Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач в судове засідання не прибув, сповіщався належним чином, у позовній заяві зазначила, що 11.06.2013 року вона була прийнята на посаду прибиральника службових приміщень до ТОВ «Ізмаїльський елеватор». 04.06.2019 року вона була звільнена за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України, була видана належним чином оформлена трудова книжка, був наданий розрахунковий листок за січень 2019, де сума нарахованої, але не сплаченої заробітної плати разом із грошовою компенсацією за невикористану відпустку склала 1439,69 грн. Розмір середньоденного заробітку складає 188,57 грн., який розрахований наступним чином: заробітна плата за листопад 2018 року за 22 робочих дня складає 3960 гривень, заробітна плата за грудень 2018 року за 20 робочих днів складає 3960 гривень, тобто 3960 + 3960 = 7920/42= 188,57 грн., у лютому 2019 року було 20 робочих днів, у березні 2019 року було 20 робочих днів, у квітні 2019 року було 20 робочих днів, у травні 2019 року було 22 робочих дня, у червні 2019 року було 18 робочих днів, у липні 2019 року було 23 робочих дня, у серпні 2019 року було 21 робочий день, у вересні 2019 року було 21 робочий день, у жовтні 2019 року було 22 робочих дня, у листопаді 2019 року було 21 робочий день, тобто сума середньої заробітної плати за період з 01.02.2019 року по 30.11.2019 року складає 39222,56 грн, яка розрахована наступним чином - кількість робочих днів 208 помнажена на середньоденний заробіток 188,57 грн., яку просить стягнути із відповідача з відрахуванням прибуткового податку та інших обов`язкових платежів. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.12.2019 року справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. За результатами дослідження суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими. У відповідності до вимог ст.13 ч.1 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст.81-89 ЦПК України. Долученою до матеріалів справи документацією доведено, що 11.06.2013 року вона була прийнята на посаду прибиральника службових приміщень до ТОВ «Ізмаїльський елеватор». 04.06.2019 року вона була звільнена за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України, була видана належним чином оформлена трудова книжка, був наданий розрахунковий листок за січень 2019, де сума нарахованої, але не сплаченої заробітної плати разом із грошовою компенсацією за невикористану відпустку склала 1439,69 грн. Розмір середньоденного заробітку складає 188,57 грн., який розрахований наступним чином: заробітна плата за листопад 2018 року за 22 робочих дня складає 3960 гривень, заробітна плата за грудень 2018 року за 20 робочих днів складає 3960 гривень, тобто 3960 + 3960 = 7920/42= 188,57 грн., у лютому 2019 року було 20 робочих днів, у березні 2019 року було 20 робочих днів, у квітні 2019 року було 20 робочих днів, у травні 2019 року було 22 робочих дня, у червні 2019 року було 18 робочих днів, у липні 2019 року було 23 робочих дня, у серпні 2019 року було 21 робочий день, у вересні 2019 року було 21 робочий день, у жовтні 2019 року було 22 робочих дня, у листопаді 2019 року було 21 робочий день, тобто сума середньої заробітної плати за період з 01.02.2019 року по 30.11.2019 року складає 39222,56 грн, яка розрахована наступним чином - кількість робочих днів 208 помнажена на середньоденний заробіток 188,57 грн. Згідно до ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У відповідності до ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно зі змістом ст. ст. 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Зі змісту ст. 110 КЗпП України слідує, що обов`язок повідомляти працівника про розмір загальної суми заробітної плати, розміри і підстави відрахувань та суми заробітної плати, що належить до виплати, покладено саме на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про оплату праці» структурою заробітної плати є основна, додаткова та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Основна заробітна плата, це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до вимог ст.32 Закону України «Про оплату праці» трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року та пунктом 32 постанови №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що задовольняючі вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив, при цьому сума, яка підлягає стягненню, визначається без утримання прибуткового податку й інших обов`язкових платежів у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарних місяці роботи. Виходячи зі змісту постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року № 100,у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Згідно із ч.2, п.8 ч.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р., нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, що передували звільненню, проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Відповідно до підпункту «л» пункту 1, частини 3 пункту 2 пункту II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Outcome: approved