Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача і з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути на його користь 8202 грн. 39 коп. заборгованості по заробітній платі, 18875 грн. 73 коп.середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 3000 грн. моральної шкоди. Мотивує свій позов тим, що він працював в ПАТ « НВО « Етал» на посаді наладчика технологічного обладнання і 18.04.2016 року він був звільнений з роботи на підставі п.5 ст.36 КЗпП України. При звільненні розрахунок з ним не був проведений.Відповідачем було відмовлено в видачі довідки про розмір заборгованості по заробітній платі .Розрахунок з ним протягом тривалого часу не проведений, тому він вимушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали і просять його задоволити. Представник відповідача позов визнала в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а вимоги про стягнення моральної шкоди не визнає, так як позивачем пропущений строк позовної давності для даної вимоги. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та представників сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Встановлено, що позивач [PERSON] працював в ПАТ « НВО « Етал» на посаді наладчика технологічного обладнання і 18.04.2016 року він був звільнений з роботи на підставі п.5 ст.36 КЗпП України. При звільненні розрахунок з ним не був проведений.Довідку про заборгованість по заробітній платі йому не видали, про що свідчить письмове звернення до відповідача з такою вимогою та докази його відправлення. В судове засідання представником відповідача була надана довідка № 47/03/078 від 05.05.2017 року, згідно якої заборгованість по заробітній платі [PERSON] на день звільнення 18.04.2016 року складає 8202 грн. 39 коп. На час розгляду справи заборгованість по заробітній платі в сумі 8202 грн. 39 коп. не виплачена і тому вона підлягає стягненню з відповідача. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила в заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.( правова позиція Верховного Суду України в постанові від 3.07.2013 року у справі №6-60 цс13) Позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку згідно наданого ним розрахунку в сумі 18875 грн. 73 коп. Здійснення розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Число робочих днів за час затримки розрахунку складає 269 днів . Середньоденна заробітна плата складає 70 грн. 17 коп.Середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні складає 18875 грн. 73 коп.( 70 грн.17 коп. х 269 робочих днів) . Позивачем заявлена також вимога про відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн., так як несвоєчасна виплата заробітної плати завдала йому моральних страждань, його сім»я була позбавлена нормального життєвого спілкування з оточуючими людьми. Згідно ст..237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вимога про стягнення моральної шкоди в сумі 3000 грн. задоволенню не підлягає , так як позивач пропустив встановлений ст.. 233 КЗпП України строк звернення до суду. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Окрім позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні , за якими судовий збір не сплачується, позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди, за яку передбачена сплата судового збору як за вимогу немайнового характеру. Так як позивач являється учасником бойових дій , то його звільнено від сплати судового збору за подачу вимоги немайнового характеру . Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так як позов задоволено частково в частині стягнення майнових вимог, то судовий збір він підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволеної частини вимог в дохід держави.

Outcome: approved