Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в розмірі 6571 грн. 61 коп. та моральної шкоди в розмірі 20 000 грн., витрати по оплаті послуг експерта в сумі 672 грн. 23 квітня 2015 року позивача збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду з врахуванням індексу споживчих цін в розмірі 8 713 грн. 95 коп. Ухвалою суду від 20 жовтня 2014 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору допущено Комунальне підприємство «Єдиний розрахунковий центр». Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23 квітня 2014 року повернувшись додому позивач побачив велику білу розбризкану пляму і розмиту над нею на стелі штукатурку, воду на паркетній підлозі, стеля та стіни були мокрі. В туалеті з каналу в якому розміщені каналізаційний стояк і водопровідні трубопроводи витікала брудна вода, а на підлозі шар будівельного сміття. Позивач зробив висновок що його квартиру було затоплено квартирою поверхом вище - № 33. Наступного дня зранку, виходячи з квартири, позивач почув сильні удари перфоратором, дзижчання дрилі і «болгарки». Ввечері цього ж дня, після повернення додому позивач вирішив піднятись до квартири відповідача і з'ясувати чому той затопив його квартиру. Відповідач йому пояснив, що сталась аварія, вони викликали аварійну бригаду, вини відповідачів у цьому немає. 24 квітня 2014 року приїхав інженер з КП «ЄРЦ», провів огляд квартир, що знаходяться вище та нижче квартири позивача та склав акт. Позивач звернувся до Торгово-промислової палати для проведення експертної оцінки пошкоджень та встановлення розміру матеріальної шкоди. Згідно висновку вартість завданих збитків становить 6 571 грн. 61 коп., з урахуванням індексу інфляції, на даний час розмір збитків становить 8 713 грн. 95 коп. Неправомірними діями відповідача позивачу також було завдано моральних страждань, які він оцінює в 20 000 грн. В судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві. Відповідач та його представник позовних вимог не визнали, просили в задоволенні позову відмовити, оскільки винним у залитті квартири є КП «ЄРЦ», яке повинно обслуговувати внутрішньобудинкові мережі та слідкувати за станом труб. Відповідач суду пояснив, що він справді проводив ремонт в своїй квартирі, пошкодження труби відбулось із виходу з стояка до лічильника, труби прогнили, тому стався розрив та залиття. Мешканці будинку звертались до КП «ЕРЦ» із проханням про заміну труб, однак заміна не була проведена. Крім того, висновок, який наданий експертом не може бути належним доказом, оскільки в ньому містяться неточності щодо розміру площі пошкоджень. Невірно вказано площу квартири, туалет, тому невірно розраховано розмір збитків. Представник третьої особи в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки винним у залитті квартири позивача є відповідач, який під час проведення ремонту пошкодив трубу, внаслідок чого трапилось залиття квартири позивача. Свідок [PERSON], який працює інженером, інспектором КП «ЄРЦ» в судовому засіданні суду пояснив, що поступила заява від позивача про надання акту щодо залиття його квартири. При виході на місце свідок оглянув квартиру позивача, квартиру відповідача та виявив, що в квартирі відповідача пошкоджено трубу від стояка до лічильника. В квартирі відповідача проводився ремонт, була знята плитка. Акт було складено в КП «ЄРЦ», його підписали [PERSON] та [PERSON], при складанні акту відповідач не був присутній. Свідок [PERSON], який працює начальником відділу КП «ЄРЦ» в судовому засіданні суду пояснив, що він підписав акт від 24.04.2014 року, який складений [PERSON] При огляді квартири позивача та квартири відповідача свідок не був присутній, огляд здійснював [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] дав покази аналогічні показам свідка [PERSON] Вислухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є власником та проживає в квартирі [ADDRESS], вказаний факт сторонами визнається та підтверджується копією технічного паспорта на квартиру (а.с.95). Як вбачається із копії акту № 03-13/04-167 від 24 квітня 2014 року (а.с.20), квартира позивача була затоплена, причиною затоплення є пошкодження власником квартири № 33 металевої труби мережі холодного водопостачання під час проведення ремонтних робіт, яка проходить від стояка загального користування до лічильника обліку холодної води у квартирі. В квартирі № 30, яка знаходиться поверхом нижче та належить позивачу, виявлено сліди залиття на підлозі санвузла та коридору, жовті плями на стелі коридору, в кухні на стелі тріщини. Власником квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON], вказаний сторонами не заперечується та визнається, а тому доказуванню не підлягає відповідно до ст. 61 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні та визнається сторонами, позивач та відповідач є споживачами послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надає третя особа КП «ЄРЦ». Між дружиною відповідача та третьою особою КП «ЄРЦ» укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.37-44). Згідно Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій до обов'язків споживача відноситься: дотримуватись вимог житлового і будівного законодавства щодо проведення ремонту, реконструкції та переобладнання приміщень або їх частини, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Виконавець не несе відповідальності за збитки спричинені несанкціонованими роботами споживача, невірною експлуатацією споживачем трубопроводів, кабелів та обладнання. Утримувати внутрішньо квартирне обладнання та мережі в належному стані, нести повну відповідальність за шкоду спричинену їх неналежною експлуатацією належить до обов'язків споживача. 30 квітня 2014 рок підрядною організацією «Бортняк-ІФ» проведено підключення квартирної розводки холодного водопостачання від стояка до внутрішньо квартирного розгалуження. Вартість робті становила 210 грн., оплата проведена мешканцем квартири № 33 - [PERSON], що підтверджується актом огляду житлового будинку № 03-13/04-168 від 30.04.2014 року (а.с.85а). Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, передбачено, що власники квартир і наймачі зобов'язані забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання, не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, гуртожитку, порушують умови проживання громадян. Відповідно до ч.2 ст. 382 ЦК України, власникам квартир у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на прав спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами, або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири. Стаття 382 ЦК України передбачає, що власник зобов'яаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається із вищенаведеного, шкоди майну позивача завдано відповідачем [PERSON], як мешканцем квартири [ADDRESS], оскільки затоплення сталось у зв'язку із пошкодженням труби в його квартирі під час ремонту. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за заподіяння шкоди, шкода заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 цієї статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, обов'язок доказування відсутності вини у заподіянні шкоди лежить на відповідачу. Розмір спричиненої шкоди, завданої залиттям квартири, позивач обґрунтовує висновком експерта про вартість матеріальних збитків № В-114 (а.с.13-19). Належних та допустимих доказів того, що кількість та розмір пошкоджень є меншою відповідачем суду не надано. Клопотань про проведення повторної експертизи відповідачем чи його представником не заявлялось. Відповідачем заявлялось клопотання про виклик експерта в судове засідання, таке клопотання судом було задоволено, однак експерт в судові засідання не з'являвся, а відповідач не наполягав на його допиті. Твердження відповідача та його представника щодо того, що [PERSON] не є експертом, оскільки його прізвище відсутнє в Реєстрі атестованих судових експертів на сайті Міністерства юстиції України, є безпідставними з наступних причин. Судом направлено запит до Торгово-промислової палати України на який віце-президентом надано відповідь з якої вбачається, що експерт [PERSON] є атестованим експертом ІФ ТПП та має право здійснювати діяльність з проведення будівельно-технічних експертиз. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислові палати мають право: проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість. Щодо вимоги позивача про збільшення розміру матеріальної шкоди у зв'язку з інфляцією, то суд вважає таку вимогу позивача не обґрунтованою, оскільки позивачем не надано належного доказу саме такого розміру матеріальної шкоди. Позивачем не надано суду актуалізованого звіту експерта станом на день постановлення рішення суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири підлягають частковому задоволенню в розмірі 6 571 грн. 61 коп. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. В п. 3 Постанови Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав наданих споживам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 4 Постанови також передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. При вирішенні спору в частині вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди суд врахував роз'яснення, викладені в Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а тому виходив з оцінки причинного зв'язку між такою шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, встановленої судом, та з'ясував, що факт заподіяння позивачеві моральних страждань та втрат немайнового характеру не доведено позивачем. Із зазначених підстав суд вважає, що вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору та 672 грн., згідно квитанції, витрати на проведення експертних досліджень. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково. На підставі вищенаведеного, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, ст. 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», ст. ст. 16, 23, 382, 1166 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79, 88 ЦПК України,

Outcome: partial