Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач за основним позовом [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном та володінні власністю\~ шляхом вселення та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] він\~ є власником 1/3 частини трикімнатної квартири [ADDRESS] .\~ Крім нього по 1/3 частині вказаної квартири належали і його батькові [PERSON] та племіннику [PERSON] . Після смерті батька [PERSON] позивач успадкував ще 1/12 частину вищевказаної квартири, другим власником квартири став його брат [PERSON] . Після смерті брата [PERSON] його частку в квартирі успадкували дружина брата [PERSON] та син брата [PERSON] , які не дають можливості позивачеві користуватись належним йому майно та чинять перешкоди у вселенні.\~ Просить суд вселити його у спірну квартиру та стягнути на його користь в рахунок компенсації моральної шкоди 50000 грн., оскільки він протягом тривалого часу не може мешкати в квартирі, яка належала його батькам. Відповідачка [PERSON] , в свою чергу, звернулась із зустрічним позовом про припинення права власності [PERSON] , посилаючись на те, що вона є власником 1/4 частини квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25.11.1999 року та 1/3 частини вказаної квартири відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.04.2019 року. Її син [PERSON] є власником 1/4 частки квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.11.1999 року. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] є власником 1/12 частки спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та 1/12 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідач\~ має у власності трикімнатну квартиру в смт Ялта та житловий будинок в м. Маріуполі, ніколи в спірній квартирі не проживав, комунальні послуги, як власник майна, не сплачував, участі в поточних та капітальних ремонтах квартири не приймав. Враховуючи, що загальна житлова площа спірної квартири складає 40,4 кв.м, на належну відповідачеві частку в квартирі припадає 6,73 кв.м, що свідчить про незначну частку, яку неможливо виділити в натурі, спільне користування квартирою не можливе, припинення права власності не завдасть істотної шкоди відповідачеві з урахування наявності у нього у власності квартири та будинку, просить припинити право відповідача на 1/6 частину спірної квартири, стягнути на його користь вартість вказаної частки в сумі 62137 грн., які внесені на депозит суду і відповідають експертному висновку, та визнати за позивачкою право власності на 2/12 частки спірної квартири. Позивач за основним позовом [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, з зустрічними позовними вимогами не погодився, пояснив, що, не дивлячись на наявність в його власності квартири та будинку, вказана частка йому потрібна для зручності перебування у м. Маріуполі, де він працює. Між тим, вказав, що припинення його права власності на частку в спільному майні завдасть істотної шкоди тільки в грошовому еквіваленті, оскільки він не згоден із сумою, запропонованою відповідачкою в якості компенсації вартості його частки, вказав, що вартість його частки, на його думку, складає 4000 доларів США. Представник позивача адвокат Гайтан К.О. підтримала позицію позивача, просила основні позовні вимоги задовольнити, в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити. Представник відповідача за основним позовом і позивача за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні основних позовних вимог [PERSON] та задовольнити позовні вимоги [PERSON] , посилаючись на те, що [PERSON] в спірній квартирі ніколи не проживав, має неприязні стосунки з відповідачами за основним позовом, частка відповідача є незначною, тому припинення його права власності не завдасть йому істотної шкоди. Проти відшкодування моральної шкоди заперечувала, оскільки [PERSON] ніколи не приходив, там не жив та не намагався вселитись в квартиру.\~ Відповідачка за основним позовом та позивачка за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, пояснила, що [PERSON] в спірній квартирі ніколи не проживав, натомість\~ вона з чоловіком після одруження проживали в квартирі, робили ремонт, сплачували комунальні послуги. Між її сім`єю та [PERSON] завжди були складні відносини, вони не спілкувались та не бачились. [PERSON] мешкає в будинку, йому належить ще й квартира. Зазначила, що після смерті її чоловіка вони домовились продати квартиру та сплатити кошти [PERSON] , які відповідають його частці, але в останню мить його не влаштувала сума. Просить відмовити в задоволенні основного позову та задовольнити її зустрічні позовні вимоги. Відповідач за основним позовом та третя особа за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні основні позовні вимоги не визнав, підтримав зустрічні позовні вимоги, зазначив, що [PERSON] його дядька, вони не спілкуються, не вітають один одного зі святами, дядька ніколи не проживав в їх квартирі, оскільки має своє житло.\~\~\~\~\~\~\~\~ Ухвалою суду від 18 травня 2020 року провадження в цивільній справі за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] в частині вимог щодо стягнення витрат на житлово-комунальні послуги закрито у зв`язку із відмовою позивача від цих вимог, тому в цій частині позовні вимоги судом не розглядаються. Суд, вислухавши сторони, їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно з нормами ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/12\~ частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09 квітня 2019 року (а.с. 9). Свідоцтвом про право на спадщину за законом підтверджується право власності позивача [PERSON] на 1/12 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] . При цьому син померлого [PERSON] відмовився від 1/2 частини спадкового майна на її користь. (а.с. 45). Висновком експертного дослідження № 51 від 06 серпня 2019 року встановлена ринкова (дійсна) вартість квартири [ADDRESS] , яка складає 372822 грн. Ринкова вартість 1/12 частини вказаної квартири складає 31068,50 грн. (а.с. 51-55) За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.10.2017 року є власником житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 41,2 кв.м та відповідно до свідоцтва про право власності від 06.10.2004 року є власником трикімнатної квартири [ADDRESS] житловою площею 45 кв.м. (а.с. 47-48) Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст.. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. За змістом зазначеної норми закону припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених п. п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар (правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 13 січня 2016 року у справі № 6-2925цс15). На виконання вимог закону позивачкою за зустрічним позовом [PERSON] 22.02.2020\~ року були внесені грошові кошти на депозит суду в сумі 62137 грн. Вказана сума відповідає висновку експертного дослідження про оцінку майна. Суд переконаний, що з урахуванням наявності у позивача у власності житлового будинку та трикімнатної квартири, припинення права власності на його частку в спільній власності не завдасть йому істотної шкоди. Крім того, суд враховує, що частка його власності у спірній квартирі є незначною, відповідає 6, 73 кв.м, позивачем за основним позовом не наведено, яким чином, з урахуванням того, що площа найменшої кімнати в квартирі є 10,5 кв.м, він буде реалізовувати своє право на володіння та користування вказаним майном з огляду на неприязні стосунки між співвласниками квартири, до того ж, як зазначив сам позивач в судовому засіданні, припинення його права власності на частку не завдасть йому істотної шкоди, оскільки він в цій квартирі ніколи не проживав, на його думку, саме вартість майна, яка запропонована його опонентами, завдає йому такої шкоди, оскільки він категорично не погоджується з такою оцінкою. З таких підстав суд вважає, що в позовних вимогах позивача за основним позовом [PERSON] про вселення слід відмовити, задовольнивши при цьому зустрічний позов відповідачів про припинення права власності на 2/12 частин в спільному майні. Припиняючи право [PERSON] на 2/12 частин квартири [ADDRESS] , суд перераховує внесені [PERSON] на депозитний рахунок суду грошові кошти на користь [PERSON] , та вирішує питання і про задоволення позовних вимог позивачки за зустрічним позовом про визнання за нею права власності на 2/12 частини вказаної квартири. Що стосується стягнення рахунок в рахунок відшкодування моральної шкоди, заявленої позивачем [PERSON] , вони також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від вимог про вселення. Отже, після дослідження наданих сторонами доказів, суд не вбачає підстав для задоволення основних позовних вимог позивача, натомість позовні вимоги за зустрічним позовом задовольняє повністю. З урахуванням того, що позивачка за зустрічним позовом звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за вимоги про припинення права власності в сумі\~ 6213,70 грн. (1% вартості позовних вимог).

Outcome: approved