Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Просить суд стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 155 002,84 грн., з яких сума заборгованості за договором позики складає 88 000,00 грн., інфляційні нарахування на суму заборгованості по сплаті позики в розмірі 23 883,91 грн., 3% річних в розмірі 2 640,00 грн., відсотки за користування грошовими коштами, яка визначаються на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 40 478,93 грн., та витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивував тим, що 05 травня 2016 року відповідач позичив у нього грошові кошти у розмірі 80000, 00 грн, що підтверджується доданою до заяви розпискою, в якій строк повернення коштів до 06 липня 2016 року 70000,00 грн. були переведені відповідачу на картковий рахунок (виписка додається), а 18000,00 грн отримані відповідачем особисто. У встановлений строк відповідач борг не повернув. Позичивши у позивача грошові кошти, відповідач, підтвердивши це розпискою, відповідно до ст. 1046 ЦК України, фактично уклав зі мною договір позики, згідно з яким одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Квитанцією від 05 травня 2016 року підтверджується, що 70000 грн були передані відповідачу на картковий рахунок, решта - 18 000,00 грн були передані готівкою. Склавши розписку сторонами було дотримано форми договору позики, а саме відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. На сьогоднішній день, не дивлячись на постійні вимоги повернути кошти, відповідач зобов`язання по розписці не виконав. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою добровільно повернути борг, але відповідач відмовляв, пояснюючи кожного разу різними причинами. Таким чином позивач має право, не отримавши добровільного виконання зобов`язання за фактичним договором позики, підтвердженим розпискою, звернутися до суду з вимогою про стягнення суму боргу, а також в зв`язку з добровільною відмовою виконати зобов`язання вимагати стягнути з відповідача передбачені ЦК України проценти за користування позикою, інфляційне збільшення суми боргу та З % річних. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. В разі неявки відповідача до суду просив розглянути справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв клопотань зі сторони відповідача на адресу Дніпровського районного суду м. Києва не надходило. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial