Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою в якій просить стягнути в порядку регресу з відповідача 8402,63 грн. та судовий збір у сумі 1378,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29.09.2015 в м.Львові, відбулось зіткнення автомобілів під керуванням відповідача та [PERSON] Винуватцем ДТП є відповідач, що встановлено судовим рішенням. Попри те, останнім потерпілому не було відшкодовано заподіяні збитки, у звязку із чим потерпілий звернувся до позивача із вказаним питанням, адже вказана подія є страховим випадком. Страхувальнику відшкодовано заподіяні збитки у спірному розмірі, згідно з розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акта. У порядку ст.993, 1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» позивач звернувся до суд із позовом до відповідача. При цьому, просить стягнути із відповідача судовий збір у вищевказаному розмірі. У судовому засіданні відповідач позов визнав щодо стягнення у порядку регресу з нього завданих збитків. Разом із тим, заявив клопотання про розстрочку виконання рішення суду, у звязку із складним матеріальним становищем, є батьком, здійснює утримання сім'ї всі ці обставини є підставою для задоволення його заяви. У судове засідання представник позивача не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи; подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, а тому зі згоди відповідача, суд вважає за можливе провести судове засідання у його відсутності. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України обставини визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим субєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену безпеку. Відповідно до ст.993, ч.1 ст.1191 ЦК України передбачено право особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений. Згідно з ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Судом встановлено, що 29 вересня 2015 року о 17 год. 30 хв. у м.Львові на вулиці Драгоманова,36 відбулася ДТП за участі автомобіля марки «Renault Logan, д.н.з. ВС 14 ВК 1186, під керуванням водія [PERSON] із автомобілем марки «Toyota Avensis», д.н.з ВС 5680 ВЕ, під керуванням водія [PERSON] [PERSON] ДТП відбулась з вини водія [PERSON], що підтверджено постановою Сихівського районного суду м.Львова від 19.10.2015 (справа №464/8342/15-п), яка набрала законної сили, а тому така обставина у відповідності до ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. \~ На момент вчинення ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. \~\~\~При цьому, автомобіль марки «Toyota Avensis», під керуванням водія [PERSON] був застрахований, що підтверджено договором добровільного страхування наземного транспорту №47698а5лв/лч від 04 березня 2015 року, укладеного між АТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON], об'єктом страхування якого був пошкоджений транспортний засіб. Дата закінчення договору 07 березня 2016 року. З матеріалів справи встановлено, що позивачем на підставі постанови суду від 19.10.2015 дорожньо-транспорту пригоду, яка сталась 29.09.2015, визнано страховим випадком. Відповідно до розрахунку №ДМ00017397 від 06.10.2015 вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу складає 8402,63 грн., що є страховим відшкодуванням, яке було виплачено Діамант Сервісний Центр ТОВ, що підтверджено платіжним дорученням №200553 від 09.10.2015, згідно з страхового акта №vesko21268/2015 від 07.10.2015 складений за завою страхувальника [PERSON] Визначений розмір страховового відшкодування визнано відповідачем у судовому засіданні, а тому не підлягає доведенню та приймається судом до уваги. Оскільки, на момент вчинення ДТП у відповідача був відсутній договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то позивач звернувся з регресною вимогою до відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить переконання, що ДТП мала місце та вчинено [PERSON], що підтверджено постановою суду, відповідачем по справі та дії останнього потягли цивільно-правові наслідки, а тому позивачем право регресної вимоги обґрунтоване належними та допустимими доказами по справі, так як, сума страхового відшкодування виплачена потерпілому, що стверджується платіжним дорученням, а відтак позовна вимога про стягнення страхового відшкодування підставна та обґрунтована, розмір такої визнано відповідачем у судовому засіданні, а тому підлягає задовольнити повністю та необхідно стягнути із відповідача на користь позивача у порядку регресу завдані збитки у розмірі 8402,63 грн. Щодо клопотання відповідача [PERSON] про розстрочку виконання рішення суду, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочку виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає у рішенні. Згідно з п.37 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», крім відомостей, передбачених статтею 210 ЦПК, зазначається строк дії розстрочки, розмір періодичних платежів, які підлягають стягненню для погашення присудженої суми. У звязку із зазначеним, суд приходить висновку, що клопотання відповідача [PERSON] підставне та обґрунтоване, враховуючи майновий стан відповідача, а відтак відповідачу необхідно розстрочити виконання цього рішення про стягнення завданих збитків у порядку регресу у розмірі 8402,63 грн., строком на 3 місяці до 09 лютого 2017 року включно із щомісячним солідарним погашенням суми заборгованості у розмірі 2800,88 грн., а клопотання задовольнити повністю. Вирішуючи поділ судових витрат суд враховує наступне. Згідно з ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 1378,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст.ст.993, 1187, 1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» та

Outcome: approved