Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» про стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Мотивував свої вимоги тим, що він 18.11.2013 року був звільнений з посади машиніста крану ПАТ «Мостобуд» за власним бажанням. В порушення вимог чинного законодавства в день звільнення підприємство не провело з ним повного розрахунку, а зокрема не виплатило заробітну плату, а тому він звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Позивач зазначає, що заборгованість по заробітній платі йому була виплачена 11.12.2015 року. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь суму середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме з 19 листопада 2013 року по 11 грудня 2015 року у розмірі 68029 гривень 44 копійки. Позивач надіслав до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягала та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не забезпечив явку свого представника, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення судової повістки за адресою місцезнаходження, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Про причину неявки суд не повідомив. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що на [PERSON] працював на посаді машиніста крану у ПАТ «Мостобуд» з 17.06.2002 року по 18.11.2013 року. З наданих суду доказів вбачається, що повний розрахунок з позивачем по заробітній платі не було проведено з позивачем, у зв'язку з чим Голосіївським районним судом міста Києва 02 червня 2014 року було винесено рішення про стягнення на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі у розмірі 13807 гривень. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість позивачу було сплачено 11.12.2015 року. Право на справедливий судовий розгляд, визначене ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення суми середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, суд покладає в основу рішення наданий позивачем розрахунок і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 листопада 2013 року по 11 грудня 2015 року, включно, яка становить 68029 гривень 44 копійки, виходячи з розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 131.84 гривень х 516 днів. Суд вважає, що ці обставини позивачем належно доведені, а тому позовна вимога підлягає задоволенню повністю в межах пред'явленого. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Питання про судові витрати вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved