Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивачем [PERSON] подано до суду позов до Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на землю. Позовні вимоги мотивуються тим, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала письмову заяву про проведення судового розгляду справи по суті у її відсутність, просить задовольнити позовні вимоги до Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на землю. У судове засідання представник відповідача Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області не з`явився, про день та час судового розгляду справи по суті повідомлений належним чином, заяви про відкладення, проведення судового засідання у відсутність представника чи про причини неявки не подано. У судове засідання представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділу Держгеокадастру в Устинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Ламанова Анна Ігорівна не з`явилася, подала пояснення на позовну заяву, вирішення позовних вимог [PERSON] до Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на землю залищає на розгляд суду. Ознайомившись з матеріалами справи, судом встановлено наступні обставини. Частиною 2 ст.14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Частинами 1-4 ст.116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Згідно ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Статті 116, 118 ЗК України передбачають, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади. Згідно ст.131 ЗК України, громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. [PERSON] , відповідно до виданого 17 січня 2003 року державним нотаріусом Устинівської державної нотаріальної контори Кіровоградської області свідоцтва про право на спадщину за законом, є спадкоємцем за законом на спадкове майно матері [PERSON] , в тому числі, на земельну частку (пай), площею 8.81 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж в натурі (на місцевості), для ведення товарного сільського господарського виробництва, на території Криничненської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. Згідно матеріалів цивільної справи [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] , відповідно до виданого 11 серпня 2009 року державним нотаріусом третьої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області свідоцтва право на спадщину за законом, є спадкоємцем за законом на спадкове майно матері [PERSON] , на земельну ділянку за [NUMBER], площею 8.41, кадастровий номер: 3525886700:02:000:0486, для ведення товарного сільського господарського виробництва, на території Криничненської сільської ради Устинівського районуКіровоградської області. [PERSON] , відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку, серія: ЯК; №030564, виданого 26 березня 2012 року Устинівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області на підставі свідоцтва право на спадщину за законом, яке видано 11 серпня 2009 року державним нотаріусом третьої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області,є власником земельної ділянки за [NUMBER], площею 8.41, кадастровий номер: 3525886700:02:000:0486, для ведення товарного сільського господарського виробництва, на території Криничненської сільської ради Устинівського районуКіровоградської області. [PERSON] , відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку, серія: Р2; №464408, виданого 02 серпня 2002 року Устинівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, є власником земельної ділянки, площею 8.41, кадастровий номер: 3525886700:02:000:0486, для ведення товарного сільського господарського виробництва, на території Криничненської сільської ради Устинівського районуКіровоградської області. Частинами 1-3 ст.158 ЗК України передбачено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом (ч.ч.4,5 ст.158 ЗК України). Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 р. №7 встановлено, що розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. Частиною 1 ст.15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що до Державного земельного кадастру включаються, крім іншого, такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Статтею 37 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущеної органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб. У разі виявлення технічної помилки, допущеної в записах Державного земельного кадастру органом, що здійснює його ведення, зазначений орган у п`ятиденний строк письмово повідомляє про це заінтересовану особу. Виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок наявності технічних помилок у документах, на підставі яких були внесені такі відомості, здійснюється після виправлення помилок у зазначених документах. Виправлення інших помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою, оцінки земель, здійснюється після внесення змін до такої документації. Виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду. Інформація про виправлення технічних помилок не пізніше наступного дня з дня їх виправлення надається в письмовій формі власникам та користувачам земельних ділянок, а також третім особам, чиїх інтересів стосувалося виправлення помилок. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Розпорядженням голови Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області за №101-р від 13 березня 2003 року, із земель реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Устинівський» передано у приватну власність громадянам - власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно зі схемою поділу земель з додатком. У списку громадян - власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Устинівський» зазначено, в тому числі, як членів КСП, які мають право на земельну частку (пай): [PERSON] та [PERSON] . У довідці за №375 від 06 листопада 2019 року та довідці за №814 від 03 грудня 2019 року Криничненської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області зазначено, що [PERSON] відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку, серія: Р2; №464408, виданого 02 серпня 2002 року Устинівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області є власником земельної ділянки, площею 8.41, кадастровий номер: 3525886700:02:000:0486, для ведення товарного сільського господарського виробництва на території Криничненської сільської ради Устинівського районуКіровоградської області. На підставі виданого державним нотаріусом Устинівської державної нотаріальної контори Кіровоградської області свідоцтва право на спадщину за законом, 20 січня 2004 року [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю та при цьому допущено помилку у вигляді визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку за [NUMBER], площею 8.41, кадастровий номер: 3525886700:02:000:0486, для ведення товарного сільського господарського виробництва на території Криничненської сільської ради Устинівського районуКіровоградської області, яка із 02 серпня 2002 року належить на праві власності [PERSON] . Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч.1, п.10 ч.ч.2,3 ст.16 ЦК України). Згідно зі ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Абзацом 2 п.2 постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за №7 від 16 квітня 2004 року передбачено, що виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 8790, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. У постанові Верховного Суду України від 22 травня 2013 року (справа № 6-33цс13) зазначено висновок про те, що судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Таким чином, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно матеріалів справи та письмових доказів встановлено, що [PERSON] в установленому законом порядку отримала у власність та постійно користується земельною ділянкою за [NUMBER], площею 8.41, кадастровий номер: 3525886700:02:000:0486, для ведення товарного сільського господарського виробництва на території Криничненської сільської ради Устинівського районуКіровоградської області. [PERSON] не оспорюється право [PERSON] на володіння, користування та розпорядження цією земельною ділянкою. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню. Статтею 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним способом поновлення порушених прав у судовому порядку (висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824цс15). При встановлених обставинах, позовні вимоги [PERSON] до Криничненської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області про визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на землю підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. За заявою позивача [PERSON] у справі судові витрати не стягуються (не відшкодовуються) на її користь з другої сторони.

Outcome: approved