Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] просив виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] визнати за ним в порядку спадкування право власності на цю квартиру, мотивуючи тим, що спадкодавець [PERSON] не залишив оригінал правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно, тому позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно. Зустрічний позов позивач та його представник не визнали, вважають що [PERSON] хоча і вселилася в спірну квартиру, однак не набула права власності на спадкове майно. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та її представник позовні вимоги не визнали, підтримали зустрічні позовні вимоги, мотивуючи тим, що [PERSON] вселилася до спадкової квартири за згодою спадкодавця в якості його дружини, однак шлюб вони не укладали. Через те, що [PERSON] робила в спірній квартирі поточні ремонти та начебто доглядала за спадкодавцем, вважає, що набула право власності на половину спірної квартири на підставі ст.ст. 60, 70, 74 СК України. [PERSON] в судовому засіданні підтримала первісний позов, не визнала зустрічний та пояснила, що відмовилась від спадщини на користь свого брата [PERSON]. Суд, дослідивши обставини та матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON], який позивачу доводиться батьком, помер [INFO] року. Після нього відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Позивач звернувся до нотаріуса у додатковий строк, призначений рішенням Київського районного суду м. Донецька від 5 жовтня 2012 року для прийняття спадщини, однак нотаріусом йому було письмово відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно через те, що спадкодавець не зберіг оригінал право установчого документу на спадкову квартиру. Однак позивачем суду надана нотаріально завірена копія цього документу - договору міни від 1.08.1996 року за №3036. Другий спадкоємець за законом [PERSON] відмовилась від своєї частки спадщини на користь свого брата [PERSON]. Щодо зустрічного позову - судом встановлено, що [PERSON] вселилася в спірну квартиру з дозволу спадкодавця [PERSON]. Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 6 квітня 2009 року встановлено факт проживання спадкодавця [PERSON] та [PERSON] з 1999 року однією сім'єю. Фактично за цією фактовою справою стояв спір про право, однак рішення суду не оскаржувалось і набуло чинності. Суд вважає, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник помилково вважають, що [PERSON] набула право власності на спірну квартиру на підставі вимог ст.ст. 60, 70, 74 СК України, оскільки в цьому законі йдеться про сумісне право на майно, набуте подружжям в період шлюбу. Однак судом встановлено, що [PERSON] ніякої участі в набутті спірної квартири не приймала, до її вселення зазначена квартира належала спадкодавцю [PERSON] на праві власності. Відповідно до вимог ст.1264 ЦК України [PERSON] може бути спадкоємцем лише 4 черги, в той час як діти спадкодавця на підставі вимог ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги. Ті факти, на які посилається [PERSON], не надають їй право власності на спадкову квартиру, а якщо вона понесла витрати, пов'язані з спадковим майном, вона має право відшкодувати їх в судовому порядку, про що суд роз'яснив учасникам процесу, однак таких позовних вимог [PERSON] суду не заявила. Суд вважає, що [PERSON] не набула право власності на спірну квартиру, її проживання в квартирі, яка є власністю іншої особи перешкоджає здійсненню права власності позивачем. В теперішній час [PERSON] займає спірну квартиру безпідставно та самоправно, а тому підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення. На підставі викладеного,

Outcome: approved