Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, зазначав, що виконавчий комітет [PERSON] міської ради 06 квітня 1994р. надав позивачу дозвіл на будівництво авто гаража по вул..Чаплигіна,48. На підставі даного рішення 05.12.1994року встановлені в натурі границі даної земельної ділянки, що підтверджується актом та схемою виносу земельної ділянки в натурі. На протязі 4-х місяців після виносу земельної ділянки в натурі, будівництво гаражу було завершено. Рішенням сесії [PERSON] міської ради №85-4/02 від 11 жовтня 2002 року позивачу передано у приватну власність безкоштовно земельну ділянку площею 30кв.м. під обслуговування гаража по вул.Чаплигіна. Позивач в 2010 році вирішив здати авто гараж в експлуатацію та зареєструвати за собою право власності, тому звернувся в БТІ для виготовлення інвентарної справи, під час виготовлення інвентарної справи виявили помилку у імені позивача а саме в будівельному паспорті позивач зазначений як «Григорій» хоча згідно паспорта «Георгій». [PERSON] звернувся до міської ради про виправлення описки, в міській раді пояснили що на сьогоднішній день потрібно ще дозвіл на виготовлення технічної документації по передачі безоплатно у власність земельної ділянки, тому необхідно ще раз звертатися до сесії із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації по передачі безоплатно у власність земельної ділянки. Рішенням №99/44-2010 сесії [PERSON] міської ради від 27 травня 2010 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації по передачі безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,0030га для будівництва та обслуговування гаража по вул.Чаплигіна. У звязку з хворобою позивач не зміг вчасно звернутися в проектну землевпорядну організацію для виготовлення технічної документації. 08.12.2016р. позивач вповноважив представника виготовити документи на земельну ділянку та гараж та зареєструвати за ним право власності на них. При зверненні в землевпорядну організацію представником було виявлено, що земельна ділянка, яка була виділена позивачу і якою він користується ще з 1994 року надана у приватну власність відповідачу - [PERSON]. Земельною ділянкою, яка надана позивачу для будівництва та обслуговування авто гаражу, відповідач [PERSON] ніколи не користувався та не користується, що підтверджується довідкою міської ради, де зазначено, що позивач користується спірною земельною ділянкою з 1994 року. Позивач вважає, що порушення земельного законодавства при наданні земельної ділянки відповідачу [PERSON] випливає із положень абзацу 3 п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004р., згідно якого «Рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування перерозподілити землю інакше після встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), одержання власником або землекористувачем документів, що посвідчують право на них, та державної реєстрації, не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою як повністю, так і частково, оскільки визначений статтями 140, 141 ЗК перелік підстав для цього є вичерпним». Виходячи з позиції Верховного суду України виходить, що [PERSON] міська рада порушила норми земельного законодавства при видачі відповідачу [PERSON] Державного акту на земельну ділянку, адже одночасно передала земельну ділянку позивача, яка раніше, в 1994році, була йому передана належним чином із встановленням меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), про що згадувалось раніше, згідно Акту виносу в натуру меж земельної ділянки на імя позивача від 05.12.1994 року. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд винести рішення, яким визнати частково недійсним рішення від 26 квітня 2012 року №57-12/2012 12 сесії 6 скликання [PERSON] міської ради в частині надання у власність [PERSON] 0,0466 га земельної ділянки; визнати частково недійсним та частково скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON] на підставі рішення від 26 квітня 2012 року №57-12/2012 12 сесії 6 скликання [PERSON] міської ради в частині надання у власність 0,0466 га та частково скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер 7324510100:01:005:0451. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені вище, просить позов задовольнити, від позовної вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат на користь позивача відмовився. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судовому засіданні позов не визнала, надала заперечення у якому зазначила, що підстави набуття права на землю передбачено ст. 116 Земельного кодексу України. 26 березня 2012р. [PERSON], звернувся до сесії [PERSON] міської ради із заявою про затвердження проекту відведення земельної ділянки у власність (безоплатно) остаточною площею - 0,0466га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована у м.Сторожинець, по вул.Чаплигіна, 48/1, Чернівецької області. Рішенням XII сесії VІ скликання [PERSON] міської ради № 57-12/2012 вищезазначену заяву було задоволено, проект відведення земельної ділянки у власність (безоплатно) [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, вул. Чаплигіна, 48/1, в м.Сторожинець, Чернівецької області затверджено та передано заявнику у власність земельну ділянку площею 0,0466га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. [PERSON] міська рада діяла в межах наданих їй Законом повноважень. З огляну на вказане, та враховуючи, що [PERSON] був власником нерухомого майна, а саме: квартити за адресою: [ADDRESS], що розміщена на земельній ділянці, яка передавалась у власність, підстав для обґрунтованої, законної відмови у задоволенні заяви [PERSON] від 26.03.2012р. не було. Позивачем було особисто підписано Акт встановлення та погодження меж земельної ділянки від 05 травня 2009 року, в якому було зазначено площу ділянки та вказано існуючі обєкти по яких проходять межі, що давало можливість ретельніше глянути на процес приватизації земельної ділянки та на виконувані субєктом господарювання (МПП «БУК-ЗЕМ») землевпорядні роботи. Відповідальність за неякісно проведені роботи із землеустрою законодавцем покладається виключно на розробника землевпорядної документації. Враховуючи вищевикладене просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову до [PERSON] міської ради та [PERSON], про визнання незаконним рішення [PERSON] міської ради та визнання частково недійсним державного акту на право власності на земельну. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що під час виділення йому вказаної земельної ділянки він повідомляв міську раду, що гараж не його, а іншої особи. Судом встановлено, що виконавчий комітет [PERSON] міської ради 06 квітня 1994р. надав позивачу дозвіл на будівництво авто гаража по вул..Чаплигіна,48. На підставі даного рішення 05.12.1994року встановлені в натурі границі даної земельної ділянки, що підтверджується актом та схемою виносу земельної ділянки в натурі. Будівництво гаражу було завершено. Рішенням сесії [PERSON] міської ради №85-4/02 від 11 жовтня 2002 року позивачу передано у приватну власність безкоштовно земельну ділянку площею 30кв.м. під обслуговування гаража по вул.Чаплигіна. Позивач в 2010 році вирішив здати авто гараж в експлуатацію та зареєструвати за собою право власності, тому звернувся в БТІ для виготовлення інвентарної справи, під час виготовлення інвентарної справи виявили помилку у імені позивача а саме в будівельному паспорті позивач зазначений як «Григорій» хоча згідно паспорта «Георгій». [PERSON] звернувся до міської ради про виправлення описки, в міській раді пояснили що на сьогоднішній день потрібно ще дозвіл на виготовлення технічної документації по передачі безоплатно у власність земельної ділянки, тому необхідно ще раз звертатися до сесії із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації по передачі безоплатно у власність земельної ділянки. Рішенням №99/44-2010 сесії [PERSON] міської ради від 27 травня 2010 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації по передачі безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,0030га для будівництва та обслуговування гаража по вул.Чаплигіна. При зверненні в землевпорядну організацію було виявлено, що земельна ділянка, яка була виділена позивачу і якою він користується ще з 1994 року надана у приватну власність відповідачу - [PERSON]. Земельною ділянкою, яка надана позивачу для будівництва та обслуговування авто гаражу, відповідач [PERSON] ніколи не користувався та не користується, що підтверджується довідкою міської ради, де зазначено, що позивач користується спірною земельною ділянкою з 1994 року. Вказана земельна ділянка [PERSON] накладається на земельну ділянку позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЗК України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підстав рішень Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Згідно ст.152 ч.3 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно ст. 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що рішенням [PERSON] міської ради від 26.04.2012 №57-12/2012 12 сесії 6 скликання про безоплатну передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0.0466га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд порушуються права позивача щодо користування земельною ділянкою площею 0.030га, на яку накладається частина земельна ділянка площею 0.0030га. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до ч.1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно п. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Згідно ст. 378 ЦК України, право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Рішення суду про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку є підставою для скасування запису про державну реєстрацію документа, що посвідчує право на земельну ділянку. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про визнання незаконним та скасування рішення від 26 квітня 2012р. №57-12/2012 12 сесії 6 скликання [PERSON] міської ради Чернівецької області слід задоволити частково, оскільки на його земельну ділянку накладається земельна ділянка [PERSON] загальною площею 0,0030га. На підставі ст.. 155 ЗК України, суд вважає, що слід визнати частково недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 7324510100:01:005:0451 виданий на імя [PERSON] на підставі рішення від 26 квітня 2012р. №57-12/2012 12 сесії 6 скликання [PERSON] міської ради в частині посвідчення права власності на земельну ділянку площею 0,0030га. Враховуючи обставини справи та

Outcome: approved