Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивачем 18.10.2017 року подано до суду відповідну позовну заяву. В обґрунтування позову зазначено, що 15.08.2013 року ним було придбано автомобіль Chevrolet Aveo 2008 року випуску, VIN кузова (шасі) [NUMBER] , двигун [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . Восени 2014 року [PERSON] незаконно заволодів його транспортним засобом. Вказаний факт зареєстрований в ЄРДР за №12015050260001443 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.289 КК України, досудове розслідування проводиться СУ ГУНП в Донецькій області, він має статус потерпілого. В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що 29.05.2015 року право власності на автомобіль було зареєстровано за [PERSON] , на підставі довідки-рахунку, було присвоєно номер автомобіля АХ6602 СО. Купівля-продаж проведена на підставі довіреності нібито виданої від його імені на ім`я [PERSON] , при проведенні слідчих дій встановлено, що дана довіреність є підробленою. 21.07.2015 року право власності на його автомобіль було зареєстровано за відповідачем [PERSON] на підставі довідки-рахунку. На момент подачі позову до суду автомобіль перебуває у користуванні відповідача [PERSON] , на нього накладено арешт. Вважав, що укладений договір є недійсним. Автомобіль було викрадено, на підставі підроблених документів було здійснено його відчуження всупереч вимогам ст.ст.321, 328 ЦК України, було порушено його право власності, укладені правочини вчинені в порушення публічного порядку, тобто є нікчемними та вказаний факт не потребує визнання судом. Вважав, що він як власник має право витребувати майно, що було відчужено внаслідок скоєння злочину, автомобіль підлягає поверненню йому із скасуванням права власності [PERSON] та реєстрації права власності на автомобіль за ним. Відповідач [PERSON] оспорює його право власності, про що свідчать її звернення до органу досудового розслідування. Просив суд відшкодувати шкоду завдану вчиненим злочином шляхом припинення права власності [PERSON] на автомобіль Chevrolet Aveo 2008 року випуску, кузова (шасі) [NUMBER] , двигун [NUMBER] . Зобов`язати ВРЕВ-3 м.Харкова Харківської області скасувати реєстрацію права власності щодо автомобіля Chevrolet Aveo 2008 року випуску, кузова (шасі) [NUMBER] , двигун [NUMBER] за [PERSON] .. Визнати право власності на автомобіль Chevrolet Aveo 2008 року випуску, кузова (шасі) [NUMBER] , двигун [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] за ним, зобов`язати ВРЕВ-3 м.Харкова Харківської області зареєструвати за ним право власності на вказаний автомобіль. Витребувати належне йому майно, а саме автомобіль Chevrolet Aveo 2008 року випуску, кузова (шасі) [NUMBER] , двигун [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] із володіння [PERSON] та передати йому. Відповідачем [PERSON] подано заперечення проти позову та в обґрунтування зазначено, що одним із засобів захисту права власності є віндикаційний позов, який виходячи із змісту позовних вимог заявлений позивачем. При цьому, відповідно до вимог ст.ст.387, 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави ним заволоділа. В даному випадку вона є добросовісним набувачем, набула права власності на автомобіль на підставі договору купівлі-продажу укладеного із [PERSON] , будь-яких обмежень щодо його укладання не було. Вважала, що позивачем не доведено факту крадіжки автомобіля, оскільки відсутнє відповідне судове рішення. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог, відшкодувати витрати у зв`язку із зверненням за правовою допомогою у розмірі 1500 гривень, витрати у зв`язку із відсиланням рекомендованого листа із описом вкладення в сумі 30 гривень. Відповідачем [PERSON] було подано пояснення до заперечення проти позову, в якому зазначено, що на момент придбання автомобілю жодного обмеження на ньому не було. Окрім того, після придбання автомобіля вона звернулась до станції техобслуговування та з`ясувала, що придбаний автомобіль знаходиться в дуже поганому технічному стані. Внаслідок проведеного ремонту нею було витрачено 28635 гривень, що склало майже половину вартості всього автомобіля, надавала копію відповідного наряду замовлення на ремонт. Наполягала на тому, що в її діях не було ніякого злочинного умислу щодо порушень прав [PERSON] , про це також свідчить те, що після задоволення її заяви слідчим суддею про зняття арешту з автомобіля вона не стала його відчужувати, продовжувала ним користуватись, майже три роки намагається відвоювати свій власний автомобіль. Подала заяву про застосування строку позовної давності, посилалась на те, що [PERSON] знав, що у нього вкрали машину восени 2014 року, тому повинен був звернутись до суду починаючи із строку коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права, восени 2017 року [PERSON] звернувся до суду. Автомобіль був знайдений співробітниками поліції ще взимку 2015 року, але декілька років не звертався до суду. Вважала, що позивач пропустив строк звернення до суду із позовом, що є підставою для відмови в задоволенні позову, поважності причин пропуску строку позовної давності позивачем не наведено. В судовому засіданні 16.07.2019 року представник позивача доводи позову підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Зазначав, що наразі є вирок суду, яким [PERSON] засуджений, вирок набрав законної сили, питання речового доказу автомобілю вирішено в порядку ст.100 КПК України та він підлягає поверненню його довірителю. [PERSON] продовжує використовувати автомобіль, не повертає його, право власності зареєстровано за нею. В подальшому подав суду заяву про завершення розгляду справи за його відсутності та відсутності позивача. В судовому засіданні 16.07.2019 року відповідач [PERSON] проти позову заперечувала, просила в задоволенні позову відмовити, підтримала доводи викладені в її письмових запереченнях та поясненнях. В подальшому в судове засідання не з`явилась, подавала заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю на роботі, за сімейними обставинами, про час та дату розгляду справи неодноразово повідомлялась за місцем її реєстрації. В ході розгляду справи було залучено до участі у справі у якості співвідповідача Регіональний сервісний центр МВС в Харківській області, оскільки ВРЕВ-3 м.Харкова Харківської області було структурним підрозділом МРЕВ, який на день розгляду справи ліквідований. Представник відповідача Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області в судовому засіданні 16.07.2019 року суду пояснив, що вони не є належним відповідачем по справі, фактично ними лише було проведено відповідну реєстрацію транспортного засобу на підставі наданої довідки-рахунку. Реєстрацію проводилась в порядку встановленому законом. Представником 3-ї особи ГУНП в Донецькій області подано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника. 3-я особа [PERSON] , залучений до участі у справі за клопотанням відповідача [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся шляхом оголошення на сайті суду. Суд, вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Позивач у справі є власником автомобіля Chevrolet Aveo 2008 року випуску, VIN [NUMBER] , кузова (шасі) [NUMBER] , двигун [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за номером [NUMBER] . В провадженні відділу СУ ГУНП України в Донецькій області перебувало кримінальне провадження №12015050260001443 від 12.10.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2,3 ст.289 КК України, в тому числі і за заявою потерпілого [PERSON] , який був визнаний потерпілим в рамках провадження. Ухвалою від 16.12.2015 року слідчим суддею Дружківського міського суду Донецької області було надано дозвіл на огляд автомобіля Chevrolet Aveo 2008 року випуску, номер шасі [NUMBER] , власником якого є [PERSON] .. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 03.04.2017 року було накладено арешт на даний транспортний засіб, ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 21.06.2016 року було скасовано арешт транспортного засобу, а ухвалою Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06.03.2017 року було зобов`язано слідчого повернути [PERSON] тимчасово вилучене майно - легковий автомобіль Chevrolet Aveo 2008 року випуску, номер шасі [NUMBER] , в частині вилучення інформації про розшук автомобіля відмовлено. За інформацією Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області Територіального сервісного центру 1443 від 20.12.2016 року транспортний засіб Chevrolet Aveo 2008 року випуску, VIN [NUMBER] , кузова (шасі) [NUMBER] , двигун [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , що належав з 15.08.2013 року [PERSON] , був перереєстрований 29.05.2015 року ВРЕР-3 м.Харків, згідно довідки-рахунку на ім`я [PERSON] , [INFO] , що мешкає [ADDRESS] , з видачею номерних знаків [NUMBER] . 21.07.2015 року згідно довідки рахунку вищевказаний автомобіль перереєстрований ВРЕР-3 м.Харків на ім`я [PERSON] , що мешкає [ADDRESS] . Відповідно до даних центру автомобіль перебуває на обліку в угоні з 12.10.2015 року, заявник Дружківське відділення поліції Краматорського відділу ГУНП в Донецькій області. На момент розгляду справи право власності на автомобіль зареєстровано за [PERSON] , свідоцтво [NUMBER] , з видачею номерних знаків [NUMBER] . Відповідно до вироку Дружківського міського суду Донецької області від 21.08.2018 року у справі №229/3496/18 [PERSON] було визнано винним за ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки. Речовий доказ - автомобіль Chevrolet Aveo, державний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , вважається повернутим [PERSON] .. Вирок набрав законної сили 20.09.2018 року. Даним вироком встановлено, що [PERSON] восени 2014 року знаходячись на території м.Дружківки Донецької області з корисливих мотивів прийняв рішення про незаконно заволодіння автомобілем належним [PERSON] , який перебував в користуванні [PERSON] , шляхом обману останнього, заподіявши потерпілому [PERSON] матеріальних збитків у розмірі 58339,75 грн.. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 09.12.2019 року було задоволено заяву представника Макарова А.А. , що діяв в інтересах потерпілого [PERSON] , про виправлення описки у вироку. Абзац п`ятий резолютивної частини вироку Дружківського міського суду Донецької області від 21.08.2018 року у справі №229/3496/17 викладено в іншій редакції, а саме: Речовий доказ - автомобіль Chevrolet Aveo, державний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , повернути потерпілому [PERSON] .. Ухвала набрала законної сили 17.12.2019 року. Вирішуючи питання за заявленими вимоги суд виходить з наступного. Доводи відповідача [PERSON] щодо застосування до вимог строк позовної давності не є обґрунтованими. У цивільному законодавстві закріплені об`єктивні межі застосування позовної давності. Вони встановлюються: (а) прямо (ст. 268 ЦК України); (б) опосередковано, тобто з урахуванням сутності заявленої позовної вимоги. Велика Палата у постанові від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16 (провадження № 12-128гс19) дійшла висновку, що з огляду на принцип непорушності права володіння майном початок перебігу позовної давності обчислюється з моменту, коли майно вибуло з власності власника. При цьому Суд зауважив, що строк позовної давності не підлягає поновленню у разі укладання надалі договору купівлі-продажу відповідного майна. Як вбачається із змісту досліджених матеріалів справи позивач посилається на те, що 15.08.2013 року ним було придбано автомобіль Chevrolet Aveo, державний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , восени 2014 року громадянин [PERSON] незаконно заволодів його транспортним засобом, 29.10.2015 року було зареєстровано право власності на вказаний автомобіль на підставі довідки-рахунку за [PERSON] , дана купівля-продаж проведена на підставі довіреності, якою він начебто уповноважив раніше не знайому йому [PERSON] на продаж автомобіля. В ході проведення слідчих дій було встановлено, що вказана довіреність є підробленою. 21.07.2015 року право власності на автомобіль було зареєстровано за [PERSON] .. Із змісту повідомлення СУ ГУНП в Донецькій області вбачається, що 12.10.2015 року було внесено відомості до ЄРДР за ознаками ч.2,3 ст.289 КК України, а 21.08.2018 року було винесено вирок Дружківського міського суду Донецької області в даному провадженні. Позивач у справі був визнаний потерпілим в рамках кримінального провадження, окрім того окремо звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння 18.10.2017 року. В ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не встановлено конкретну дату коли позивач дізнався про викрадення автомобіля, лише зазначено восени 2014 року, до суду позивач із позовом в порядку цивільного судочинства звернувся також восени 2017 року. Окрім того, відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення були внесені 12.10.2015 року, 29.10.2015 року майно вибуло з власності власника шляхом реєстрації права власності на вказаний автомобіль на підставі довідки-рахунку за [PERSON] , а вирок був постановлений 21.08.2018 року. Тобто, встановлений процесуальним законом 3 річний строк для звернення до суду не пропущений. Що стосується вимог про відшкодування шкоди завданої вчиненим злочином шляхом припинення права власності [PERSON] на автомобіль Chevrolet Aveo 2008 року випуску, кузова (шасі) [NUMBER] , двигун [NUMBER] , суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначені ч.2 ст.16 ЦК України, в тому числі п.8 ч.2 передбачено спосіб захисту порушеного права відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Враховуючи визначені способи захисту позивачем в цій частині обрано невірний спосіб захисту порушеного права, оскільки вірним способом захисту в даному випадку є подача віндикаційного позову щодо витребування майна з чужого незаконного володіння. Безпосередньо [PERSON] шкоди позивачу не завдавала. Тому, в цій частині вимоги позову задоволенню не підлягають. В частині визначених позивачем вимог про витребування належного йому майна, а саме автомобілю Chevrolet Aveo 2008 року випуску, кузова (шасі) [NUMBER] , двигун [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] із володіння [PERSON] та передачі йому слід зазначити наступне. Правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 17 грудня 2014 року у справі №6-140цс визначає, що за положеннями статей 330, 387, 388 ЦК України власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Під час розгляду спорів про витребування майна суд має установити всі юридичні факти, визначені статями 387 та 388 ЦК, зокрема чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо. У разі встановлення, що відповідач є добросовісним набувачем, суд повинен установити, чи вибуло майно з володіння власника поза його волею або було продане в порядку виконання судових рішень. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16, пункти 146-147). Розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що в позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у статті 388 ЦК України. Відповідно до п. 19 Постанови від 07.02.2014 р. №5, застосовуючи положення ст. 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, в незаконному володінні якої це майно знаходилося, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Згідно з п. 25 Постанови від 07.02.2014 р., набувач визнається добросовісним, якщо у момент вчинення правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна (наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна). При цьому в діях набувача не повинно бути необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, але й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суди повинні враховувати положення ч. 2 ст. 328 ЦК України, якою встановлюється презумпція правомірності набуття права власності. Це означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. В ході розгляду справи було встановлено, що транспортний засіб автомобіль Chevrolet Aveo, державний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , вибув з володіння позивача [PERSON] , внаслідок вчинення злочину, а саме угону транспортного засобу. Факт вчинення злочину щодо позивача встановлений судовим рішенням, що набрало законної сили, а саме вироком Дружківського міського суду Донецької області від 21.08.2018 року у справі №229/3496/18 по обвинуваченню [PERSON] , якого було визнано винним за ч.2 ст.289 КК України. В рамках кримінального провадження автомобіль був визнаний речовим доказом. У вироку суду, з урахуванням ухвали від 09.12.2019 року, вирішено питання про речовий доказ, а саме щодо повернення транспортного засобу потерпілому. Наразі відповідний транспортний засіб перебуває у відповідача [PERSON] , право власності відповідно до даних Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області зареєстровано за відповідачем [PERSON] .. Що стосується вимог позивача про скасування реєстрації транспортного засобу за [PERSON] та зобов`язання здійснити перереєстрацію на його ім`я, суд зазначає наступне. Відповідно до п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМУ від 07.09.1998 року №1388, в редакції на момент прийняття рішення, - Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку в тому числі - копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. Тобто, підставою для проведення реєстрації транспортного засобу за позивачем [PERSON] є рішення суду про визнання права власності. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку буде витребування майна з чужого незаконного володіння відповідача [PERSON] , а також для відновлення права позивача та проведення реєстрації транспортного засобу на його ім`я, з урахуванням вимог затвердженого та діючого Порядку реєстрації є визнання права власності на позивачем. Додаткового зобов`язання відповідача Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області скасувати попередню реєстрацію та провести відповідну перереєстрацію не потребується. Тому вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позову частково та витребувати транспортний засіб з володіння відповідача, визнати право власності за позивачем. Вирішуючи питання про судові витрати, суд відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір на користь держави за немайнову вимогу в сумі 840 гривень 80 копійок, оскільки позивач при подачі позову від сплати судового збору звільнений, а вимоги до другого відповідача Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області судом залишені без задоволення.

Outcome: partial