Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу. Мотивував свої вимоги тим, що 20 січня 2001 року відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у місті Києві між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження 2001 року січня місяця 20 числа зроблено запис за № 50 (а.с. 6). Сімейні стосунки у шлюбу не склались. Тривалий термін часу не ведеться спільне господарство, мають окремий бюджет, шлюб носить формальний характер. [INFO] року від шлюбу народилася дочка - [PERSON], батьком якої є [PERSON] (а.с. 8). [INFO] року від шлюбу народився син - [PERSON], батьком якого є [PERSON] (а.с. 7). Відповідач у справі не цікавиться проблемами виховання та утримання дітей, має мінливий і нерегулярний дохід, а тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей в примусовому порядку та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, з дня подачі позову до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судовому засіданні просила суд ухвалити рішення, яким шлюб укладений між сторонами розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1500 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечував проти задоволення позовних вимог повністю. Просив суд не брати до уваги письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб(не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, тривалий термін часу не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет. Позивач наполягає на розірванні шлюбу посилаючись на неможливість збереження сім'ї, що не заперечується відповідачем. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині присудження аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць. Питання про судові витрати вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved