Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивачем подано до суду позов про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 30 листопада 2015 року з відповідача, в сумі 14326,52 грн., з яких заборгованість за кредитом 10459,66 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 987,47 грн., заборгованість за пенею та комісією 1673,52 грн., штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 1205,87 грн., а також судового збору. На підтвердження вимог, до заяви долучені копії розрахунку заборгованості, заяви, Генеральної угоди про реструктуризацію, витягу з Умов та Правил банківських послуг, документів про особу позивача, відповідача, довіреності. Сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявились. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, повідомив, що позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач причини неявки не повідомив, заяв від нього до суду не надійшло. Враховуючи вищезазначене, а також відсутність заперечення з боку позивача, суд, відповідно до ч.4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.1 ст. 109 ЦПК України, цей позов підсудний Кегичівському районному суду за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами відповідач [PERSON], відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт № б/н від 30 листопада 2015 року отримав кредит у розмірі 14235,84 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з першого по двадцять пяте число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими Умовами та Правилами, Тарифами складають між ним та Банком кредитний договір. Банк свої зобовязання виконав в повному обсязі надавши відповідачу кредит у зазначеному розмірі. Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У звязку з чим відповідач станом на 05 квітня 2017 року має заборгованість у сумі 14326,52 грн., яка складається з: 10459,66 грн. заборгованість за кредитом, 987,47 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1673,52 грн. заборгованість за пенею та комісією, 1205,87 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. В судовому засіданні досліджені: розрахунок заборгованості до договору (а.с.4), копія заяви [PERSON] (а.с.5), копія Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та Правил надання продукта кредитних карт від 30 листопада 2015 року (а.с.6), копія витягу з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.7-30), копія паспорта [PERSON] (а.с.31), копія довіреності (а.с.32), копія довідки з ЄДРПОУ (а.с.33); копія банківської ліцензії, свідоцтва (а.с.34), копія статуту (а.с.35). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Встановлено, що 30 листопада 2015 року між сторонами укладено договір, на підставі Генеральної угоди за умовами п.2.1. якої [PERSON] отримав кредит у розмірі 14235,84 грн. на строк 36 місяців з 30 листопада 2015 року по 30 листопада 2018 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в обмін на зобовязання боржника по поверненню кредиту, сплати процентів в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в зазначені в заяві, Умовах та Правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з першого по двадцять пяте число кожного місяця боржник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 516,48 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, процентами, а також інших витрат у відповідності до Умов та Правил. Відповідно до п.2.3 Генеральної угоди для надання послуг Банк видає Боржнику платіжну карту. Згідно п.2.5 Угоди Боржник зобовязується повернути суму кредиту, процентів, винагороди згідно даної Угоди і Умов та Правил. Пунктом 2.8 Угоди передбачено, що при порушенні Боржником зобовязань по погашенню кредиту, він має сплатити Банку пеню, розмір якої зазначений у Умовах та Правилах за кожний день прострочки. Договір укладено відповідно до вимог ст. 634 ЦК України шляхом приєднання до умов, запропонованих банком, в письмових умовах та правилах надання банківських послуг. Відповідач погодився із тим, що Генеральна угода разом з Умовами та Правилами, Тарифами складає між Відповідачем та Позивачем кредитний договір. Відповідно до пункту 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у випадку невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку клієнт зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення Кредиту (в тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), сплаті винагороди Банку. Згідно п.2.2. Генеральної угоди, при порушенні боржником строків погашення заборгованості більше ніж на 31 день боржник сплачує Банку штраф в розмірі 1220,72 грн. На виконання умов Договору позивач свої зобов'язання, виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі 14235,84 грн. Натомість відповідач повернення грошових коштів, наданих у кредит та відсотків за їх користування у відповідності до вимог договору не здійснив, чим порушив порядок виконання покладених на нього зобов'язань. Внаслідок зазначених дій відповідача за кредитним договором станом на 05 квітня 2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем в розмірі 14326,52 грн., з яких заборгованість за кредитом 10459,66 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 987,47 грн., заборгованість за пенею та комісією 1673,52 грн., штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди 1205,87 грн. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4). Разом з тим, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача штрафу відповідно до п.2.2. Генеральної угоди 1205,87 грн. за прострочення виконання зобовязання за кредитним договором задоволенню не підлягає, оскільки договором передбачена подвійна відповідальність одного виду за одне й те саме порушення. Так, за прострочення виконання зобовязання кредитним договором передбачено як стягнення пені, так і штрафу, що є порушенням ст. 61 Конституції України, в якій зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Із матеріалів справи випливає, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором банком одночасно нараховано пеню та штраф. Отже банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Отже штраф в розмірі 1205,87 грн. суд вважає не підлягає до стягнення. На підставі вищевикладеного, у відповідності з умовами договору та наданим Банком розрахунком з відповідача на користь банку підлягає стягненню 13120,65 грн., з яких: заборгованість за кредитом 10459,66 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 987,47 грн., заборгованість за пенею та комісією 1673,52 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору підлягає присудженню на користь позивача. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1600 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 13120,65 грн. *100% : 14326,52 грн. ціни позову = 91,58%), тобто 91,58 % від ціни позову (91,58 % *1600 грн. :100%), що складає 1465,28 грн.

Outcome: partial