Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Позивач звернувся 10.12.2019 р. до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що 10.06.2019 р. Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя винесено ухвалу згідно якої [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження № 12015080060001307 закрито. 20.03.2015 р. за заявою банку Орджонікідзевським РВ ЗМУ ГУМВС в Запорізькій області відкрито кримінальне провадження № 12015080060001307 за ознаками злочинів, передабчених ч.1 ст.190, ч.4 ст.358 КК України. Як вбачається з ухвали суду [PERSON] 19.09.2008 р. прибув до «Троєцького» відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» розташованого в м.Запоріжжя по пр.Леніна, 151, де вдаючи себе за [PERSON] , надав працівникові даного відділення підроблений паспорт та довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру на ім`я [PERSON] та в цей же день отримав кредит у розмірі 6300 грн., який не повернув, завдавши банку шкоду на вказану суму. За позовом, посилаючись на ст..ст.15, 16, 22, 1166, 1192 ЦК України, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача 6300 грн. Ухвалою від 17.01.2020 р. відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 05.03.2020 р. 05.03.2020 р. розгляд справи відкладено на 06.05.2020 р. через зайнятість судді в іншому провадженні. 06.05.2020 р. розгляд справи відкладено на 30.07.2020 р. за клопотанням відповідача на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в процесі розгляду справи подав відзив на позов, у якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, застосувати до спірних правовідносин позовну давність (а.с.32-35, 37-40). Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію учасників судового провадження, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] 19.09.2008 р. прибув до «Троєцького» відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» розташованого в м.Запоріжжя по пр.Леніна, 151, де вдаючи себе за [PERSON] , надав працівникові даного відділення підроблений паспорт та довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру на ім`я [PERSON] та в цей же день отримав кредит у розмірі 6300 грн., який не повернув, завдавши банку шкоду на вказану суму. Вище викладене підтверджується ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя, якою [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закрито (а.с.5-8). Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст.82 ЦПК України). Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи,\~які особа\~могла б\~реально одержати\~за звичайних\~обставин,\~якби її\~право не\~було порушене\~(упущена\~вигода).\~ Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~З абз. 1 п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна»(з наступними змінами) та абз.\~1\~п.\~2\~постанови Пленуму\~ВСУ №6\~від 27.03.1992р.\~«Про практику\~розгляду судами\~цивільних справ\~за позовами\~про відшкодування\~шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Пленум роз`яснив судам, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450\~ЦК (ст.ст. 1166, 1187 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Встановлено, що внаслідок прямого причинного зв`язку з неправомірними діями відповідача [PERSON] позивачу заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 6300 грн., а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. Щодо застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Статтею 257\~ЦК\~України встановлено трирічний строк загальної позовної давності, перебіг якого починається від дня, коли особа довідалась або мала довідатись про порушення свого права. Як встановлено судом, питання, чи мали місце винні дії та чи вчинені вони [PERSON] , були встановлені під час винесення ухвали Ордонікідзевським районним судом м.Запоріжжя від 10.06.2019 р., і з моменту набрання нею чинності 18.06.2019 р., позивач дізнався про порушення його прав відповідачем по справі. До суду АТ КБ «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] звернулося 10.12.2019 року. Тому суд приходить до висновку, що позивачем за заявленими вимогами не порушено строку позовної давності. \~ \~ \~ \~ На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн.

Outcome: approved