Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 20 лютого 2005 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Волицькою сільською радою Теофіпольського району Хмельницької області, актовий запис №3. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, з вини відповідача подальше сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, в зв`язку із її від`їздом у невідомому напрямку, шлюбні відносини фактично припинилися. Від шлюбу мають трьох дітей - [PERSON] , 2005 року народження, [PERSON] 2011 року народження та [PERSON] 2016 року народження. Просить шлюб розірвати, оскільки примирення неможливе. Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явивсь, подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, просив шлюб розірвати, розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до ст.128 ЦПК України, в суд не з`явилася, подала до суду заяву в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала, просила шлюб розірвати, строк на примирення не надавати, оскільки вважає, що їх шлюб є невдалим, примирення неможливе, розгляд справи проводити у її відсутності. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 20 лютого 2005 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Волицькою сільською радою Теофіпольського району Хмельницької області, актовий запис №3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають трьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сторони примирення не бажають, ніяких подружніх відносин не підтримують. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved