Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

позивач звернувся в суд із вказаною позовною заявою до відповідача, у якій просив стягнути з останнього: 25000,00 грн. суми боргу за розпискою від 08.12.2016 року; 242,47 грн. 3% річних за час прострочення виконання за вказаним договором; 850.00 грн. втрат від інфляції та 2527,40 грн. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, а всього 28619,87 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що в 08.12.2016 року під розписку позичив [PERSON] 25000,00 грн., які останній зобов`язувався повернути до 08.12.2017 року. Грошові кошти згідно з договором позики відповідачем у термін зазначений ним у розписці не повернуті. У зв`язку з цим просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 25000,00 грн., з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, згідно з вимогами ст.625 ЦК України та пеню, відповідно до ст.549 ЦК України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань». Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 30.05.2018 року відкрито провадження у цій справі та призначено підготовче засідання (а.с.12). Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 15.05.2019 року постановлено підготовче провадження у справі закрити і призначити її до судового розгляду по суті (а.с.41). Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі і зазначив, при цьому, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, про причини своєї неявки не повідомив. Відзиву від нього на адресу суду не надходило. Відтак, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до висновку про можливість ухвалення рішення у заочному розгляді справи, згідно з вимогами ст.280 ЦПК України та підлягає до задоволення з наступних підстав. Частинами 1-3\~ст.12 ЦПК України\~встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно вимог ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, за наявною в справі розпискою від 08.12.2016 року, що [PERSON] (відповідач) отримав від [PERSON] (позивача) у борг гроші в сумі 25000,00 грн. та зобов`язувався повернути позику в термін до 08.12.2017 року (а.с.4, 58). Відповідач не виконав свого зобов`язання за договором позики, своєчасно не повернувши зазначеної грошової суми, а доказів протилежного відповідачем не подано і судом, під час розгляду справи, не здобуто. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора (ст.545 ЦК України). Відтак, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, а наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~з вимогами статті 598 ЦК України\~зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Статтею 530 ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з приписами\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із позовними вимогами, позивач, крім основної суми боргу у розмірі 25000,00 грн., також просить стягнути з відповідача заборгованість з врахуванням встановленого індексу інфляції, три проценти річних за час прострочення грошового зобов`язання, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за весь час прострочення з 09.12.2017 року. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Враховуючи вимоги ст.ст.1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання за договором позики, відтак з останнього в силу ч.2\~ст.625 ЦК України та вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», окрім суми основного боргу 25000,00 грн.,\~слід також стягнути на користь [PERSON] 3% річних в сумі 242,47 грн., інфляційні збитки на суму 850,00 грн. та пеню за період з 09.12.2017 року до 06.05.2018 року в розмірі 2527,40 грн.. Після перевірки судом доданого позивачем до позовної заяви розрахунку суми процентів за користування позикою, трьох процентів річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що розрахунок здійснений арифметично вірно, а тому вимога стягнути вказані суми підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, задовольняючи позов, суд вважає за необхідне покласти на відповідача судові витрати у справі, а саме 704,80 грн. судового збору (а.с.1).

Outcome: approved