Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Позивач звернувся\~до Ватутінського\~міського суду\~Черкаської області\~з даним\~цивільним позовом\~у якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 14.06.2014 року виконавчим комітетом Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області, актовий запис № 6. Позовні вимоги мотивовані тим, що шлюбне життя з відповідачем не склалося, причиною розлучення є постійні сварки, що зумовлені несумісністю характерів, а також втратою взаємних почуттів любові та поваги. Також вказано, що спільне проживання та побут між сторонами припинено, примирення не можливе, оскільки подальше збереження даного шлюбу суперечить інтересам сторін та спільних дітей, так як постійні суперечки негативно впливають на їх емоційних стан. Додатково вказав про відсутність потреби стягувати з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору. Ухвалою від 04.06.2021 року відкрито провадження у даній справі, а сторони повідомлено, що її розгляд здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідач 16.06.2021 року отримала копію ухвали від 04.06.2021 року та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 2025103020131, однак відвизу на позовну заяву не надала. Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи у судове засідання не з`явились. Позивач надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд даної справи за його відсутності. Відповідач надала до суду заяву за змістом якої не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем та просила розгляд справи провести за її відсутності. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено,\~що з\~14.06.2014\~року сторони\~перебувають у\~шлюбі,\~який зареєстровано виконавчим комітетом Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області, актовий запис № 6, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . За час перебування у шлюбі у сторін народилося троє доньок: [INFO] [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.12.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області; 20.11.2017 року [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , виданих 05.12.2017 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, відповідно. Спільне проживання сторін припинено та вони категорично налаштовані на припинення шлюбних відносин та не бажають вживати заходів до примирення з метою збереження сім`ї. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та протоколами до неї. Положеннями ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. За змістом ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Приписами ст. 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі змістом ст. 24 СК України добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ч. 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує, що сторони категорично налаштовані на припинення даних шлюбних відносин, оскільки збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] як подружжя неможливе, а тому їх шлюб підлягає розірванню. Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд вважає, що оскільки відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем відповідно до квитанції Ватутінського відділення АТ «Ощадбанк» від 26.05.2021 року № 1, оригінал якої зберігається у матеріалах справи №\~690/243/21, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп., підлягають поверненню йому з державного бюджету, а інші 50 відсотків суд залишає за ним, враховуючи його волевиявлення з даного питання, про що вказано безпосередньо у позовній заяві. На підставі викладеного,

Outcome: approved