Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, вказуючи про те, що 18.02.2011 року між ним та відповідачем укладено договір позики згідно з яким, ним було передано відповідачу грошові кошти в сумі 56000 гривень, що є еквівалентом 7000 доларів США терміном до 18.02.2012 року. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] Також відповідач написав розписку. По закінченню строку , відповідач борг не повернув. Просить стягнути з відповідача суму боргу 56000 грн, проценти за користування позикою в сумі 12425,47 грн, три відсотки річних 3360 грн, інфляційні 56 грн та судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав та зазначив, що син дійсно позичив у позивача кошти. Позивач забрав автомобіль Рено і вже сім місяців користується ним. Постільки автомобіль в заставі банку, він виплатить кредит і оформить на позивача автомобіль. Заслухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18.02.2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON]. укладено договір позики згідно з яким, позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 56000 гривень, що є еквівалентом 7000 доларів США терміном до 18.02.2012 року. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 424. На підтвердження своїх зобов»яань відповідач написав розписку від 18.02.2011 року. По закінченню строку , відповідач борг не повернув. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Причини невиконання таких зобовязань правового значення для справи не мають.. Ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідльності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуваням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Постільки відповідачем борг не повернутий, суд вважає, що він підлягає стягненню в примусовому порядку. Суд вважає стягнути з відповідача інфляційні витрати в сумі в сумі 56 грн та три відсотки річних за порушення грошового зобов»язаня в сумі 3360 грн. Що стосується вимог позивача в частині стягнення відсотків в сумі 12425,4 грн, суд вважає дані вимоги не підлягають до задоволення. Договором позики не встановлений розмір відсотків які відповідач повинен сплати позивачу за користування коштами. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, якщо договром не встановленй розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позивач просить стягнути з відповідача 12 425,4 грн, але з якої суми відсотків позивач виходив, позивач пояснити не міг. Розмір процентів на рівні облікової ставки Національного банку України ним не наведений. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо повернення боргу підлягають до часткгвого задоволення.. У відповіднсті до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача судові витрати в сумі 594,16 грн, відповідно до задоволених вимог позивача.

Outcome: partial