Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач Державна екологічна інспекція у Вінницькій області звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування збитків та просив стягнути з відповідача на рахунок держави суму збитків, завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства, - 375 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] здійснив самовільну (без дозвільного документа) порізку зелених насаджень - гілок дерева породи туя (діаметром 24 см) до ступеня не припинення росту біля будинку [ADDRESS]. Вказаними діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 153 КУпАП, та завдав державі збитків на суму 375 грн., які у добровільному порядку не відшкодував. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] подав до суду письмове пояснення з додатками (а.с. 17-19) та у судовому засіданні зазначив, що на прохання сусіда (мешканця [ADDRESS]) похилого віку (77 років) [PERSON], який має хворобу очей, зрізав лише декілька гілок дерева, що затемнювали вікна квартири та перешкоджали доступу сонячного світла. При цьому, жодної шкоди дереву цим завдано не було - навпаки, як вбачається з фото, крона дерева стала ще густішою. Крім того, йому не було відомо, що на обрізку декількох гілок дерева потрібен дозвіл. За незнання закону він вже поніс покарання - сплатив штраф, і вважає несправедливим покладати на пенсіонера ще й обов'язок відшкодовувати шкоду, якої завдано й не було. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 13 травня 2016 року № 005048 (а.с.4), складеного головним спеціалістом відділу екологічного контролю ПЗФ, рослинного і тваринного світу [PERSON], 20 квітня 2016 року відповідач [PERSON] здійснив самовільну (без дозвільного документа) порізку зелених насаджень - гілок дерева породи туя (діаметром 24 см) до ступеня не припинення росту біля будинку [ADDRESS]. Вказаними діями відповідач [PERSON] порушив ст. 10 Закону України «Про рослинний світ», п. 4.6 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах, п. 4 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 153 КУпАП. Постановою Державної екологічної інспекції у Вінницькій області від 16 травня 2016 року № 04/92, яка не оскаржувалася та набрала чинності 27 травня 2016 року, відповідача [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 153 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн. в дохід держави (а.с.5). Штраф було добровільно сплачено [PERSON], що підтверджується квитанцією (а.с.6). Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що постанова Державної екологічної інспекції у Вінницькій області від 16 травня 2016 року № 04/92 має ряд недоліків, які приводять до висновку, що провадження у даній справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 153 КУпАП, не відповідало завданням, встановленим ст. 245 КупАП, а мало формальний характер. По-перше, п. 1 резолютивної частини вказаної постанови винним визнано [PERSON], хоча провадження у справі про адміністративне правопорушення здійснювалося відносно [PERSON]. По-друге, при винесенні вказаної постанови державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища [PERSON] керувався пунктом 4.6 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах, хоча у Правилах утримання зелених насаджень у населених пунктах, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року № 105, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 липня 2006 року за № 880/12754, «п. 4.6» взагалі відсутній. По-третє, при винесенні вказаної постанови державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища [PERSON] керувався статтею 10 Закону України «Про рослинний світ», однак у постанові не зазначено, у чому у даному випадку полягало спеціальне використання природних рослинних ресурсів, яке здійснюється за дозволом юридичними або фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки. Разом з тим, постанова у справі про адміністративне правопорушення [PERSON] оскаржена не була, у судовому засіданні він не заперечував, що зрізав гілки дерева без відповідного дозволу, а тому він є особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 153 КУпАП. Щодо розміру збитків (грошової оцінки матеріальної шкоди) суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається з Розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок незаконної порубки дерев і зелених насаджень, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 квітня 1999 року № 559 «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів», сума завданих збитків складає 375 грн. Однак, відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦПК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Суд враховує, що відповідач [PERSON], [INFO], є особою похилого віку, пенсіонером, який не працює та не отримує заробітну плату, ним вже добровільно сплачено адміністративний штраф у розмірі 170 грн. та комісію (а.с.6), а тому, враховуючи вказані обставини, а також розмір судового збору (1600 грн.), який підлягає розподілу між сторонами за наслідками розгляду справи, суд вважає за необхідне та можливе зменшити розмір відшкодування шкоди до 10 грн. При цьому, щодо питання сплати судового збору у розмірі 1600 грн. при зверненні до суду з позовом, суд звертає увагу, що позивачем не надано жодного доказу, що збитки у розмірі 375 грн. відповідач відмовився відшкодувати добровільно, у зв'язку з чим виникла необхідність стягнення вказаної суми виключно у судовому порядку. Крім того, суд бере до уваги, що спірна шкода була завдана не лише не злочином, а адміністративним правопорушенням, яке за обставинами справи (з метою відновлення світлового режиму в житловому приміщенні, що затіняється деревами, було зрізано лише декілька гілок дерева, що затемнювали вікна квартири та перешкоджали інсоляції; при цьому, фактичної шкоди дереву цим завдано не було - навпаки, як вбачається з фотоматеріалів, які містяться у матеріалах справи, крона дерева стала ще густішою) є малозначним, що згідно положень ст. 22 КУпАП є підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності та обмеження усним зауваженням. Однак, на відповідача [PERSON] було накладено адміністративний штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Також, суд зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Ні реальних збитків, ні упущеної вигоди для держави у спірному випадку не настало, а розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконної порубки дерев і зелених насаджень, визначений за таксами для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 квітня 1999 року № 559, є досить умовним, оскільки такса для обчислення розміру шкоди залежить виключно від діаметру дерева біля шийки кореня, і при цьому жодним чином не враховується кількість зрізаних гілок та наслідків для стану дерева. Крім того, згідно п. 6 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2006 року № 1045, сплата відновної вартості зелених насаджень не проводиться у разі, зокрема, відновлення світлового режиму в житловому приміщенні, що затіняється деревами.Отже, суд вважає справедливим зменшення розміру шкоди до вищевказаних 10 гривень. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов є частково обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь Державної екологічної інспекції у Вінницькій області 48 грн. судового збору, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено судом на 3%).

Outcome: partial