Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом в якому зазначив, що вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18.08.2014р. по справі №334/2265/14к визнано [PERSON] та [PERSON] винними у вчиненні злочинів, передбачених ч.З ст. 190, ч.1,3 ст.357 КК України та призначено відповідне покарання, стягнуто з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь [PERSON] в рахунок матеріальної та моральної шкоди 117 224,55 грн. На теперішній час вирок в частині відшкодування [PERSON] матеріальної та моральної шкоди не виконаний, у звязку з чим порушено кримінальне провадженням №12015080080000890 за ст.382 Кримінального кодексу України. У звязку з невиконанням відповідачами обовязків, покладених вироком суду, вважає, що на її користь мають бути стягнуті інфляційні витрати та 3% річних на кошти, визначені вироком суду для відшкодування, а саме 117224,55грн., що становить 75215,13грн., яку просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку. Під час розгляду справи, позивачем була подана заява про збільшення позовних вимог в якій вона просила стягнути з відповідачів в солідарному порядку нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних в сумі 84098,31грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідачів, в солідарному порядку, нараховані за період з 01.10.2014р. по 31.01.2016р. на суму боргу, визначеного вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18.08.2014р. по справі №334/22654/14-к, інфляційні втрати і три проценти річних на загальну суму 78314,47грн., а також понесені позивачкою судові витрати у звязку зі зверненням із позовом до суду в розмірі 452,15грн. Позивачка та її представники просили позовні вимоги задовольнити, оскільки вважають їх обґрунтованими та законними. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував, суду пояснив, що не сплачував кошти стягнуті на користь позивачки у звязку з тим, що не мав роботи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Заперечень щодо позову не надав. Вислухав пояснення учасників процесу, дослідив письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18 серпня 2014 року відповідачів визнано винними у скоєні злочинів передбачених ч.3 ст. 190, ч.1, 33 ст.357 КК України та з них на користь позивачки стягнуто в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 17224,55грн. та моральної шкоди 100000грн., а всього 117224,55грн. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних. Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є дії осіб, які передбачені актами цивільного законодавства. Серед підстав виникнення цивільних прав і обов'язків закон зокрема виділяє рішення суду, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Таким чином, маючи обов'язок сплатити позивачу обумовлену рішенням суду грошову суму, відповідачі не виконали це зобов'язання належним чином, відповідно до вимог ст. 610 ЦК України. Права позивачки були порушені у зв'язку з неналежним виконанням відповідачами грошових зобов'язань, встановлених вироком суду, вона зазнала збитків у зв'язку з інфляцією, які повинні бути додатково покладені на відповідачів. Відповідно до ст.. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З урахуванням викладеного, з відповідачів, в солідарному порядку, підлягають стягненню на користь позивачки сума компенсації з урахуванням індексу інфляції за період з 01.10.2014р. по 30.06.2016р., а також 3% річних від простроченої суми, що разом становить 78314,47грн., згідно наданого позивачем розрахунку, який є обґрунтованим та доведеним, а також не заперечувався відповідачем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою судовий збір був сплачений частково в сумі 452,15грн. та ухвалою суду від 16.05.2016р. позивачці було відстрочено сплату залишку судового збору до постановлення рішення суду. Відповідно п.1.1 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду, фізичною особою, позовної заяви майнового характеру, сплачується судовий збір в розмірі 1 % ціни розміру, що в даному випадку складає 783,14грн. Отже, з відповідачів підлягає стягненню, в солідарному порядку, судові витрати на користь позивачки в розмірі 452,15грн. та в дохід держави 330,99грн. (783,14-452,15) На підставі викладеного,

Outcome: approved