Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вищезазначеним позовом в якому просить стягнути з відповідача на його користь загальну суму боргу в розмірі 41 913,13 грн., з яких сума вкладу (внеску) - 41 485,50 грн. та нарахованих відсотків - 427,63 грн. Позов мотивує тим, що 24.02.2014 року між ним та відповідачем по справі був укладений договір № 300131/13059/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі «золотий». На виконання умов даного договору він вніс, а відповідач прийняв від нього банківський метал загальною вагою 50,0 гр., вартість якого на день підписання договору становила 19 005,83 грн. Відповідно до п.1.1 строк дії договору встановлено з 24.02.2014 року по 01.03.2015 року, процентна ставка встановлена 2,25% річних. Відповідно до умов договору банк зобов»язався в день закінчення договору повернути йому вклад у банківському металі - золотий злиток вагою 50,0 гр., або його вартість, визначену станом на момент закінчення строку дії договору, а також виплатити проценти. Перед закінченням строку дії договору він звернувся в банк із заявою про повернення банківського вкладу у вигляді золотого злитку або його вартості та нарахованих відсотків, але отримати вклад не зміг. На день звернення в суд вартість золотого злитку становить 41 485,50 грн. Станом на 01.03.2015 року сума процентів становить 427,63 грн. Посилаючись на викладені в позові обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов. В судове засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Перевіривши письмові матеріали справи, проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24.02.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем по справі, в особі начальника відділення № 48 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Шановською С.В., що діяла на підставі положення про відділення та довіреності від 05.11.2014 року, був укладений договір № 300131/13059/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі Ф&К «Золотий» на строк з 24.02.2014 року по 01.03.2015 року. Відповідно до п.1.1 договору банку відкрив відповідачу депозитний рахунок № [NUMBER] у банківському металі золото, відповідач вніс банківський метал золото загальною вагою 50,0 гр. або 1.61 тройських унцій металу. Станом на день підписання договору вартість металу становила 19 005,83 грн. Позивачем повністю виконані взяті на себе зобов»язання відповідно до умов договору. Як вбачається з довідки банку від 19.08.2015 року № 110, дійсно між банком та позивачем [PERSON] укладений договір № 300131/13059/370-14 і залишок коштів складає 1,64 тойських унцій металу, що згідно офіційного (облікового) курсу банківських металів встановленого НБУ вартість металу становить 40 260,37 грн., а тому позовні вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню на вказану суму Судом встановлено, що між сторонами, а саме позивачем [PERSON] та відповідачем по справі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» існували договірні відносини, при цьому взаємні зобов'язання сторін були прямо визначені положеннями договору № 300131/13059/370-14, п. 2.3 якого передбачає повернення вкладу та виплату нарахованих процентів у день закінчення строку, визначеного п.1.1 договору. За час користування банківським металом, що складає вклад, протягом строку, визначеного п.1.1 договору банк нараховує і виплачує клієнту проценти у банківському металі за ставкою 2,25% річних. Станом на 01.03.2015 року сума процентів складає 427,63 грн. відповідно до розрахунку наданого позивачем. Позов в частині стягнення відсотків підлягає задоволенню на заявлену суму. Відповідно до умов договору, у зв»язку із закінченням терміну дії вищезазначеного договору, позивач звертався до банку з вимогою про повернення коштів, але банком мови договору не виконано. За загальними умовами виконання зобов'язань, які передбачені ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом є недопустимою. Відповідно до ст.ст.1058, 1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Вказане кореспондується і п. 3.3 Постанови НБУ від 03.12.2003 року № 516 «Про затвердження положення про порядок здійснення банками України вкладних депозитних операцій з юридичними і фізичними особами», якою визначено, що банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком». Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Зі змісту статей 526, 1058 ЦК України зобов»язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитись ним на свій розсуд. У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов»язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню в розмірі, вказаному вище. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 406,88 грн. (із розрахунку суми боргу 40 260,37 грн. + сума відсотків 427,63 грн.). На підставі вищевикладеного і ст.ст.525, 526, 1058, 1060, 1061 ЦК України,

Outcome: partial