Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Позов мотивує тим, що житлове приміщення №53 у гуртожитку, що по вул. Ніла Хасевича, 6 (колишня вулиця [PERSON], 46Б) у м. Луцьку є обєктом державного житлового фонду і перебуває у власності територіальної громади міста [PERSON], на даний час передане в управління органу самоорганізації населення будинковому комітету «Явір», згодом ОСББ «Явір 2011». З 2009 року житлове приміщення №53 в гуртожитку було надане в користування [PERSON] та [PERSON], які згодом були зареєстровані за даною адресою. Покликається на те, що відповідач, яка зареєстрована у кімнаті № 53 гуртожитку, не проживає у ній з 2014 року. Факт не проживання відповідача за даною адресою підтверджується рішенням суду від 25.05.2016. Разом з тим, причини, через які [PERSON] останніх 6 міс., перед зверненням до суду, не проживала в кімнаті, суд визнав поважними, оскільки у звязку з вагітністю [PERSON] потребувала кращих умов для проживання, ніж ті, що були у гуртожитку. Однак, після пологів відповідач в кімнаті не зявлялася. Покращення житлових умов та необхідний поточний ремонт в кімнаті проводиться лише за кошти [PERSON] На даний час, мешканцям гуртожитку дозволено приватизувати займані ними приміщення. Однак, квартиронаймач [PERSON] не має можливості реалізувати право на приватизацію, оскільки в квартирі зареєстроване місце проживання [PERSON] яка фактично за даною адресою не проживає. А тому, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщення № 53, що по вул. Ніла Хасевича, 6 у місті Луцьку та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала з підстав викладених в ньому. Суду пояснила, що кімната в гуртожитку надавалася для спільного проживання [PERSON] та [PERSON] Відповідач добровільно залишила кімнату і протягом тривалого часу там не проживає, інтересу до житла не виявляє. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнав. Суду пояснив, що його довірителька залишила житло з вимушених причин, оскільки була вагітна та потребувала кращих умов проживання. Однак інтересу до житла не втрачала, продовжує сплачувати комунальні платежі, оскільки з іншою мешканкою кімнати [PERSON] мають окремі особові рахунки. Відповідач періодично зявляється в даному житлі, там зберігаються деякі її речі, має ключ від дверей. На момент складання представниками ОСББ акту про її відсутність її не було на місці. Але доказів, що вона взагалі не з'являється, немає. Відповідач є сиротою. В неї мала дитина. На даний час вагітна другою дитиною. Житло їй поки винаймає співмешканець, який працює далекобійником. Не відомо, як складуться їхні стосунки. Вона може залишитись без житла. Свого житла не має. Просив відмовити в задоволенні позову. Третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали заявлений позов, просили його задовольнити. [PERSON] пояснила, що відповідачці не було де жити, вона її пошкодувала і дозволила пожити в кімнаті. Потім [PERSON] зареєструвалася в даній кімнаті. Бажання спільно приватизувати кімнату остання не виявила, повідомила, що то не її кімната. Більше двох років не з'являється в кімнату. Відповідач сплачує комунальні послуги, бо від неї цього вимагає голова ОСББ. Третя особа Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Явір 2011» не забезпечили явку свого представника в судове засідання. Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи та її представника, представника відповідача, та пояснення свідків, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, згідно з рішенням [PERSON] міської ради від 23.07.2008 № 29/28 будівлю гуртожитку, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Клима Савури, 46Б прийнято у міську комунальну власність (а.с. 6). В подальшому було змінено назву вулиці та нумерацію будинку з «[PERSON], 46Б» на «[PERSON], 6». Квартиронаймачами кімнати № 53 гуртожитку, що розташований по вулиці Ніла Хасевича, 6 в місті Луцьку є громадяни [PERSON] та [PERSON] За відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Волинській області за даною адресою місце проживання відповідачки [PERSON] зареєстроване з 17.12.2008 (а.с. 21). А тому, [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку набули права користування вказаною кімнатою. Стаття 71 Житлового Кодексу визначає випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Під терміном «збереження жилих приміщень» слід розуміти охорону законом права на жилу площу в жилих приміщеннях за тимчасово відсутніми особами. При цьому маються на увазі наймачі, члени їх сімей, навіть колишні, оскільки вони мають такі ж права і обовязки, як і наймачі. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 107 Житлового Кодексу у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. В судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що відповідач змінила місце свого проживання з початку 2014 року. Однак, ніхто не заперечував, що це було повязано з її вагітністю та потребою в покращенні житлових умов на період вагітності та пологів. З повідомлення Луцького ВП ГУНП у Волинській області від 07.03.2017 (а.с. 9) вбачається, що в ході проведеної перевірки по заяві [PERSON], після опитування сусідів встановлено, що [PERSON] протягом останніх двох років не проживає за адресою [INFO], а лише там зареєстрована (а.с. 9). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (сусіди) вказували, що вони давно не бачили відповідача в квартирі. Стверджували, що в квартирі №53 проживає лише [PERSON], яка сама несе усі витрати по утриманню житла та його поліпшенню, самостійно оплачує комунальні послуги. Однак, такі показання свідків суд оцінює критично, оскільки свідки [PERSON], [PERSON] відповідача особисто не знають та ніколи її не бачили. А тому, підтвердити, що [PERSON] не проживає в квартирі та не зявляється в ній, дані особи достеменно не можуть. Інші свідки, які особисто знають відповідача, не проживають в кімнаті №53, відтак не можуть стверджувати, що відповідач там ніколи не буває. Крім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] міська рада уже звертався з аналогічним позовом до суду, і рішенням суду від 25.05.2016 в задоволенні позову було відмовлено. В судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що відповідач добровільно знятись з реєстрації місця проживання в кімнаті № 53 по вулиці Ніла Хасевича, 6, в місті Луцьку не бажає. З пояснень представника відповідача встановлено, що його довірителька змінила місце проживання виключно з метою покращення житлових умов у звязку з вагітністю. Зараз вона проживає на орендованій квартирі, яку оплачує її співмешканець батько її дитини. На даний час [PERSON] вагітна другою дитиною, що зумовлює потребу у відповідних житлових умовах. Проживання відповідача на орендованій квартирі залежить від фінансової спроможності її співмешканця оплачувати дане житло. А відтак, в [PERSON] існують ризики залишитися без жодного житла. Наявність зареєстрованого місця проживання в кімнаті №53 по вул. Ніла Хасевича, 6, в разі змін в особистому житті, забезпечить відповідача можливістю повернутися з дітьми в гуртожиток. Іншого житла, де б відповідач могла зареєструвати своє місце проживання в неї немає. Через це, вона сплачує комунальні платежі за кімнату в гуртожитку, свої речі звідти не забирає. Окрім того, відсутність реєстрації місця проживання породжуватиме ряд проблем, позбавить можливості отримувати соціальні виплати. Вказане свідчить, що відповідач залишила вказану кімнату вимушено, оскільки потребувала покращення житлових умов на період вагітності та пологів та на даний час продовжує їх потребувати у звязку із другою вагітністю. Тобто, обставини, встановлені рішенням суду від 25.05.2016 на даний час не змінилися. При цьому, небажання відповідача в добровільному порядку знятись з реєстрації місця проживання в кімнаті № 53 по вулиці Ніла Хасевича, 6, в місті Луцьку свідчить про її намір в подальшому користуватись вказаною кімнатою. Дане волевиявлення відповідача суд розцінює, як не втрату інтересу до даного житла та намір відповідача, за відсутності іншого житла, повернутися в кімнату в гуртожитку. Також судом встановлено, що [PERSON] проводить оплату комунальних послуг, які надаються за адресою: місто Луцьк, вулиці Ніла Хасевича, 6, кімната № 53. Таким чином, відповідач за своєї тимчасової відсутності за зареєстрованим місцем проживання належним чином виконує обовязки з забезпечення належного утримання приміщення. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено відсутність відповідача в квартирі без поважних причин, втрату відповідачем інтересу до житла, в звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed