Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідачів. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та суду пояснив, що 15.10.2004 року він був прийнятий на роботу кочегаром у Народний дім імені [PERSON] у с. Рожнів Косівського району. Наказом № 3 від 31.12.2014 року був звільнений з посади за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України. За час роботи ним не було використано щорічні відпустки за період з 17.10.2004 року по 31.12.2014 року, тобто за 10 років і два з половиною місяці роботи. Нарахування заробітної плати проводилось за рахунок коштів місцевого бюджету [PERSON] сільської ради Косівського району. При звільненні з роботи йому не було виплачено розрахункові, а саме заробітну плату та компенсацію за невикористані відпустки з мотивів відсутності коштів у бюджеті. Він неодноразово звертався до [PERSON] сільської ради про виплату цієї заборгованості, однак постійно пропонували почекати і при наявності коштів у бюджеті обіцяли відразу ж виплатити, чого так і не зроблено до даного часу. Середньомісячна заробітна плата за шість місяців перед звільненням складала 1218 грн. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем склала 7014 грн. 65 коп. Крім цього йому підлягає виплата середнього заробітку за весь час затримки по день фактичної виплати. Оскільки ця компенсація не виплачена до даного часу, то заборгованість по цій виплаті станом на 01.10.2015 року складає 10962 грн. Просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та суду пояснила, що нарахування та виплата позивачу не проводилась через те, що кошти на це не було закладено до бюджету на 2015 рік. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити із наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи позивач [PERSON] 15.10.2004 року був прийнятий на роботу кочегаром у Народний дім імені [PERSON] у с. Рожнів Косівського району, про що свідчить копія трудової книжки (а.с. 3-4) та копія Наказу № 10 від 15.10.2004 року (а.с. 5). 31.12.2014 року позивач був звільнений з посади за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією Наказу № 3 (а.с. 6). За час роботи позивачем не було використано щорічні відпустки за період з 17.10.2004 року по 31.12.2014 року, тобто за 10 років і два з половиною місяці роботи. Нарахування заробітної плати та виплата проводилась за рахунок коштів місцевого бюджету [PERSON] сільської ради Косівського району. При звільненні з роботи позивачу не було виплачено розрахункові, а саме заробітну плату та компенсацію за невикористані відпустки. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] сільської ради Косівського району про виплату цієї заборгованості, однак постійно пропонували почекати і при наявності коштів у бюджеті обіцяли відразу ж виплатити, чого так і не зроблено до даного часу. Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради № [NUMBER] від 26.03.2015 року (а.с. 7) та проведеного розрахунку, [PERSON] підлягає до виплати 7014 (сім тисяч чотирнадцять) гривень 65 копійок заборгованості по виплаті розрахункових при звільненні та 10962 (десять тисяч девятсот шістдесят дві) гривні середнього заробітку за весь час затримки виплати розрахункових з 01 січня 2015 року по 01 жовтня 2015 року. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем склала 17976 (сімнадцять тисяч девятсот сімдесят шість) гривень 65 коп. Відповідно до положень ст. 74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Згідно ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Вимогами ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачеш не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно Постанови № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про працю» суд, установивши під час розгляду справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку у разі звільнення, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємтсва, установи, організації, суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступний після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи на день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не звільняє його від відповідальності. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 74, 83, 116, 117, 233 КЗпП України та

Outcome: approved