Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивач за основною позовною заявою [PERSON] просить суд ухвалити рішення, згідно якому визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку літ. «А-1» з верандою літ. «а», ганком літ. «а1», загальною площею 67,20кв.м., житловою площею 42,40кв.м. та господарськими будівлями і спорудами: сарай літ. «В», погреб літ. «Г», вбиральню літ. «Д», душ літ. «Е», огорожу № 1, № 2, № 3, які розташовані за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. Позивач за основною позовною заявою обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що її батьки [PERSON] та [PERSON] знаходилися в зареєстровано шлюбі з 02 березня 1956 року. [INFO] року батько позивача за основною позовною заявою [PERSON] помер. [INFO] року померла мати позивача за основною позовною заявою [PERSON]. Після смерті матері позивача залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку літ. «А-1», веранди літ. «а», ганка літ. «а1», загальною площею 67,20кв.м., житловою площею 42,40кв.м. та господарських будівель та споруд: сарай літ. «В», погреб літ. «Г», вбиральня літ. «Д», душ літ. «Е», огорожі № 1, № 2, № 3, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Вищевказаний житловий будинок був побудований в 1968 році та згідно рішення виконкому Манченківської селищної ради депутатів трудящих, замість старого житлового будинку по вказаній адресі, який був зареєстрований в Люботинському бюро технічної інвентаризації за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Валківською державною нотаріальною конторою 10.03.1967 р., р. № 336, було дозволено перебудувати вказаним рішенням виконкому. Спадщину [PERSON] прийняла, оскільки постійно мешкає та зареєстрована за вказаною адресою, але Постановою державного нотаріуса Другої державної нотаріальної контори Харківської області від 21.10.2015 р. їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], оскільки відсутній документ, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. Позивач за зустрічною позовною заявою [PERSON] просить суд ухвалити рішення, згідно якого встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] є сином [PERSON], померлої [INFO] року та визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку літ. «А-1» з верандою літ. «а», ганком літ. «а1», загальною площею 67,20кв.м., житловою площею 42,40кв.м. та господарськими будівлями та спорудами : сарай літ. «В», погреб літ. «Г», вбиральню літ. «Д», душ літ. «Е», огорожу № 1, № 2, № 3, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. Позивач за зустрічною позовною заявою обґрунтовує свої позовні вимоги на тих же самих підставах, що і позивач за основною позовною заявою. Позивач за основною позовною заявою [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за її відсутністю, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти зустрічних позовних вимог не заперечує (а.с.73). Відповідач та позивач за зустрічною позовною заявою [PERSON], в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглядати за його відсутністю, позовні вимоги Позивача визнає в повному обсязі та свої зустрічні позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.72). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає рішення про задоволення позовних вимог, якщо Відповідач визнав позов та за наявністю законних на те підстав. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення основних позовних вимог та зустрічних позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися в зареєстровано шлюбі з 02 березня 1956 року, що підтверджується копією Свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого 02.03.1956р. Манченківським с/ЗАГС Харківського району (а.с.10). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Манченківською селищною радою Харківського району Харківської області 15 вересня 1997 року (а.с.10). [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Манченківською селищною радою Харківського району Харківської області 20 квітня 1998 року (а.с.11). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку літ. «А-1», веранди літ. «а», ганка літ. «а1», загальною площею 67,20кв.м., житловою площею 42,40кв.м. та господарських будівель та споруд: сараю літ. «В», погребу літ. «Г», вбиральні літ. «Д», душу літ. «Е», огорож № 1, № 2, № 3, які розташовані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією технічного паспорту на будинок, виданого 25.09.2015р. (а.с.13-16). Вищевказаний спадковий житловий будинок був побудований в 1968 році та згідно рішення виконкому Манченківської селищної ради депутатів трудящих, замість старого житлового будинку по вказаній адресі, який був зареєстрований в Люботинському бюро технічної інвентаризації за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Валківською державною нотаріальною конторою 10.03.1967 р., р. № 336 його було дозволено перебудувати вказаним рішенням виконкому, що підтверджується копією довідки КП «Люботинського бюро технічної інвентаризації» від 01.10.2015р. за № 264 (а.с.12). Згідно технічного висновку ТОВ «Архітекторське бюро Харківського району» з оцінки стану будівельних конструкцій житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складеного станом на 02 листопада 2015 року, за результатами візуального огляду житлового будинку літ. «А-1» з верандою літ. «а», ганком літ. «а1», погребом літ. «Г», літнім душем літ. «Е», розташованих в [ADDRESS], несучі та огороджувальні конструкції зазначених об'єктів не мають дефектів, які свідчать про зниження їх несучої здатності, в результаті чого, загальний стан будівельних конструкцій відноситься до І категорії - нормальний. За результатами обстеження встановлено, що технічний стан конструкцій обстеженого житлового будинку забезпечує надійну експлуатації та безпеку для життя та здоров'я людей (а.с.19-27). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п. 4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК України 1963 року. Згідно ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. У відповідності до ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК України 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. У відповідності до ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] згідно ст. 529 ЦК України 1963 року стали діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON], які спадщинуприйняли фактично, оскільки постійно мешкають та зареєстровані за вищевказаною адресою, а також подали до держнотконтори у шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини, але Постановою державного нотаріуса Другої державної нотаріальної контори Харківської області від 21.10.2015 р. їм було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], оскільки відсутній документ, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно (а.с.17, 71). Родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцями в даному випадку підтверджуються копіями Свідоцтв про народження Позивача та Відповідача, де в графі мати вказана - [PERSON] (а.с.5, 51). У відповідності п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи, що надана [PERSON] (російською мовою [PERSON]) копія Свідоцтва про народження, вказує в графі батьків російською мовою: [PERSON] та [PERSON] і надана копія Свідоцтва про народження [PERSON] (російською мовою [PERSON]) вказує в графі батьків російською мовою: [PERSON] та [PERSON], де збігаються ім'я по батькові батьків, але в прізвищі допущена описка, а також Позивач за основною заявою підтверджує той факт, що [PERSON] є її рідним братом, суд вважає за можливе встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] є сином [PERSON], померлої [INFO] року. Відповідно до листа Державного комітету із будівництва, архітектури і житлової політики України від 23.03.1999р. № 12/5-126 «Про оформлення права власності на об'єкти нерухомості, на які відсутні акти введення в експлуатацію» вимоги про акти введення в експлуатацію розповсюджуються на об'єкти нерухомості, які зведені після 05.08.1992р., тому в даному випадку акт введення в експлуатацію не є обов'язковим. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/04-13 аркуш 20, по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на мирні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати за Позивачем та Відповідачем право власності по ? частині за кожним в порядку спадкування за законом, оскільки спірний житловий будинок входить до спадкової маси та не являється самочинним майном, а сторонами були виконані всі вимоги закону щодо прийняття спадщини. Судові витрати у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд залишає за рахунок сторін.

Outcome: approved