Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.04.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та відповідачем - [PERSON] укладено кредитний договір №316-15, згідно з умовами якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 14 441,58 доларів США, строком до 10.04.2013 року, для здійснення розрахунків за договором купівлі-продажу автомобіля марки: Great Wall, модель: Pegasus, рік випуску: 2008, колір: чорний, № кузова (шасі): [NUMBER], зі сплатою 12,5% річних, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити за його користування проценти в сумі, строки та на умовах, що передбачені цим договором та графіком погашення кредиту. Вказує, що 24.11.2009 року між сторонами був укладений додатковий договір №2 до вищезазначеного кредитного договору та підтвердили поточну заборгованість за основним договором в розмірі 12 124,63 дол. США, строком до 10.04.2018 року, встановили плату у вигляді процентів річних, які нараховуються за ставками, встановленими відповідно до наступного правила: в період з 04 листопада 2009 року по 03 листопада 2010 року - 14% річних, в період з 04 листопада 2010 року по 03 листопада 201 1 року - 16% річних; в період з 04 листопада 2011 року до закінчення строку кредитування - 18% річних. Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, на відміну від відповідача, оскільки останній в порушення умов кредитного договору, свої зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 15.07.2015 року становить 51 462,87 грн., з яких: кредит - 42 234,07 грн.; відсотки - 5 236,12 грн., комісія за РО: 0,00 грн.; штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) - 3 992,68грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву в якій позов підтримав, просив його задоволити повність з підстав, викладених в ньому та проводити розгляд справи у його відсутності на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, тому суд з урахуванням положення п. 5 ст. 74, ст. 224 ЦПК України та заяви представника позивача, в якій вона не заперечувала проти такого розгляду справи, приходить до висновку про можливість слухати справу у її відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, 10.04.2008 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк») та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір №316-15 (а.с.4-12), згідно з умовами якого банк зобов'язався надати останньому кредит в сумі 14441,58 доларів США (п.1.1.), термін повернення - 10.04.2013 року (п.1.2.). Як вбачається з матеріалів справи, отримання кредиту відповідачем підтверджується меморіальним ордером № 269212 від 04 листопада 2009 року (а.с.35). Відповідно п.1.3. кредитного договору за користування кредитними коштами встановлювалась плата в розмірі 12,5 % річних. Згідно п. 1.1. кредитного договору кредит надавався позичальнику на придбання автотранспорту, а саме: автомобіль марки: Great Wall, модель: Pegasus, рік випуску: 2008, колір: чорний, № кузова (шасі): [NUMBER]. 24.11.2009 року між тими ж самими сторонами було укладено додатковий договір №2 до кредитного договору (а.с.13-21), відповідно до якого сторони погодили поточну заборгованість за основним договором в розмірі 12 124, 63 доларів США (п.1.), строком по 10 квітня 2018 року (п.1.3.), встановили плату у вигляді процентів річних, які нараховуються за ставками, встановленими відповідно до наступного правила: в період з 04 листопада 2009 року по 03 листопада 2010 року - 14% річних, в період з 04 листопада 2010 року по 03 листопада 201 1 року - 16% річних; в період з 04 листопада 2011 року до закінчення строку кредитування - 18% річних (п.1.4.). Крім того, відповідно до п.2.9.5. підписанням договору відповідач був попереджений про можливі коливання курсу валют відносно національної валюти та погодився нести валютні курсові ризики. Відповідно п.4.3. вищезазначеного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, та за несвоєчасну повну чи часткову сплату плати за обслуговування кредиту, відповідач сплачує банку штраф у розмірі 20 відсотків від суми невиконаних зобов'язань, строк сплати яких настав. Судом встановлено, що позивач, виконав свої зобов'язання за кредитним договором, однак відповідач, на відміну від позивача, свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів, не виконав, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.28). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), тому у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в силу вищевказаних норм та умов договору, загальна заборгованість відповідача за вищезазначеним кредитним договором перед позивачем станом на 15.07.2015 року становить 51 462,87 грн., з яких: кредит - 42 234,07 грн.; відсотки - 5 236,12 грн., комісія за РО: 0,00 грн.; штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) - 3 992,68 грн. Крім того, слід зазначити, що у зв'язку з порушенням відповідачем умов вищезазначеного кредитного договору, позивачем на його адресу 22.07.2015 року було направлено вимогу про повернення заборгованості (а.с.32-33), що підтверджується чеком поштових відправлень (а.с.34), однак вказана вимога залишилась останнім без виконання. У зв'язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, слід зазначити, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк»), виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПА Т «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно (а.с.36). Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільняється від сплати судового збору у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з вищезазначеним з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 514,26 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved