Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач - заступник керівника Кременчуцької місцевої прокуратури Ребрик Ю.А. звернулась до суду з позовом в інтересах держави, в особі Професійно-технічного училища № 6 м. Кременчука, де, з урахуванням уточнень, просила суд стягнути з [PERSON] в порядку регресу на користь Професійно-технічного училища № 6 м. Кременчука, матеріальну шкоду в розмірі 3548 грн. 15 коп.; стягнути з [PERSON] в порядку регресу на користь Професійно-технічного училища № 6 м. Кременчука, матеріальну шкоду в розмірі 2169 грн. 71 коп. та стягнути з відповідачів на користь прокуратури Полтавської області понесені витрати на сплату судового збору у сумі 1378 грн. у рівних частинах. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [PERSON] з 25.08.2005 року по 07.03.2008 рік займала посаду директора ПТУ № 6 м. Кременчука, [PERSON] з 01.09.2005 року по 01.05.2011 рік займала посаду головного бухгалтера ПТУ № 6 м. Кременчука. За підписами директора та головного бухгалтера ПТУ № 6 м. Кременчука, а саме відповідачів 02.06.2006 року гр. [PERSON] видано довідку № 304 про заробіток для обчислення пенсії за період 1995-1999 роки. Працівниками УПФУ в м. Кременчуці 05.09.2014 року проведено перевірку ПТУ № 6 м. Кременчука з питання обґрунтованості видачі даної довідки про заробітну плату для обчислення пенсії гр. [PERSON] За результатами перевірки був складений Акт № 1405 від 05.09.2014 року, яким встановлено завищення заробітної плати в сумі 1967,42 грн. по довідці № 304 від 02.06.2006 року. В наслідок неправильного розрахунку та завищення заробітної плати у довідці [PERSON] управлінням ПФУ в м. Кременчуці за період з 01.06.2006 року по 30.11.2014 рік надмірно виплачена пенсія в сумі 9456,97 грн. Рішенням господарського суду Полтавської області від 27.08.2015 року у справі №917/1294/15 за позовом управління ПФУ в м. Кременчуці до ПТУ № 6 м. Кременчука про відшкодування надмірно виплаченої пенсії, позовні вимоги задоволено та стягнуто з ПТУ № 6 м. Кременчука на користь управління ПФУ в м. Кременчуці 9456,97 грн. На виконання даного рішення суду ПТУ № 6 м. Кременчука відшкодовано на користь управлінні ПФУ в м. Кременчуці надмірно виплачену пенсію у розмірі 9456,97 грн., сплачено судовий збір в розмірі 1827,00 грн. та сплачено виконавчий збір в сумі 1005,70 грн. ПТУ № 6 м. Кременчука було проведено службове розслідування, за результатами якого встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є винними у видачі недостовірної довідки про заробіток для обчислення пенсії. Вважає, що відповідачі своїми неправомірними діями через неналежне виконання трудових (посадових) обов'язків завдали матеріальну шкоду ПТУ № 6 м. Кременчука, яке є державним закладом освіти, у зв'язку з чим з відповідачів слід стягнути обмежену матеріальну відповідальність, а саме з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 3548,15 грн., а з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 2169,71 коп. В судовому засіданні представник позивача, прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав у ньому зазначених. Представник Професійно-технічного училища № 6 м. Кременчука в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, видачу довідки № 304 від 02.06.2006 року гр. [PERSON] для обчислення пенсії не оспорювала. Вказала, що недостовірні дані в довідку були внесені бухгалтером по заробітній платі. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з'ясувавши всі обставини справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Встановлено, що [PERSON] з 25.08.2005 року по 07.03.2008 рік працювала директором Професійно-технічного училища № 6 м. Кременчука Полтавської області (далі - ПТУ № 6), що підтверджується наказом № 30 від 29.08.2005 року про призначення директора ПТУ № 6 та наказом № 234-к від 07.03.2008 року про звільнення. [PERSON] з 22.08.2005 року по 13.04.2011 рік працювала головним бухгалтером ПТУ №6, що підтверджується наказом № 91-К від 22.08.2005 року та наказом №48-К від 13.04.2011 року про звільнення. Статутом ПТУ №6, затвердженим заступником Міністра освіти і науки України 20.05.2000 року, зареєстрованим виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради, розпорядженням №1038-Р від 07.09.2000 року та контрактом директора ПТУ №6, визначено посадові обов'язки [PERSON] Посадові обов'язки [PERSON], визначені ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та посадовими обов'язками головного бухгалтера затвердженими директором ПТУ №6, з якими остання ознайомлена під особистий підпис. Судом встановлено, що довідка про заробіток для обчислення пенсії № 304 від 02.06.2006 року, видана гр. [PERSON] за підписами керівника ПТУ № 6 [PERSON] та головного бухгалтера ПТУ №6 [PERSON], що також не оспорювалось відповідачами в судовому засіданні. Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області 05.09.2014 року проведено перевірку ПТУ №6 з питань обґрунтованості видачі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 02.06.2006 року № 304 гр. [PERSON], за період роботи з 01.01.1995 року по 31.12.1999 рік (акт №1405 від 05.09.2014 року). За результатами даної перевірки встановлено завищення в сумі 1967 грн. 42 коп., в зв'язку з чим виникла переплата пенсії в розмірі 9 456 грн. 97 грн. Рішенням господарського суду Полтавської області від 27.08.2015 року, яке набрало законної сили 02.11.2015 року, позов управління ПФУ в м. Кременчуці до ПТУ № 6 про стягнення грошових коштів задоволено та стягнуто з ПТУ № 6 на користь управління ПФУ в м. Кременчуці 9456,97 грн. відшкодування надмірно виплаченої пенсії. Рішення мотивовано тим, що завдана шкода у вигляді переплати пенсії в розмірі 9456,97грн. відбулася внаслідок неправомірних дій ПТУ № 6 з його вини, оскільки ним було надано недостовірні дані про заробітну плату [PERSON], які викладені у довідці про заробіток для обчислення пенсії № 304 від 02.06.2006 року. Професійно-технічним училищем № 6 м. Кременчука рішення господарського суду Полтавської області від 27.08.2015 року виконано, що підтверджується платіжними дорученнями № 339 від 10.12.2015 року, № 350 від 24.12.2015 року про стягнення з ПТУ №6 на користь УПФУ в м. Кременчуці відшкодування надмірно виплаченої пенсії в сумі 10462,67 грн. Згідно ст. 252-5 КЗпП України відшкодування підприємством збитків, заподіяних іншим організаціям і державі, сплата штрафів, неустойок та інших санкцій, встановлених законодавством, провадиться за рахунок госпрозрахункового доходу колективу. Власник або уповноважений ним орган визначає конкретні підрозділи і працівників, винних у заподіянні збитків, що їх зазнало підприємство, доводить про це до відома трудового колективу і покладає на конкретні підрозділи і працівників майнову (матеріальну) відповідальність відповідно до законодавства. Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Статтею 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. На підставі наказу директора ПТУ № 6 від 22.04.2016 року № 46, було проведено службове розслідування, згідно якого встановлено, що [PERSON] та [PERSON] своїми неправомірними діями (видача недостовірної довідки № 304 від 02.06.2006 року), неналежним виконанням своїх трудових обов'язків, завдали матеріальну шкоду державі, а саме ПТУ № 6 м. Кременчука на загальну суму 10462,67 грн., що підтверджується актом № 1 від 12.05.2016 року, затвердженим директором ПТУ № 6, який містить підпис [PERSON] та відправлений поштою 13.05.2016 року [PERSON] Статтею 130 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Згідно п. 2 ст. 133 КЗпП України у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть, зокрема керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям. Відповідно до ч. 5 ст. 135-3 КЗпП України розмір підлягаючої покриттю шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і межі матеріальної відповідальності. Згідно ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Пленум Верховного Суду України у Постанові від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» зазначає, що за правилами ст.132 КЗпП шкоду, заподіяну підприємству, установі організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. При матеріальній відповідальності в межах середнього місячного заробітку він визначається відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 Порядку обчислення середньої заробітної плати, а саме виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують вирішенню судом справи про відшкодування шкоди, або за фактично відпрацьований час, якщо працівник пропрацював менше двох місяців, а в разі коли працівник останні місяці перед вирішенням справи не працював або справа вирішується після його звільнення - виходячи з виплат за попередні два місяці роботи на даному підприємстві (в установі, організації) (п.4). Також в п. 6 даної Постанови зазначено, що на підставі п.2 ст.133 КЗпП за шкоду, заподіяну зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних чи грошових цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям, випускові недоброякісної продукції, розкраданню, знищенню і зіпсуттю матеріальних чи грошових цінностей, матеріальну відповідальність в межах прямої дійсної шкоди, але не більше середнього місячного заробітку, несуть винні в цьому директори, начальники і інші керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники; керівники та їх заступники будь-яких структурних підрозділів, передбачених статутом підприємства, установи, організації чи іншим відповідним положенням. До зайвих грошових виплат відносяться, зокрема, суми стягнення штрафів, заробітної плати, виплачені звільненому працівникові у зв'язку з затримкою з вини службової особи видачі трудової книжки, розрахунку, неправильним формулюванням причин звільнення, тощо. При виявленні безпосередніх заподіювачів шкоди, викликаної виплатою зайвих сум, знищенням чи зіпсуттям матеріальних цінностей, вони зобов'язані відшкодувати шкоду в межах, встановлених законодавством. Зазначені вище службові особи в цих випадках несуть матеріальну відповідальність в межах свого середньомісячного заробітку за ту частину шкоди, що не відшкодована безпосередніми заподіювачами її. При цьому загальна сума, що підлягає стягненню, не повинна перевищувати заподіяну шкоду. На них самих покладається матеріальна відповідальність у зазначених межах, якщо з їх вини не було своєчасно вжито заходів до стягнення шкоди з безпосередніх заподіювачів її й таку можливість підприємство втратило. Враховуючи зазначені вище норми, розмір обмеженої матеріальної відповідальності [PERSON] перед ПТУ № 6 становить 3 548 грн. 15 коп., що підтверджується довідкою про середню заробітну плату № 22 від 28.03.2016 року. Розмір обмеженої матеріальної відповідальності [PERSON] перед ПТУ № 6 становить 2 169 грн. 71 коп., що підтверджується відомостями про заробітну плату за березень, квітень 2011 року. Відповідно до ст. 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження своєї позиції, оцінивши їх належність, допустимість і достовірність, суд дійшов висновку про те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні й доводять наявність вини відповідачів, в зв'язку з чим позов заступника керівника Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області Ребрик Ю.А., поданий в інтересах держави - в особі Професійно-технічного училища № 6 м. Кременчука до [PERSON] та [PERSON] про стягнення в порядку регресу матеріальної шкоди підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому враховуючи те, що позов підлягає задоволенню з відповідачів на користь прокуратури Полтавської області необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 689 грн. 00 коп. з кожної.

Outcome: approved