Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання права власності на будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом. Заявлений позов обґрунтовував тим, що його матір [PERSON] була власником будинковолодіння № 90 по вул. Шевченка в с. Побережжя Тисменицького району Івано-Франківської області. Право власності матері на вказане будинковолодіння підтверджується відповідним записом у погосподарській книзі сільської ради, однак, належний правовстановлюючий документ відсутній, реєстрація права власності не проводилась. Ринкова вартість будинковолодіння на даний час складає 144661 грн. 28.08.2006 р. мама склала заповіт, посвідчений секретарем Поберезької сільської ради, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла позивачеві та відповідачці порівну. Після смерті матері, що настала 09.04.2016 р., відкрилась спадщина на все належне їй майно, у тому числі і на вказане будинковолодіння. Позивач прийняв спадщину відповідно до вимог ст.1269 ЦК України, звернувшись у передбачений законом шестимісячний строк з відповідною заявою до Тисменицької районної державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Другий спадкоємець за заповітом його рідна сестра, яка є відповідачкою у справі, спадщину після смерті матері не прийняла, у передбачений законом шестимісячний строк подала заяву до нотконтори про відмову від прийняття спадщини. У звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове будинковолодіння нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Просив визнати за ним право власності на будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом після померлої матері. Позивач у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві представник позивача просив справу розглянути у відсутності сторони позивача, позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилася, у надісланій суду заяві позов визнала, не заперечувала щодо його задоволення, просила справу розглянути у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що матір сторін [PERSON] була власником будинковолодіння № 90 по вул. Шевченка в с. Побережжя Тисменицького району Івано-Франківської області, 1991 року побудови, ринкова вартість якого на даний час складає 144661 грн. Право власності [PERSON] на вказане будинковолодіння підтверджується відповідним записом у погосподарській книзі Поберезької сільської ради, який визнавався в якості акту органу влади (публічного акту), що підтверджує право приватної власності. Однак, належний правовстановлюючий документ відсутній, реєстрація права власності не проводилась. Після смерті 09.04.2016 р. [PERSON] відкрилась спадщина на все належне їй майно, у тому числі і на вказане будинковолодіння, яку прийняв позивач як спадкоємець за заповітом, посвідченим 28.08.2006 р. секретарем Поберезької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, відповідно до вимог ст.1269 ЦК України, звернувшись у передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячний строк з відповідною заявою до Тисменицької районної державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Другий спадкоємець за заповітом рідна сестра позивача, яка є відповідачкою у справі, спадщину після смерті матері не прийняла, у передбачений законом шестимісячний строк подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом та за законом у порядку ст.1273 ЦК України. Вказані обставини, які відповідачкою не оспорювались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. З огляду на те, що відсутність правоустановлюючого документу на спадкове будинковолодіння позбавляє позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку, за ним слід визнати право власності на будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом після померлої матері. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 1223, 1268, 1269, 1273, 1275 ЦК України,

Outcome: approved