Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обгрунтування своїх вимог вказує, що він 07.11.2017 року близько 16:50 год. керував належним йому на праві власності автомобілем «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , по вул. Дубнівській в напрямку Київського майдану, на зустріч йому рухався автомобіль марки «Volvo s80», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який при здійсненні маневру повороту ліворуч, не надав його транспортному засобу переваги в русі. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Іваничівського районного суду від 22.12.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. З метою визначення вартості пошкоджень, 28.11.2017 року він уклав з ФОП [PERSON] договір про проведення оцінки майна. 11.01.2018 року оцінювачем складено звіт № 1/18, згідно якого вартість збитків завданих автомобілю «Honda Accord» складає 193607,13 грн. Відповідальність власника автомобіля марки «Volvo s80», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на суму 100000,00 грн. З метою отримання часткового відшкодування шкоди, 10.11.2017 року він повідомив страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду, а 30.01.2018 року подав заяву про страхове відшкодування, однак сума страхового відшкодування на момент звернення з даним позовом до суду, йому не була виплачена. Оскільки власником транспортного засобу «Volvo s80», д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] , який безвідповідально надав даний автомобіль [PERSON] , яким внаслідок порушення ПДР України спричинено вищевказану ДТП, позивач просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] 135305,13 грн., з яких: 110305,13 грн. матеріальні збитки, 25000,00 грн. моральна шкода. Крім того, просив суд стягнути з відповідачів в його користь судові витрати по справі. В ході судового розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, просив суд стягнути з відповідачів в його користь 113764,61 грн. матеріальної шкоди. В частині моральної шкоди позовні вимоги залишив без змін. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання збільшені позовні вимоги підтримав. Просив суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, проти задоволення позову в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 280,69 грн. та моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн. не заперечував. В задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача [PERSON] понесених витрат на правничу допомогу заперечував, оскільки дані витрати на суму 8100,00 грн. не підтверджені належними доказами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Надіслав на адресу відзив на позовну заяву, просив суд відмовити в задоволенні позовузаяви за безпідставністю та необґрунтованістю. Суд вважає за можливе розгляд справи проводити без участі відповідача [PERSON] за наявними матеріалами справи. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 07.11.2017 року о 16:50 год. керуючи автомобілем марки «Volvo s 80», д.н.з. [NUMBER] в. м. Луцьку на перехресті вулиць Дубнівська та Карпенка-Карого, при здійсненні маневру повороту ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю марки «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспорті засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою від 22.12.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. (а.с. 47, 48). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до положень ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Власник транспортного засобу може передавати його у користування іншій особі, що має посвідчення водія направо керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа є відповідальною за завдання шкоди. Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Встановлено, що позивачу завдано шкоду з вини [PERSON] , який керував транспортним засобом марки «Volvo s 80», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , яким даний автомобіль був наданий добровільно [PERSON] , тому відповідальним за шкоду, завдану позивачу пошкодженням його автомобіля, є [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України - розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Ст. 1166 п. 1 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. П. 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу № 1/18 від 28.11.2017 року вартість збитків завданих автомобілю «Honda Accord» складає 193607,13 грн. (а.с. 20-42). Відповідальність власника автомобіля марки «Volvo s80», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на суму 100000,00 грн., що підтверджується полісом АК/5705136 від 16.03.2017 року (а.с. 43). З метою отримання часткового відшкодування шкоди, позивач 10.11.2017 року повідомив страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду, що підтверджується повідомленням, зареєстрованим в журналі реєстрації № 106 (а.с. 44, 45). 30.01.2018 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» ззаявою про страхове відшкодування (а.с. 46). Згідно платіжного доручення № 1275 від 27.04.2018 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» сплатило [PERSON] 96540,52 грн. страхового відшкодування (а.с. 72). Ухвалою суду від 27.06.2018 року у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу. Згідно висновку експерта № 71 від 07.09.2018 року вартість матеріального збитку, завдана власнику автомобіля марки «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] внаслідок ДТП, що трапилась 07.11.2017 року близько 16.50 год. в м. Луцьку по вул. Дубнівській, на дату оцінки складає 74928,40 грн. (а.с. 99-110) Крім того, ухвалою суду від 06.12.2018 року у справі призначено повторну судову автотоварознавчу експертизу. Згідно висновку експерта № 8937 від 15.03.2019 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт належного [PERSON] автомобіля «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , станом на дату проведення експертизи (дата огляду 18.02.2019 року) складає 367256,87 грн. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заперечуючи Не погоджуючись з розміром суми матеріальної шкоди, представник відповідача будь-яких належних доказів на спростування заявленої позивачем суми збитків, завданихвнаслідок ДТП. Збільшуючи позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з відповідачів в його користь 113764,61 грн. за мінусом сплаченої ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» суми страхового відшкодування в розмірі 96540,52 грн. Після проведення повторної експертизи позивач позовні вимоги не збільшував. Отже, аналізуючи наведене вище суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] в користь позивача слід стягнути заявлену позивачем до стягнення суму в розмірі 113764,61 грн.на відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Із роз`яснень, даних в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», вбачається, що розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Вирішуючи питання про стягання моральної шкоди, суд прийшов до висновку, про наявність підстав для стягнення моральної шкоди, однак в розмірі, що є значно меншим від заявлених вимог, а саме в розмірі - 2000,00 грн. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходив з положень ст. ст. 23, 1167, 1172 ЦК України, врахував характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач, тяжкість таких страждань, які зазнав позивач внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, судом враховується, що відповідач позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди визнав частково, а саме в розмірі 2000,00 грн., що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК також є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову в цій частині. Відповідно до статті статі 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так, позивачем при зверненні з позовом до суду сплачено судовий збір в розмірі 1353,05 грн., збільшуючи позовні вимоги позивачем сплачено судовий збір на суму 34,60 грн. Всього сплачено судовий збір на суму 1387,65 грн. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, тому на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 1157,72 грн. (позов задоволено на 83,43 %). До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (частина 3 ст. 133 ЦПК України). Положеннями частини 8 статті 141 ЦПК України, яка регулює розподіл судових витрат, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підстав поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Приймаючи до уваги, що матеріалами справи підтверджується понесення позивачем витрат за проведення оцінки вартості збитків, заподіяних ушкодженням транспортного засобу та за проведення експертизи в розмірі 6505,00 грн., тому з відповідача [PERSON] в користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження. На підставі ст.ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: partial