Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої звернулась до суду з позовом до ПАТ «Мега Банк», ПАТ «ПриватБанк», ВДВС Корабельного РУЮ у м.Херсоні, ДП «Сетам», [PERSON], [PERSON], треті особи на стороні позивача: [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Служба у справах дітей Виконкому Корабельної районної у м.Херсоні Ради, [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними електронних торгів та актів державних виконавців, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що в провадженні ВДВС Корабельного районного управління юстиції у м. Херсоні перебували на виконанні зведені виконавчі провадження про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Мегабанк», «Приват Банк» та [PERSON] коштів. В процесі виконання рішень суду ВДВС у Корабельного РУЮ у м. Херсоні звернув стягнення на квартиру [ADDRESS], яка належала в рівних частинах по (1/3) частині [PERSON], [PERSON] та [PERSON] В період часу з 09-00 год. 30.06.2016 року по 22 год. 05 хвилин 02.07.2016 року ДП «Сетам» були проведені електронні торги з реалізації вказаної квартири. За результатами електронних торгів, їх переможцями стали [PERSON] у відповідності до протоколів №180488 та 180490 (загалом власник 2/3 частини спірної квартири) та [PERSON] згідно до протоколу 3180492 (1/3 частина). Після здійснення розрахунків покупцями за придбане майно, ВДВС Комсомольського РУЮ було складено акти про проведення електронних торгів, на підставі яких [PERSON] і [PERSON] зареєстрували своє право власності на вказану квартиру. Вона (позивачка), як співвласник спірної квартири, проживає в ній з 1994 року, а в 2002 році після народження дитини - [PERSON] 03.02.2002 року донька також була прописана у вказаній квартирі та проживає в ній. 16.06.2012 року нею, [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони було укладено попередній договір купівлі - продажу належної їм квартири. Згідно з п. 3.1.7 даного договору вони, продавці зобов'язалися передати квартиру для вільного користування [PERSON], комплект ключів та звільнити квартиру від належних їм речей протягом одного дня з дати укладення основного договору. Станом на момент звернення до суду, а саме червень 2017 року, основний договір між ними та [PERSON] укладено не було по незалежним від продавців квартири причинам. На момент проведення електронних торгів власниками квартири [ADDRESS] являлась позивачка, [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно [NUMBER] від 18.07.2016 року. На момент проведення електронних торгів вона і її малолітня дитина проживали у даній квартирі. ВДВС Корабельного РУЮ м. Херсона не звертався до територіального органу опіки та піклування - служби у справах дітей виконкому Корабельної районної у м. Херсоні ради для одержання дозволу на реалізацію квартири, в якій проживає її малолітня дитина. ЇЇ родина не має іншого житла, яке б змогло забезпечити всі потреби дитини. Таким чином, позивачка вважає, що ВДВС Корабельного РУЮ м. Херсона при проведенні оскаржувальних торгів з продажу квартири, грубо порушив законні права і інтереси малолітньої дитини, які підлягають негайному відновленню. Крім цього, вважає, що відповідачем, а саме ВДВС Корабельного РУЮ м. Херсона своїми протиправними діями їй завдано моральної шкоди, яка полягає в моральних стражданнях, пов'язаних з втратою квартири та основного місця проживання її і її малолітньої дитини і їй довелося додавати додаткових зусиль для організації свого життя та життя дитини, погіршилося самопочуття, через моральні страждання погіршився рівень навчання в школі дитини, яка не може сконцентруватись на навчанні, а постійно переживає моральні страждання з приводу майбутнього місця проживання. Розмір моральних страждань, завданих їй та її малолітній дитині оцінює в 50.000 грн. та просить стягнути з ВДВС Корабельного РУЮ у м. Херсоні. З огляду на викладене просила суд визнати недійсними: -електронні торги за протоколом №180488 від 02.07.2016 року, складеним ДП «Сетам» з придбання [PERSON] лоту №154122, -електронні торги за протоколом №180490 від 02.07.2016 року, складеним ДП «Сетам» з придбання [PERSON] лоту №154098, -електронні торги за протоколом №180492 від 02.07.2016 року, складеним ДП «Сетам» з придбання [PERSON] лоту №154137, -акти державних виконавців ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - Скасувати реєстрацію прав власності [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та відновити її за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. - Стягнути з ВДВС Корабельного РУЮ у м. Херсоні на її користь 50.000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. В судовому засіданні представники відповідачів ПАТ «Мега Банк», ВДВС Корабельного РУЮ у м.Херсоні, [PERSON], [PERSON] позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні за необгрунтованістю. В судовому засіданні представник [PERSON], [PERSON], [PERSON] просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник Служби у справах дітей Виконкому Корабельної районної у м. Херсоні Ради в судове засідання надала заяву про розгляд справи без їх участі. Представники ПАТ «ПриватБанк», ДП «Сетам», [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились про час, місце та день розгляду справи повідомленні належним чином Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, які не з'явилися, зважаючи на їх належне повідомлення про місце, день і час судового засідання. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановленні частиною першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Враховуючи, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі - продажу, то така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами 1-3 та 6 ст. 203ЦК України (ст.215ЦК). При цьому підставою для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затверджених наказом Міністерства юстиції України 22.12.2015 року №2710, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 23.12.2015 року № 1620\\28065. Так, матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що з 30.06.2016 року по 02.07.2016 року відбулися електронні торги з реалізації належної [PERSON], [PERSON] та [PERSON] праві спільної часткової власності квартири [ADDRESS], яка належала їм в рівних частинах по (1/3) частині. За результатами електронних торгів, їх переможцями стали [PERSON] у відповідності до протоколів №180488 та 180490 (загалом власник 2/3 частини спірної квартири) та [PERSON] згідно до протоколу 3180492 (1/3 частина). Відповідно до попереднього договору, укладеного 16.06.2016 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - продавцями, та [PERSON] покупцем, сторони зобов'язалися в майбутньому, в обумовлений п.6.1. цього договору строк, до 30.06.2012 року укласти і належним чином оформити договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS]. Згідно акту від 06.07.2017р. за адресою: квартира [ADDRESS] проживають без реєстрації [PERSON] та неповнолітня [PERSON]. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що в спірній квартирі в період часу з 1990 року і по теперішній час проживає постійно позивачка зі своєю неповнолітньою дитиною, а в період часу з 2012 року і по теперішній час також сімя [PERSON] у складі [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON], [PERSON] Частиною 4 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» (№2613-IV зі змінами та доповненнями) передбачено, що для вчинення будь - яких правочинів щодо нерухомого майна, право на яке або право користування яким мають діти, необхідний дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Отже, вирішальним має значення чи мала дитини право власності на нерухоме майно чи право користування ним на момент виставлення квартири на торги. Відповідно до пункту 4.5.7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Матеріалами справи підтверджено та не спростовано в ході судового розгляду справи, що спірне нерухоме майно на час накладення державним виконавцем арешту, а також на момент виставлення квартири на електронні торги належало на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а укладення договору між ними та [PERSON] не відбулось внаслідок виконання виконавчою службою дій, пов'язаних з примусовим виконанням інших боргових зобов'язань власників квартири. Тому неповнолітня дитина позивача, яка була і є членом сім'ї власників квартири мала право на дане житло, а саме право користування ним, оскільки реєстрація неповнолітньої дитини в квартирі, з урахуванням того, що її місце проживання є проживання її батьків (ч.4 ст.29 ЦК України), на думку суду, породжує ті правові наслідки, які підлягають захисту відносно неповнолітньої дитини. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд доходить до висновку про те, що оскільки в ході судового розгляду справи встановлено порушення Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів при проведенні електронних торгів з реалізації спірного нерухомого майна, а саме право користування на яке мала неповнолітня [PERSON] [INFO], тому суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання електронних торгів та актів державних виконавців про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна [PERSON], [PERSON] та [PERSON] недійсними та задоволення у зв'язку з цим позовних вимог в цій частині, також і вимог щодо реєстрації майна, як похідних . Разом із тим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, не підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У ч.1 ст.1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч.1 ст.1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. У ч.2 ст.1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Позивач не надала суду належних, допустимих та переконливих доказів щодо обставин завдання їй та її дитині моральної шкоди внаслідок дій ВДВС Корабельного РУЮ у м.Херсоні, а саме доказів моральних страждань, порушення їх нормальних життєвих зв'язків, не зазначила з яких міркувань та критеріїв вона виходила, оцінивши моральні страждання саме на суму, вказану в позовній заяві. У зв'язку з цим вимоги про відшкодування моральної шкоди суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з урахуванням викладених обставин справи та вимог закону, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial