Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач [PERSON] не виконав умови укладеного між ними договору № 29/04/15 про надання у користування місця для розміщення рекламної вивіски на фасаді будинку від 29.04.2015 року. Відповідно до умов зазначеного договору та Додатку № 1 до Договору розмір щомісячної плати за користування місцем для розміщення рекламної вивіски складає 300 гривень з урахуванням ПДВ, за один календарний місяць. Позивач, як надавач у платне тимчасове користування місця для розміщення рекламної вивіски на фасаді будинку по вулиці [ADDRESS] виконав свої зобов'язання за договором. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свої зобов'язань за договором у останнього виникла заборгованість за період з 29 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року за користування місцем для розміщення рекламної вивіски на фасаді будинку на суму 6020 гривень, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь вказану суму боргу. В судове засідання представник позивача надав суду клопотання про слухання справи у його відсутність. Просив суд позов задовольнити та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення через сайт суду. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилали. Про причину неявки суд не повідомив. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Між ТОВ «Ліко-житлосервіс» та [PERSON] було укладено договір № 29/04/15 про надання у користування місця для розміщення рекламної вивіски на фасаді будинку від 29.04.2015 року. З матеріалів договору вбачається, що відповідно до умов зазначеного договору та Додатку № 1 до Договору розмір щомісячної плати за користування місцем для розміщення рекламної вивіски складає 300 гривень з урахуванням ПДВ, за один календарний місяць. ТОВ «Ліко-житлосервіс», як надавач, надав у платне тимчасове користування місце для розміщення рекламної вивіски на фасаді будинку по вулиці [ADDRESS], тобто виконав свої зобов'язання за договором. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свої зобов'язань за договором у останнього виникла заборгованість за період з 29 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року за користування місцем для розміщення рекламної вивіски на фасаді будинку на суму 6020 гривень. Відповідно до п. 3.2.1 Договору встановлено, що [PERSON] (користувач) зобов'язаний своєчасно і в повному об'ємі проводити оплату послуг за договором № 29/04/15 про надання у користування місця для розміщення рекламної вивіски на фасаді будинку від 29.04.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Суд, оцінюючи зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а отже, оскільки відповідач не відмовлявся від отримання послуг за договором № 29/04/15 про надання у користування місця для розміщення рекламної вивіски на фасаді будинку від 29.04.2015 року і ТОВ «Ліко-житлосервіс» такі надало, то з нього (відповідача) відповідно, підлягає до стягнення сума заборгованості по зазначеному договору за період з 29 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року за користування місцем для розміщення рекламної вивіски на фасаді будинку на суму 6020 гривень. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1600 гривень.

Outcome: approved