Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] (дошлюбне прізвище Погабаєва) звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 09 вересня 2009 року, вказавши, що вона з відповідачем різні за характером люди, в яких різні погляди на життя, що між ними немає взаєморозуміння, поваги, взаємодопомоги, любові, стосунки вичерпали себе, тому подальше спільне життя і виховання дитини неможливе. Спільне життя у них не склалось, шлюбні відносини фактично припинилися, вони не ведуть спільного господарства. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Після розлучення просить суд малолітню дитину проживати з нею та залишити їй прізвище «Пантєлєєва». [PERSON] вказала, що працює у ВП «Козятинська дистанція залізничних перевезень» на посаді сигналіста 3 розряду ст. Фастів, отримує заробітну плату та має самостійний заробіток, не перебуває на обліку у лікарів нарколога чи психіатра, не веде аморального способу життя, позитивно характеризується за місцем роботи. На даний час проживає разом із сином в квартирі № 2, що розташована в будинку № 5 по вул. Підгорбунського в м. Козятин, який належить на праві власності її матері [PERSON] Крім того, вона прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] шляхом подання заяви до Козятинської державної нотаріальної контори. Відтак, їй, як спадкоємиці майна померлого батька, належить частина житлового будинку, що знаходиться в м. Козятин по вул. Щорса, 57. Таким чином, її син [PERSON] в будь-якому випадку буде забезпечений житлом. Її дитина відвідує дитячий садок № 6, хлопчик завжди чистий, охайно вдягнутий, вона займається вихованням сина, здійснює щомісячну оплату рахунку в дошкільному закладі, а тому вважає, що дитина має залишитися проживати з нею. 18.02.2016 р. відповідачем за первісним позовом по справі [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] з ним у належному йому на праві особистої приватної власності будинку, що розташований в [ADDRESS]. Відповідач вказав, що проживав з позивачкою та дитиною однією сімєю до вересня 2014 р. у власному будинку, де син мав окрему облаштовану кімнату, речі та іграшки. Потім, [PERSON] з сином переїхала від нього до матері. Вказав, що ним сплачуються аліменти на утримання сина, хоча літо та осінь дитина проживала з ним. Зазначив, що з моменту забрання від нього сина, у останнього погіршився стан здоровя, хлопчик не відвідує дитячий садок. Крім того, позивачка працює у м. Фастів та повертається з роботи пізно, а тому він не знає з ким знаходиться дитина у відсутність матері та що їсть син. Він має постійне місце роботи на залізниці та стабільний заробіток, разом з ним у належній йому квартирі проживає його сестра, яка завжди зможе доглянути за [PERSON] у разі його відсутності по роботі. Вважає, що [PERSON] не має належних умов для виховання та утримання їхнього сина, схильна до антисоціальних проявів, власного житла та надійного джерела забезпечення не має, дитина сама не виявляє волі жити разом з мамою, а тому просить суд визначити місце проживання сина [PERSON] з ним та стягнути з відповідачки за зустрічним позовом понесені ним витрати, повязані з розглядом справи. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, підтвердили обставини, на які посилаються в заяві про уточнення позовних вимог, зустрічний позов [PERSON] не визнали. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнали частково, а саме: не заперечили проти задоволення вимоги про розірвання шлюбу та заперечили щодо вимоги про визначення місця проживання дитини з матірю, просили задовольнити їх зустрічний позов. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування виконкому Козятинської міської ради [PERSON] в судовому засіданні просила залишити малолітнього [PERSON] проживати разом з матірю та встановити регламент побачень у вихідні дні з батьком та у інші дні, коли [PERSON] знаходиться на роботі. Свідок [PERSON] пояснила, що дитина проживала із сторонами по справі до грудня 2015 р. за адресою: [ADDRESS]. У хлопчика була окрема кімната з усіма умовами для проживання. З грудня 2015 р. позивачка забрала дитину та переїхала до своєї матері. З моменту переїзду [PERSON] перешкоджає спілкуванню батька з дитиною. Вона згодна у разі відсутності [PERSON] піклуватися та доглядати за хлопчиком. Свідок [PERSON] вказала, що є сусідкою [PERSON], з листопада місяця 2015 р. дитина у останнього не проживає. Зі слів відповідача знає, що останньому не дає спілкуватися з сином дружина. Свідок [PERSON] розповіла, що з 2011 р. по грудень 2015 р. [PERSON] проживав з батьком. З кінця 2015 р. по теперішній час зовсім не бачила хлопчика. Знає, що в будинку відповідача для дитини була облаштована окрема кімната та був зроблений ремонт. Свідок [PERSON] дала пояснення, що від народження та до кінця 2015 р. малолітня дитина проживала за адресою: [INFO] разом із сторонами по справі. Вона з дитиною спілкувалася та проводила час, на даний час не знає де проживає хлопчик. Свідок [PERSON] розповіла, що сімя [PERSON] проживали у відповідача. Близько двох років тому, позивачка разом з дитиною повернулася проживати до своєї матері, батько періодично забирав хлопчика. Знає зі слів [PERSON] про те, що [PERSON] хоче забрати від неї сина. Бачила, що малолітній [PERSON] тікав від батька. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що сторони по справі проживали у відповідача. Близько двох років тому, позивачка переїхала з сином до матері, де і виховувала [PERSON], відповідач забирав дитину та проводив з ним час. Одного разу, [PERSON] забрав хлопчика та відмовився його повернути. Знають, що дитина доглянута, розвинута, отримує належне піклування. Свідок [PERSON] розповів, що [PERSON] приїжджав до [PERSON], забирав дитину, гуляв з хлопчиком. Однак, через деякий час за місцем проживання позивачки та дитини, з невідомих йому причин відповідач починав стукати у вікна, шумів, вчиняв скандали у підїзді, зясовуючи стосунки з дружиною по вихованню хлопчика. Суд, вислухавши думку позивача, відповідача та їх представників, представника третьої особи, свідків, дослідивши докази, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, 09.09.2009 р. сторони по справі уклали шлюб, зареєструвавши його по актовому запису № 96 в відділі РАЦС Козятинського МРУЮ у Вінницькій області. Позивачка у звязку з реєстрацією шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище «Погабаєва» на прізвище відповідача «Пантєлєєва» (а.с.4). Від шлюбу у сторін 18.01.2011 р. народився син [PERSON], який на час розгляду справи у суді проживає з матірю (а.с.5,104). На даний час позивач та відповідач разом не проживають, шлюбні відносини фактично припинені, на примирення не погоджуються, спільного господарства не ведуть. Відповідач за первісним позовом по справі позовну вимогу про розірвання шлюбу визнав, визнання позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін, а тому позовна вимога позивачки за первісним позовом про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу (або під час реєстрації шлюбу або у порядку передбаченому ст. 53 СК), має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зміна шлюбного прізвища на дошлюбне або залишення на шлюбному прізвищі залежить виключно від волевиявлення особи, яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне, в даному випадку від волевиявлення позивачки. Таким чином, позовна вимога [PERSON] про залишення їй шлюбного прізвища «Пантєлєєва» також підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивачки за первісним позовом про залишення проживати з нею малолітнього сина [PERSON] суд зазначає наступне. Судом встановлено, що на даний час хлопчик проживає з позивачкою по справі у квартирі № 2, що розташована в будинку № 5 по вул. Підгорбунського в м. Козятин, який належить на праві власності матері останньої [PERSON] (а.с.104-111). [PERSON] працює у ВП «Козятинська дистанція залізничних перевезень» на посаді сигналіста 3 розряду ст. Фастів, отримує заробітну плату та має самостійний заробіток, не перебуває на обліку у лікарів нарколога чи психіатра, не веде аморального способу життя, позитивно характеризується за місцем роботи (а.с.114-117). Разом з цим, позивачка прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] шляхом подання заяви до Козятинської державної нотаріальної контори. Відтак, останній, як спадкоємиці майна померлого батька, належить частина житлового будинку, що знаходиться в м. Козятин по вул. Щорса, 57 (а.с.112-113, 153-154). З довідки, виданої зав. ДНЗ № 6 Козятинської міської ради № 14 від 22.01.2016 р., вбачається, що малолітній [PERSON] з 08.08.2013 р. по день видачі довідки відвідує ДНЗ № 6, за час відвідування дитиною садочка останнього приводили та забирали його рідні мати та батько, оплата за харчування дитини приходить завжди вчасно, щомісяця, мати оплачує рахунок, що також стверджується квитанціями про оплату. Хлопчик завжди чистий, охайно вдягнутий, мати займається вихованням сина. На даний час дитина не відвідує ДНЗ з домашніх причин та в звязку з епідемічною ситуацією по захворюваності на ГРВІ та грип (а.с.118-119). Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] працює на посаді старшого електромеханіка бригади з обслуговування, ремонту та заміни апаратури радіозвязку і АЛСН у ВП «Козятинська дистанція сигналізації та звязку регіональної філії «ПЗЗ» ПАТ «Українська залізниця» та має стабільний заробіток, позитивно характеризується за місцем роботи (а.с.90,92,155). [PERSON] має власне житло, а саме: частину будинку, що розташований в м. Козятин Вінницької області, вул. Героїв Майдану (бувша Леніна), 65, у якому проживає сестра останнього [PERSON] (а.с.87-89). З довідок, виданих зав. ДНЗ № 6 Козятинської міської ради № № 20-21 від 28.01.2016 р., № 55 від 02.06.2016 р. № 41 від 16.08.2016 р., вбачається, що відповідачем за первісним позовом була надана у 2013 р. благодійна допомога ДНЗ № 6, останнім були закуплені будівельні матеріали для поточного ремонту садочка. Дитина відвідує ДНЗ № 6, з 08.06.2015 р. хлопчик не відвідував садочок, оскільки заклад був тимчасово закритий на час проведення капітального ремонту будівлі, з 16.12.2015 р. по 16.08.2016 р. [PERSON] дошкільний заклад не відвідує. (а.с.91,156,214). Рішенням Козятинської міської ради, як органу опіки та піклування від 14.07.2016 р. № 278 затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Козятинської міської ради про доцільність проживання малолітнього [PERSON] з матірю [PERSON] за адресою: м. Козятин, вул. Підгорбунського, 5/2, одночасно визначивши регламент побачень дитини з батьком [PERSON], проживаючим за адресою: [INFO], у вихідні дні (субота, неділя), врахувавши дні відсутності матері в звязку з її позмінною роботою за межами м. Козятина (а.с.185). З висновку органу опіки та піклування № 11 від 23.06.2016 р. вбачається, що було комісійно обстежено умови проживання [PERSON], де у будинку для дитини відведено окрему кімнату, яка забезпечена усіма необхідними меблями та речами. Умови проживання дитини у [PERSON] менш комфортні, так як окремого спального місця хлопчик не має, проживає у кімнаті разом з матірю та старшою сестрою, однак у кімнаті є всі необхідні меблі для дитини, іграшки та книги. Незважаючи на те, що у батька дитини умови проживання комфортніші, ніж у матері, проте, відповідно принципу 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 р., малолітня дитини не повинна бути розлучена з матірю, крім випадків, коли є виключні обставини. Разом з тим, не можна ізолювати батька від участі у вихованні сина, тому, комісія з питань захисту прав дитини дійшла висновку за доцільне залишити проживати малолітнього [PERSON] з матірю, одночасно встановивши регламент побачень з батьком(а.с.186-188). За правилами ч. 1\~ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.\~\~ За принципом статті 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Такими винятковими випадками згідно ч. 2 ст. 161 СК України, є: суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини. [PERSON] працює та має стабільний заробіток, на обліку у лікарів психіатра чи нарколога не перебуває, не веде аморального способу життя, позитивно характеризується за місцем роботи, має постійне місце проживання. Дитина продовжує нормально розвиватись, що підтверджено відповідними довідками дошкільного закладу та показами свідків. Жодних виняткових обставин, перелічених вище, що можуть бути підставою для розлучення матері з дитиною, судом не встановлено. Як вбачається із показів сторін по справі, свідків та письмових матеріалів справи, і позивач, і відповідач приймають належну участь у вихованні дитини, піклуються про її духовний та фізичний розвиток, утримують матеріально. Враховуючи вік малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що саме матірю можуть бути створені належні умови до виховання дитини. Крім того, суд зазначає, що предметом спору у даній цивільній справі є визначення місця проживання малолітньої дитини. Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору щодо місця проживання дитини. Однак, з висновку виконкому Козятинської міської ради вбачається за доцільне встановити регламент побачень батька з дитиною, враховуючи при цьому відсутність матері за місцем проживання у звязку з виїзним характером роботи. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного, висновок органу опіки та піклування в частині визначення регламенту побачень батька з дитиною суд не бере до уваги, так як жодна із сторін по вказаній справі не зверталася із позовними вимогами до суду про вирішення спору у вихованні дитини того із батьків, хто проживає окремо від неї з посиланням на ст. 159 СК України. Вказана частина висновку є виходом за межі позовних вимог та не може бути розглянута судом, що є істотним порушенням вимог процесуального закону. Виходячи з наведеного, враховуючи роздільне проживання сторін по справі, вік дитини, усі істотні та досліджені докази і матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги [PERSON] про визначення місця проживання малолітнього сина з матір'ю. Відповідачем за первісним позовом та його представником не надано суду допустимих та переконливих доказів про необхідність зміни місця проживання дитини, а тому необхідно відмовити в задоволенні\~\~зустрічного позову [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком у повному обсязі. Суд, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, виходить виключно з інтересів самої малолітньої дитини, враховуючи особливі потреби дитини пов'язані з її віком та те, що дитині більше необхідна материнська турбота і піклування.

Outcome: approved