Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Городнянської міської ради Чернігівської області та [PERSON] та просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки: площею 0,25 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,179 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. З позовної заяви виходить, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина за заповітом, яким він заповів позивачу, в тому числі земельну ділянку площею 0,25 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,179 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Після смерті батька позивач звернувся до Городнянської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Спадкоємцем, який має право на обов'язкову частку у спадщині, є дружина померлого, [PERSON] яка відмовилась від належної їй частки у спадщині. Нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, пославшись на те, що правовстановлюючий документ на спадкові земельні ділянки не відповідає вимогам законодавства. Зазначені обставини є перешкодою для оформлення спадщини у нотаріуса та спонукали позивача звернутись до суду з відповідною заявою. Ухвалою судді від 25.04.2016 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву від 05.05.2016 року з проханням розглянути справу у його відсутність, заявлені ним позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити ( а.с. 43 ). Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач по справі - Городнянська міська рада Чернігівської області про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, представник відповідача в судове засідання не з'явився. Від відповідача до суду надійшла письмова заява від 27.04.2016 року за вих. № 03-22/216з проханням розглянути справу без участі представника Городнянської міської ради, позов визнають ( а.с. 42 ). Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила (а.с.41). Треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Городнянська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області, відділ Держгеокадастру у Городнянському районі Чернігівської області та Городнянська районна державна адміністрація Чернігівської області про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про причини неявки представників суд не повідомили, від третіх осіб до суду не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі. Неявка в судове засідання третьої особи, від якої не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, відповідно до положень ст. 36, 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи ( а.с. 46-47,65 ). У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з'ясувавши позицію відповідача Городнянської міської ради по суті заявлених позовних вимог, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, дійшов висновку про те, що визнання відповідачем Городнянською міською радою Чернігівської області позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року у віці 72 роки у с. Вокзал-Городня Городнянського району Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом від 16.07.2007 року. Згідно заповіту від 16.07.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Городнянського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1998, [PERSON] на випадок своєї смерті заповів належний йому на праві особистої власності жилий будинок з надвірними та побутовими будівлями та спорудами та земельну ділянку, площею 0,43 га, передану для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться в [ADDRESS] [PERSON], [INFO] (а.с.11). Після смерті батька [PERSON] позивач як спадкоємець за заповітом, 13.03.2009 року звернувся до Городянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом. 13.09.2009 року була заведена спадкова справа № 82/2009 року до майна [PERSON] Дружина спадкодавця, [PERSON], яка має право відповідно до ст. 1241 ЦК України на обов'язкову частку у його спадщині, відмовилась від обов'язкової частки у спадщині у встановленому законом порядку. Свідоцтва про право на спадщину по вищезазначеній спадковій справі ще не видавались ( а.с. 52-58 ). З дослідженого в судовому засіданні державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 23.07.1996 року встановлено, що [PERSON] на підставі рішення виконкому Городнянської міської Ради народних депутатів від 21 травня 1996 року № 118 є власником земельної ділянки, площею 0,43 га, яка розташована на території с. Вокзал-Городня Городнянської міської ради, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 276 від 23.07.1996 року ( а.с. 4 ). З витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ - [NUMBER], № НВ - [NUMBER], виданих 31.03.2013 року відділом Держземагенства у Городнянському районі вбачається, що земельні ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та площею 0,179 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовані на території за адресою : [ADDRESS] та їм присвоєно кадастрові номери : [NUMBER], [NUMBER] (а.с.5-8). Такі ж дані підтверджуються витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-[NUMBER] та № НВ-[NUMBER], виданими 20.04.2016 відділом Держгеокадастру у Городнянському районі, та копією технічної документації про встановлення зовнішніх меж земельної ділянки, що передається у власність [PERSON] (а.с.25-34, 60-63). Відповідно до ст. 373 ЦК України право власності на землю ( земельну ділянку ) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Стаття 81 ЗК України передбачає, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно приписів ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч. 2 цієї статті. Чинна на даний час редакція ст. 126 ЗК України передбачає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що [PERSON] дійсно за життя належали на праві власності 2 земельні ділянки різного цільового призначення: площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,179 га для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно рішення Городнянської міської ради Чернігівської області від 17 грудня 2015 року [ADDRESS]. (а.с.66) Частина 1 статті 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Завідувач Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області Тихонова Є.М. у своєму листі від 22.04.2016 року за № 681/02-14 адресованому [PERSON] роз'яснила, що питання успадкування ним належних [PERSON] земельних ділянок площею 0,25 га та 0,1790 га має вирішуватись в судовому порядку ( а.с. 25 ). Позивач не отримав свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки, оскільки правовстановлюючий документ на спадкову земельну ділянку не відповідає вимогам законодавства, а саме в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] вказано, що у власність спадкодавця передана одна земельна ділянка площею 0,43 га, а відповідно до витягів з Державного земельного кадастру [PERSON] належало дві земельні ділянки різного цільового призначення 0,25 га та 0,1790 га, крім того і вказаному Державному акті не зазначено, яка площа земельної ділянки передана для обслуговування житлового будинку, а яка для ведення особистого селянського господарства, а також відсутня конкретна адреса розташування земельної ділянки. Суд вважає, що ці обставини перешкоджають позивачу отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на спадкові земельні ділянки. Отже зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Враховуючи наведене,

Outcome: approved