Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з нерухомого майна. Мотивував свої вимоги тим, що він є власником квартири яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Йому стало відомо, що на його квартиру було накладено арешт на підставі постанови державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у місті Києві № 169/4 від 21 липня 2008 року. З листа Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 08.12.2017 року за № 23356/2.3-17 вбачається, що виконавчий документ на підстав якого було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на квартиру виконавче провадження в межах якого було накладено арешт на квартиру яка розташована за адресою: [ADDRESS] було повернуто. Просить суд прийняти рішення, яким зняти арешт з квартири яка розташована за адресою: [ADDRESS], який зареєстрований 01 серпня 2008 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження № 7672832, накладений ДП «Інформаційний центр» міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у місті Києві № 169/4 від 21 липня 2008 року. Позивач надіслав до суду клопотання слухати справу у його відсутність. Позовні вимоги просив задовольнити повністю. Представник відповідача - Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з'явився. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що позивач відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони на відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна від 25.09.2017 року за № 88232787 є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] На підставі постанови державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у місті Києві № 169/4 від 21 липня 2008 року на квартиру [ADDRESS]. З листа Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 08.12.2017 року за № 23356/2.3-17 вбачається, що виконавчий документ на підстав якого було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на квартиру виконавче провадження в межах якого було накладено арешт на квартиру яка розташована за адресою: [ADDRESS] було повернуто. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до 391 ЦК України, передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тобто чинним Цивільним кодексом України передбачена можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном у способи передбачені статтями 387, 388, 392, 393 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження(крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу(посадовій особі), який його видав, арешт накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Обираючи спосіб захисту свого права у формі пред'явлення вимог про зняття арешту з майна та виключення відповідного запису із відповідного реєстру заборон, позивачем переконливо доведено такі вимоги, а посилання на необхідність застосування норм Глави 29 «Захист права власності» Цивільного кодексу України є вірними і обґрунтованими, що надає суду підстави дійти категоричного висновку про доведеність таких вимог позивача. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги повністю. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved