Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 20124,82 грн. Свої вимоги банк мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № VІХRRХ05410003 від 15.07.2008 р., [PERSON] отримав кредит у розмірі 1408,85 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.07.2009 р. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис позичальника у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 23.05.2014 р. має заборгованість - 20124,82 грн., яка складається з наступного: - 1408,86 грн. - заборгованість за кредитом; - 98,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 379,72 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 16803,70 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). - 934,52 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, місце та дату розгляду справи, про що свідчать розписки, причини неявки суду не відомі, а тому суд вважає, що слід вирішити справу на підставі наявних в справі доказів, постановивши заочне рішення. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, взявши до уваги заяву представника позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.07.2008 р. між банком і відповідачем по справі [PERSON] було укладено кредитний договір № VІХRRХ05410003, згідно якого [PERSON] надано кредит у розмірі 1408,85 грн. (а.с.10-15). Відповідач по справі від виконання взятих зобов'язань за договором ухиляється. Станом на 23.05.2014 р. має заборгованість - 20124,82 грн., яка складається з наступного: - 1408,86 грн. - заборгованість за кредитом; - 98,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 379,72 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 16803,70 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). - 934,52 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.8). Відповідно до ст. 258 ч. 2 п 1 ЦК України, відносно неустойки у вигляді пені та штрафу встановлений скорочений строк позовної давності в один рік. Норма ст. 266 ЦК встановлює, що строк позовної давності стосовно додаткових позовних вимог (стягнення неустойки та інші), які є похідними від основної вимоги, спливає одночасно із спливом строку позовної давності щодо основної вимоги. Таким чином, право на стягнення неустойки (штрафу, пені) припиняється разом з вимогою, якою забезпечене таке стягнення. Виходячи із згаданої вище норми, з урахуванням норми п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК, неустойка (штраф, пеня) підлягає стягненню у межах трирічного строку позовної давності за період фактичного невиконання зобов'язання, але не більше ніж за один рік. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору, при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 1,25 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. З урахуванням викладеного, враховуючи, що розмір пені за період з 03.02.2013 р. по 03.02.2014 р. за кожний день прострочення, згідно договору, становив 1,25 %, нарахування пені необхідно проводити за формулою: Пеня =С*РП*Д:100 , де С - сума боргу , РП - розмір пені, вказаний в договорі, Д - кількість днів прострочки, а тому розмір пені становить 6445,53 грн., тобто: (1408,86*1,25*366:100)=6445,53 грн. Тобто, заборгованість [PERSON] складає 8332,13 грн. (1408,86 + 98,02 + 379,72 + 6445,53). Відповідно до п. 5.3 кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Тому, з урахуванням вищеобчисленої пені, штраф складає 500 грн. та 416,61 грн. (8332,13*5%). Сума загальної заборгованості становить 9248,74 грн. (8332,13 + 500 + 416,61). Аналізуючи наведені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню. Правовідносини, які склалися між сторонами регулюються ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Враховуючи те, що позивач сплатив судовий збір, його, згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача, пропорційно до задоволених вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial