Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з цим позовом в якому просив визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням в житловому будинку [ADDRESS] Свій позов аргументував тим, що він є власником 1/3 частини вищезазначеного будинку, на підставі договору купівлі-продажу. В 2002 році його дочка [PERSON] вийшла заміж за [PERSON], якого він прописав в його будинку за вказаною адресою, хоча фактично вони проживали окремо в найманій квартирі. Прописка [PERSON] була необхідна для працевлаштування. В 2006 році шлюб між [PERSON] та його донькою був розірваний, в тому ж році [PERSON] скоїв злочин та втік, в зв'язку з чим перебував у розшуку. Восени 2013 року він був затриманий в м. Щолоково Московської області, де він проживав тривалий час, та 22.10.2013 засуджений Жмеринським міськрайонним судом до 5-ти років позбавлення волі. Оскільки відповідач у будинку [ADDRESS] з моменту реєстрації фактично не проживав, позивач вважає, що [PERSON] втратив право на користування цим будинком. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій позов підтримав, просив справу розглянути у його відсутність, що згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. Відповідачу у відповідності до ч. 6 ст. 76 ЦПК України, в СІЗО Вінницької тюрми №1, де він утримується під вартою за вироком суду, було вручено повістку, копія позову з доданими документами під розписку (а.с.38, 39), проте пояснень стосовно позову він суду не надсилав. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. В судому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 04.03.1971, який посвідчено нотаріусом, [PERSON] є власником 1/3 житлового будинку [ADDRESS] (а.с.6-7). Згідно домової книги у вищезазначеній частині будинку зареєстрований [PERSON] з 25.01.2002 (а.с.8-9). Як вбачається з довідки квартального комітету «Заріччя» від 14.02.2014, [PERSON] за зареєстрованою адресою [ADDRESS] ніколи не проживав ( а.с.10). Згідно свідоцтва про одруження [PERSON] з [PERSON] 25.06.2002 уклали шлюб (а.с.11), який був розірваний 05.04.2006, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.12). Як вбачається з вироку суду у кримінальному провадженні № 1-кп/130/147/2013, 22.10.2013 [PERSON] був засуджений на п'ять років позбавлення волі за ч. 2 ст. 286 КК України, під час розслідування вказаного кримінального провадження [PERSON] знаходився у розшуку, був затриманий 03.01.2013 в порядку екстрадиції (а.с.13-16). Згідно адресної довідки місцем проживання [PERSON] зареєстровано: [ADDRESS] (а.с.22). Згідно ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання визначається як адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст. 7 цього Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У відповідності до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником; Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що відповідач [PERSON] понад один рік за місцем реєстрації проживання [ADDRESS] відсутній, а тому на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України втратив право на користування цим житлом. На підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved