Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з цивільним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 35223,68 грн. та судові витрати за подання позовної заяви до суду. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14.11.2011р. відповідач отримав кредит у розмірі 2800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Стверджує, що відповідач своїх зобовязань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем станом на 30.06.2017 року у розмірі 35223,68 грн., яка складається з 910,24грн.\~заборгованість за кредитом, 28159,93 грн.\~заборгованість по відсотках за користування кредитом, 4000,00грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 500,00 грн.\~штраф (фіксована частина); 1653,51 грн.\~штраф (процентна складова). Ухвалою від 14.09.2017р. відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від відповідача не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зясувавши думку представника позивача висловлену у письмовій заяві, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст.\~280\~ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно до ст. 282 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.11.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2800,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач також був ознайомлений з фінансовими умовами кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладом розрахунку суми плати за використання кредитних коштів, що підтверджується підписом у довідці. У відповідності до положення ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до положень ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщ овін не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з ч.2\~ст.1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статі 1048 ЦК України. Згідно із\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобовязання є його невиконання і виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, передбачена можливість банку змінювати кредитний ліміт та вказано, що позичальник надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно з п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг на боргові зобовязання за кредитом та овердрафтом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому тарифами банку із розрахунку 360 календарних днів у році. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, у зв'язку з чим утворилась кредитна заборгованість. На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що у даному випадку має місце порушення прав позивача, яке полягає у неналежному виконанні відповідачем своїх зобовязань щодо погашення заборгованості. На підставі вищевикладеного відповідач. зобовязаний сплатити позивачу суму боргу з урахуванням відсотків за користування кредитом, що станом на 30.06.2017р. згідно розрахунку заборгованості за договором складає 910,24грн. тіло кредиту; 28159,93 грн. відсотків за користування кредитом. Стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені, комісії та штрафів суд зауважує наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника на підставі закону невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до положень\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.\~\~ Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з\~статтею 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно з пунктом 2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується як: пеня = базова відсоткова ставка по договору/30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50грн. (одноразово).\~\~\~\~\~\~\~\~ Крім того, у пункті 2.1.1.7.6 кредитного договору визначено, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору: 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті першочергово. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня\~є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Як вбачається з прохальної частини позову, позивач просить стягнути з відповідача 3000 грн. заборгованості за пенею та комісією одночасно, однією сумою 3000 грн., яку не розмежовано. За положеннями абзацу 3 частини четвертої\~статті 11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» \~кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року по справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Вирішуючи спір у частині стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» комісії, суд звертає увагу, що банк не вказав, за які саме його дії встановлена така комісія та які послуги за вказану комісію надаються відповідачу. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про необхідність відмови у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за пенею та комісією. На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що у відповідності до пункту 2.1.1.7.6 кредитного договору з відповідача слід стягнути штраф 500грн.(фіксована частина) та 1453,51грн. (процентна складова). Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відтак, з відповідача слід стягнути 1408грн. 80 коп. судового збору в користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved