Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину відносно позивача. Позов мотивовано тим, що Хустський районний суд Закарпатської області 23.01.2019 року ухвалив вирок щодо [PERSON] , яким останню визнано винуватою у вчиненні злочину передбаченого ст.191 ч.1 КК України, призначивши їй покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, крім цього задоволено цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 54799,64 грн. З врахуванням наведеного позивач має право відповідно до ст.23 ЦК України на відшкодування йому моральної шкоди завданої внаслідок порушення його прав. Так, відповідачка згідно трудового договору від 28.08.2017 року була прийнята на роботу торговим агентом до ФОП « [PERSON] » з посадовими обов`язками по доставці замовленої продукції покупцям, контролем поставлених товарів, здаванням в касу роботодавця грошей отриманих від продажу товарів у день отримання готівки від покупців. Однак, з серпня 2018 року [PERSON] почала нехтувати та зловживати своїми посадовими обов`язками внаслідок яких відбулося значне збільшення дебіторської заборгованості покупців і блокування їм виписування товару. Всі ці обставини доведені вироком суду, який набрав законної сили. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою яка її завдала, за наявності вини. Позивач вважає що [PERSON] своїми неправомірними діями завдала йому моральної шкоди, у виді негативного впливу на його ділову репутацію як суб`єкта підприємницької діяльності. Протягом тривалого часу йому доводилося зустрічатися із суб`єктами підприємницької діяльності а саме [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] та з`ясовувати всі питання проведення розрахунків за поставлену продукцію, за яку фактично [PERSON] від покупців забирала кошти не повертаючи їх в касу товариства. Такі дії відповідача підірвали авторитет позивача у його підприємницькій діяльності серед інших фізичних осіб, що співпрацювали з позивачем. До нього зверталися вказані особи та висловлювали свою недовіру у співпраці з відповідачкою, а також вони значно знизили кількість замовлень та закупівель його продукції, що відобразилося на його діловій репутації. Завдану моральну шкоду позивач оцінив у розмірі 50000 грн. Представник позивача [PERSON] до суду подав заяву в якій просив справу розглядати без його участі та без участі позивач, підтримує повністю позовні вимоги та просить суд задовольнити позов на підставі встановлених у судовому засіданні доказів. У разі неявки в судове засідання відповідачки не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом розміщення оголошення про її виклик до суду на сайті судової влади (Хустського районного суду від 26.06.2019 р.) для розгляду даної справи. Однак, відповідачка про причини неявки в судове засідання не повідомляла, відзив на позовну заяву до суду не надходив. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. З`ясувавши обставини справи та дослідивши додані до позовної заяви письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім цього відповідно до частини 6 ст.82 ЦПК України підставами звільнення від доказування є вирок суду в кримінальному провадженні, що набрав законної сили ухвалений відносно особи, стосовно якої розглядається справа в питанні чи мали місце дії та чи вчиненні вони цією особою. В даному випадку до матеріалів справи доданий вирок Хустського районного суду від 23 січня 2019 року, згідно якого [PERSON] визнана винуватою у вчиненні злочину передбаченого ст.191 ч.1 КК України і їй призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень. Вказаним вироком встановлені обставини якими доведено вину обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення відносно ФОП [PERSON] , який під час розгляду кримінального провадження був визнаний цивільним позивачем з позовними вимогами про відшкодування йому матеріальної шкоди в розмірі 54799,64 грн. З мотивувальної частини вироку від 23.01.2019 р. вбачається, що [PERSON] під час розгляду кримінального провадження повністю визнавала свою вину у вчиненні правопорушення, щиро каялася. Свої неправомірні дії [PERSON] пояснювала збігом важких матеріальних умов, які складалися у неї, а також повністю визнала позовні вимоги. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини. Як стверджує позивач у своїх позовних вимогах, внаслідок вчинення злочину відповідачкою йому заподіяно моральну шкоду, розмір якої він визначив виходячи перенесених моральних переживань, у виді негативного впливу на його ділову репутацію, оскільки він є суб`єкта підприємницької діяльності. Позивач стверджує, і ця обставина встановлена вироком суду, що на протягом тривалого часу йому доводилося зустрічатися із суб`єктами підприємницької діяльності, а саме громадянами [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , з якими йому доводилося з`ясовувати питання проведення розрахунків за поставлену продукцію, за яку фактично його працівник на той час - [PERSON] від покупців забирала кошти не повертаючи їх в касу товариства. Ці факти негативно вплинули на його репутацію, підірвали авторитет позивача у його підприємницькій діяльності серед інших фізичних осіб, що співпрацювали з позивачем. Крім цього, вказані особи висловлювали свою недовіру у співпраці з відповідачкою яка була його торговим представником, що призвело до значного зниження замовлень та закупівель його продукції, чим завдано йому шкоду його діловій репутації. Виходячи з обставини справи, та беручи до уваги докази встановлені в судовому засіданні, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення збоку відповідачки вина якої доведена у заподіянні такої шкоди позивачу, а тому суд дійшов до висновку про обґрунтованість та законність вимог позивача про відшкодування йому моральної шкоди. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені судові витрати в розмірі 704,80 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved