Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи на стороні відповідача приватного нотаріуса, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON], про визнання недійсним договору купівлі-продажу. В обґрунтування свого позову позивач у своїй позовній заяві зазначив, 04.04.2015 року між [PERSON], що діяла на підставі доручення, та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 522. За умовами зазначеного договору Продавець передає, а Покупець приймає у власність і оплачує належну Продавцю частку в статутному капіталі ТОВ «Чорноморська аграрна група» у розмірі 1919190,00 грн., що становить 100% його стутного капіталу, в порядку визначеному цим договором. Позивач просить визнати зазначений вище договір недійсним, посилаючись на те, що не мав наміру передавати [PERSON] належні йому права, що є предметом договору. [PERSON], вчинила правочин, не маючи на це повноважень, оскільки надана їй довіреність була видана для представництва, довіреній особі не надавались права на відчуження належної позивачу частки в статутному капіталі ТОВ «Чорноморська аграрна група». Крім того, вказав, що [PERSON] не вчинив жодних дій, спрямованих на настання реальних правових наслідків оспорюваного правочину, а саме не перерахував грошові кошти на оплату придбаного за договором купівлі-продажу, а він, в свою чергу, не мав наміру передавати [PERSON] належні йому права, оскільки не знав про укладення договору купівлі-продажу. З метою захисту свого майнового права, позивач змушений звернутися до суду з зазначеним позовом. Позивач та представник позивача до судового засідання не зявилися, однак звернулися до суду з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують та наполягають на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] до судового засідання жодного разу не зявилися, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлені були належним чином. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] до судового засідання не зявилася, написавши заяву про відкладення справи в звязку з неможливістю зявитися в судове засідання, у звязку з відсутністю транспортного сполучення, що не може бути визнано поважною причиною з огляду на наступне. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. За умовами ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватного нотаріуса [PERSON], про визнання недійсним договору купівлі-продажу, надійшла до Балтського районного суду Одеської області 21.07.2016 року, до розгляду призначалася вісім разів, пять з яких, відкладено по заяві представника відповідача [PERSON], про що свідчать її заяви про відкладення розгляду справи у звязку з поломкою транспортного засобу. З розкладу руху автобусів вбачається, що між населеними пунктами Одеса-Балта курсує вісім маршрутів, чим може скористатися представник відповідача за відсутності особистого транспорту. Враховуючи наведене, суд вважає, що представник відповідача навмисно намагається затягнути розгляд справи, у звязку з чим, суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності представника відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідношення, відповідно до яких. 03.04.2015 року між [PERSON], що діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності від 14.10.2014 року, зареєстрованої в реєстрі за номером № 1556, та [PERSON], укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Чорноморська аграрна група», який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 522. За умовами зазначеного договору Продавець передає, а Покупець приймає у власність і оплачує належну Продавцю частку в статутному капіталі ТОВ «Чорноморська аграрна група» у розмірі 1919190,00 грн., що становить 100% статутного капіталі ТОВ «Чорноморська аграрна група», в порядку визначеному цим договором. В матеріалах справи відсутні фінансові документи проплати [PERSON] вищезазначеної суми. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами повязані з реалізацією права власності на майно, яке було реалізоване однією особою від імені іншої за правилами представництва, вирішуючи які суд виходить з того, що відповідно до ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідносини, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає, зокрема, на підставі договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Відповідно до ст.. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Відповідно до ч. 1 ст. 1004 ЦК України повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. [PERSON], відповідно до довіреності від 14.10.2014 року не надавалося право позивачем [PERSON] на відчуження майна в статутному капіталі ТОВ «Чорноморська аграрна група». Крім того, [PERSON] не вчинив жодних дій, спрямованих на настання реальних правових наслідків оспорюваного правочину та не перерахував грошові кошти на оплату придбаного за договором купівлі-продажу майна. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Таким чином, жодна із сторін не мала наміру виконувати такий правочин, що свідчить про його фіктивність. Відповідно до ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Виходячи із вищевикладеного, враховуючи, що укладений договір купівлі-продажу між [PERSON]М, яка не мала права, відповідно до довіреності від 14.10.2014 року, на відчуження частки в статутному капіталі ТОВ «Чорноморська аграрна група» та [PERSON], на підґрунті якого не було настання правових наслідків, є безуперечною підставою для визнання його недійсним на підставі ч. 1 ст. 203, ст. 215 ЦК України. На підставі викладеного у відповідності зі ст. ст. 203, 215, 230 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, ЦПК України, суд \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved