Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відділу державної виконавчої служби Рожищенського районного управління юстиції, [PERSON] про звільнення майна з під опису та арешту. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.10.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (перейменовано є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] укладений кредитний договір за №014/1137/82/44019, за яким останній отримав кредит в сумі 189000,00 грн. з кінцевим терміном повернення 28.10.2018 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту з відповідачем [PERSON] укладено іпотечний договір від 28.10.2008 року, предметом іпотеки є житлове приміщення: квартира, загальною площею - 48,9 кв.м., житловою площею -27,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Обтяження заставленого майна позивач зареєстрував в державному реєстрі обтяжень рухомого майна 28.10.2010 року. Оскільки, відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, то згідно договору іпотеки банк, як обтяжувач з вищим пріоритетом має першочергове право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Однак, відповідачем відділом ДВС Рожищенського РУЮ в порушення вимог ст.44, 52 Закону України «Про виконавче провадження», ст.3 Закону України «Про іпотеку» на належну позичальнику квартиру в [ADDRESS], яка є предметом договору іпотеки, накладено арешт в зв'язку із стягненням боргу на користь банку. На підставі наведеного, просить суд, звільнити з-під арешту, належну відповідачу [PERSON] квартиру [ADDRESS], що передана в іпотеку АТ «Райффайзен Банк Аваль» згідно іпотечного договору від 28.10.2008 року. Представник позивача Якоцюк А.А. в судовому засіданні позовні вимоги уточнив, на підставі ухвали Рожищенського районного суду про виправлення описки, просить звільнити з-під арешту, належну відповідачу [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Представник відповідача відділу ДВС [PERSON] позовні вимоги не визнав, вважає їх незаконними і необгрунтованими. Суду пояснив, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Рожищенського РУЮ протягом тривалого періоду часу знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення різного роду боргів з [PERSON] в користь фізичних, юридичних осіб та держави. Водночас зазначив, що в період з 25.07.2011 року по 25.09.2012 року на виконанні перебував виконавчий лист Рожищенського районного суду №2-239/10 від 09.08.2010 р., про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 250549,03 грн. в користь АТ «Райффайзен Банк Аваль», на квартиру [ADDRESS], яка є предметом іпотеки. На виконання вказаного виконавчого документа 01.06.2012 року було проведено опис та накладено арешт на іпотечне майно. В подальшому, дана квартира передавалась на реалізацію, проте після проведених переоцінок, реалізована не була в зв'язку з відсутністю купівельного попиту. Залишити за собою нереалізоване майно в рахунок погашення боргу стягувач АТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовився. Після чого виконавчий документ було повернуто стягувачу без виконання. Використовуючи право повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання, АТ «Райффайзен Банк Аваль» 16.01.2013 року повторно надівслав до виконання виконавчий лист Рожищенського районного суду №2-239/10 від 09.08.2010 р. Водночас клопотав про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження. З метою задоволення вимог стягувача, 04.03.2013 року проведено опис та арешт нерухомого майна належного боржнику, яке перебуває в іпотеці перед АТ «Райффайзен Банк Аваль». На даний час проводиться підготовка необхідних документів для передачі арештованого майна на реалізацію. Після реалізації предмету іпотеки належного [PERSON] вилучені кошти будуть розподілені в порядку визначеному ст.ст.43, 44 ЗУ «Про виконавче провадження», яка передбачає першочергове задоволення вимог стягувача забезпечених заставою щодо стягнення з вартості заставленого майна. Тому в задоволенні позову просить відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, просить позов задовольнити. Суду пояснив, що 28.10.2008 року отримав кредит в АТ «Райффайзен Банк Аваль». З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором передав в заставу банку квартиру [ADDRESS]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні представленні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до вимогст.572 ЦК України, ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. З пояснень сторін, матеріалів справи судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №014/1137/82/44019 від 20.10.2008 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] укладено договір іпотеки від 28.10.2008 року, предметом якого є належна йому квартира [ADDRESS] (а.с.4-7). Згідно договору іпотеки іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі, переважно перед іншими кредиторами. Такими чином, в зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору згідно вимог закону та положень договору іпотеки позивач має право на задоволення своїх вимог за рахунок звернення стягнення на майно, яке перебуває в іпотеці. Відповідно до ч.4 ст.54 Закону україни «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту у разі звернення державним виконавцем стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. Судом встановлено, що позивач після укладення договору іпотеки 28.10.2008 року зареєстрував у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна належну [PERSON] квартиру [ADDRESS], реєстраційний номер обтяження 8122287 (а.с.8). Однак, на належну відповідачу квартиру, як нерухоме майно, державним виконавцем відділу ДВС Рожищенського РУЮ 04.03.2013 року накладено арешт майна, що зареєстровано в реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.34). Згідно вимог ч.6, 7 ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Враховуючи, що обтяження нерухомого майна було зареєстровано позивачем 28.10.2008 року, тобто раніше виникнення прав третіх осіб щодо даного майна, і порівняно з іншими обтяженнями має статус обтяження з вищим пріорітетом, то в даному випадку позивач має першочергове право задовольнити свої вимоги по стягненню з [PERSON] заборгованості по кредитному договору за рахунок спірного іпотечного майна. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про звільнення заставленого майна з-під арешту, накладеного відділом ДВС Рожищенського РУЮ, підлягають до задоволення, оскільки порушено право АТ «Райффайзен Банк Аваль», як іпотекодержателя спірного майна. Оскільки, позивач не наполягав на стягненні судових витрат із сторін, то такі витрати суд не стягує із відповідачів. На підставі ст.ст.526, 572, 575, 589 ЦК України, ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», ст.3 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved