overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування заявленого позову зазначає, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 10.05.2011 р. ухвалено стягувати з нього аліменти на утримання синів [PERSON], [PERSON] в розмірі 1000 грн. щомісячно починаючи з 16.03.2011 року до досягнення дітьми повноліття. 27.12.2013 року позивач зареєстрував шлюб із [PERSON], в якому в них [INFO] народився син, [PERSON]. Оскільки він постійного місця праці не має, його доходи не дозволяють йому сплачувати аліменти, в розмірі 1000 гривень, тому просить суд зменшити розмір аліментів до 700 гривень щомісячно. В судовому засідання представник позивача позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просила вимоги задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила, надавши пояснення, що підстави для зменшення розміру аліментів відсутні, оскільки витрати на утримання їхніх спільних з позивачем дітей значно збільшилися, крім того, збільшилися ціни на продукти харчування, одяг, внаслідок чого погіршилося матеріальне становище її та дітей, адже вона змушена самостійно нести витрати на утримання спільних дітей. Представник відповідачки в судовому засіданні проти позову заперечив, підтримав пояснення своєї довірительки, просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Звертаючись до суду позивач обґрунтовую позов тим, що він не має постійного місця роботи, його дохід є мінливим. Проте, як вбачається з рішення Франківського районного суду м. Львова від 10.05.2011 року, позивач не працював і на момент розгляду справи про стягнення аліментів. Відповідно, обставини на які посилається позивач з того часу не змінювались /а.с.10-11/. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що позивач є працездатним, а також те, що позивач на даний час не працює не являється обставиною для зменшення розміру аліментів на сина та інших обставин для зменшення розміру аліментів не встановлено, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою до Калагарівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] року померла [PERSON] після смерті якої відкрилася спадщина на все належне її майно яке вона заповіла йому, в тому числі житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, садибного типу загальною площею 50,1 м2. житловою площею 16,7 м2., що знаходиться по [ADDRESS] Гусятинського району Тернопільської області. Стверджує, що відповідно до заповіту він є єдиним спадкоємцем майна покійної та в управління спадковим майном вступив одразу після смерті спадкодавця і фактично прийняв спадщину. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно померлої [PERSON]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задоволити. Відповідач подав заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить задоволити та справу слухати без участі їх представника. Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд встановив обставини та визначив відповідно до них наступні правовідносини. Згідно ксерокопії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 лютого 2013 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року (а.с.6). Згідно ксерокопії заповіту від 17.04.2007 року, складеного в с. Калагарівка Гусятинського району Тернопільської області, [PERSON] все своє майно на випадок смерті заповіла [PERSON] (а.с.5). Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 Цивільного кодексу України. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, суд прийшов до висновку, що є підстави для визнання за [PERSON] право власності на спадкове майно за заповітом, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, садибного типу загальною площею 50,1 м2. житловою площею 16,7 м2., що знаходиться по [ADDRESS] Гусятинського району Тернопільської області, поскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], а тому суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою до Хоростківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті тітки [PERSON] [INFO], якій належав житловий будинок з господарським будівлями та спорудами в [ADDRESS]. Дане домоволодіння вона успадкувала по заповіту після смерті [PERSON], про за життя не встила оформити нотаріально. У зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на право власності на спадкове майно-домоволодіння відсутнє, то при зверненні до приватного нотаріуса Гусятинського районного нотаріального округу про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], [PERSON] було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючих документів на будинок за спадкодавцем. Позивач в судове засідання не з»явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та справу слухати без нього. Представник відповідача подав заяву, в якій позовні вимоги визнають, просять задовольнити позов та справу слухати без участі їхнього представника. Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд встановив обставини та визначив відповідно до них наступні правовідносини. [PERSON] народився [INFO] в с.Монастириха Гусятинського району Тернопільської області Відповідно до дублікату заповіту від 14.03.2012 року, складеного в м.Хоростків Гусятинського району Тернопільської області, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все належне їй майно [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, що видно із свідоцтва про смерть. Як вбачається із дублікату заповіту від 12.01.1989 року, складеного в м.Хоростків Гусятинського району Тернопільської області, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все належне майно [PERSON] Як видно із копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO]. Приватний нотаріус Гусятинської районного нотаріального округу за № 45/02-14 від 25.02.2014 року відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно після смерті [PERSON] [INFO], оскільки відсутні правовстановлюючий документ на спадковий будинок, розташований в [ADDRESS], на спадкодавця. Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 Цивільного кодексу України. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, суд прийшов до висновку, що є підстави для визнання за позивачем права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розміщений в [ADDRESS], поскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач являється спадкоємцем після смерті [PERSON], якій перейшло це домоволодіння в спадок після смерті [PERSON] (в порядку спадкової трансмісії), тому суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою (із врахуванням уточнення позовних вимог) до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склались, відсутнє взаєморозуміння, сторони припинили спільне проживання та шлюбних стосунків не підтримують; від шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]; примирення, подальше спільне життя і збереження сім'ї вважає неможливим і таким, що суперечить інтересам сторін, а тому має твердий намір розірвати шлюб. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач подала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Перевіривши законність визнання позову відповідачем, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Піщаницької сільської ради Овруцького району Житомирської області 08.09.2001 року, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 08.09.2001 року було зареєстровано шлюб, актовий запис № 5. В шлюбі у сторін народилась дитина - дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Згідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, не погоджуються на примирення та спільно бажають розірвати шлюб, спору з приводу визначення місця проживання дитини немає. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання та підтримання подружніх стосунків сторін стало неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюбу не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне також роз'яснити сторонам, що згідно з абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивач сплатила судовий збір в сумі 551,20 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути частину судового збору в сумі 275,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказав, що 03 жовтня 2011 року він уклав шлюб з відповідачкою, зареєстрований у виконкомі Турківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вони не проживають з відповідачкою однією сімєю з вересня 2013 троку. Восени 2013 року вона виїхала за межі України. Після її відїзду вони не спілкуються, вона ні разу не дзвонила, він навіть не знає її місце проживання. Причиною розпаду їхньої сімї стало відчуження одне від одного, яке виникло на підставі кардинальної різниці в поглядах на сімейне життя. В них постійно виникали скандали, вони не могли порозумітись і втратили почуття любові та довіри один до одного. Вважає, що їхня сімя розпалась остаточно, тому строк для примирення просить не надавати. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і проти винесення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася повторно, хоча про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена в порядку передбаченому законодавством. Беручи до уваги заяву позивача, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НМ №098755. Від шлюбу дітей немає. З позовної заяви та заяви позивача вбачається, що шлюб між сторонами існує формально, зберегти сімю неможливо. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Прізвище відповідача після розірвання шлюбу слід залишити Левицька. На підставі наведеного, ст.ст. 104, 105, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу в якій вказав, що 05 липня 1980 року у виконавчому комітеті Нижньовербізької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області він зареєстрував шлюб з [PERSON], актовий запис №18. Спільне життя з відповідачем не склалось, тому, що у них різні погляди на сімейне життя та обовязки. На підставі чого в сім»ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім»ю немає. Подружні відносини між ними припинились з вересня 2016 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. На примирення не згоден і тому вважає, що необхідно розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи провести без його участі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася повторно, з невідомих для суду причин, хоча про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялась в порядку передбаченому законодавством. Беручи до уваги заяву позивача, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 1980 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-НМ №163030. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. З позовної заяви та заяви позивача вбачається, що шлюб між сторонами існує формально, зберегти сімю неможливо. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Прізвище відповідача після розірвання шлюбу слід залишити [PERSON]. На підставі наведеного, ст.ст.104, 105, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу в якій вказав, що 06 вересня 2002 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] у Печеніжинській селищній Раді Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 23. Від спільного подружнього проживання у них дітей не має. З початку їхнього спільного проживання у них були нормальні сімейні відносини, однак пізніше вони погіршились, вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. На протязі останніх років сімейне життя між ними ще більше погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімю, між ними часто виникали різного роду непорозуміння, які погано впливали на його здоровя. Вважає, що вони з відповідачкою не можуть створити міцної сімї, оскільки втратили почуття любові одне до одного, тому припинили сімейні відносини та ведення домашнього господарства і з лютого місяця 2017 року не підтримують будь-яких сімейних відносин. За таких обставин вважає, що сімя їхня розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, подала заву, в якій просила справу слухати без її участі у звязку із терміновим виїздом за межі України, позовні вимоги визнала. Беручи до уваги заяви сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-НМ №086110. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. З позовної заяви та заяви позивача вбачається, що шлюб між сторонами існує формально, зберегти сімю неможливо. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Прізвище відповідача після розірвання шлюбу слід залишити [PERSON]. На підставі наведеного, ст.ст.104, 105, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу в якій вказав, що 07 жовтня 1993 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] у відділі ЗАГС Коломийського міськвиконкому Івано-Франківської області, актовий запис №498. Від спільного проживання мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Виявилось, що у них різні характери та погляди на сімю. Вони неодноразово робили спроби налагодити сімейні відносини, однак виявилося, що подальше проживання однією сім'єю є неможливим. Між ними продовжують виникати сварки, протиріччя в питаннях побуту та ведення домашнього господарства. Вони втратили почутті поваги один до одного. В даний час вони разом, як подружжя, не проживають, не підтримують будь-яких стосунків. Їхній шлюб існує формально. Подальше спільне проживання і збереження сімї суперечить його інтересам. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, подала заву, в якій просила справу слухати без її участі у звязку з неможливістю зявитися в суд за умовами праці, просила позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Лященко». Беручи до уваги заяви сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НМ №391631. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. З позовної заяви та заяви позивача вбачається, що шлюб між сторонами існує формально, зберегти сімю неможливо. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Прізвище відповідача після розірвання шлюбу слід залишити [PERSON]. На підставі наведеного, ст.ст.104, 105, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказав, що 09 березня 1989 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] у виконавчому комітеті Устянської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис №5. Від шлюбу діти повнолітні. Спочатку подружнього життя у них були хороші сімейні відносини. Однак згодом вони погіршились. Вони виявились людьми різних характерів та поглядів на життя. Вони не могли прийти до згоди при вирішенні простих побутових питань. На протязі тривалого час у вони не проживають як подружжя, не ведуть спільного господарства. Надії на примирення та збереження сімї немає, тому він вирішив звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи провести заочно без його участі. Відповідач в судове засідання не зявилася повторно, про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена в порядку передбаченому законодавством. Беручи до уваги заяву сторони, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 березня 1989 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-НМ № 164886. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. З позовної заяви та заяви позивача вбачається, що шлюб між сторонами існує формально, зберегти сімю неможливо. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Прізвище відповідача після розірвання шлюбу слід залишити [PERSON]. На підставі наведеного, ст.ст.104, 105, 112, 113, 160 Сімейного Кодексу Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказав, що 09 серпня 2003 року він зареєстрував шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Коломийського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №277. Від спільного подружнього проживання у них народились діти [PERSON] Сергійович19.01.2004 р.н. та [PERSON], [INFO] З початку їхнього спільного проживання у них були нормальні сімейні відносини, однак з часом вони погіршились з вини відповідача. Вони виявились людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. На протязі останнього час у сімейне життя між ними ще більше погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний час проживають окремо (більше 9 місяців). Вважає, що вони з відповідачем не можуть створити міцної сімї, оскільки втратили почуття любові одне до одного, не підтримують будь-яких сімейних відносин. За таких обставин вважає, що сімя їхня розпалась, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи слухати без його участі. Відповідач в судове засідання не зявилась, подала заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила розгляд справи провести без її участі. Беручи до уваги заяви сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-НМ № 102006. Від шлюбу у них народились діти [PERSON], 19.01.2004 р. н., що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НМ № 202266 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НМ №202265. З позовної заяви вбачається, що шлюб між сторонами існує формально, зберегти сімю неможливо. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Прізвище відповідача після розірвання шлюбу слід залишити [PERSON]. Неповнолітніх дітей необхідно залишити на проживання з відповідачем. На підставі наведеного і ст.ст. 104, 105, 112, 113 Сімейного Кодексу,

Outcome: approved