Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем [PERSON], як позичальником, укладено договір №969280 від 3 жовтня 2012 року про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операції з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит у сумі 5 000 грн. зі сплатою 24% річних у порядку, визначеному цим договором. Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. Стверджує, що позивач виконав умови кредитного договору у повному обсязі, однак позичальник належним чином не виконав зобов'язання за цим договором, у зв'язку з чим станом на 3 серпня 2016 року загальна сума заборгованості перед позивачем становить 1 404,54 грн., яка включає в себе 1 215,66 грн. заборгованості за кредитом, 177,75 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 8,12 грн. інфляційного збільшення заборгованості та 3,01 грн. трьох процентів річних, яку просить суд стягнути з позичальника на його користь. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності та повідомила суд про те, що заборгованість за кредитним договором №969280 від 12 грудня 2013 року відсутня у зв'язку з оплатою боргу відповідачем за час розгляду справи у суді. Тому просить суд лише стягнути з відповідача судовий збір та витрати, пов'язані з публікацією у пресі оголошення про виклик. Відповідач, належним чином повідомлений у відповідності до вимог частини 5, 9 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив і на підставі частини 2 ст.77 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що він не з'явився у судове засідання без поважних причин. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 6 липня 2017 року постановлено проводити заочний розгляд справи. З урахуванням ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом установлено, що 3 жовтня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», як кредитодавцем, та відповідачем [PERSON], як позичальником, укладено кредитний договір №969280 (а.с.3-4). Пунктом 1.1.4. додаткового кредитного договору №2 передбачено, що банк відкриває фізичній особі поточний рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операції з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою, та надає встановлює відповідачеві кредит у сумі 5 000 грн. зі сплатою 24% річних у порядку, визначеному цим договором. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35% річних. Щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту складає 0%. За умов безготівкового розрахунку платіжною карткою за товари та послуги, процентна ставка за користування кредитом протягом Грейс-періоду складає 0,001 % процентів річних. У разі відсутності на рахунку клієнта власних коштів щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту списується за рахунок кредиту (п.1.1.5 додаткового договору №2). Кредит стає доступним клієнтові з дати першого зарахування заробітної плати (п.1.1.6 додаткового договору №2). Відповідно до п.4.4. договору відповідач зобов'язався щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем або неробочим згідно з договором. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Встановлено, що позивач зобов'язання за кредитним договором виконав повністю. Однак позичальник - відповідач по справі, своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконав, про що свідчить відповідна заборгованість зі сплати кредиту, підтверджена належним чином та не спростована жодними доказами. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.11-12), за яким станом на 3 серпня 2016 року за кредитним договором № 969280 від 3 жовтня 2012 року існує заборгованість в розмірі 1 404,54 грн., яка включає в себе 1 215,66 грн. заборгованості за кредитом, 177,75 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 8,12 грн. інфляційного збільшення заборгованості та 3,01 грн. трьох процентів річних. Під час розгляду справи відповідач добровільно сплатив суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 411,41 грн., що підтверджується квитанцією №306445210 від 20 червня 2017 року (а.с.83). Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви. Пунктом 6 ч.3 ст.79 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно з ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Установлено, що за звернення до суду позивачем оплачено 1 600 грн. (а.с.1) судового збору, а також здійснено судові витрати у виді витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, у розмірі 630 грн. (а.с.65). З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач добровільно погасив заборгованість за кредитним договором перед позивачем після пред'явлення позову, суд приходить до висновку, що сума понесених судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved