Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 5256,17 гривень. Позов обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору банківського поточного рахунку з використанням спеціального платіжного засобу № 2555568 від 04.12.2013 року, Банком було відкрито відповідачу відновлювальну кредитну лінію для споживчих потреб за продуктом «кредитна картка» з максимальним лімітом кредитування 4400 грн., з кінцевим строком погашення не пізніше 23.12.2014 року зі сплатою фіксованої процентної ставки за користування кредитом у розмірі 36% річних, та розміром фіксованої суми мінімального щомісячного платежу у розмірі 7% від суми загальної фактичної заборгованості за кредитом на розрахункову дату. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав належним чином в частині надання кредитних коштів на відкритий відповідачу рахунок. Однак відповідач, знявши з рахунку кредитні кошти, свої зобовязання за умовами договору виконувала не належним чином, допустила утворення заборгованості, розмір якої станом на 18.06.2015 року становить 5256 грн. 17 коп., що складалася з простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в сумі 2872 грн. 43 коп., простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 1291 грн. 56 коп., пені в розмірі 1092,18 грн. А тому, просить позов задоволити. В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. А тому суд вважає за можливе розглянути цивільну справу у його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася у встановленому законом порядку, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, просить у задоволенні позову відмовити у звязку із погашенням кредитної заборгованості. А тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд у задоволенні позову відмовляє з таких підстав. Відповідно до положень ст.15 ЦК України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, визначеному Законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. Одночасно, положеннями ст.60 ЦПК України передбачено обовязок сторони довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено судом, що дійсно 04.12.2013 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] було укладено договір банківського поточного рахунку з використанням спеціального платіжного засобу № 2555568 (а.с.10-11), відповідно до умов якого Банком було відкрито відповідачу відновлювальну кредитну лінію для споживчих потреб за продуктом «кредитна картка» з максимальним лімітом кредитування 4400 грн., з кінцевим строком погашення не пізніше 23.12.2014 року зі сплатою фіксованої процентної ставки за користування кредитом у розмірі 36% річних, та розміром фіксованої суми мінімального щомісячного платежу у розмірі 7% від суми загальної фактичної заборгованості за кредитом на розрахункову дату. Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку (а.с.4-6), станом на 18.06.2015 року розмір заборгованості відповідача перед банком за умовами названого договору становила в сумі 5256 грн. 17 коп., що складалася із простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в сумі 2872 грн. 43 коп., простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 1291 грн. 56 коп., пені в розмірі 1092,18 грн. Однак, як вбачається із представленого суду платіжного доручення від 26.11.2015 року № 278 (а.с.82), станом на час постановлення судового рішення у справі, відповідачем повністю сплачено кредитну заборгованість в сумі 5256 грн. 17 коп. Відповідно до ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За таких обставин, суд приходить до висновку, що хоча і на час звернення позивача до суду із позовом мало місце порушення його права на своєчасне та належне отримання виконання зобовязання, однак в процесі розгляду вказаної цивільної справи таке було добровільно повністю виконане відповідачем належним чином, а відтак таке слід вважати припиненим. На підставі наведеного, суд вважає, що на даний час підстав для задоволення позову у суду немає, у звязку із чим його слід відхилити за безпідставністю вимог.

Outcome: dismissed