Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом в якому вказав, що йому на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 19 серпня 1991 року на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї, до складу сім`ї [PERSON] в будинку [ADDRESS] входить: [PERSON] - син, 1964 року народження. Однак, [PERSON] не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком він не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням я відповідачу не чинив. Вже більше 17 років відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, та місце його мешкання позивачу не відомо. Позивач не має можливості скористатися субсидією на оплату житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим вирішив звернутись до суду з позовом про визнання відповідача особою, яка втратила право користування житловим приміщенням. В зв`язку з чим, просить суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце, час проведення судового засідання відповідач повідомлялась належним чином, суд вважає за можливе згідно ч. 3 ст. 223 ЦПК України розглянути справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги позивача, підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований син позивача [PERSON] , [INFO] . Однак фактично за зареєстрованим місцем реєстрації на протязі тривалого часу, а саме понад один рік, не проживає. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном у вигляді житлового приміщення, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод. Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved