Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-25 00:00:00

Позивач в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», що є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на те, що між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»та [PERSON] 17 лютого 2015 року був укладений кредитний договір № 754681083, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 57 00 грн. 00 коп., зі сплатою 0,01% (відсотків) річних, строком на 12 місяців, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів - до 17 лютого 2016 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. Позивач виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 20 липня 2017 року загальна заборгованість відповідача перед кредитором становить 101 921 грн. 76 коп., яка складається з наступних складових: 32 948 грн. 46 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 грн. 38 коп. - заборгованість за відсотками, 40 121 грн. 92 коп. - заборгованість по сплаті за управління кредитом, 28 850 грн. 00 коп. - пеня. В судове засідання позивач не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог, просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов»язань за кредитним договором та його умов, з можливим ухваленням заочного рішення. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], діюча на підставі ордеру про надання правової допомоги від 25 лютого 2019 року, позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні, із застосуванням строку позовної давності в межах нарахованої позивачем пені. Надавши письмовий відзив на позов. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Вислухавши пояснення представника відповідача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Так, між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с.19-21, 22), та [PERSON] 17 лютого 2015 року був укладений кредитний договір № 754681083, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 57 00 грн. 00 коп., зі сплатою 0,01% (відсотків) річних, строком на 12 місяців, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів - до 17 лютого 2016 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів (а.с.4, 5, 6, 7, 8, 9, 10-11, 12, 13-15, 16). Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов»язаний був надати відповідачу кредит на умовах, передбачених кредитним договором. Позивач виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості, рухом коштів по рахунку позичальника (а.с.13-15, 16), проте відповідач не належним чином виконує умови договору, який як позичальник зобов»язувався своєчасно сплачувати проценти на користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов»язання згідно кредитного договору, й погасити всю суму кредиту у визначений договором строк. Відповідач відповідно до умов Кредитного договору засвідчив, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Як встановлено в ході судового розгляду справи відповідач не виконав взяті на себе зобов»язання, передбачені кредитним договором, тобто не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, не погашає всю суму кредиту згідно вимогами Кредитного договору. Позивачем на виконання умов кредитного договору надсилалися боржнику рекомендовані листи з повідомленням про вручення щодо існуючої заборгованості й необхідністю погасити вказаний борг, проте дані повідомлення відповідачем залишено без уваги та виконання, сума боргу залишилась незмінною. Судом також встановлено, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом кредитного договору, що засвідчується його особистим підписом; його умови ним не спростовуються. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідач порушив свої зобов»язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. У разі порушення відповідачем своїх зобов»язань за кредитним договором, відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов»язань за кредитним договором відповідно до ст. 1048 ЦК України. Станом на 20 липня 2017 року загальна заборгованість відповідача перед кредитором становить 101 921 грн. 76 коп., яка складається з наступних складових: 32 948 грн. 46 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 грн. 38 коп. - заборгованість за відсотками, 40 121 грн. 92 коп. - заборгованість по сплаті за управління кредитом, 28 850 грн. 00 коп. - пеня (а.с.13-15, 16). Проте, суд за заявою відповідача застосовує до вимоги про стягнення пені в сумі 28 850 грн. 00 коп., нарахованої позивачем за період з 17 лютого 2015 року по 26 січня 2016 року, строк позовної давності, як до вимоги, до якої застосовується спеціальна позовна даність відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст. 258, ч.3, ч.4 ст. 267 ЦК України, оскільки підстав для її поновлення немає, й це питання позивачем не ставиться, при цьому звернення до суду відбулось лише 07 травня 2018 року (а.с.1-3). Відтак, стягненю підлягає заборгованість, яка складається з наступних складових: 32 948 грн. 46 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 грн. 38 коп. - заборгованість за відсотками, 40 121 грн. 92 коп. - заборгованість по сплаті за управління кредитом, всього - 73 071 грн. 76 коп. При цьому, судом надана правова оцінка заперечень відповідача проти позову в решті вимог, та вважає, що останні не заслуговують на увагу, оскільки докази на спростування позовних вимог не надані, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами наданими позивачем по справі. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є частково обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1 762 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 526, 527, 530, 627, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, з урахуванням Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: partial