Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача. Представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду клопотання, в просить справу розглянути без присутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні в повному обсязі. Позивач позов мотивує тим, що 25.07.2005 року Акціонерний комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] уклали кредитний договір № 155. Відповідно до умов кредитного договору Банк надав відповідачу у тимчасове використання на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 18 000 доларів США зі сплатою 13% річних з порядком погашення основної суми заборгованості згідно графіку, згідно графіку, встановленому п.п. 1.1, 11.1 Кредитного Договору до 23 липня 2010. Уклавши з Акціонерний комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] не виконував договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості. Таким чином, станом на 25.03.2014 року за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 1090,27 доларів США, що еквівалентно 11 312,84 грн. по курсу НБУ станом на 25.03.2014р. (10,3762 грн. за 1 долар США), яка складається з: сума заборгованості за кредитом - 421,08 доларів США, що еквівалентно 4 369,21 грн.; сума заборгованості за відсотками - 541,01 доларів США, що еквівалентно 5613,60 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 58,23 доларів США, що еквівалентно 604,16 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 69,95 доларів США, що еквівалентно 725,87 грн. Тому просить стягнути заборгованість з відповідача по укладеному ним з банком кредитному договору. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із запереченням проти позову, яке згодом доповнював . Зі змісту заперечень вбачається, що [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Вказав, що до вимог позивача сплатити проценти за користуванням кредиту просить суд застосувати норми закону щодо позовної давності. Вважає, що у даній справі початок перебігу позовної давності щодо сплати процентів за користування кредитними коштами пов'язується не зі строком припинення дії кредитного договору, а з фактом, який свідчить про порушення прав банку. Так, згідно умов договору він повинен був здійснити останній платіж за процентами в повному обсязі 23.07.2010 року, однак не виконав цього зобов'язання, і за правилами статті 261 ЦК України перебіг позовної давності щодо таких вимог розпочався 24.07.2010 року. Оскільки по закінченні дії кредитного договору він продовжував вносити позивачу кошти на погашення процентів, то за правилами статті 264 ЦК України відбулося переривання перебігу позовної давності. Як вбачається з розрахунку сум заборгованості за кредитом, наданим до суду позивачем, після закінчення дії кредитного договору останній платіж по внесенню процентів я здійснив 12.11.2010 року, а отже, за правилами статей 261 та 264 ЦК України перебіг позовної давності щодо вимог про сплату процентів за користування кредитом розпочався 13.11.2010 року. Банк звернувся з позовом до нього 29.05.2014 року, тобто після спливу позовної давності щодо вимог про сплату процентів за користування кредитом, що є підставою для відмови в позові в цій частині згідно статті 267 ЦК України. Крім того, вимоги позивача щодо сплати процентів за користування кредитом не підлягають задоволенню, оскільки ним на порушення вимог чинного законодавства та умов кредитного договору в односторонньому порядку збільшено розмір процентної ставки. Крім того, щодо позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту, вважає, що пеня за несвоєчасне повернення кредиту у даній справі підлягає до стягнення тільки за період з 01.07.2013 року по 01.04.2014 року відповідно до положення ст. 258 ЦК України. Також просить розірвати кредитний договір, оскільки його фінансовий стан значно погіршився, а отже існує істотна зміна мого становища щодо можливості виконання боргових зобов'язань за кредитним договором у зв'язку із значним підвищенням курсу іноземної валюти. Суд вивчивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 25.07.2005 року Акціонерний комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] уклали кредитний договір № 155. Відповідно до умов кредитного договору Банк надав відповідачу у тимчасове використання на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 18 000 доларів США зі сплатою 13% річних з порядком погашення основної суми заборгованості згідно графіку, згідно графіку, встановленому п.п. 1.1, 11.1 Кредитного Договору до 23 липня 2010р. Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У відповідності до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Статтею 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність, згідно ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. Так, відповідачем здійснювалось частково погашено заборгованість по кредиту, що не заперечується і самим відповідачем, що вбачається із поданих ним заперечень, а отже мало місце переривання строку позовної давності. Доводи відповідача про необхідність застосування судом , норм ч. 2 ст. 258 ЦК при визначенні спеціальної позовної давності до вимог про стягнення пені, то суд зазначені пояснення до уваги не бере, оскільки ст. 551 ч. 2 ЦК України та умовами Кредитного договору (п. 4.2) передбачено, що у разі прострочення позичальником строків повернення Кредиту визначених п. п. 1.1, 2.6.3, 3.2.3, 4.4, 5.4, 2.4 цього Договору та сплати процентів, визначених п. 2.4, цього Договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у цей період. З врахуванням того, що мало місце переривання строку позовної давності внаслідок погашення заборгованості по кредиту до основної вимоги, то таке стосується і додаткової вимоги. Доводи відповідача про незаконні дії банку щодо зміни розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами судом також не можуть братися до уваги, оскільки відповідно до п 2.6 Кредитного кредитного договору, у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, втому числі внаслідок прийняття компетентним державним органом України рішення, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, а також за рішенням Правління, Комітету з питань управління активами та пасивами. Кредитно - інвестиційного комітету, Тарифного комітету Кредитора, Кредитор має право ініціювати зміну розміру процентів та комісій, визначених, відповідно в п.п. 1.1 та 3.3.16 цього Договору. Відповідно до п.п. 2.6.1 Кредитного Договору про намір змінити розмір процентів та/або комісії за дострокове погашення Кредиту, Кредитор зобов'язаний повідомити Позичальника не пізніше, ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладення відповідний Договір про зміну умов Договору. Згідно п. 2.6.2 Кредитного Договору у разі якщо Позичальник погодиться зі зміненим розміром процентів та/або комісії за дострокове погашення Кредиту, він зобов'язаний протягом строку, зазначеного в п. 2.6.1 цього Договору підписати наданий Кредитором Договір про зміну умов Договору. У відповідності до п. 2.6.3 Кредитного Договору у разі, якщо Позивальник не погодився з запропонованими Кредитором розміром процентів та/або комісії за дострокове погашення Кредиту, він зобов'язаний протягом строку, визначеного в п. 2.6.1 цього Договору повернути Кредитору існуючу заборгованість за Кредитом, сплатити нараховані проценти, комісії та можливі штрафні санкції ( штраф, пеня) в повному обсязі. Після сплати позичальником зазначених сум, дія цього Договору вважається припиненою. В матеріалах міститься докази про сповіщення банком [PERSON] про зміну розміру відсоткової ставки за кредитом, та копія повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 74-75), з якого вбачається що відповідач був належним чином повідомлений про зміну умов договору. Однак, відповідачем Додаткову угоду запропоновану банком підписано не було та не повернуто існуючу заборгованість за Кредитом. Щодо вимоги відповідача розірвати кредитний договір, то така задоволенню не підлягає, оскільки жодним чином не підтверджено документально. У відповідності до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі наведеного, ст.ст. 256-257, 253, 258, 264, 509, 526, 527, 530, 549, 551, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved