Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склались, відсутнє взаєморозуміння, сторони припинили спільне проживання та шлюбних стосунків не підтримують; від шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]; примирення, подальше спільне життя і збереження сімї вважає неможливим і таким, що суперечить інтересам сторін, а тому має твердий намір розірвати шлюб. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, на примирення не погоджується, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач подала заяву про визнання позову в повному обсязі, просить справу розглянути за її відсутності. Перевіривши законність визнання позову відповідачем та дослідивши докази у справі суд дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-ТП № 067644, виданого виконкомом Зарічанської сільської ради Овруцького району Житомирської області, 14.07.2001 року одружились [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації актів про одруження 14 липня 2001 зроблено запис № 3. В шлюбі у сторін народилась дитина донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП № 036116. Згідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують, позивач не погоджуються на примирення та бажає розірвати шлюб, спору з приводу визначення місця проживання дитини не має. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання та підтримання подружніх стосунків сторін стало неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюбу не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне також розяснити сторонам, що згідно з абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивач сплатив судовий збір в сумі 551,20 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути частину судового збору в сумі 275,60 грн.

Outcome: approved