Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 02.08.2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено угоду №С20.178.76755 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки згідно умовами Договору комплексного банківського обслуговування текс якого розміщено на інтернет - сторінці Банку за посиланням www.ideabank.ua. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № [NUMBER] , процентна ставка за користування коштами становить 24% річних, максимальний ліміт кредиту 200 000 грн. Проте, стверджує, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання за кредитним договором, а останній платіж здійснено боржником 10.05.2019 року, у зв`язку з чим просить суд стягнути з нього заборгованість, яка станом на 18.06.2019 року становить 96904,91 грн., та включає в себе: основний борг 46310,69 грн., прострочений борг 12448,91 грн., прострочені проценти 33012,01 грн., строкові проценти 4383,30 грн., інші штрафні санкції 750 грн. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 30 липня 2019 року відкрито провадження у справі. Судом вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про проведення розгляду справи без його участі. Відповідач у судовому засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, і на підставі частини 3 ст.131 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що він не з`явився у судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.08.2017 року між ПАТ «Ідея Банк», як кредитодавцем та відповідачем, як позичальником укладено угоду №С20.178.76755 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки згідно умовами Договору комплексного банківського обслуговування текс якого розміщено на інтернет - сторінці Банку за посиланням www.ideabank.ua. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № [NUMBER] , процентна ставка за користування коштами становить 24% річних, максимальний ліміт кредиту 200 000 грн. Відносини між сторонами, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися, як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження з приводу питань банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за кредитним договором №С20.178.76755 від 02.08.2017 року, за яким станом на 18.06.2019 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість за кредитом в розмірі 96904,91 грн., та включає в себе: основний борг 46310,69 грн., прострочений борг 12448,91 грн., прострочені проценти 33012,01 грн., строкові проценти 4383,30 грн., інші штрафні санкції 750 грн. Заборгованість відповідача також підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] (а.с.31-38) та довідкою-розрахунком заборгованості (а.с.39). У відповідності до вимог частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Зміст зазначеної правової норми, не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому поряд із листами та телеграмами можуть використовуватися інші засоби зв`язку, наприклад електронний. Частиною 2 статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як встановлено матеріалами справи, позивач забезпечив можливість відповідачу користування кредитними коштами, шляхом їх зарахування на банківський поточний рахунок [PERSON] , що підтверджується виданими касовими ордерами. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором №С20.178.76755 від 02.08.2017 року, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість перед позивачем, що стверджується представленими суду письмовими доказами.

Outcome: approved