Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Позивач ГУ ПФУ в м.Києві звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач перебуває на обліку в управлінні і отримує пенсію за віком. При проведенні осучаснення пенсії в грудні 2017 року та в жовтні 2018 року автоматизовано (програмою технічного забезпечення АСОПД/КОМТЕХ) невірно визначено (завищено) розмір доплати до старого основного розміру пенсії, розмір пенсії мав складати 4288,50 грн., але відповідач отримував 5457,95 грн., тому що помилково була встановлена доплата у розмірі 1169,45 грн. з 01.10.2017 року. У жовтні 2019 року пенсійну справу було приведено у відповідність до вимог чинного законодавства та матеріалів пенсійної справи з 01.10.2017 року, у зв`язку з чим виникла переплата пенсії у розмірі 20 695,56 грн. за період з 01.10.2017 року по 31.10.2019 року. В добровільному порядку відповідач суму переплачених коштів управлінню не повернув, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму безпідставно отриманих коштів (пенсії) в розмірі 20 695,56 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 21.04.2020 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21.08.2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. У даному відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог, вказуючи на їх необґрунтованість та безпідставність, оскільки переплата виникла виключено у зв`язку з допущеною рахунковою помилкою, яка відбулась з технічних причин, при цьому відсутні зловживання або подання недостовірних даних з його боку. Відтак, відсутні підстави для стягнення з нього в судовому порядку надміру виплачених сум пенсій. Посилаючись на викладене, відповідач просив відмовити в задоволенні позову. 09.09.2020 року до суду надійшла відповідь представника позивача Дзядевич Л.В. на відзив відповідача. У даній відповіді представник позивача наполягає на застосуванні ст.1212 ЦК України, яка регулюють порядок повернення майна, набутого без достатньої правової підстави. Представник позивача зазначила про те, що правила ст. 1215 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки позивач розцінює дії відповідача як недобросовісні, що полягають у знанні або можливості припустити, що відбувається переплата пенсії. Крім того, управлінням було надіслано лист відповідачу з пропозицією добровільного внесення надміру виплачених коштів, проте даний лист був відповідачем проігнорований та безпідставно отримані кошти повернуті не були. Отже, внаслідок невиконання відповідачем вимог позивача щодо повернення цих коштів державному бюджету було завдано збитків, чим порушено інтерес та завдано шкоди державі. В судове засідання представник позивача не з`явилась, надавши суду клопотання, в якому просила проводити розгляд справи у відсутність представника управління. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача на підставі наявних матеріалів. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві і отримує пенсію за віком. Відповідно до довідки № 79 про розмір призначено і фактично отриманої пенсії за період з 01.10.2017 року по 31.10.2019 року, відповідачу було надмірно виплачено пенсію в розмірі 20 695,56 грн. Позивач просить задовольнити його вимоги, посилаючись на те, що в результаті осучаснення пенсії в грудні 2017 року та в жовтні 2018 року відповідач отримав переплату в сумі 20 695,56 грн. та ці кошти не повернув, хоча, позивачем було направлено вимогу про їх повернення. Відповідно до ч.1 ст.50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до ст.103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо. Частиною першою ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі наявності недобросовісності з боку набувача виплати. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. При цьому, слід зазначити, що чинне законодавство не визначає такого поняття, як рахункова помилка. Разом з тим, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз`яснення визначенню поняття лічильної (рахункової) помилки, під якою розуміється помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. Виходячи з доводів позовної заяви, виплата відповідачу підвищеного грошового утримання судді у відставці пов`язана з тим, що програмою технічного забезпечення АСОПД/КОМТЕХ невірно було встановлено розмір доплати до старого основного розміру пенсії, що призвело до завищеного розміру грошового утримання до виплати. Таким чином, така помилка не є рахунковою. Крім того, у § 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Установивши відсутність двох умов, за наявності яких відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України та ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії (рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності/зловживання з боку відповідача), слід дійти висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 530/95/17 (провадження № 61-14755св18). Оскільки підстави для стягнення з відповідача надмірно отриманих коштів відсутні, позов слід залишити без задоволення. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed