Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про звільнення майна з-під арешту посилаючись на те, що 18.04.2008 року між ПАТ «Ургазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір за №471 К-Ф про надання споживчого кредиту в сумі 87 754 доларів США на строк з 18.04.2008 року по 17.06.2019 року. 20.05.2013 року винесено заочне рішенням Київського районного суду м.Полтави, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором застави майнових прав №471 К-Ф від 18.04.2008 року шляхом продажу з публічних торгів квартири [ADDRESS], яка на праві спільної часткової власності належить [PERSON] та [PERSON]. 17.10.2013 року постановою державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ накладено арешт та оголошено заборону на відчуження нерухомого майна боржника [PERSON] Внаслідок накладеного арешту позивач обмежений у праві на реалізацію предмета іпотеки та задоволення за рахунок його вартості забезпеченою іпотекою вимоги, а тому змушений звернутися до суду з позовом та просить звільнити майно з-під арешту, а саме квартиру [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з’явився, надавши суду заяву де просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги він підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явився, але надав заяву, де просив розглядати справу без його участі, при винесенні рішення він покладається на розсуд суду. Представник відповідача [PERSON] ВДВС Полтавського МУЮ в судове засідання не з’явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча був повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 18.04.2008 року між ПАТ «Ургазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір за №471 К-Ф про надання споживчого кредиту в сумі 87 754 доларів США на строк з 18.04.2008 року по 17.06.2019 року. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26.10.2010 року за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» з [PERSON] було стягнуто заборгованість в загальній сумі 97617,32 доларів США. Але зазначене рішення суду відповідачем виконано не було, тому заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20.05.2013 року по цивільній справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON], [PERSON] було звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором застави майнових прав №471 К-Ф від 18.04.2008 року шляхом продажу з публічних торгів квартири [ADDRESS], яка на праві спільної часткової власності належить [PERSON] та [PERSON]. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01.08.2014 року було змінено порядок виконання заочного рішення від 20.05.2013 року та встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу іпотеко держателем ПАТ АБ «Укргазбанк» від імені іпотекодавця [PERSON] та [PERSON] у будь – який спосіб чи будь – якому покупцю за ціною, визначеною суб’єктом оціночної діяльності у порядку визначеному Законом України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність». Постановою державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від 17 жовтня 2013 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та оголошено заборону його відчуження. Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржнка коштів, якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до звіту суб’єкта оціночної діяльності – суб’єкта підприємницької діяльності «Центру незалежної оцінки та експертизи» №ФДМУ 243226_07102014_FD140710-005 від 07.10.2014 року вартість предмета іпотеки становить 566 400 грн., в той час як сума заборгованості відповідача перед позивачем згідно рішення суду складає 196199,86 доларів США, що значно перевищує вартість предмета іпотеки. Як вбачається з матеріалів справи, вимоги іпотекодержателя виникли раніше, а ніж вимоги стягувача за якими накладений арешт на майно боржника, а отже право на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS] у позивача виникло 18.04.2008 року, а тому арешт на квартиру [ADDRESS] підлягає скасуванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн. судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved