Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач звернувся в Шишацький районний суд Полтавської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, у позовній заяві вказав, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON], 20.04.2012 року було укладено кредитний договір без номера відповідно до якого, відповідач отримала кредит у розмірі 2400,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40,% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, а тому, станом на 31.01.2017 року, має заборгованість за кредитним договором на суму 16553,41 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом на суму 1160,00 гривень, заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 11228,96 гривень; пені за прострочене зобовязання в розмірі 2900,00 гривень, штрафу ( фіксована частина) в розмірі 500,00 гривень, штрафу ( процентна складова) в розмірі 764,45 гривень. Оскільки відповідач заборгованість по кредитному договору в добровільному порядку не відшкодував, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився, звернувся до суду з клопотанням, в якому підтримав позовні вимоги позивача і просив суд розглянути справу без його участі, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги позивача визнав, суду пояснив, що заборгованість за кредитним договором виникла у звязку з складним матеріальним становищем та відсутністю достатніх коштів на сплату комунальних послуг та на прожиття. Заслухавши пояснення відповідача, знайомившись з матеріалами справи, дослідивши та оцінивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON], 20.04.2012 року було укладено кредитний договір без номера відповідно до якого, відповідач отримала кредит у розмірі 2400,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40,% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, а тому, станом на 31.01.2017 року, має заборгованість за кредитним договором на суму 16553,41 гривень що підтверджується розрахунками позивача. Відповідно до ст.526, 629 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обовязковим для виконання. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позички, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] свої зобовязання, що витікають з кредитного договору в добровільному порядку не виконує, чим порушують права позивача. а тому приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. На підставі кредитного договору без номера від 20.04.2012 року, статтей.258, 526, 527,530, 599,610, 611, 625, 629, 1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved