Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з вказаним вище позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 12.12.2006 року він звернувся до [PERSON] спілки «Простір» з питання отримання кредиту, у звязку з чим уклав з відповідачем [PERSON] договір № 327, за умовами якого вимушений був за користування коштами сплачувати відповідачеві пеню в розмірі 2% від суми заборгованості по відсоткам за кожен день прострочення платежу. Разом з тим, позивач вважає, що відповідач не мав права укладати з ним вказаний вище [PERSON] договір, оскільки у відповідача не було статусу фінансової установи та ліцензії на здійснення послуг з надання кредиту, виданої Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг (для небанківських установ) або ліцензії на здійснення кредиту, виданої НБУ. З урахуванням зазначених обставин позивач з даним позовом звернувся до суду та просить суд у судовому порядку визнати недійсним кредитний договір № 327, укладений ним з відповідачем 12.12.2006 року. Представник позивача у судове засідання зявився, надав пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання зявився, надав пояснення, згідно з якими позов не визнав, в його задоволенні просив відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підтвердження своїх позовних вимог, позивач надав до суду копію кредитного договору № 321 від 12.12.2006 року, згідно з яким відповідач повинен надати позивачу, а позивач прийняти від відповідача грошовий кредит у сумі 60 000,00 грн., на розвиток власного сільського господарства, на строк 8 місяців. Виконання позивачем зобовязань за вказаним Договором, та додатковими до нього угодами, забезпечується порукою, заставами та іншими видами забезпечення встановленими Договором або Законом (п. 3.2 Договору). Як зясовано під час розгляду справи, надана позивачем на підтвердження своїх позовних вимог копія кредитного договору № 321 від 12.12.2006 року про отримання ним від відповідача кредитних коштів, є копією кредитного договору № 327 від 12.12.2006 року, оскільки при оформленні кредитного договору № 327 від 12.12.2006 року відповідачем було допущено описку в нумерації договору, а саме, замість № 327 вказано № 321. Дана обставина підтверджується наявними у справі копіями кредитного договору № 321 від 07.12.2006 року, за яким від відповідача кредит отримувала інша особа, а саме: [PERSON] (а.с. 43), а також копією кредитного договору № 321 від 12.12.2006 року, за яким начеб то отримав від відповідача кредитні кошти позивач (а.с.41), копією видаткового касового ордеру від 12.12.2006 року, оформленого відповідно на підставі кредитного договору № 327, згідно з яким позивачу 12.12.2006 року було видано кредит у розмірі 60 000,00 грн. (а.с.40), а також розпорядженням відповідача від 17.10.2013 року про допущену при оформленні кредитного договору з позивачем описку та зазначення правильного номера кредитного договору 327 (а.с. 39) та службовою запискою відповідача від 17.10.2013 року, згідно з якою керівника [PERSON] спілки «Простір» повідомлялося про наявність допущеної описки при укладенні з позивачем кредитного договору № 327 від 12.12.2006 року. Згідно з п. 4.4.4 [PERSON] Договору № 321, який є [PERSON] Договором № 327, Кредитодавець має право у разі несвоєчасної сплати відсотків за користування кредитом нараховувати пеню в розмірі 2% від суми заборгованості по нарахованим відсоткам за кожен день прострочки платежу. Відповідно до п. 5.3 цього ж Договору, моментом (днем) надання кредиту вважається день отримання готівки з каси Кредитодавця, або перерахування коштів на розрахунковий рахунок. Разом з тим, в день укладення вказаного вище [PERSON] Договору № 321 від 12.12.2006 року та отримання за цим договором від відповідача коштів у розмірі 60 000,00 грн., позивач та касир [PERSON] спілки «Простір» підписали видатковий касовий ордер, згідно з яким підставою для видачі позивачеві коштів було вказано [PERSON] Договір № 327 від 12.12.2006 року, а не [PERSON] Договір № 321 від 12.12.2006 року, який як пояснив представник позивача підписали сторони. Відповідно до п.п. 5.1., 5.2. спірного Договору, нарахування відсотків відбувається за кожний день користування кредитом, починається з наступного дня після отримання Позичальником кредиту, а припиняється в день остаточного розрахунку за кредитом. Відсотки нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом. Сплаті підлягають відсотки за кожний день користування кредитними коштами. Пункт 5.4. Договору встановлює, що моментом (днем) погашення кредиту вважається день надходження коштів до каси КС «Простір» або на розрахунковий рахунок Кредитора. Підписанням спірного договору Позивач засвідчив свою обізнаність з такою інформацією. Відповідно до Ліцензії Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України (а.с. 28), яке видане [PERSON] спілці «Простір» 05.04.2006 року, [PERSON] спілка «Простір» має вид діяльності: надання фінансових послуг (діяльність кредитної спілки по залученню внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки). Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, виданим Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України (а. с. 27) 11.03.2004 року, [PERSON] спілка «Простір» зареєстрована, як фінансова установа. Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 8 Закону України «Про кредитні спілки» надання кредитній спілці статусу фінансової установи здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Уповноважений орган) відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Уповноваженого органу. Надання кредитній спілці статусу фінансової установи здійснюється шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру фінансових установ (далі - Державний реєстр). Уповноважений орган видає кредитній спілці свідоцтво про реєстрацію фінансової установи за формою, встановленою Уповноваженим органом. Ліцензуванню підлягає діяльність кредитної спілки із залучення внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також інші види діяльності відповідно до закону (ч. 5 ст. 8 цього ж Закону). [PERSON] установа - фінансова установа, яка відповідно до закону має право за рахунок залучених коштів надавати фінансові кредити на власний ризик (ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Згідно до п. 1.2. «Ліцензійних умов провадження діяльності кредитних спілок з надання фінансових послуг» затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 02.12.2003 № 146 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.12.2003р. за № 1225/8546, для залучення внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, використання таких коштів для надання їм кредитів кредитна спілка зобов'язана отримати ліцензію на здійснення діяльності по залученню внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки. Для надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів (кредитів банків, коштів інших установ та організацій) кредитна спілка зобов'язана отримати ліцензію на здійснення діяльності кредитної спілки з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, крім внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки. [PERSON] спілкою «Простір» було отримано ліцензію на здійснення діяльності по залученню внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки 23.03.2004 р. Отже, на момент укладення спірного кредитного договору, а саме на дату 12 грудня 2006 року, кредитна спілка «Простір» у визначеному законодавством порядку набула статусу фінансової установи, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 11.03.2004 р., та здійснювала свою діяльність, зокрема видачу кредитів за рахунок залучених внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, на підставі Ліцензії на здійснення діяльності по залученню внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки від 23.03.2004 року. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч.1 ст.627 ЦПК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. При цьому ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами, а також можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і не рухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» крім передбачених цією статтею вимог договір про надання фінансових послуг повинен містити відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Отже, встановлення Відповідачем в кредитному договорі умови щодо сплати, у випадку несвоєчасної сплати відсотків за користування кредитом, пені в розмірі 2 % від суми заборгованості по нарахованим відсоткам за кожен день прострочки платежу, є правомірними. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти…Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору - вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 21 ЗУ «Про кредитні спілки» кредитна спілка надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі; кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитами, наданими кредитною спілкою. Укладаючи [PERSON] договір від 12.12.2006 року, Позивач і Відповідач визначили та погодили між собою всі його умови, що підтверджується їх підписами на [PERSON] договорі. Таким чином, зясувавши обставини справи та врахувавши фактичні дані, у тому числі й пояснення представників сторін суд вважає, що підстави для визнання кредитного договору № 327 від 12 грудня 2006 року відсутні, оскільки позивачем не доведено невідповідності кредитного договору вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг та Закону України «Про захист прав споживачів». За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

Outcome: dismissed