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України відносно неустойки. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початку перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливу строку виконання. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами) які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Картка була видана відповідачу 19.12.2007 року, останній платіж був здійснений 23.10.2009 року, перебіг трирічного строку позовної давності для звернення з даним позовом до суду для ПАТ КБ «Приватбанк» у відповідності до вимог ч.1 ст. 261 ЦК України почався з дня ненадходження чергового платежу - з 23.11.2009 року і закінчився 23.11.2012 року. Позивач звернувся до суду із даним позовом лише 09.12.2013 року, тобто з пропуском трирічного строку для пред'явлення прозову, а відповідач, відповідно до ч. 3 ст. 257 ЦК України подав заяву про застосування строків позовної давності. Матеріали справи не містять доказів в розумінні ст.ст. 57,58 ЦПК України, які б мали інформацію, що з відповідачем було укладено договір про збільшення позовної давності у письмовій формі. Норми ст. 256 ЦК України визначають, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 243,46 грн. стягненню з відповідача не підлягають у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed