Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач зазначила, що відповідач, 22.03.2016р., будучи в стані алкогольного спяніння, протиправним шляхом заволодівши належним їй автомобілем марки ЗАЗ, моделі 110308-44, державний номерний знак [NUMBER], о 04.30год., рухаючись по автодорозі Запоріжжя-Маріуполь, в напрямку м.Оріхів, біля с.Одарівка, в порушення п.1.5, 2.9, 12.1 ПДР України, не вибрав безпечну швидкість руху, через що не впорався з керуванням, та скоїв ДТП. В результаті ДТП автомобілю марки ЗАЗ, моделі 110308-44, державний номерний знак [NUMBER], були спричинені технічні пошкодження. Згідно автотоварознавчого дослідження № 37 від 29.04.2016р., розмір спричиненої шкоди становить 33 980грн 26коп. Вартість проведення автотоварознавчого дослідження складає 530грн. Крім того, вважає, що з вини відповідача їй спричинена моральна шкода, яка виразилась в тому, що був порушений її нормальний життєвий ритм, оскільки позивач проживає в м. Оріхів, працює в м.Запоріжжя, а її автомобіль знаходиться в технічно несправному стані. Крім того, через ДТП вона була змушена витрачати час на оформлення документів, зверталися до ДАІ, експерта тощо. Внаслідок викладеного позивач змушена докладати додаткових зусиль щодо організації свого повсякденного життя, а відповідач по теперішній час жодним чином не відшкодував їй завдану шкоду. Просить суд стягнути з відповідача на її користь 34\~510грн 26коп матеріальної шкоди, 10700грн моральної шкоди, які завдані внаслідок ДТП, та судові витрати по справі. Представник позивача адвокат [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про що свідчить його розписка про отримання судової повістки, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надав. За згоди представника позивача суд ухвалює по справі заочне рішення. За положеннями ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксація процесу технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ч. 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно копії технічного паспорту, власником автомобіля марки ЗАЗ, моделі 110308-44, державний номерний знак [NUMBER] є позивач (а.с.35). Факт скоєння ДТП відповідачем підтверджується безпосередньо копією постанови від 28.04.2016р. Чернігівського районного суду Запорізької області про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст.ст. 130 ч.4, 124, 122-4 КУпАП (а.с.7). З розяснень, наданих в пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», слідує, що потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду. У постановах Верховного Суду України у справах № 6-2808цс15 від 20.01.2016р. та № 6-725цс16 від 14.09.2016р., зазначено, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно протоколу № 37 огляду транспортного засобу, підписаного сторонами, внаслідок ДТП автомобіль марки ЗАЗ, моделі 110308-44, державний номерний знак [NUMBER] отримав ряд технічних пошкоджень (а.с.22-24). Сума спричиненої позивачу матеріальної шкоди внаслідок ДТП становить 33 980грн 26коп., що підтверджується звітом № 37 від 29.04.2016р, про проведення оцінки колісного транспортного засобу - автомобілю марки ЗАЗ, моделі 110308-44, державний номерний знак [NUMBER], який належить позивачу (а.с.8-33). З матеріалів справи, а саме квитанції № 14686670-1 від 26.04.2016 р. вбачається, що позивач сплатила 530 грн. за послуги проведення автотоварознавчого дослідження автомобілю (а.с.34). З огляду на вищевикладене суд вважає позовні вимоги стосовно стягнення матеріальної шкоди у розмірі 33\~980грн 26коп., витрат, понесених позивачем за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 530грн., є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних\~\~фізичній\~\~чи\~\~юридичній\~\~особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода\~\~може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я,\~\~ у\~\~порушенні\~\~права\~\~власності\~\~(в\~\~тому\~\~числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних\~\~життєвих\~\~зв'язків\~\~через\~\~неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 Постанови). Зважаючи на вказану норму закону та розяснення постанови Пленуму ВСУ, суд вважає, що сам факт спричинення пошкоджень автомобілю позивача підтверджується матеріалами справи, не заперечується відповідачем, потребує від потерпілої додаткових зусиль на відновлення автомобіля, а також змін в усталеному укладі життя через неможливість тимчасово користуватись своїм транспортним засобом, що, в свою чергу, спричиняє їй певні моральні страждання. З урахування того, що відповідач самостійно не взяв на себе обовязок щодо відновлення автомобілю, за захистом своїх прав позивач була змушена звернутися до суду, що вочевидь свідчить про намагання відповідача уникнути цивільної відповідальності по відшкодуванню завданих збитків, враховуючи тривале вимушене обмеження в користуванні автомобілем, яке на теперішній час складає 10 місяців, суд вважає, що є достатнім розмір на відшкодування моральної шкоди позивачеві у заявленій нею сумі. Судові витрати, понесені позивачем та документально підтверджені квитанціями в матеріалах справи (а.с.1-1а), слід стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved