Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обгрунтування позовних вимог вказав, що 29.01.2005 з відповідачем було зареєстровано шлюб. В шлюбі народивсь син [PERSON] , [INFO] . 16.09.2016 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області шлюб розірвано. В період шлюбу, сторонами було придбано автомобіль марки DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] , який було зареєстровано на ім`я відповідача. Сторони не можуть дійти згоди щодо поділу спільного майна, у зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного майна право власності на Ѕ частину автомобіля DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] , вирішити питання понесених судових витрат. Відповідачем [PERSON] подано зустрічний позов про поділ майна подружжя. В обгрунтування позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] вказала, що в період шлюбу сторонами було придбано і інше майно про яке [PERSON] не заявлено. Подружжя спільно проживало у двохкімнатній квартирі, яка належала [PERSON] за адресою [ADDRESS] . За час спільного проживання в квартирі були проведені зміни, які істотно збільшили вартість квартири, заміна металопластикових вікон, здійснено утеплення балкону і обшиття його вагонкою, капітальний ремонт ванної кімнати. Також було придбано майно: пральну машинку, холодильник, морозильну камеру, посудомийну машину, мікрохвильову піч, кондиціонер, пилосос, диван, фотоапарат, бойлер. Все вищевказане майно залишено в квартирі [PERSON] . Під час шлюбу був також придбаний автомобіль ГАЗ 2705-415, 2006 р.в., номерний знак [NUMBER] та зареєстрований 26.03.2014 р. на ім`я [PERSON] . Позивач за зустрічним позовом просила визнити за [PERSON] у порядку поділу спільного майна право власності на Ѕ частину автомобіля ГАЗ 2705-415, 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER] , а також вирішити питання понесених судових витрат. Ухвалою суду від 23.10.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін. Ухвалою суду від 16.11.2018 р. призначено судове засідання з викликом сторін. Ухвалою суду від 02.04.2019 зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Вказав, що автомобіль DAEWOO LANOS був придбаний за спільні кошти, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. Позовні вимоги за зустрім позовом не визнав, в їх задоволенні просив відмовити, вказав, що транспортний засіб ГАЗ 2705-415, 2006 р.в. був придбаний в період шлюбу та був відчужений приблизно в 2014 році за кошти близно 3000 доларів США, які були використані для потреб родини, однак доручення було видано пізніше, договору-купівлі продажу автомобіля укладено не було, він не є власником даного транспортного засобу. В судовому засіданні ( 01.08.2019) відповідач за первісним позовом, а позивач за зустрічним позовом [PERSON] щодо первісних позовних вимог заперечила, вказала , що автомобіль DAEWOO LANOS, 2008 року випуску був придбаний за кошти її батьків, а тому даний автомобіль не є спільною сумісною власністю подружжя. Свої позовні вимоги за зустрічним позовом, підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що автомобіль ГАЗ був придбаний в шлюбі і після розірвання шлюбу залишився у [PERSON] , договору купівлі- продажу на його відчуження не було, коштів за даний автомобіль вона ніяких не отримувала. В подальшому в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] є її дочкою. Вона разом з чоловіком допомагали дочці. У 2014 році подарували їй 6500 доларів США, куди дочка їх використала їй невідомо, вказала, що дочка та зять робили ремонт, придбали автомобіль. Будь-яких договорів з приводу дарування грошових коштів вони не укладали. Заслухавши доводи сторін, свідка, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд встановив таке. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом достовірно встановлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу з 29.01.2005 року, який розірвано за рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.09.2016 р., яке набрало законної сили 13.10.2016 р. ( а.с.61). У пункті 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що хоча розірвання шлюбу, здійснене на підставі рішення суду , потребує подальшої реєстрації у державному органі РАЦС, моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішення суду про його розірвання ( ч. 2 ст. 114 СК України). Таким чином, сторони з 29.01.2005 року по 13.10.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Довідкою територіального сервісного центру № 3247 Регіонального сервісного центру в Київській області МВС України № 8аз від 14.06.2018 ( а.с.8) підтверджується, що згідно Єдиного державного реєстру МВС транспортних засобів та їх власників, автомобіль марки - DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , зареєстрований на [PERSON] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 15.03.2014. За повідомленням регіонального сервісного центру МВС в Житомирській області від 19.06.2019 № 31/6-1725, згідно з базою даних підпистеми НАІС Єдиного державного реєстру МВС про зареєстровані транспортні засоби, станом на 18.06.2019 транспортний засіб марки «ГАЗ» модель 2705-415, д.н.з. [NUMBER] , 2006 р.в. зареєстрований Києво-Святошинським РЕВ ДАІ 26.03.2014 за [PERSON] , на підставі довідки -рахунок серії ВІА № 201003 , виданої ФОП « [PERSON] » ( а.с. 99). Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки ТОВ «Інком-Бізнес-центр» станом на 27.06.2018 оціночна вартість автомобіля DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] становить 76218 грн. ( а.с 9). З висновку ТОВ «Всеукраїнська оціночна компанія» експертного автотоварознавчого дослідження № 14/3 про оцінку транспортного засобу від 14.03.2019, ринкова вартість автомобіля ГАЗ 2705, 2006 р.в. станом на 14.03.2019 складає 77800 грн. ( а.с. 66-71). Між сторонами виник спір з приводу поділу майна, придбаного під час шлюбу, в якому сторони, як за первісним так і за зустрічним позовом висловили позицію, що спірне майно було придбано під час шлюбу і є спільною власністю подружжя, а відповідач [PERSON] за зустрічним позовом факт придбання майна - автомобіля ГАЗ 2705, 2006 р.в. в період шлюбу не заперечував. Виходячи із особливостей даних правовідносин по справі необхідно визначити: обсяг та вартість майна, що підлягає поділу; належність його сторонам спору на праві спільної сумісної власності; наявність підстав для поділу і способи такого поділу. Отже, суд враховує, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Сімейного кодексу України (далі СК)). В сімейних правовідносинах при поділі спільного майна подружжя передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. У такому разі позивач звільняється від доведення цієї обставини, яка має значення для правильного вирішення справи, а відповідач, якщо заперечує проти цього, має довести протилежне (спростувати матеріально-правову презумпцію) ( постанова Верховного Суду від 7 лютого 2018 року у справі № 654/5243/14-ц, постанова Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі 6-843цс17). Суд звертає увагу, що в даних правовідносинах позивачем за первісним позовом [PERSON] доведено те, що спірне майно можна віднести до спільної сумісної власності подружжя і докази відповідача [PERSON] не підтверджують протилежного. Зокрема, відповідачем за первісним позовом [PERSON] не надано суду належних і допустимих доказів, в розумінні Глави 5, Розділу ІІ ЦПК України на спростування презумпції спільності права власності подружжя на спірний транспортний засіб DAEWOO LANOS набутий у шлюбі з підстав його придбання [PERSON] за подаровані кошти батьками. А єдині покази свідка [PERSON] не можуть буди підставою на спростування вказаних обставин. Інших доказів на підтвердження того, що спірний автомобіль був придбаний відповідачем за первісним позовом [PERSON] за власні кошти, остання суду не надала. Отже, до переліку спірного майна відносяться автомобілі (КТЗ): DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та «ГАЗ» модель 2705-415, д.н.з. [NUMBER] , 2006 р.в. Вказане майно зареєстровано за сторонами ( автомобіль DAEWOO LANOS за [PERSON] , а «ГАЗ» модель 2705-415 - за [PERSON] ) і було придбано в період шлюбу, що підтверджується довідками Територіального сервісного центру № 8аз та Регіонального сервісного центру в Житомирській області № 31/6/1725 (а.с. 8, 99). Доводи [PERSON] , що транспортний засіб «ГАЗ» модель 2705-415 був відчужений в період шлюбу і кошти за його відчуження були використані в інтересах сім`ї суд до уваги не приймає, оскільки вказані обставини заперечуються позивачем за зустрічним позовом [PERSON] , в судовому засіданні [PERSON] від свого заявленого клопотання про допит свідків ( [PERSON] , [PERSON] ) на підтвердження вищевказаних обставин відмовився. А оформлення довіреності, без надання суду інших належних доказів щодо вчинення дій з виконання умов договору купівлі-продажу автомобіля, що призводять до правових наслідків, які настають за договором купівлі-продажу не свідчать про відчуження даного транспортного засобу. Час придбання майна учасниками справи не заперечується, про поділ іншого майна сторони не заявляють. Відповідно до частини першої статті 61 СК об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Зокрема, право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК. Так, частиною першою статті 69 СК передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК). У зв`язку із наведеним, в даній конкретній ситуації спірне майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, підлягає поділу між сторонами, оскільки вказане майно було придбано в період шлюбу, а сторони мають право на половину такого майна. Отже, в даних правовідносинах суд робить висновки, що вищезазначене майно є спільним майном подружжя й підлягає поділу, частки майна дружини та чоловіка є рівними, враховуючи презумпцію спільності майна, набутого за час шлюбу. Оскільки, у разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених ч. 5 ст. 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 30 березня 2016 року № 6-2811цс15, від 07 червня 2017 року №6-2670 цс 16. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що автомобілі є річчю неподільною, суд вважає необхідним залишити спірні автомобілі у спільній частковій власності сторін, визнавши ідеальні частки власності подружжя в цьому майні. За таких обставин, суд дійшов до висновку про задоволення первісного та зустрічного позову та шляхом поділу майна подружжя вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину автомобіля DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] , а за [PERSON] право власності на Ѕ частину автомобіля ГАЗ 2705-415, 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER] . Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням первісного позову з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, понесений ним при зверненні до суду у сумі 704,80 грн. З огляду на задоволення зустрічного позову, на підставі ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, понесений нею при зверненні до суду із зустрічним позовом, у сумі 704 грн 80 коп., а в задоволенні стягнення витрат в розмірі 500 грн. слід відмовити, з врахуванням вимог ст. 133 ЦПК України.

Outcome: partial