Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

Позивачем 14.09.2017 року подано до суду відповідну позовну заяву. В обґрунтування позову зазначено, що вона із відповідачем перебувала в шлюбі, 04.12.2004 року народилась дитина [PERSON]. Після припинення шлюбних відносин та по день подачі позову, відповідач з дитиною не спілкується, вихованням дитини не займається, коштів на утримання сина не надає, продукти харчування та одяг дитині не купує, не цікавиться успіхами сина у навчанні. Всі питання повязані із утриманням, вихованням сина виконує виключно вона самостійно. Після переїзду до м.Харкова відповідач не відвідував сина, не вітає на свята, дні народження, вона жодним чином перешкоди йому не чинить. Вважала, що за таких підстав відповідач повинен бути позбавлений прав щодо дитини. Також просила стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку(доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та досягнення дитиною повноліття. Просила стягнути понесені судові витрати за сплату судового збору в сумі 640 гривень та надання правової допомоги на суму 10000 гривень. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала, просила його задовольнити. Суду пояснила, що вона розлучилась із відповідачем ще в 2010 році. На той момент вони проживали в м.Красний Луч, фактично дитиною починаючи з 2010 року опікується вона сама. В 2014 році вона переїхала з сином до м.Харкова. Також переїхав й відповідач. Вони проживали окремо. Вона пропонувала неодноразово відповідачу спілкуватись із сином, але останнім часом його номер мобільного телефону знаходиться поза зоною обслуговування, де він перебуває їй не відомо. Свої засоби звязку, адресу, вона не змінювала, не перешкоджає спілкуванню. Дитина періодично спілкується із бабусею, мамою батька, у них добрі стосунки, але й його мати не знає де перебуває син. Окрім цього, зазначила, що участь батька є необхідною у багатьох сферах життя дитини, і у разі отримання дозволу на виїзд за кордон, і на оформлення до школи, до будь-яких секцій, мед закладу, їй приходиться вирішувати ці питання самостійно або обмежувати дитину в реалізації її прав. Просила суд позбавити відповідача батьківських прав та стягнути аліменти, судові витрати. Представник позивача доводи позову підтримав, також суду пояснив, що відповідач всупереч встановленим нормам діючого законодавства не виконує свої обовязки батька, не приймає участі у вихованні, утриманні дитини, не цікавиться розвитком дитини, його станом здоровя, успіхами у навчанні, тобто фактично не приділяє будь-якої допомоги. Вважав, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів, оскільки таке рішення буде саме в інтересах дитини. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи повідомлявся, шляхом оголошення в засобах масової інформації газеті «Урядовий кур'єр» та на офіційному веб-сайті суду, відзиву на позовну заяву, зустрічного позову на адресу суду не подавав. З урахуванням згоди позивача та її представника суд проводить розгляд справи заочно. Представник 3-ї особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в судове засідання не зявився, просили розглядати справу за їх відсутності, врахувати інтереси дитини, вимоги позову підтримали та надали суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Суд, вислухавши доводи позивача, представника позивача, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав може звернутись один з батьків. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. У відповідності зі ст.151 СК України батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Підстави для позбавлення батьківських прав чітко передбачені нормами ст.164 СК України. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. У відповідності зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в родині є першочерговим завданням розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання й розвиток. У відповідності зі ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, що проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримку з ними регулярних особистих відносин і прямих контактів. У відповідності зі ст.8 Конвенції про права дитини спілкування з дітьми може залежати від віку, стану здоров'я дитини, поводження батьків і інших істотних обставин. У випадку перешкоди в такім спілкуванні батьки можуть звернутися в органи опіки й піклування або суд. Сторони у справі перебували у шлюбі з 28 серпня 2004 року по 08 липня 2010 року, що підтверджується копією паспорта позивача з відмітками в розділі сімейний стан (а.с.9). Сторони у справі мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] що підтверджується відповідної копією свідоцтва про народження (а.с.12). Позивач є тимчасово переміщеною особою та з неповнолітньою дитиною [PERSON], проживає за адресою [INFO], що підтверджується відповідною довідкою (а.с.11). Із змісту повідомлення КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №16» від 28.08.2017 року №1298 вбачається, що дитина [PERSON] перебуває під наглядом фахівців закладу з серпня 2016 року. [PERSON] разом із сином з серпня 2016 року за медичною допомогою не зверталась. Також відсутня інформація щодо звернень до мед закладу [PERSON] з метою отримання інформації про стан здоровя дитини (а.с.14). На прийом до лікаря ортодонта 12.09.2017 року дитину приводила мати позивач у справі, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.15). Із змісту повідомлення Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №80 вбачається, що [PERSON], [INFO], навчається в даній школи з 17.08.2016 року, закінчив 6 клас з похвальним листом. На батьківських зборах була присутня мати [PERSON]. Вона цікавиться успіхами і поведінкою свого сина, приймала участь у позашкільних заходах і шкільних святах. Батько дитини за час навчання сина до школи не приходив, з класним керівником не знайомий (а.с.16). З характеристики на учня [INFO], що він виявив себе як дисциплінований, сумлінний учень. Засвоїв навчальний матеріал на високому рівні та був нагороджений Похвальним листом. Бере активну участь у різних конкурсах, олімпіадах. Завжди бере активну участь в громадському життя класу та школи, відповідальний до доручень вчителів (а.с.17). В судовому засіданні було вислухано пояснення свідка [PERSON], який пояснив, що родину позивачки знає з моменту переїзду до Харкова, стосунки дружні. Її син цікавиться футболом, вони періодично зустрічаються компанією, з дітьми, гуляють в парку. [PERSON] в розмові казав, що батько з ним не спілкується, не привітав з днем народження. За час знайомства з позивачкою батька [PERSON] ніколи не бачив, всі питання хлопця вирішує мама. [PERSON] добре навчається, цікавиться як багато дітей компютерами, любить футбол. В ході розгляду справи не встановлено наявності перешкод у спілкуванні батька із сином. Місце проживання та номер засобу звязку у позивача не змінювався, хлопчик періодично спілкується з бабусею, мамою батька. Також відсутні будь-які звернення батька до органу опіки з приводу перешкод. Також встановлено, що протягом тривалого часу батько будь-якої участі у вихованні, утриманні, розвитку дитини не приймає, означені питання вирішуються матірю позивачем у справі. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За висновком №651 від 13.11.2017 року Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради було визначено про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], 04.12.2004 року (а.с.38). Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд дослідивши всі обставини у справі, погоджується із висновком служби оскільки він є обґрунтованим та прийнятим після дослідження всіх обставин справи, в тому числі після обстеження житлово-побутових умов проживання, опитування позивача та дитини. Так, під час вирішення питання Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради були вислухано думку дитини, що підтримав позов матері про позбавлення батьківських прав його батька, оскільки він з ним не спілкується, не вітає на свята, з днем народження, він його не бачив дуже давно, він не може поїхати за межи країни на відпочинок, на екскурсії, на навчання (а.с.40). З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що вимоги позову в частині позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Згідно зі\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати\~\~дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються судом в частині від доходу батька або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України \~ при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд також враховує, що відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач суду будь-якого відзиву не надавав, даних про наявність інших утриманців матеріали справи не містять, позбавлення батьківських прав не тягне за собою звільнення від обовязку утримувати дитину. Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів також є обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову та до досягнення повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та їх задоволення повному обсязі. Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в сумі 640 гривень за вимоги немайнового характеру про позбавлення батьківських прав. Зазначена сума понесених судових витрат підлягає стягненню з відповідача. При подачі позову позивач звільнена від сплати судового збору за вимоги майнового характеру щодо стягнення аліментів, яка складає 640 гривень, тому зазначена сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Також, відповідно до укладеного договору від 22.06.2017 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] надавалась правова допомога (а.с.18-19), внесено за надані юридичні послуги 10000 гривень відповідно до квитанції (а.с.20). Суд вважає, що понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved