Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач в своїй уточненій позовній заяві просить суд стягнути з відповідачки на його користь неповернутий авансовий платіж з орендної плати в сумі 4500 грн., збитки від порушення умов договору оренди в розмірі 10231 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 07.07.2018 року між ним та [PERSON] було укладено договір оренди квартири [ADDRESS] . Термін оренди складав один рік. Фактичне вселення до квартири відбулося 10.08.2018 року. Розмір орендної плати складав 4500 грн. Протягом строку дії договору позивач сумлінно виконував свої обов`язки. В першій половині червня 2019 року в телефонному режимі відповідачка повідомила позивачеві про намір в липні 2019 року прибути до Харкова і запросила згоду позивача на її проживання в одній із кімнат за умови зниження розміру плати на період проживання. Позивач надав згоду на це. Відповідачка перебувала в м.Харкові з 11.07.2019 року по 05.08.2019 року, а тому орендна плата за червень та липень 2019 року сплачувалася їй готівкою безпосередньо. Перебуваючи в Харкові відповідачка здійснила ремонтні роботи, які не закінчила, а саме: встановлення раковини в ванні, заміна труб гарячої та холодної води, заміна сушки для рушників, заміна унітазу. 16.08.2019 року за згодою з відповідачкою позивач оплатив їй на картковий рахунок орендну плату в розмірі 4500 грн. 17.08.2019 року відповідачка зателефонувала позивачеві і в грубій формі стала вимагати звільнити її квартиру, оскільки вона має намір розірвати договір. Позивач намагався нагадати їй про їх домовленість продовжити договір, що вона проігнорувала. 12.09.2019 року вона приїхала до квартири та вимагала її звільнити, на що позивач відмовився. Потім вона насильницьким шляхом проникла до квартири і змінила замок на вхідній двері. Після прибуття поліції відповідачка видала позивачеві один ключ від вхідної двері, а тому позивач був змушений зробити три дубліката ключа. З 12.09.2019 року відповідачка залишилася проживати в квартирі всупереч умовам договору. В зв`язку з цим позивач був вимушений підшукати собі нове житло та укласти 15.09.2019 року новий договір оренди. Часу було недостатньо, а тому позивач уклав договір, відповідно до якого орендна плата склала 5000 грн., що на 500 грн. більше ніж договір з відповідачкою. 16.09.2019 року він повідомив відповідачку про те, що 17.09.2019 року він виїде з орендованої квартири, що і зробив, склавши акт передачі квартири. Авансовий платіж за квартиру в розмірі 4500 грн. відповідачка йому не повернула. Вважає, що відповідно до ст.822 ЦК України договір оренди квартири був продовжений. Спричинені йому збитки складаються з наступного: виготовлення трьох дублікатів ключів - 240 грн.; сплата агентству нерухомості за послуги з підбору квартири - 2500 грн.; сплату послуг перевезення майна під час переїзду - 380 грн.; переплата орендної плати у більшому розмірі за аналогічний період - 6000 грн.; придбання пральної машини за 5555 грн. з урахуванням амортизації 1111 грн.; Всього ці збитки склали 10231 грн. Крім того, відповідачка не повернула позивачеві авансовий платіж за останній місяць проживання - 4500 грн. У зв`язку з протиправною поведінкою відповідачки позивачеві було спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, приниженні честі і гідності. Позивач був змушений змінити звичний порядок життя. Моральну шкоду позивач оцінює в 5000 грн. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, уклала угоду з адвокатом Брулевич В.В. Представник відповідача адвокат Брулевич В.В. проти позовних вимог заперечував в повному обсязі. В відзиві на позовну заяву Брулевич В.В. посилається на те, що між сторонами дійсно було укладено договір оренди квартири. Термін оренди складав один рік, по 7 липня 2019 року. Розмір оренди складав 4500 грн. За перший та останній місяці найму відповідачка отримала 9000 грн. Відповідачка заперечує, що в першій половині червня 2019 року вона домовилася з позивачем про продовження строку договору оренди. Навпаки, відповідачка повідомила позивачеві про закінчення договору та небажанні його продовжувати. Повідомила, що має намір в липні 2019 року прибути до Харкова для підписання акту прийому квартири та пошуку нових орендарів, оскільки договір закінчується 7 липня 2019 року. В липні 2019 року відповідачка прибула до Харкова, до своєї квартири. Позивач не мав бажання виїжджати із квартири, так як не встиг знайти інше житло. Тому вона надала йому можливість пожити ще один місяць для пошуку іншого житла. Відповідачка деякий час проживала в своїй квартирі поки відбувалася заміна сантехніки, але умови зниження розміру орендної плати не було. 12.09.2019 року відповідачка повернулася до квартири, але потрапити до неї не змогла, оскільки позивач самовільно змінив вхідні замки. Позивач не впустив її до квартири, була викликана поліція, відповідачка потрапила до своєї квартири через балкон та знайшла документи про її право власності на квартиру. Через п`ять днів, а саме 17.09.2019 року позивач покинув квартиру. Авансовий платіж в розмірі 4500 грн. був зарахований відповідачкою за місяць проживання позивача з серпня по вересень 2019 року. В цей період позивач проживав в квартирі після закінчення договору оренди квартири без її згоди. Позивач самовільно здійснив заміну замків. Інші витрати позивача не мають ніякого відношення до відповідачки, а тому не повинні нею відшкодовуватися, ці витрати могли бути вже після закінчення строку дії договору. Заперечують проти спричинення позивачу моральної шкоди, вважають, що така шкода була спричинена саме відповідачці. В відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідачка не повідомляла його у відповідності до вимог ст.ст.810, 820, 822 ЦК України про намір розірвати договір оренди. Останній платіж орендної плати позивач здійснив 16.08.2019 року на картку відповідачки, яку вона надала. Позивач просив долучити до справи електронний доказ про його спілкування з відповідачкою, де вона обіцяла повернути йому авансовий платіж, якщо він виконає її вимоги. Судом встановлені наступні обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. 07.07.2018 року між позивачем [PERSON] і відповідачкою [PERSON] в письмовій формі було укладено договір оренди квартири [ADDRESS] . Відповідно до даного договору в оренду було надано не всю квартиру в цілому, а 2 кімнати в 3-х кімнатній квартирі. Строк оренди було визначено з 07.07.2018 року по 07.07.2019 року з можливістю продовження строку дії договору при згоді сторін договору. Строки дії договору можуть змінюватися лише за взаємною згодою сторін. Орендна плата була визначена - 4500 грн. на місяць. Сторони визначили, що зміни чи доповнення до договору, його розірвання можуть мати місце лише за взаємною згодою сторін, та вносяться за 14 днів. Додатково сторони визначили, що вселення в квартиру позивача відбудеться через два тижні з дня підписання договору, що орендну плату необхідно перераховувати на банківську картку з вирахуванням витрат на теплопостачання. В договорі було визначено майно, яке знаходиться в квартирі і передається в тимчасове користування. Під текстом договору мається зазначення про те, що 07.07.2018 року орендна плата отримана в сумі 9000 грн., тобто за перший та останній місяці. Також мається розписка відповідача про те, що оплата за червень 2019 року проведена. (а.с.4) Позивач надав суду копії квитанцій про те, що під час дії зазначеного вище договору оренди він перераховував відповідачці орендну плату на її банківську картку і сплачував комунальні послуги, в тому числі надав копію квитанцію про оплату 16.08.2019 року суми 4500 грн. (а.с.7-9) Згідно до копії розписки [PERSON] (а.с.6), наданої суду позивачем, оплата за проживання за липень 2019 року проведена 16.07.2019 року. Згідно до розписки [PERSON] від 26.07.2019 року, остання кошти за комунальні послуги за липень 2019 року отримала. (а.с.6) Представник відповідачки не надав спростування вказаних розписок. Таким чином, позивач підтвердив факт внесення ним орендної плати за час його проживання в зазначеній вище квартирі. Статтею 810 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст.811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Одностороння зміна розміру плати за користування житлом не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 821 ЦК України встановлено, що договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років. Згідно до ст.822 ЦК України у разі спливу строку договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк. Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк. Після вимог відповідачки звільнити її квартиру, позивач звільнив зазначену квартиру 17.09.2019 року, про що було складено акт приймання передачі квартири (а.с.14). Після звільнення квартири позивачем, відповідачка не повернула позивачеві авансовий платіж в розмірі 4500 грн., який повинна була повернути при звільненні квартири, так як фактично останній місяць проживання був оплачений позивачем 16.08.2019 року в сумі 4500 грн. Вказана обставина підтверджується паперовою копією електронного доказу- скріншоту екрану смартфона позивача, де в мобільному додатку viber відповідачка зазначає, що 12 вересня вона прийде за ключами і поверне заставу. Зважаючи на те, що відповідачка не повернула позивачеві 4500 грн., які повинна була повернути йому при звільненні ним квартири, що орендна плата за проживання позивачем була сплачена відповідачці в повному обсязі без урахування вказаних коштів, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача - 4500 грн. Вимоги позивача про стягнення з відповідачки збитків від порушення умов договору в розмірі 10231 грн., моральної шкоди в розмірі 5000 грн. задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Позивач, як на підставу відшкодування збитків, посилається на те, що відповідачка порушила умови договору оренди квартири. Ці обставини не підтверджені належними, достатніми і допустимими доказами. Строк дії договору оренди квартири сторони визначили до 07.07.2019 року. Перед закінчення строку дії договору оренди сторони вели між собою усні перемовини з приводу подальшої дії договору оренди квартири. Позивач не надав суду докази того, що саме з вини відповідачки він був вимушений виїхати із зазначеної квартири. Та обставина, що позивач звертався до органів поліції (а.с.12), повідомляв відповідачці про порушення умов договору (а.с.13), самі по собі, без підтвердження іншими доказами, не свідчать про те, що відповідачка порушили свої зобов`язання перед позивачем. Ті обставини, що відповідачка деякий час проживала в квартирі влітку 2019 року, здійснювала деякі ремонтні роботи в квартирі, не свідчать про порушення нею своїх зобов`язань за договором оренди. Так, позивач надав пояснення про те, що він не заперечував проти тимчасового проживання відповідачки в квартирі. Крім того, згідно договору оренди, позивачу в оренду була передана не вся квартира, а дві кімнати. Згідно до ст.819 ЦК України поточний ремонт житла, переданого у найм, зобов`язаний здійснювати наймач, якщо інше не встановлено договором. Капітальний ремонт житла, переданого у найм, зобов`язаний здійснювати наймодавець, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, законом не заборонено здійснення ремонтних робіт під час дії договору оренди. Відповідачка, як власник житла, є відповідальною за технічний стан квартири. Матеріали справи не містять в собі доказів того, що ремонтні роботи було проведено відповідачкою без погодження з позивачем. Вимоги позивачки про звільнення її квартири, з якими погодився відповідач і звільнив квартиру добровільно, свідчать про домовленість сторін, направлену на припинення правовідносин між ними, пов`язаних з користування позивачем зазначеною квартирою. Посилання позивача на те, що з 12.09.2019 року відповідачка всупереч умовам договору оренди квартири залишилася проживати в квартирі, не підтверджені належними і допустимими доказами. Таким чином, позивач не довів, що відповідачка порушили свої зобов`язання перед позивачем, а тому відсутні підстави для відповідальності [PERSON] , передбачені ст.ст.22, 23, 610, 623 ЦК України, на які посилається позивач. Іншою підставою для відмови в задоволенні вимог про стягнення збитків від порушення умов договору в розмірі 10231 грн., моральної шкоди в розмірі 5000 грн., є те, що вказані збитки та шкода належним чином не обґрунтовані та не доказані. Необхідність виготовлення трьох дублікатів ключів на суму 240 грн. не підтверджена доказами. Розписка (а.с.10) не свідчить про те, що були виготовлені саме ключі від орендованої квартири. Позивач не довів необхідність оплати агентству нерухомості суми 2500 грн., оплати послуг перевезення майна на суму 380 грн., придбання пральної машини за 5555 грн. Та обставина, що відповідач за оренду іншої квартири сплачує більший розмір орендної плати, не свідчить про збитки, так як вказані квартирі є різними і умови договору оренди цих квартир є різними. Також суд зазначає, що позивач не надав суду докази, які б свідчили про те, що позивач мав душевні страждання, що було принижено його честь та гідність, що він був змушений змінити звичний порядок життя. З урахуванням вищевикладеного, суд відмовляє в позовних вимогах про стягнення збитків від порушення умов договору в розмірі 10231 грн., моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Беручи до уваги вимоги ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача витрати позивача на оплату судового збору в розмірі 191 грн.76 коп., що є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог. Всього з відповідачки на користь позивача суд стягує 4691 грн.76 коп.

Outcome: partial