Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, вказавши, що між Банком та [PERSON] був укладений договір кредиту, згідно якого він надав позичальнику кредит у розмірі 140000,00гр. з терміном повернення до 09.07.2013 р. В забезпечення виконання зобов'язань між позивачем та [PERSON] був укладений договір застави, предметом якого є автомобіль марки SCANIA 114 380, 2001 року випуску, тип сідловий тягач, червоного кольору, шасі (кузов, рама), №[NUMBER], реєстраційний № [NUMBER]. Рішенням Підволочиського райсуду від 13.09.2011р. присуджено стягнути із [PERSON] та [PERSON] солідарно заборгованість по кредиту, і в погашення заборгованості звернути стягнення на предмет застави. Разом з тим, постановою відділу ДВС від 14.06.2013р. накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження в частині заставленого майна, право на реалізацію якого покладено рішенням Підволочиського райсуду на АТ «Ощадбанк». Посилаючись на ст.19 Закону України «Про заставу», ст.ст. 57,60 Закону України «Про виконавче провадження», позивач просить суд скасувати арешт автомобіля автомобіля марки SCANIA 114 380, 2001 року випуску, тип сідловий тягач, червоного кольору, шасі (кузов, рама), №[NUMBER], реєстраційний № [NUMBER], накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції від 14.06.2013р., стягнути з відповідача на користь філії - Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» судові витрати. У судовому засіданні представник позивача Тимчишин Н.І. позов підтримала і дала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача Панчук М.Л. позов визнала у частині необхідності зняття арешту, не погодившись із підставою для зняття арешту та стягнення судових витрат. Вона вказала, що державний виконавець, отримавши заяву стягувача та виконавчі листи, здійснив свої функції відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Однак, на даний час сплинув термін дійсності експертної оцінки вартості майна, а тому реалізувати майно у користь стягувача немає можливості. Заслухавши сторони, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив факти: Рішенням Підволочиського районного суду від 13.09.2011 року вирішено стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10019/039 філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» кошти по кредитному договору договором № 57 від 10 липня 2008 року в розмірі 149 450 (сто сорок дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят ) гривень 95 копійок. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 149450, 95 гривень звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки SCANIA 114 380,2001 року випуску, тип сідловий тягач, колір -червоний, шасі (кузов, рама), № [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER], заставною вартістю 281000,00 грн, що належить [PERSON], жителю [INFO], на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого і зареєстрованого ІВРЕР УДАІ УМВСУ в Тернопільській області 14 травня 2008 року, шляхом продажу Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України»в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10019/039 філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу з іншою особою-покупецем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України»в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10019/039 філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. 11.05.2012р. керуючий філією Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» Левицький С.М. звернувся до Відділу ДВС Підволочиського районного управління юстиції із заявою про примусове виконання виконавчих листів, виданих на підставі вказаного рішення суду. При цьому просив накласти арешт на майно боржника та оголосити заборону на його відчуження. 25.05.2012р. головний державний виконавець відділу ДВС Фіялка О.В. виніс постанову про арешт майна боржника - [PERSON], а 14.06.2012р. виніс постанову про накладення арешту на належний цьому боржнику транспортний засіб - автомобіля марки SCANIA 114 380, 2001 року випуску, тип сідловий тягач, червоного кольору, шасі (кузов, рама), №[NUMBER], реєстраційний № [NUMBER]. Разом з тим, як випливає із договору застави від 14.07.2008 року, вказаний транспортний засіб переданий ВАТ «Державний ощадний банк України» як застава, що забезпечує вимоги, які витікають із договору кредиту №57, укладеного між банком та [PERSON] 10.07.2008 року. Згідно ст.19 Закону України «Про заставу» заставодержатель має право за рахунок заставленого майна задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Таким чином, проаналізувавши наведене у сукупності, суд прийшов до висновку, що у результаті накладення заборони на відчуження майна, стягувач не взмозі реалізувати своє право на звернення стягнення на заставне майно, а тому позовні вимоги слід задовольнити за їх підставністю. У вимозі про стягнення судових витрат слід відмовити, оскільки предметом розгляду не являлася вимога про визнання дій державного виконавця незаконними, тобто не установлено порушення права позивача саме відповідачем. На підставі наведеного,

Outcome: approved