Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 8 186 грн. 67 коп., мотивуючи тим, що 06.11.2015 року за заявою відповідача про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії надано кредит в сумі 8 000 грн. строком кредитування 36 місяців з можливим продовженням на той самий строк під 28% річних за користування кредитними коштами. Для користування картрахунком Банк оформив та видав Клієнту платіжну картку на умовах доведених Клієнту. Внаслідок несплати коштів, визначених умовами договору, станом на 13.03.2019 року за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 8 186 грн. 67 коп., з них: заборгованість за кредитом - 7 120 грн. 84 коп., заборгованість за відсотками - 917 грн. 72 коп., пеня - 116 грн. 14 коп., суми 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом - 23 грн. 73 коп., сума втрати від інфляції - 8 грн. 24 коп. Сторони у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до поданої суду заяви представник позивача просив розглядати справу без його участі позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. У строк встановлений судом ухвалою від 03 квітня 2019 року відповідач відзив на позов не подала, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума отриманого кредиту, проценти за користування ним, та пеня підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов`язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитор/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 06 листопада 2015 року за заявою відповідача про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії йому надано кредит в сумі 8 000 грн. строком кредитування 36 місяців з можливим продовженням на той самий строк під 28% річних за користування кредитними коштами. Для користування картрахунком Банк оформив та видав Клієнту (відповідачу ) платіжну картку на умовах доведених Клієнту (а.с.6-7). Відповідач, як клієнт АТ «Ощадбанк» мав можливість отримувати грошові кошти у готівковій формі як у касах Банку так і через банківські автомати, а також здійснювати інші операції передбачені договором. Відповідно до Умов кредитування, відповідач зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі у разі закінченн6я строку платіжної картки та на продовження її дії на новий строк. Згідно Умов кредитування, Банк має право вимагати від Клієнта відшкодування всіх витрат, в тому числі процентів, штрафів, пені та сплати заборгованості. В зв`язку з тим, що за відповідачем станом на 13.03.2019 року обліковувалась заборгованість позивачем надіслано на його адресу вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с.10). Однак, заборгованість відповідачем не сплачено. Станом на 13.03.2019 року заборгованості Відповідача перед Банком становить 8 186 грн. 67 коп., з них: заборгованість за кредитом - 7 120 грн. 84 коп., заборгованість за відсотками - 917 грн. 72 коп., пеня - 116 грн. 14 коп., суми 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом - 23 грн. 73 коп., сума втрати від інфляції - 8 грн. 24 коп. Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума отриманого кредиту, проценти за користування ним, пеня, прострочена комісія, розмір 3 % річних від прострочених сум заборгованості та розмір інфляційних втрат підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини. На які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути 1 921 гривні судового збору на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 527 ч.1, 530, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved