Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визначення додаткового строку на відчуження земельної ділянки. На підставу своїх вимог спирається на те, що [PERSON], є власницею земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7340 га., під кадастровим номером 7123181500:02:001:0204, яка розташована в адміністративних межах Дзензелівської сільської ради, Маньківського району, Черкаської області. Право власності на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №178410 від 15.11.2004 року. При цьому, позивач є громадянкою [PERSON] Федерації, та земельну ділянку отримала у спадщину на підставі [PERSON] про право на спадщину за заповітом, виданим 09.04.2003 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 641. [PERSON] про право на спадщину підтверджується, що [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], який помер 22.07.2002 року. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСГП агрофірма «Україна» с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області, розміром 2,12 умовних кадастрових гектарів, належного спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР №046730, виданого Маньківською райдержадміністрацією 5 вересня 1996 року. Згідно відмітки на свідоцтві про право на спадщину, 11.04.2003 року вказаний сертифікат зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за №334 по Дзензелівській сільській раді на [PERSON]. Після цього земельну ділянку виділено в натурі та на імя [PERSON] виготовлено та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №178410 від 15.11.2004 року згідно розпорядження Маньківської районної державної адміністрації від 12.05.2004 року за №222 відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Статтею 81 Земельного кодексу України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, отримані в спадщину іноземними громадянами, підлягають відчуженню протягом одного року. Термін, визначений законодавством позивач пропустила, як вона вважає, у звязку з перебуванням за кордоном, а саме на території [PERSON] Федерації, відсутністю детальних знань українського законодавства, та у звязку з тим, що позивач постійно хворіє, має 3-тю групу інвалідності, та за станом здоровя потребує постійного стороннього догляду Врахувавши вищевикладене у позивача немає іншої можливості реалізувати своє право та обовязок на відчуження земельної ділянки, ніж шляхом звернення з даним позовом до суду. Позивач та представник позивача до суду не з'явилися, але в позовній заяві просили справу слухати в їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обємі. Представник Дзензелівської сільської ради, в судове засідання не зявився, але згідно письмової заяви просив справу слухати у його відсутності та не заперечує проти задоволення позовних вимог у зв'язку із визнанням їх. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із того, що як дійсно встановлено, що [PERSON],\~є власницею\~земельної ділянки\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва площею\~1,7340\~га.,\~під кадастровим\~номером 7123181500:02:001:0204,\~яка розташована\~в адміністративних\~межах Дзензелівської\~сільської ради,\~Маньківського району,\~Черкаської області. Право власності на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №178410 від 15.11.2004 року. (а.с.8). При цьому, позивач є громадянкою [PERSON] Федерації, та земельну ділянку отримала у спадщину на підставі [PERSON] про право на спадщину за заповітом, виданим 09.04.2003 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 641. (а.с.9). [PERSON] про право на спадщину підтверджується, що [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], який помер 22.07.2002 року. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСГП агрофірма «Україна» с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області, розміром 2,12 умовних кадастрових гектарів, належного спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР №046730, виданого Маньківською райдержадміністрацією 5 вересня 1996 року. (а.с.10). Згідно відмітки на свідоцтві про право на спадщину, 11.04.2003 року вказаний сертифікат зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за №334 по Дзензелівській сільській раді на [PERSON]. Земельну ділянку виділено в натурі та на імя [PERSON], виготовлено та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №178410 від 15.11.2004 року згідно розпорядження Маньківської РДА від 12.05.2004 року за №222 відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». У відповідності до ч. 2 ст. 81 Земельного кодексу України, іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України передбачено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Статтею 81 Земельного кодексу України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, отримані в спадщину іноземними громадянами, підлягають відчуженню протягом одного року. Термін, визначений законодавством позивач пропустила, у звязку з перебуванням за кордоном, а саме на території [PERSON] Федерації, відсутністю детальних знань українського законодавства, та у звязку з тим, що позивач постійно хворіє, має 3-тю групу інвалідності, та за станом здоровя потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується відповідною довідкою бюро медико-соціальної експертизи та заключенням комплексної експертної комісії медичного закладу. (а.с.11). На час видачі свідоцтва про право на спадщину позивач проживала постійно в с. Березовськ Хабаровського краю, Росія, що підтверджується інформацією, наведеною у свідоцтві про право на спадщину від 09.04.2003 року. Після цього переїхала на постійне місце проживання з Хабаровського краю до Краснодарського краю [PERSON] Федерації, де у 2015 році знову змінила місце проживання. Після проведеного чергового медичного огляду медико-соціальною комісією позивачу встановлено безстроково 3-тю групу інвалідності, що підтверджується довідкою серії МСЕ-2012 №2090167, виданою 09.12.2013 року. (а.с.12). Крім того,\~за загально\~відомими обставинами\~значного погіршення\~міждержавних відносин\~у звязку\~з подіями\~на півдні\~та на\~сході України,\~позивач фактично\~позбавлена можливості\~вільно розпорядитись\~часом задля\~реалізації свого\~обовязку відчуження\~земельної ділянки\~сільськогосподарського призначення,\~оскільки в\~таких умовах\~підібрати та\~використати часовий\~проміжок,\~при цьому\~постійно хворіючи,\~не виявляється\~можливим.\~Крім того,\~для укладення\~договору відчуження\~земельної ділянки\~необхідне присвоєння\~реєстраційного номера\~облікової картки\~платника податків\~на території\~України,\~який присвоєно\~лише в\~даний час,\~та зареєстровано\~у Державному\~реєстрі 02.07.2018\~року,\~що підтверджується\~даними картки\~платника податків\~№2300-18-00354\~від 02.07.2018\~року. (а.с.7). Відповідно до п. 4 ст. 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення прийняті у спадщину іноземними громадянами, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до ч. 1 ст. 145 Земельного кодексу України передбачено, що якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. Ст. 16 ЦК України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу, тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved