Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Козятинської міської ради про визначення розміру часток у спільній сумісній власності. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, яке видане Козятинською дистанцією цивільних споруд 25 січня 1999 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної їй, її синові [PERSON] та її дочці [PERSON] .. Її дочка [PERSON] померла [INFO] . Спадщину після її смерті прийняла вона,її мати, як спадкоємець першої черги за законом. Її син, [PERSON] помер [INFO] , спадщину після його смерті прийняла також вона, його мати, як спадкоємець першої черги за законом. З метою оформлення своїх спадкових справ вона звернулася до нотаріуса, яка роз`яснила їй, що не визначено обсяг спадкового майна, зокрема, не визначені частки співвласників квартир, оскільки правовстановлюючий документ на спадкову квартиру, а саме: свідоцтво про право власності на житло, видане без зазначення конкретних часток, тобто квартира є спільною сумісною власністю. При отриманні свідоцтва про право власності частки співвласників квартири виділені не були, але при цьому розумілось, що частки у спільній сумісній власності рівні,тому що всі вони користувалися рівними правами та несли рівні обов`язки щодо квартири. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу слухати в її відсутності. Представник відповідача Козятинської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить справу слухати у відсутності представника міської ради, позовні вимоги вирішити на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, яке видане Козятинською дистанцією цивільних споруд 25 січня 1999 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с. 5). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с. 6). Спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] прийняла [PERSON] , як їх мати, як спадкоємець першої черги за законом, подавши відповідну заяви до нотаріальної контори. На що нотаріус дала відповідне роз`яснення, в якому зазначила, що вона зможе видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) часток у спільному майні. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Згідно до ст. 368 ЦК України, загальна кількість двох або більше осіб без зазначення частки кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки майна, що є в спільній сумісній власності частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду та правовідносини, що випливають з права на спадкування. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 п. 12 роз`яснено, що за загальними правилами ч. 2 ст. 372 при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначені частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст.1216 ЦК України є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб. Отже, вказана вище квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , а померлій [INFO] [PERSON] та померлому [INFO] [PERSON] належало по 1/3 частки за кожним співвласником квартири. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю, законом, або рішенням суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved