Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

позивач звернувся в Голосіївський районний суд м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат у справі. Свої позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що 11.04.2007 р. між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] був укладений договір № 28.4.1/АК-180.07.2, відповідно до умов якого Банк відкрив Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 12 015,00 доларів США зі сплатою 9% річних та строком користування до 11.04.2015 р. включно. Кредитні кошти надано виключно на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів. Відповідно до п.3.1. Кредитного договору [PERSON] зобов'язався починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами в сумі 143 долари США та нарахованими процентами шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок Банку. Відповідно до п.1.1 укладеної між Банком та Позичальником Додаткової угоди від 27.11.2008 р., процента ставка встановлена у розмірі 11% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 11.04.2007 р. між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки, відповідно до умов якого останній зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання зобов'язань [PERSON] Крім того, виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечується заставою транспортного засобу марки «CHEVROLET» модель «AVEO» згідно договору застави №28.4.1.1/АК-180.07.2 від 11.04.2007 р. Однак, відповідачі не виконали належним чином своїх зобов»язань за Договором, в зв»язку з чим наявна заборгованість, сума якої станом на 07.10.2014 р. становить 14 155,38 доларів США та 145 466,338 гривень. З врахуванням положень ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідачів 3% річних від суми заборгованості за кредитним договором. В подальшому представником позивача було подану заяву про зменшення розміру нарахованої пені, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідачів штрафні санкції в загальному розмірі 60 675,75 гривень. В ході розгляду справи представником позивача було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останній просить стягнути з відповідачів на користь Банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 14 155,38 доларів США та 282 102,65 гривні. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги Банку підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог. Представник відповідачів проти задоволення позову заперечила в повному обсязі, посилаючись на непідтвердженість здійснених Банком розрахунків та відсутність будь-яких виписок, на підставі яких Банк здійснював нарахування. Також, представник відповідачів просила суд застосувати положення ст..267 ЦК України щодо наслідків пропуску строку позовної давності за нарахованими Банком штрафними санкціями та відсотками. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту, оскільки це суперечить постанові Національного банку України № 168 від 10.07.2007 р. «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», та просила зменшити розмір пені, що підлягає стягненню. Крім того, відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання припиненим Договору поруки від 11.04.2007 р., посилаючись на те, що збільшення процентної ставки за користування кредитними коштами відбулося за відсутності згоди Поручителя, у зв»язку з чим відсутні підстави для покладення на [PERSON] відповідальності за неналежне виконання [PERSON] зобов»язань за кредитним договором і на підставі положень ч.1 ст.559 ЦК України тягне припинення поруки. Представник позивача за первісним позовом проти задовлення позовних вимог [PERSON] заперечив у повному обсязі, зазначивши, що умовами Договору поруки був визначений обсяг відповідальності Поручителя і відповідно до п.1.1 зазначеного договору Поручитель зобов»язався солідарно відповідати перед Банком за виконання зобов»язань [PERSON], що виникають з Кредитного договору та всіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Кредитного договору. Вислухавши представника позивача та представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 11.04.2007 р. між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] був укладений договір № 28.4.1/АК-180.07.2, відповідно до умов якого Банк відкрив Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 12 015,00 доларів США зі сплатою 9% річних. Договір укладено на строк до 11.04.2015 р. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу [PERSON], вищезазначені кошти, що підтверджується випискою по особовому рахунку, яка міститься в матеріалах справи. Кредитні кошти надано виключно на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів. Відповідно до п.3.1. Кредитного договору [PERSON] зобов'язався починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами в сумі 143 долари США та нарахованими процентами шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок Банку. 27.11.2008 р. між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору № 28.4.1/АК-180.07.2, відповідно до якої пункт 1.5 та розділ 7 Кредитного договору викладено в новій редакції; встановлено процентну ставку в розмірі 11% річних. В забезпечення виконання зобов»язань [PERSON] за Кредитним договором, 11.04.2007 р. між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки, відповідно до умов якого останній зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором № 28.4.1/АК-180.07.2 від 11.04.2007 р., а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між Банком і Позичальником. Згідно з п.п.1.1,1.3 Договору поруки, Поручитель зобов'язався відповідати перед Банком в тому самому обсязі, на тих самих умовах та в ті ж строки, що і Позичальник. Відповідно до п.3.2 Договору поруки, поручитель відповідає перед Банком за зобов'язаннями, що випливають з цього Договору, майном та грошовими коштами, на які може бути звернено стягнення у відповідності з чинним законодавством України. Крім того, в забезпечення виконання зобов»язань за Кредитним договором, 11.04.2007 р. між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено Договір застави транспортного засобу №№28.4.1.1/АК-180.07.2 від 11.04.2007 р. від 11.04.2007 р. Згідно з ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпечення порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків тощо. Судом встановлено, що відповідачі не виконали в повному обсязі своїх зобов'язань перед Банком, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, сума боргу Позичальника станом на 12.06.2015 р. становить 14 155,38 доларів США та 282 102,65 гривень, з яких: -сума простроченої заборговуаності по кредиту - 9 279 доларів США 73 центи; -сума простроченої заборгованості за процентами - 4 875 доларів США 65 центів; -сума заборгованості за платою за обслуговування кредиту - 9 236 гривень 73 копійки; -сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам (за весь період) - 229 042 гривні 73 копійки; -сума пені за несвоєчасне погашення за платою за обслуговування кредиту (за весь період) - 6 230 гривень 16 копійок; -3% річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам (за весь період) - 31 242 гривні 19 копійок; -3% річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту (за весь період) - 849 гривень 59 копійок; -сума інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту - 5 501 гривня 25 копійок. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається зі змісту позовних вимог позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за Кредитним договором за період з 01.01.2009 р. по 12.06.2015 р. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк позовної давності становить 3 роки. Крім того, ч.2 ст.258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), яка становить 1 рік. Відповідно до правових позицій, викладених в постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 р.у справі № 6-116 цс 13 в порядку перегляду судових рішень у цивільних справах в зв»язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, Верховний Суд України зазначив, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. З матеріалів цивільної справи вбачається, що останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитом та процентами був здійснений Позичальником в січні 2009 року. Сторони погодили, що Позичальник здійснює погашення заборгованості за Кредитним договором відповідно до Графіка. Отже, про порушення свого права Банк був повідомлений в лютому 2009 р., однак своїм правом щодо предявлення вимоги про стягнення заборгованості достроково не скористався. В силу ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представник відповідачів в ході судового розгляду заявила про застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності за вимогами Банку про стягнення відсотків та штрафних санкцій. З врахуванням заяви представника відповідача, суд вважає за необхідне застосовувати строк позовної давності, оскільки будь-яких доказів з боку позивача, щодо поважності пропуску звернення з вимогами про стягнення заборгованості суду не надано, в зв»язку з чим вимоги про стягнення нарахованих відстоків, 3% річних від суми заборгованості за Кредитом, суми заборгованості за відсотками, заборгованості по оплаті за користування кредитом, 3% річних від заборгованості по оплаті за користування кредитом, інфляційних збитків від суми заборгованості по оплаті за користування кредитом підлягають задоволенню за період 3 роки з моменту звернення до суду (з 11.10.2011 р. по день звернення до суду) і становить: -заборгованість по нарахованим відсоткам - 2 586 доларів США 93 центи (за офіційним курсом НБУ на день розгляду справи - 54998 гривні 13 копійок); -3% річних від суми простроченого кредиту - 113 доларів США 21 центів, що за офіційним курсом НБУ становить 2406 гривень 84 копійки; -3 % річних від суми прострочених процентів - 59 доларів США 49 центів, що за офіційним курсом НБУ на день розгляду справи становить 1264 гривні 75 копійок; -суму заборгованості по оплаті за користування кредитом - до 6 183 гривень 37 копійок; -3% річних від суми простроченого платежу за обслуговування кредиту - до 115 гривень 97 копійок; -суму інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту - до 1924 гривні 97 копійок. Також з врахуванням положень ст.ст.258, 267 ЦК України, суд вважає за необхідне застосувати положення про спеціальну позовну давність до вимог про стягнення штрафних санкцій і зазначені вимоги підлягають задоволенню в межах встановленої спеціальної позовної давності в один рік з моменту звернення до суду і становлять: - сума пені по тілу кредиту - 1 944 доларів США 71 цент, що за офіційним курсом НБУ на день розгляду справи становить 41344 гривні 53 копійки; - суму пені по відсоткам - 1 047 доларів США 24 центи, що за офіційним курсом НБУ на день розгляду справи становить 22264 гривні 32 копійки; -суму пені за прострочену плату за користування кредитом - 1 941 гривень 52 копійки. Суд не вбачає підстав для зменшення розміру пені за неналежне виконання зобов»язань, про що було заявлено представником відповідачів, оскільки, в даному випадку, відсутні підстави для її зменшення, визначені ст..551 ЦК України. Також суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача на відсутність підстав для стягнення заборгованості по оплаті за проведення розрахунків за Кредитним договором, оскільки п.1.5.1 Кредитного договору, відповідно до якого встановлено право Банку встановлювати щомісячну плату за проведення розрахунків за кредитним договором на день розгляду справи є чиним. З огляду на викладене, позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» підлягають частковому задоволенню в межах встановленого законом строку позовної давності. Не підлягають задоволенню, на думку суду, вимоги за зустрічним позовом [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно з п.п.1.1 Договору поруки, Поручитель ([PERSON].) зобов'язався солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов»язань [PERSON] за кредитним договором №28.4.1/АК-180.07.2, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між Банком та Позичальником. Відповідно до п.1.3 Договору поруки, Поручитель бере на себе зобов'язання відповідати перед Банком в тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і Позичальник. З матеріалів справи вбачається, що строк дії кредитного договору закінчується 11.04.2014 р. Додаткова угода, відповідно до умов якої було збільшено розмір процентної ставки, було укладено між Банком та Позичальником 27.11.2008 р. Звертаючись до суду з вимогами про визнання поруки припиненою, відповідач [PERSON] та його представник посилаються на те, що збільшення процентної ставки до 11% річних у відповідності до укладеної між Банком та Позичальником додаткової угоди відбулося без згоди Поручителя. Однак, підписуючи Договір поруки Поручитель фактично надав свою згоду на зміну умов кредитних зобов»язань, у тому числі і обсягу відповідальності Поручителя, без відповідного укладання Додаткових угод з Поручителем, що вбачається зі змісту п.1.1 Договору поруки. З огляду на викладене, зобов»язання [PERSON], як поручителя за Договором поруки, не є припиненими, в зв»язку вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.88 ЦПК України .

Outcome: partial