Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок№35, який розташований по вул. Дацюка в с. Єлізаветпіль Теофіпольського району Хмельницької області в порядку спадкування за законом, мотивуючи його тим, що 28 березня 2010 року померла його мати - [PERSON], яка вільно користувалася та проживала у вказаному житловому будинку, однак свідоцтва про права власності на нього не отримала. На час смерті мати проживала одиноко. Як син та спадкоємець першої черги померлої, позивач хоче оформити право власності на будинок у звязку із чим звернувся до нотаріуса, однак, йому державним нотаріусом [PERSON] у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок. Просить позов задовольнити, визнати за ним право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно в суд не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач, вчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, в суд не зявився, подав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у відсутності представника відповідача. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження). Згідно свідоцтв про смерть [PERSON] помер 02 травня 2007 року, [PERSON] померла 28 березня 2010 року. Відповідно техпаспорту, житловий будинок №35 по вул. Дацюка в с. Єлізаветпіль побудований в 1960 році. Згідно виписки з погосподарських книг за 1971-2010 в зазначеному господарстві постійно проживали [PERSON] (помер в 2007р)із сімєю: [PERSON], дружина, померла 2010 року, [PERSON], дочка, вибула 1978 року, [PERSON] дочка, вибула 1981 року; [PERSON] син, вибув 1993 року, [PERSON] син, вибув в 1996 року. Батьки позивача проживали разом та були зареєстровані в будинку №35 по Дацюка в с. Єлізаветпіль, вели спільно господарство, володіли, користувалися і розпоряджалися вказаним житловим будинком (довідка Гальчинецької сільради від 04.12.2017). Відповідно до довідки Гальчинецької сільської ради від 04.12.2017 року №784, житловий будинок №35 по Дацюка в с. Єлізаветпіль до комунальної власності територіальної громади не відноситься. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті [PERSON] померлої 28.03.20010 року в провадженні державного нотаріуса [PERSON] знаходиться спадкова справа №52798364 Згідно з довідкою нотаріуса від 20.12.2017 року №914/02-14 після смерті [PERSON] була відкрита спадкова справа №110/2012, спадкоємцем за законом є [PERSON], інших спадкоємців немає. Підтвердженням факту спадкування позивачем майна померлої [PERSON], є також Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,52 га призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Гальчинецької сільради. Згідно довідки державного нотаріуса № 866/02-14 від 30 листопада 2017 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок. Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, згідно ст. 1218 ЦК України, входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Судом встановлено, що згідно техпаспорту, спірний житловий будинок по вул Дацюка 35 в с.Єлізаветпіль був збудований у 1960 році. У 1960 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що на момент смерті, тобто на момент відкриття спадщини, спадкодавцеві [PERSON] належало право приватної власності на житловий будинок №35 по вул. Дацюка в с. Єлізаветпіль Теофіпольського району Хмельницької області, тому враховуючи, що позивач є спадкоємцем померлої за законом, позов необхідно задовольнити. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved