Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про стягнення коштів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 01.09.2020 року між сторонами було укладено договір побутового підряду, відповідно до якого відповідач зобов`язаний був здійснити ремонтні роботи у квартирі дружини позивача - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Дані ремонтні роботи повинні були бути виконані у строк до кінця травня 2020 року. За виконання робіт позивачем було сплачено 24.10.2019 року відповідачу попередню плату, шляхом переведення коштів на картковий рахунок відповідача в АТ КБ «ПриватБанк» у загальному розмірі 10 000,00 гривень, на підтвердження чого надано дублікат квитанції. Станом на 09.05.2020 року обумовлені ремонтні роботи відповідачем виконано не було, відповідач з травня 2020 року перестав відповідати на телефонні дзвінки, жодних будівельних матеріалів та обладнання в квартирі відповідач не залишив та фактично зник з отриманими грошовими коштами. Враховуючи викладене, позивач вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою, з урахуванням ЗУ «Про захист прав споживачів», просить суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 10 000,00 гривень та моральну шкоду в розмірі 3 000,00 гривень. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2020 року головуючим суддею по розгляду даної справи визначено суддю Панченко О.М . Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 14.09.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторони, в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк, не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. При цьому, ухвала про відкриття провадження по справі, матеріали позовної заяви з додатками були направлені відповідачу, проте, останній відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, не надав. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач по справі - [PERSON] зареєстрований як фізична особа - підприємець, з надання послуг у вигляді: електромонтажні роботи (основний); установлення стлярних виробів; монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; штукатурні роботи; малярні роботи та скління; покриття підлоги й облицювання стін, що підтверджується витягом Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 17). Як наголошує позивач в своєму позові, 01.09.2020 року між ним та відповідачем як суб`єктом господарювання, було укладено договір побутового підряду, яким передбачено виконання відповідачем ремонтних робіт у квартирі дружини позивача - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . 24.10.2019 року позивачем по справі - [PERSON] було перераховано на рахунок відповідача - [PERSON] грошові кошти в розмірі 10 000,00 гривень. В призначенні платежу зазначено, що дані кошти є переказом на картку ПриватБанк. Платник [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Нормою ч. 1 ст. 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Різновидом договору підряду є побутовий підряд. У відповідності до ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Статтею 866 ЦК України визначено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, зобов`язана надати належні та допустимі докази, на підставі яких суд може отримати достовірні відомості про заявлені обставини. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а допустими є докази, отримані з дотриманням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). За правилам ст. 4 ч. 1 п. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження укладення між ним та відповідачем по справі договору побутового підряду на здійснення ремонтних робіт, а саме: розписки чи квитанції відповідача про отримання платежу від позивача на виконання указаного замовлення, акти прийому-передачі виконаних робіт за вказаним замовленням, або письмові заявки на виконання робіт, які прийняті до виконання відповідачем - ФОП [PERSON] . Посилання позивача в своєму позові на те, що ним було сплачено відповідачу попередню плату за договором підряду, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок відповідача в розмірі 10 000,00 гривень, що вказує на укладення між сторонами договору побутового підряду, не може слугувати доказом виникнення між сторонами по справі зобов`язань за договором підряду та безпосереднього факту укладення даного договору між сторонами. Долучений до позовної заяви дублікат квитанції № Р24А685693579А09146 від 24.10.2019 року не містить конкретної інформації щодо перерахування/сплати позивачем суми коштів в розмірі 10 000, 00 гривень на рахунок відповідача, як вартості послуг за договором побутового підряду, а отже, відсутні докази, які можуть беззаперечно вказувати на факт укладення договору підряду між сторонами у справі. Щодо заявленої позивачем позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 3 000 гривень, то суд вважає за необхідним зазначити наступне. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.07.2018 року у справі №564/886/16. Оскільки вимоги позову про відшкодування моральної шкоди є похідними вимогами від позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, тому вони не підлягають задоволенню. З огляду на викладене, зважаючи на те, що надані позивачем докази є недостатніми для підтвердження факту існування між сторонами правовідносин за договором побутового підряду, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed