Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач в позові вказує, що починаючи з 2011 року він працював на посаді соціального педагога Корделівської ЗОШ І-ІІІ ступенів с.Корделівка. Сумлінно виконував всі свої трудові обов'язки, а також законні розпорядження керівника. Наказом №216-к від 23.12.2014 року його було звільнено з роботи з 24.12.2014 року, в зв'язку з прогулом без поважних причин п. 4 ст. 40 КЗпП України. Звільнення вважає незаконним і необґрунтованим, з огляду на наступне. Всі акти «Про прогули без поважних причин» фіктивні і про них йому ніхто не повідомляв, і його з ними не ознайомлював. Він завжди отримував заробітну плату за нібито «прогуляний робочий день». До нього ніхто не звертався з вимогою про дачу пояснень з приводу вигаданих прогулів. Також його ніколи не ознайомлювали з наказами директора школи «Про створення спеціальних комісій» щодо вивчення причини «вигаданих» прогулів та його відмови від підпису фіктивних «актів про прогули». В статті 149 КЗпП України йдеться про те, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Наказ про його звільнення був винесений до звернення з поданням дитектора школи [PERSON] до профспілкового комітету школи про згоду на звільнення його з посади. Профспілковий комітет ухвалив: не дати згоди на подання директора школи [PERSON] про звільнення з посади соціального педагога [PERSON] З 24.12.2014 року він не працює, тому вважає, що відповідач повинен йому виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Також вважає, що відновлення його конституційних прав можливе шляхом відшкодування моральної шкоди, яка полягає у спричиненому йому тяжкому психологічному шоці у момент, коли він дізнався про своє звільнення через прогули, який можна порівняти із втратою значної суми грошових коштів. За декілька секунд він згадав усі свої зусилля, які він прикладав для здійснення та сумлінного виконання своїх обов'язків. Також він переживає з приводу розуміння цілковитої незаконності дій та тверджень відповідача, що передували невиконанню ним своїх договірних зобов'язань та нехтування відповідачем його законних прав на відпустку, заробітну плату за договором. Всі ці обставини значно підсилюють його психологічне розчарування можливості відновлення своїх прав через такі дії відповідача. З моменту такого протиправного ставлення відповідача до нього, він перебуває в сумнівах щодо добровільного відновлення порушених відповідачем його законних прав. Завдану моральну шкоду оцінює в 2000 грн. За таких обставин вважає, що висновки про відсутність його на робочому місці є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Тому звернувся до суду з даним позовом. 25.03.2015 року позивач звернувся до суду із уточненою позовною заявою в якій просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.12.2014 року по 25.03.2015 року в сумі 5270,40 грн. Рішення в частині стягнення середнього заробітку за один місяць допустити до негайного виконання. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники на підставі довіреності [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, з мотивів наведених у позові. Позивач [PERSON] показав, що він до 2011 року працював на посаді директора Корделівської ЗОШ І-ІІІ ступенів. З 3 жовтня 2011 року наказом начальника відділу освіти Калинівської райдержадміністрації його було переведено на посаду соціального педагога та вчителя фізики. В своїй діяльності він керувався посадовою інструкцією соціального педагога з якою ознайомлений та чітко дотримувався у своїй повсякденній роботі. Відповідно до посадової інструкції його робота пов'язана не тільки в школі, а й за її межами. З будь-якими іншими наказами по школі його не ознайомлювали та про їх ознайомлення він не розписувався. Підписи напроти його прізвища про те, що він з наказами ознайомлений, йому не належать. Актів про прогули він не бачив і ніхто його з ними не знайомив. Лише коли в Корделівську ЗОШ приїхала комісія відділу освіти Калинівської райдержадміністрації, то він побачив дані акти. Однак, ті дні, які зазначені у актах, він не прогулював та в стані алкогольного сп'яніння на робочому місці не перебував. Також вважає, що його звільнили незаконно, оскільки попередньої згоди профспілкового комітету, членом якого він є, не було. Крім того, наказ про його звільнення був виданий 23.12.2014 року, а профспілковий комітет розглядав питання про надання згоди на звільнення 24.12.2014 року, тобто фактично уже після того як його звільнили. Тому вважає, що при звільненні його з роботи відповідачем було порушено вимоги Кодексу законів про працю України, а тому просить визнати незаконним та скасувати наказ № 216-к від 23.12.2014 року відділу освіти Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області про його звільненя з роботи, поновити його на посаді соціального педагога Корделівської СЗШ І-ІІІ ступенів, стягнути з Відділу освіти Калинівської районної державної адміністрації на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 24.12.2014 року по 31.03.2015 року включно в сумі 5599,80 грн. та 2000 грн. моральної шкоди. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць звернути до негайного виконання. Представник відповідача [PERSON], що діє на підставі довіреності, позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що на ім'я начальника відділу освіти Калинівської районної державної адміністрації [PERSON] надійшло подання від директора Корделівської ЗОШ І-ІІІ ст. [PERSON]. від 16.12.2014р. №459 про те, що [PERSON] не виконує свої посадові обов'язки належним чином, був відсутній 16.12.2014року на роботі без поважних причин, неодноразово з'являвся на робочому місці в нетверезому стані, що підтверджується доповідними записками від 16.12.14року психолога школи [PERSON], який працював в одному кабінеті з [PERSON], та заступника директора з навчально-виховної роботи [PERSON] Кожного разу, коли [PERSON] був відсутній на робочому місці без поважних причин, складався відповідний акт про його відсутність на робочому. Заступнику директора [PERSON] і директору [PERSON] доводилося викликати на роботу [PERSON] для надання пояснень стосовно його дій через його родичів, які працюють в школі. Проте, [PERSON] з'являвся на робочому місці лише в кінці робочого дня і говорив, що він був на території школи, але його ніхто не бачив. Від надання письмових пояснень відмовлявся. На усні зауваження директора [PERSON] не реагував, висловлювався нецензурною лексикою та грубив. Відреагувавши на вищезазначене подання директора школи [PERSON], начальник відділу освіти [PERSON] викликав 16.12.2014р. соціального педагога [PERSON] та директора [PERSON] для надання пояснень з приводу даної ситуації. Після розмови [PERSON] не надав пояснень щодо своєї відсутності на робочому місці. 17.12.2014 року [PERSON] з'явився на роботу, а 18.12.2014 року був знову відсутній на робочому місці у робочий час, про що був складений відповідний акт. Приблизно о 15:20 годині він з'явився в школі, проте надати пояснення про свою відсутність на робочому місці відмовився. Наступного дня комісія, яка складала акт, знову попросила [PERSON] надати письмове пояснення щодо його відсутності на робочому місці 18.12.2014р. [PERSON] знову відмовився надавати письмові пояснення, про що був складений акт 19.12.2014р. З метою розгляду звернення директора Корделівської СЗШ І-ІІІ ст. відділом освіти Калинівської РДА було видано наказ від 22.12.2014року №198 про створення комісії для перевірки наведених фактів. Після перевірки комісія встановила, що працівники школи були дійсно свідками того, що [PERSON] був відсутній на робочому місці без поважних причин, про що складено акти від 18.02.2014 року, 24.02.2014 року, 26.02.2014 року, 10.11.2014 року, 27.11.2014 року, 28.11.2014 року, 09.12.2014 року, 10.12.2014 року, 16.12.2014 року, 18.12.2014 року. Зміст актів підтвердився під час розмови з працівниками школи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в присутності голови профкому школи [PERSON] та голови профкому районного відділу освіти [PERSON],про що свідчать їх письмові пояснення та підписи. Від надання письмових пояснень комісії щодо невиконання своїх посадових обов'язків, неналежної поведінки, відсутності на робочому місці [PERSON] відмовився. Членом комісії РЦППСР «Довіра» [PERSON] були вивчені матеріали роботи соціального педагога [PERSON] та зроблені відповідні професійні висновки . Загальне ведення фахової документації працівника психологічної служби [PERSON] здійснюється на недопустимому рівні, а саме: -облік проведеної роботи з дітьми не ведеться, -картки дітей заповнені епізодично (одна на рік), -недостатньо приділяється увага плануванню роботи з батьками, педагогами, -і інше. Отже, за результатами перевірки встановлено, що факти наведені у доповідній записці директора [PERSON] та заступника директора по навчально-виховній роботі [PERSON] підтвердились у повному обсязі. Заробітна плата [PERSON] за дні прогулу а саме: 09.12.2014 року, 10.12.2014 року, 16.12.2014 року, 18.12.2014 року не нараховувалась. Тому, 23.12.2014 року директор звернувся із поданням про звільненя [PERSON] з займаної посади за прогули без поважних причин та систематичне невиконання своїх посадових обов'язків. В той же час, директор школи 22.12.2014 року звернувся до профспілкової організації школи з питання вивчення фактів вищезазначених порушень і надання згоди на звільнення [PERSON], так як голова профкому [PERSON] була присутня на комісії, яка була ознайомлена з актами про відсутність [PERSON] на робочому місці. Зміст актів підтвердився. Незважаючи на це, 24.12.2014 року профспілкова організація не надала згоди на звільнення [PERSON] нічим не обґрунтувала свою позицію і в протоколі не вказана причина не надання згоди на звільнення. Вважає, що твердження позивача про те, що рішення профспілкової організації було прийнято після звільнення, не відповідає дійсності. Директор школи звернувся із заявою до профспілкового комітету 22.12.2014 року про звільнення [PERSON] з посади соціального педагога. Рішення профспілкової організації було винесене 24.12.2014 року і [PERSON] згідно наказу відділу освіти №216-к було звільнено 24.12.2014року. Тому вважає, що позовні вимоги є безпідставними і в їх задоволенні необхідно відмовити. Заслухавши пояснення сторін, свідків по справі, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що починаючи з 2011 року [PERSON] працював на посаді соціального педагога Корделівської ЗОШ І-ІІІступенів с.Корделівка, що підтверджується наказом начальника відділу освіти [PERSON] №299-к від 03.10.2011 року, відповідно до якого [PERSON] було переведено з посади директора Корделівської ЗОШ І-ІІІ ст. на посаду соціального педагога та вчителя фізики Корделівської ЗОШ І-ІІІ ст. з 03.10.2011 року на підставі заяви [PERSON] (а.с.6). В своїй діяльності позивач [PERSON] керувався посадовою інструкцією соціального педагога, яка затверджена директором Корделівської ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] 28.08.2013 року за №193 (а.с.100-102 ). З вказаною посадовою інструкцією [PERSON] був ознайомлений 28.08.2013 року, про що свідчить його підпис. Даного факту в судовому засіданні не заперечував і сам позивач. 16.12.2014 року директором Корделівської ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] начальнику відділу освіти Калинівської райдержадміністрації [PERSON]було направлено доповідну записку за №459 (а.с.17) про те, що соціальний педагог школи [PERSON] 16.12.2014 року був відсутній на робочому місці. Також в доповідній записці було зазначено, що «після того як директор викликав [PERSON] на роботу та попросив його показати річний, місячний плани роботи, журнали обліку роботи, соціальні паспорта учнів «групи ризику», індивідуальні картки учнів школи, даний педагогічний працівник відмовився надати їх, а почав висловлюватися нецензурною лексикою, ображати його, погрожувати. Соціальний педагог [PERSON] не виконує свої посадові обов'язки належним чином, систематично відсутній на робочому місці, а також неодноразово приходив в школу у нетверезому стані.» 22.12.2014 року начальником відділу освіти Калинівської районної державної адміністрації з метою розгляду звернення директора Корделівської ЗОШ І-ІІІ ст.[PERSON]. від 16.12.2014 року №459 було видано наказ за №198 «Про створення комісії для розгляду звернення [PERSON]»(а.с.18). Як вбачається з доповідної записки членів комісії відділу освіти Калинівської райдержадміністрації (а.с.19) після проведених бесід з працівниками Корделівської ЗОШ комісія встановила, що працівники школи були дійсно свідками того, що [PERSON] був відсутній на робочому місці без поважних причин (акти від 18.02.2014 р., 24.02.2014 р., 26.02.2014 р., 10.11.2014 р., 27.11.2014 р., 28.11.2014 р., 09.12.2014 р., 10.12.2014 р., 16.12.2014 р., 18.12.2014 р.). Також в доповідній записці зазначено, що [PERSON] заперечує те, що він був ознайомлений з актами. Від написання пояснень щодо невиконання своїх посадових обов'язків, поведінки, відсутності на робочому місці відмовився. Разом з тим, комісія виявила, що директор школи [PERSON] своєчасно не відреагував на складені акти про відсутність [PERSON] на роботі та невідпрацьовані дні не показав в табелі про нарахування заробітної плати, внаслідок чого зарплата не була відрахована в [PERSON] за пропущені дні без поважних причин, що є порушенням трудового законодавства. 23.12.2014 року директором Корделівської ЗОШ І-ІІІ ст. [PERSON]. начальнику відділу освіти Калинівської райдержадміністрації [PERSON] було направлено листа за №468 з проханням звільнити соціального педагога [PERSON] з роботи, в зв'язку з частими прогулами без поважних причин, про що свідчать складені акти та систематичне невиконання своїх посадових обов'язків (а.с.22). Відповідно до наказу №216-к від 23.12.2014 року [PERSON]- соціального педагога Корделівської ЗОШ І-ІІІ ст. с.Корделівка, було звільнено з роботи з 24.12.2014 року, в зв'язку з прогулом без поважних причин п. 4 ст. 40 КЗпП України на підставі подання директора Корделівської СЗШ (а.с.5, 23). Аналіз матеріалів справи, пояснень свідків в судовому засіданні, а також доказів, здобутих під час судового розгляду справи, дають суду підстави зробити висновок про незаконність винесеного наказу про звільнення [PERSON] з роботи, виходячи з наступного. Звільнення працівника за прогул має пройти такі стадії: - Фіксування факту відсутності працівника на робочому місці - акт, складений безпосереднім керівником працівника і рапорт (доповідна записка) керівнику установи чи підприємства. Акт має підтверджуватись підписами не менше, як двох свідків і містити в собі фіксацію часу протягом якого працівник був відсутній; - У табелі обліку робочого часу та виходу на роботу робиться відповідна відмітка про відсутність працівника; - Після появи працівника в нього слід отримати пояснення про причину відсутності. За наявності підстав для цього - створюється спеціальна комісія для проведення перевірки обставин, викладених у поясненнях працівника (службове розслідування). Про відмову дати пояснення складається відповідний акт з підписами не менше двох свідків; - Усі зібрані матеріали передаються керівникові установи чи підприємства, іншій особі, що має право приймати на роботу та звільняти (ст.147, 147-1 КЗпП ); - Керівник готує і передає до комітету профспілки відповідне подання про дачу згоди на звільнення працівника за прогул по п.4 ст.40 КЗпП з указанням конкретноі дати і часу відсутності працівника на робочому місці. До профкому слід також передати і усі матеріали перевірки; - Місцевий комітет профспілки розглядає подання з викликом працівника і заслуховує його пояснення; - У разі дачі дозволу на звільнення (колегіальне рішення з дотриманням кворуму ) - керівник видає відповідний наказ про звільнення, зміст якого має відповідати поданню та дозволу профкому; - З наказом слід ознайомити працівника і підтвердити це його підписом. Про відмову складається відповідний акт з підписами не менш, як двох свідків; - У день звільнення (відповідно до наказу) працівник має отримати належним чином оформлену трудову книжку і розрахунок - ст.47 КЗпП. Відмова оформляється відповідним актом. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.23) підставою для звільнення [PERSON] з роботи стало подання директора Корделівської СЗШ. Однак, в самому наказі №216-к від 23.12.2014 року відділу освіти Калинівської райдержадміністрації не зазначено, яке саме подання було підставою для звільнення [PERSON] з роботи, оскільки таких подань було два, а саме: чи доповідна записка директора Корделівської ЗОШ за №459 від 16.12.2014 року (а.с.17), чи лист за №468 від 23.12.2014 року (а.с.22). 22.12.2014 року директор Корделівської ЗОШ І-ІІІ ст. [PERSON]. звернувся до голови профкому Корделівської ЗОШ І-ІІІ ст. [PERSON]. з проханням звільнити соціального педагога [PERSON] з роботи в зв'язку з частими прогулами без поважних причин, про що свідчать складені акти (додаються), та систематичне невиконання своїх посадових обов'язків (а.с.40). Даний факт підтвердив і допитаний в судовому засіданні, як свідок, директор Корделівської ЗОШ І-ІІІ ст. [PERSON]., а також представник відповідача [PERSON], який наполягав на тому, що саме 22.12.2014 року директором Корделівської ЗОШ було направлено подання про звільнення [PERSON] з роботи на розгляд профспілкового комітету. Відповідно до протоколу №2 засідання профспілкового комітету Корделівської ЗОШ І-ІІІ ст. від 24.12.2014 року було прийнято рішення не дати згоди на звільнення соціального педагога [PERSON] з роботи та залагодити даний конфлікт між сторонами мирним шляхом (а.с.7, 52, 53). Пояснення в судовому засіданні свідка [PERSON] та представника відповідача [PERSON] про те, що заява про звільнення соціального педагога [PERSON] з роботи, в зв'язку з частими прогулами без поважних причин була подана на розгляд профспілкового комітету школи 22.12.2014 року спростовуються поясненнями в судовому засіданні свідка [PERSON], яка працює вчителем Корделівської ЗОШ І-ІІІ ст. та являється головою профкому школи, та яка пояснила, що 24.12.2014 року її до себе в кабінет викликав директор школи [PERSON], який вручив їй заяву з проханням розглянути на профкомі питання про звільнення соціального педагога [PERSON] з роботи за прогули. В цей же день вона зібрала членів профкому і біля 13 години провели розгляд заяви директора школи. Під час засідання профкому був присутній [PERSON] Директор школи [PERSON] на засіданні профкому присутнім не був, хоча знав про таке засідання. На засіданні профкому вона ознайомила членів профкому із змістом заяви, а також виступали члени профкому [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які були проти звільнення соціального педагога [PERSON] та висловили свою думку щодо примирення обох сторін. Будь-які акти про відсутність [PERSON] на робочому місці соціального педагога школи на засідання профкому директором школи [PERSON] не надавались і члени профкому з даними актами не ознайомлювались. В зв'язку з цим на профкомі було прийнято рішення не дати згоди на звільнення соціального педагога [PERSON] з роботи та залагодити даний конфлікт між сторонами мирним шляхом. Викладені факти підтвердила також допитана в судовому засіданні в якості свідка - член профкому школи [PERSON] Таким чином, зазначені вище обставини свідчать про те, що акти про відсутність [PERSON] на роботі від 18.02.2014 року, 24.02.2014 року, 26.02.2014 року, 10.11.2014 року, 27.11.2014 року, 28.11.2014 року, 09.12.2014 року, 10.12.2014 року, 16.12.2014 року, 18.12.2014 року, 19.12.2014 року (а.с.29-39) були складені з порушенням вимог щодо складення таких актів, без зазначення фіксації часу протягом якого працівник був відсутній на робочому місці. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - працівники Корделівської ЗОШ І-ІІІ ст. пояснили, що вони на прохання директора школи [PERSON] були присутні при складанні актів про відсутність [PERSON] на робочому місці та підписували вказані акти. Однак, протягом якого конкретно часу [PERSON] був відсутній на робочому місці їм не відомо. Також суд критично оцінює акт від 24.02.2014 року «Про перебування [PERSON] на роботі в нетверезому стані» (а.с.32) та пояснення в судовому засіданні з цього приводу свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки для того, щоб підтвердити факт перебування працівника на роботі у нетверезому стані необхідно зафіксувати факт сп'яніння, наприклад, викликати для огляду лікаря або супроводити працівника до медвитверезника, наркологічну клініку або в інший медичний заклад та отримати висновок про стан працівника, чого зроблено не було. Як вбачається з довідки відділу освіти Калинівської РДА №44 від 26.01.2015 року (а.с.41) [PERSON] заробітна плата не нараховувалась (згідно табеля) лише за 09.12.2014 року, 10.12.2014 року, 16.12.2014 року та 18.12.2014 року. Тобто 18.02.2014 року, 24.02.2014 року, 26.02.2014 року, 10.11.2014 року, 27.11.2014 року, 28.11.2014 року [PERSON] був на робочому місці, і згідно табеля йому була виплачена заробітна плата. Проти даного факту не заперечував в судовому засіданні і представник відповідача [PERSON] За таких обставин, Акти про відсутність на робочому місці [PERSON] 18.02.2014 року, 24.02.2014 року, 26.02.2014 року, 10.11.2014 року, 27.11.2014 року, 28.11.2014 року суд оцінює критично, оскільки [PERSON] в ці дні нараховувалася заробітна плата. Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до ст.43 КЗпП України звільнення можливе лише за попередньою згодою первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Однак, як вбачається з матеріалів справи наказ №216-к про звільнення [PERSON] з роботи був винесений до звернення з поданням директора школи [PERSON] до профспілкового комітету школи про надання згоди на звільнення [PERSON] з посади. Згідно Протоколу №2 засідання профспілкового комітету Корделівської СЗОШ І-ІІІ ступенів від 24.12.2014 року, члени профкому не надали згоди на звільнення соціального педагога [PERSON] З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що звільнення [PERSON] відбулося з порушенням вимог КЗпП України в зв'язку з чим наказ про його звільнення підлягає скасуванню, а [PERSON] поновленню на роботі. Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до довідки № 01-10-97 від 09.02.2015 року, розмір заробітної плати [PERSON] за два місяці, що передували звільненню, а саме: жовтень 2014 року становить - 1771,61 грн., листопад 2014 року становить - 1770,61 грн., тому середньодобова заробітна плата складає 82,35грн. (а.с.55). Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100. Згідно абзацу 3 п.2 цього Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Крім того, абз.4 даного пункту визначено, що якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Середньоденна заробітна плата [PERSON] на посаді соціального педагога в Корделівській ЗОШ І-ІІІ ст. становить 82,35 грн. Кількість робочих днів за період з 24.12.2014 року по 31.03.2015 року за графіком роботи Корделівської ЗОШ І-ІІІ ст. складає 68 робочих днів. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за 68 робочих днів вимушеного прогулу за період з 24.12.2014 року по 31.03.2015 року включно в сумі 5 599,80 грн.. Відповідно п. 3 Постанови Пленуму ВСУ України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяні фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Так, незаконне звільнення [PERSON] суттєво порушило його життєві зв'язки, змусило докладати додаткових зусиль для організації свого життя, призвело до нервових переживань та в судовому порядку довелось доводити незаконність звільнення, все це спричинило моральні страждання. Враховуючи принцип розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що на відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] підлягає стягненню з відповідача сума в розмірі 2000 грн. Відповідно до п.2 та п.4 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Згідно ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved