Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги і суду показав, що 28.11.2014 року між ним та відповідачем був укладений договір банківського вкладу № 022-04514-281114 «Зростаючий», за умовами якого він вніс на депозит відповідача грошові кошти в розмірі 29 534,00 доларів США. Строк дії договору - до 12.12.2014 року. Після закінчення строку дії договору відповідач в добровільному порядку ані суму депозиту, ані суму внесених відсотків позивачу в добровільному порядку не повернув. Просить стягнути з відповідача на його користь суму депозиту з нарахованими процентами, з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних - 692 870,97 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився по невідомій причині, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що по справі можливо винести заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Позивач та його представник в судовому засіданні проти винесення заочного рішення не заперечували. Вислухав пояснення позивача, дослідив надані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України є недопустимим відмова від зобов»язання в односторонньому порядку, якщо інше не передбачено договором або законом.. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Судом встановлено, що 28.11.2014р. між сторонами по справі був укладений договір № 022-04514-281114 банківського вкладу (депозиту), за умовами якого [PERSON] вніс на депозит відповідача грошові кошти в розмірі 29 534,00 доларів США. Строк дії договору - до 12.12.2014 року. (а.с.5). Згідно п. 1.9. договору нараховані проценти за вкладом повинні виплачуватися вкладнику одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку розміщення вкладу. Відповідно до п. 1.3 договору банківського вкладу вклад було залучено на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок та по 12.12.2014 року. Згідно до п. 1.10 договору банківського вкладу відповідач повинен був виплатити мені вклад з нарахованими на нього відсотками річних по закінченню строку розміщення вкладу, шляхом зарахування на відкритий на моє ім»я в установі банку поточний рахунок № 26207703190485. В порядку п.1.11 договору, позивач звернувся до відповідача із заявою про витребування грошових коштів, однак відповідач відмовив йому, посилаючись на введені НБУ обмеження на ринку готівкової валюти. (а.с.6,7). До теперішнього часу відповідач в добровільному порядку не повернув позивачу суму депозиту та нарахованих відсотків. а.с.6. Суд вважає вказані дії відповідача неправомірними, оскільки останній не виконав свої зобов`язання за договором банківського вкладу, не повернув вклад за вимогою вкладника, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищенаведеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму вкладу та нараховані відсотки у розмірі 29 750,99 грн. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вищенаведеного,суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача суму індексу інфляції, у зв'язку з чим з останнього на користь позивача слід стягнути суму індексу інфляції за період з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року в сумі 59,50 доларів США (з розрахунку (29750,99х100,2%) - 29750,99) х 31 / 31) та 3% річних - 144,27 доларів США (з розрахунку 29750,99 х 3%/365 х 59 днів). Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави стягнути судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

Outcome: approved