Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] та третьої особи Служби у справах дітей Бучацької райдержадміністрації про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, мотивуючи тим, що він є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], однак відповідачка перешкоджає йому спілкуватися з нею, приймати участь у її вихованні. В судовому засіданні позивач позов підтримав, суду пояснив, що 14 вересня 2007 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у Жизномирській сільській раді. В даному шлюбі в них народилося двоє дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В грудні 2012 року рішенням Бучацького районного суду шлюб між ними розірвано. Дітей залишено на вихованні відповідачки, які на даний час проживають разом з нею. В звязку з тим, що колишня дружина перешкоджала йому спілкуватися з дітьми і приймати участь у їх вихованні він звернувся до Органу опіки та піклування з заявою про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. Відповідно до Розпорядження голови Бучацької РДА від 25 грудня 2014 року № 425-од встановлено графік його спілкування з дітьми, а саме: першої та третьої неділі кожного місяця з 10 год. до 11 год. Проте, відповідачка дозволяє йому бачитись тільки із сином. Тому, просить позов задоволити та зобовязати відповідачку не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дочкою, та дозволити побачення з донькою кожної першої та третьої неділі місяця, в день її народження, релігійні свята з 12 год. до 17 год. та кожної середи з 17 год. до 18 год. Відповідачка в судовому засіданні позов заперечила, суду пояснила, що [PERSON] не є біологічним батьком її доньки [PERSON], а тому у встановленні порядку спілкування з донькою слід відмовити. В суд щодо оспорювання батьківства вона не зверталася, в звязку з відсутністю коштів. Представник відповідачки в судовому засіданні просив в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Представник Служби у справах дітей Бучацької райдержадміністрації в судовому засіданні позов [PERSON] підтримала, суду пояснила, що 18 грудня 2014 року на засіданні комісії з питань захисту прав дітей райдержадміністрації розглянуто заяву батька [PERSON] про визначення способів участі у вихованні малолітньої дочки [PERSON], [INFO], з даного питання прийнято рішення № 32. 25.12.2015 року на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації видано розпорядженням голови Бучацької райдержадміністрації №425-од, яким дозволено [PERSON] забирати дочку [PERSON], [INFO] від матері [PERSON] в першу та третю неділю кожного місяця з 10.00 до 11.00 год. Вказане розпорядження голови райдержадміністрації не оскаржувалось у суді, і не скасоване до сьогодні. Суд, вислухавши сторони, представника Служби у справах дітей Бучацької райдержадміністрації, встановив наступні обставини. 14 вересня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Жизномирській сільській раді Бучацького району, що підтверджується світлокопією свідоцтва про шлюб серії І-ИД № 091408. В шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Бучацького районного суду від 03.12.2012 року шлюб між сторонами розірвано. Як встановлено в судовому засіданні відповідач звернувся до Служби у справах дітей Бучацької райдержадміністрації із заявою про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. 25.12.2015 року на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації видано розпорядження голови Бучацької райдержадміністрації №425-од, яким дозволено [PERSON] забирати дочку [PERSON], [INFO] від матері [PERSON] в першу та третю неділю кожного місяця з 10 год. до 11 год. Згідно висновку Органу опіки та піклування № 01-1589/01-22 від 06.12.2016 року вбачається, за доцільне дозволити [PERSON] забирати дочку [PERSON], 13.10.2011 року від матері [PERSON] в першу та третю неділю кожного місяця з 10 год. до 11 год. Із акту нарахування заборгованості, № 6014/03-32/8 від 21.11.2016 року, по сплаті аліментів [PERSON] в користь [PERSON] на утримання дітей, вбачається, що станом на 21.11.2016 року нараховано аліментів 33717 грн., сплачено 28217 грн., борг по сплаті аліментів становить 5500 грн. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р., яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей. Згідно із ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно із ч. 1,2 ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, місця та часу їхнього спілкування. Як встановлено в судовому засіданні позивач звертався до Органу опіки та піклування Бучацької райдержадміністрації із заявою про визначення способів участі у вихованні малолітньої дочки [PERSON], [INFO], з даного питання прийнято рішення. 25.12.2015 року на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації видано розпорядження голови Бучацької райдержадміністрації №425-од, яким дозволено [PERSON] забирати дочку [PERSON], [INFO] від матері [PERSON] в першу та третю неділю кожного місяця з 10.00 до 11.00 год. Відповідачка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Твердження відповідачки, що позивач не є біологічним батьком дитини, суд оцінює критично, оскільки як вбачається із свідоцтва про народження, серії 1-ИД № 147229, виданого Жизномирською сільською радою Бучацького району, в графі батько малолітньої [PERSON], записаний позивач [PERSON] Крім того, відповідачка не зверталася до суду з позовом про оспорювання батьківства. Позивач сплачує аліменти на утримання дитини [PERSON] Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов'язки щодо спілкування та виховання малолітньої дитини. Проте позивач просить дозволити побачення з донькою кожної першої та третьої неділі місяця, в день її народження, релігійні свята з 12 год. до 17 год. та кожної середи з 17 год. до 18 год., однак згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона\~\~зобов'язана\~\~довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що позивачем ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не вказувалися дати та назви свят, на які він хотів би бачитися з дитиною, тому оскільки така вимога є неконкретизованою, то суд вважає, що в цій частині позову слід відмовити. Приймаючи до уваги, що відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні батька з донькою та у її вихованні, суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial