Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи його тим, що в кінці серпня 2018 року він передав [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 2500,00 доларів США, строком на один рік, тобто до 01.09.2019р., що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою. Крім того, на початку лютого 2019 року позивач передав [PERSON] та його дружині [PERSON] в борг ще 1200,00 доларів США, грошові кошти відповідачі зобов`язалися повернути до 05.02.2021р., що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою. Крім боргу в сумі 2500 доларів США та 1200 доларів США, відповідачі зобов`язалися надати ще заохочувані кошти в сумі 600 та 300 доларів США. Однак, відповідачі ухиляються від виконання вказаного договору позики, тому позивач просить стягнути з останніх солідарно на свою користь борг в сумі 3700 доларів США, що еквівалентно 104340,00 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, з викладених у позовній заві підстав, проти винесення заочного рішення по справі не заперечували. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив не надали. Разом з тим, на адресу суду органом зв`язку повернуте рекомендоване повідомлення з відміткою «немає вдома», з огляду на що відповідачі, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважаються такими, що отримали судову повістку. Окрім цього, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача, з огляду на що відповідачі, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважаються такими, що отримали судову повістку. Суд, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача та його представника на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Вислухавши доводи позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, в кінці серпня 2018 року позивач [PERSON] передав в борг [PERSON] 2500 доларів США, що еквівалентно 70500,00 грн., строком на один рік, тобто до 01.09.2019р. Наведене підтверджується розпискою, наявною в матеріалах справи, оригінал якої було оглянуто в судовому засіданні. Крім того, на початку лютого 2019 року позивач [PERSON] передав [PERSON] та його дружині [PERSON] в борг ще 1200,00 доларів США, що еквівалентно 33840,00 грн., грошові кошти відповідачі зобов`язалися повернути строком до 05.02.2021р., Наведене підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою, оригінал якої було оглянуто в судовому засіданні. Крім того, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є цивільною дружиною позивача вказала, що у них наявності були грошові кошти, які вони хотіли використати на придбання автомобіля. Згодом, чоловік сказав, що [PERSON] просить грошові кошти в борг строком на 1 рік і вони вирішили допомогти та передали відповідачу, а пізніше відповідачу та його дружині грошові кошти в борг. Однак, відповідачі не виконали взятих на себе зобов`язань та не повернули борг у передбачений у боргових розписка строк. У відповідності до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525, 526 даного кодексу, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1049 коментованого нормативно-правового акту, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому, в силу приписів ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як слідує із боргової розписки, контрагентами погоджено строк виконання боржником свого зобов`язання щодо повернення отриманих у позику коштів, а саме до 01.09.2019р. борг в сумі 2500 доларів США та до 05.02.2020р. борг в сумі 1200 доларів США. У відповідності до ст.610,612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того, наявність у позивача оригіналу боргової розписки згідно з положенням ч.3 ст. 545 ЦК України свідчить про неповернення боргу відповідачами, тому суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідачів неповернутої суми позики за вказаним договором. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постановах від 24.02.2016 р. у справі №6-50цс16, від 18.09.2013 р. у справі №6-63цс13, Верховний Суд у постановах від05.11.2020 р. у справі № 531/251/19, від 02.04.2020 р. у справі № 372/3173/15-ц. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається як на підставу солідарного стягнення боргу, факт перебування відповідачами у шлюбі та фактичне використання взятих грошових коштів у цілях їхньої сім`ї. Разом з тим, як вбачається із довідки Покровського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 17 серпня 2007р. за актовим записом №178 зареєстровано факт державної реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак встановлено також факт розірвання відповідного шлюбу на підставі рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 23.12.2011р. (а.с.50). Таким чином, зважаючи на те, що відповідач [PERSON] 01.09.2018р. взяв в борг грошові кошти в сумі 2500 доларів США що підтверджується власноручно написаною розпискою, оскільки на даний час боргові зобов`язання не виконані, суд приходить до переконання про необхідність стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг в сумі 2500 долірв США, що еквівалентно 70500,00 грн. У статті 541 ЦК України встановлено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч. 1, 4 статті 542 ЦК України у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний із кредиторів має право пред`явити боржникові вимогу у повному обсязі. Солідарний кредитор, який одержав виконання від боржника, зобов`язаний передати належне кожному з решти солідарних кредиторів у рівній частці, якщо інше не встановлено договором між ними. Згідно із ч. 1, 2, 4 статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. З урахуванням того, що позика 05.02.2019р. в сумі 1200 доларів США надавалася відповідачам [PERSON] та [PERSON] спільно та неподільною сумою і одним платежем, тобто без визначення часток кожного у даному зобов`язанні (коли кожен з позикодавців має право вимагати виконання, а кожен з боржників повинен виконати зобов`язання у певній частці), виходячи зі змісту статей 541-543 ЦК України, у співвідповідачів виник солідарний обов`язок щодо повернення позики, а позивач у справі набув право солідарної вимоги до них відповідно. Таким чином, у зв`язку з тим, що ні разом, ні кожним окремо відповідачами не було виконано свого зобов`язання за договором по поверненню суми позики в повному обсязі перед позивачем, порушені права позивача як солідарного кредитора підлягають захисту у спосіб стягнення солідарно з відповідачів грошових коштів на користь позивача, а саме: суми позики у розмірі 1200 доларів США, що еквівалентно 33840,00 грн.. Окрім цього, відповідно до ст..141 ЦПК України, судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial