Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на будівлю гараж площею 22,5 кв.м., що розташований в [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у складі активів Управління Державного агентства рибного господарства України у Волинській області з 2003 року обліковується стаціонарний гараж площею 22,5 кв.м., розташований в [ADDRESS], зі сторони [ADDRESS], який прибудований до складу кормів №2 (літ. Й-1) площею 352,1 кв.м., та належав державному підприємству «Волинський рибокомбінат», правонаступником якого є ВАТ «Волиньрибгосп». На виконання листа № 3-11-16/4015-18 від 27.06.2018 року Державного агентства рибного господарства щодо виготовлення технічної документації для проведення державної реєстрації права власності, 19.05.2018 року було проведено огляд будівлі-гаража, в ході якого встановлено факт заміни замків, про що було повідомлено Ківерцівський ВП ГУПН у Волинській області. Перевіркою, проведеною Ківерцівським ВП ГУНП у Волинській області було встановлено, що 27.12.2016 року склад кормів № 2 (літ. Й-1) площею 352,1 кв.м., який знаходиться в [ADDRESS] та належав ВАТ «Волиньрибгосп», придбав [PERSON]. Посилаючись на те, що вищевказаний гараж обліковується на балансі з 2003 року, а в автоматизованій системі «Юридичні особи» з 2008 року, у всіх актах прийому-передач (при проведенні реорганізацій, перетворень, ліквідацій та змінах керівництва), в інвентарних описах та протоколах, дані щодо приходу та оприбуткування гаража не збереглись, документи на право постійного землекористування відсутні, відповідач здійснив самовільне захоплення державного майна шляхом заміни замків, обмеження доступу та можливості використання належного їм майна, просять визнати за Управлінням державного агенства рибного господарства у Волинській області право власності на будівлю-гараж площею 22,5 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] (зі сторони [ADDRESS]), Ківерцівського району Волинської області. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 21.11.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання 05.12.2018 року. 20.12.2018 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що він є власником складу кормів №2 (літ. Й-1) площею 352,1 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS], який раніше належав ВАТ «Волиньрибгосп», та який був придбаний ним на аукціоні, про що йому було видане свідоцтво про право власності [NUMBER] від 16.05.2017 року, просить в задоволенні позову відмовити. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.12.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 26.12.2018 року. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився. До суду подав заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. До суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги не визнає, в задоволенні позову просить відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на балансі за інв. № 101310008 з 2003 року Управління Державного агенства рибного господарства у Волинській області перебуває гараж, який знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.6-11). З повідомлення Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області № 5244/54/01-2018 від 24.07.2018 року на звернення Управління Державного агенства рибного господарства у Волинській області № 1-3-9/695-18 від 20.06.2018 року по факту захоплення державного майна вбачається, що склад кормів № 2 (літ. Й-1) площею 352,1 кв.м., який знаходиться в [ADDRESS], який належав ВАТ «Волиньрибгосп», з 27.12.2016 року належить [PERSON] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва, виданого [PERSON], приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області 16.05.2017 року за реєстровим [NUMBER] та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 87270180 від 17.05.2017 року склад кормів № 2 (літ. Й-1) площею 352,1 кв.м., який знаходиться в [ADDRESS], належить [PERSON], яке придбано останнім на прилюдних торгах з реалізації предмета іпотеки, та яке раніше належало ВАТ «Волиньрибгосп» (а.с.30-31). В силу до ст. 4 ЦПК України, ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із п. 3 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві. При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що стороною позивача не надано суду жодних належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів у підтвердження того, що [PERSON] самовільно, незаконно заволодів державним майном, а саме будівлею-гаражем площею 22,5 кв.м., що розташований по [ADDRESS] (зі сторони [ADDRESS]), смт Цумань Ківерцівського району Волинської області, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed