Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, вказавши, що 04 жовтня 2013 року рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда з нього було стягнено аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно на дитину та 1/8 частину на утримання дружини, у зв'язку з чим на виконання зазначеного рішення суду, бухгалтерією за місцем його роботи провадяться утримання аліментів із заробітної плати, розмір якої становить 2 400,00 грн. Загальна сума отриманих аліментів складає 900,00 грн. 9 квітня 2014 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] та [INFO] у період вказаного шлюбу [PERSON] народила дитину - доньку [PERSON], батьком якої є позивач. Крім того, як вказав позивач, в теперішній час його дружина [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. З урахуванням зазначених обставин позивач з даним позовом звернувся до суду. Позивач до суду надав заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити та справу розглянути без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, проте була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі суду не надала. Суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних матеріалів та доказів, заочно. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 жовтня 2013 року рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда з позивача стягнено аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно на доньку [PERSON], [INFO] та 1/8 частину на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до [INFO]. Згідно з довідкою аварійно-рятувального загону спеціального призначення Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області від 14 січня 2015 року № 3, середній заробіток позивача складає 2 773, 11 грн. На виконання вказаного рішення суду, бухгалтерією за місцем роботи позивача провадяться щомісячні утримання аліментів із заробітної плати на користь відповідача на утримання дитини. 9 квітня 2014 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] та [INFO] у період вказаного шлюбу [PERSON] народила дитину - доньку [PERSON], батьком якої є позивач. Відповідно до наданої позивачем до суду довідки виконкому Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 30.03.2015 року, № 545, дружина позивача [PERSON], 1989 року народження та донька позивача [PERSON], 2014 року народження знаходяться на утриманні позивача. Дружина позивача [PERSON], в даний час перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною, до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають повному задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що сума щомісячних відрахувань аліментів із його заробітної плати на користь відповідача є такою, що ставить його в скрутне матеріальне становище, а малолітня дитина позивача, яка знаходиться на його утриманні є менше забезпеченою матеріально ніж дитина на користь якої бухгалтерією за місцем роботи утримуються та перераховується відповідачці аліменти. Зменшення розміру аліментів допускається, коли частка заробітку позивача, що припадає на кожного з дітей, які живуть з ним, виявиться меншою, ніж аліменти, які він сплачує. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial