Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 312К від 12.10.2007 року, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] отримав у позивача кредит в розмірі 11 000 дол. США на термін до 05.10.2012 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % та зобовязався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів за відповідачем наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 11 085,65 дол. США, що за офіційним курсом НБУ від 04.02.2015 року становить 185 352,04 грн. [PERSON], як поручитель відповідає по зобов'язаннях за вищезазначеним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві, просив задоволити. Відповідачка [PERSON] В судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, зобовязалась сплатити заборгованість по кредиту. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.44). Беручи до уваги посянення учасників процесу, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права банку на належне виконання умов кредитного договору, забезпеченого порукою, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за цим договором з боржника та поручителя. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 12.10.2007 року між ЗАТ КБ ПриватБанк, назву якого змінено на ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 312К, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в розмірі 11 000,00 дол. США (п.1.2.) на термін до 05.10.2012 року (п.1.3.). Умовами кредитного договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 14 % на рік (п.4.1.) (а.с. 11-14). Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 04.02.2015 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача за кредитними зобов'язаннями в сумі 11 085,65 дол. США, що за офіційним курсом НБУ від 04.02.2015 року становить 185 352,04 грн., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 3 069,83 дол. США, заборгованість по процентах за користування кредитом в розмірі 3 036,68 дол. США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором 4 437,01 дол. США, штраф (фіксована частина) 14,95 дол. США, штраф (процентна складова) 527,18 дол. США, Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачами не представлено суду. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. На забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором №312К від12.10.2007 року, між [PERSON] та позивачем було укладено договір поруки № 312К від 12.10.2007 року (а.с.15).. За змістом п. 4 договору поруки, позичальник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У зв'язку з наведеним, поручитель [PERSON] за вимогою банку повинна нести солідарну відповідальність з боржником [PERSON] по сплаті кредитної заборгованості. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527 ч. 1, 546 ч. 1, 548 ч. 1, 554. 611, 612, 1050 ч. 2, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1 ЦПК України,

Outcome: approved