Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач в позові вказує, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 07.07.2015 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Калинівського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №132. Дітей від сумісного проживання немає. Спільне сімейне життя не складається. Майже з перших днів сумісного проживання між ними не було взаєморозуміння, довіри, поваги, виникали суперечки, безпідставні сварки. Фактично разом проживали незначний період часу, так як він навчається на стаціонарі в Хмельницькій академії державної прикордонної служби України та проживає у казармі. Відповідачка також навчається в м.Вінниця. Виявилось, що вони різні люди та мають різні погляди на життя. З листопада 2015 року разом не проживають, не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Вважає, що шлюб був помилкою і в їхніх стосунках немає майбутнього. Тому звертається в суд з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка до судового засідання також не зявилася, згідно заяви, наявної в матеріалах справи, позов визнає та просить справу розглянути у її відсутність. Після розірвання шлюбу просить іменувати її дошлюбним прізвищем «Сушко». Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач з відповідачкою зареєстрували шлюб 07.07.2015 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Калинівського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №132. Дітей від сумісного проживання немає. Спільне сімейне життя сторін не складається. Майже з перших днів сумісного проживання між ними не було взаєморозуміння, довіри, поваги, виникали суперечки, безпідставні сварки. Фактично разом проживали незначний період часу, так як позивач навчається на стаціонарі в Хмельницькій академії державної прикордонної служби України та проживає у казармі. Відповідачка також навчається в м.Вінниця. Виявилось, що вони різні люди та мають різні погляди на життя. З листопада 2015 року сторони разом не проживають, не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Позивач вважає, що шлюб був помилкою і в їхніх стосунках немає майбутнього. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно і її подальше збереження буде суперечити інтересам позивача. Окрім того, відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу відповідачку надалі іменувати прізвищем «Сушко». На підставі викладеного,

Outcome: approved