Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Дзержинського району управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком. В обгрунтуванням позовних вимог посилається на те, що відповідачка у справі чинить перешкоди в його спілкуванні з дитиною донькою [PERSON] [INFO], крім того не приділяє належної уваги вихованню дитини, допускає випадки побиття дитини. В створеній новій сім»ї відповідачка народила дитину та примушує [PERSON] допомагати у вихованні дитини, купувати дитяче харчування. Раціон дитини складається зі шкідливої їжі, хоча дитина страждає хронічними захворюваннями, були випадки травмування дитини через недогляд за нею. В зв'язку з чим позивач просить визначити місце мешкання дитини з ним. В судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні позовних вимог, при цьому пояснили суду, що відповідачка [PERSON] перешкоджає спілкуванню батька та доньки, чинить перепони, настроює дитину проти батька. Відповідач [PERSON] та її представник заперечували проти задоволення позовних вимог, пояснили, що спілкування доньки та батька носять неадекватний характер, донька після спілкування з батьком стає замкнутою, веде себе дратівливо, відмовляється виконувати настанови матері. Крім того зазначили, що [PERSON] всіляко доглядає за дитиною, піклується про її стан здоров'я, якість продуктів харчування, допомагає при підготовці до занять в школі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду надано висновок про визначення місця мешкання дитини разом з матір'ю та прохання розглядати справу за відсутності представника третьої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції 29 квітня 2003 року, актовий запис № 1271 батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.13). Також в судовому засіданні встановлено, і не спростовано сторонами, що сторони не перебували в шлюбі. З 2005 року [PERSON] разом з донькою змінили місце проживання, та на сьогоднішній день мешкають окремо від [PERSON] Позивач зазначає, що у нього утворилась нова сім»я. Протягом часу з моменту виїзду відповідача з донькою позивач не позбавлений був нагоди спілкування з диною в повному обсязі, про що він зазначив в судовому засіданні. Згідно з висновком про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] від 09 жовтня 2013 року № 532, виданого ХМР департаментом праці та соціальної політики управління служб у справах дітей місцем мешкання дитини доцільно визнати проживання з матір'ю [PERSON].( а.с.39). Проте вказаний висновок відповідач [PERSON] вважає необґрунтованим, хоча достатніх доказів його необґрунтованості суду не надано. Згідно ст. 158 СК України рішення органу опіки та піклування є обов'язковим для виконання. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо в спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Доводи сторони відповідача про врахування інтересів дитини при обранні способу участі батька в вихованні дитини не спростовуються матеріалами справи та поясненнями учасників судового розгляду. Статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. З матеріалів справи, пояснень сторін, вбачається що [PERSON] має постійне місце мешкання, роботи, веде порядний спосіб життя, не зловживає спиртними напоями, всіляко допомагає творчому розвитку дитини, що свідчить про гармонічність складу характеру останньої. Все це свідчить про її позитивні наміри в вихованні дитини, про добрі материнські наміри при задоволенні інтересів дитини. Сторонами також не спростовуються ті обставини, що [PERSON] надає матеріальну допомогу відповідачці для утримання дитини, що свідчить про належне виконання своїх обов'язків батька по утриманню дитини. Відповідно ст. 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї, своєї Батьківщини, також покладено обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно вимог ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. На підставі вимог до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи все вищевикладене, а також ті факти, що стороною відповідача надані відповідні докази піклування за дитиною, догляд за її станом здоров'я, про що свідчать досліджені в судовому засіданні медичні документи, надані відповідачкою, отриману відповідь на запит з правоохоронних органів, що [PERSON] належним чином виконую свої материнські обов'язки (а.с.53), характеристики з місця навчання [PERSON], а також ті факти, що перш за все враховуються інтереси дитини, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та не можуть бути задоволені. Приймаючи таке рішення суд виходи ще й з того, що позивач не зміг довести, що дівчинка в такому віці може самостійно без допомоги матері піклуватися про себе. А ті обставини, що позивач має більшу житлову площу суд розцінює критично, так як в судовому засіданні встановлено, що у позивача складено іншу сім'ю та його дружина від попередніх шлюбів має троє дітей. Інших переваг в задоволенні інтересів дитини, як підґрунтя мешкання з батьком судом не встановлено. Судові витрати необхідно вважати сплаченими позивачем. На підставі ст.ст.141,150,151,157,161СК України,

Outcome: dismissed