Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд та просить визнати за ним право на земельну ділянку, після смерті баби. Свої вимоги мотивує наступним. [INFO] померла його баба [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку. За життя баба все належне їй на день смерті майно заповіла його матері [PERSON] , яка була зареєстрована та постійно проживала за місцем відкриття спадщини. Мати позивача померла [INFO] . Сертифікат про право на пай виданий після смерті баби. Представник позивача - адвокат Палащук В.М. подав заяви про розгляд справи у його та позивача відсутності, позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає та просить розгляд справи проводити без його участі. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Згідно заповіту від 15.11.1996р., [PERSON] все належне їй майно заповіла [PERSON] , яка є матір`ю позивача, що стверджується свідоцтвом про народження. Баба позивача [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвами про смерть. Згідно сертифіката від 27.03.1997р., [PERSON] належить право на земельну частку (пай), загальною площею 1,72га, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка знаходиться на території с.Лещатів Боб`ятинської сільської ради Сокальського району. Згідно витягу, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа. Позивач [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав з бабою [PERSON] та матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини, що стверджується довідкою від 28.09.2017р. В силу ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 п. г ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Статтею 549 ЦК Української РСР (1963р.) регламентовано, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у володіння або управління спадковим майном. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем після смерті батька, постійно проживала з ним на час смерті та вступила у фактичне володіння спадковим майном. В той же час, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. За таких підстав, позивач має право на спадкування права на земельну ділянку.

Outcome: approved