Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача із позовом про визнання припиненим договору оренди землі та зобовязання повернути земельну ділянку. Позивач зазначив, що є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 5,01 га., що належить позивачу на підставі державного акту на право власності на землю серії КР №036897 та розташована на території Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. 21.10.2004 року сторони уклали договір оренди землі №67 строком на 5 років; зазначений договір зареєстрований Новомиргородським відділом ДП Кіровоградська регіональна філія Центру державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель 5 листопада 2004 року вчинено запис №2582. У подальшому сторони уклали додаткову угоду до договору оренди землі від 14.10.2007 року, згідно до якої відповідач має право користуватися землею 10 років з дня державної реєстрації договору оренди землі №67 від 21.10.2004 року, у звязку з чим позивач вважає, що строк дії вказаного договору закінчився 5 листопада 2014 року. Проте, відповідач, порушуючи умови договору та вимоги законодавства України, самостійно не здійснив повернення земельної ділянки після закінчення строку дії договору, тобто користується земельною ділянкою без будь-яких правових підстав, що свідчить про порушення його прав як власника земельної ділянки. Також позивач просить стягнути на його користь судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, оскільки між сторонами договору оренди землі виконуються всі умови договору. Спірна земельна ділянка перебуває у користуванні відповідача на підставі договору оренди землі від 14.10.2007 року, яким сторони змінили первісні зобовязання за договором оренди землі №67 від 21.10.2004 року на нові зобовязання, за умовами яких строк дії договору закінчується 14 жовтня 2017 року. У звязку з наведеним відповідач користується належною позивачу на праві власності земельною ділянкою на законних підставах. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 5,01 га., що належить йому на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІІ-КР №036897 та розташована на території Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. 21.10.2004 року сторони уклали договір оренди землі №67 строком на 5 років (п.8 Договору); зазначений договір зареєстрований Новомиргородським відділом «ДП Кіровоградська регіональна філія Центру державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель 05.11.2004 року вчинено запис №2582. У подальшому сторони уклали додаткову угоду до договору оренди землі №67, яка не містить дати підписання її сторонами, при цьому 26.09.2008 року зареєстрована у Новомиргородському районному відділі Кіровоградської регіональної філії «Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України», згідно до якої відповідач має право користуватися землею 10 років з дня державної реєстрації договору оренди землі №67 від 21.10.2004 року (п.3.1 додаткової угоди до Договору оренди землі №67 від 21.10.2004 року). Статтею 30 частиною 1 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін, що також передбачено п.36 договору оренди землі №67. Відповідно до ст.31 ч.1 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, у тому числі, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Проаналізувавши тексти укладеного сторонами договору оренди землі №67 від 21.10.2004 року та додаткової угоди до договору оренди землі №67 від 21.10.2004 року, яка не містить дати підписання її сторонами, при цьому 26.09.2008 року зареєстрована у Новомиргородському районному відділі Кіровоградської регіональної філії «Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України», а також додані до вказаних документів акти приймання-передачі земельної ділянки, суд вважає, що зазначені документи стосуються однієї й тієї ж земельної ділянки площею 5,01 га., яка належить позивачу [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІІ-КР №036897, з приводу якої сторони спочатку 21.10.2004 року уклали договір оренди землі №67, а в подальшому внесли зміни до даного договору, зареєструвавши їх 26.09.2008 року у Новомиргородському районному відділі КРФ «Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України». Відповідно до положень договору оренди землі №67 від 21.10.2004 року та додаткової угоди до нього строк дії договору закінчився 5 листопада 2004 року. Зваживши у сукупності наведені вище обставини, суд вважає доведеною позовну вимогу [PERSON] з приводу визнання договору оренди землі №67 від 21.10.2004 року припиненим, оскільки строк його дії закінчився 5 листопада 2014 року. Згідно до ст.34 ч.1 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 вказаного Закону передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, одним з яких є припинення дії, яка порушує право. З огляду на обставини справи, суд вважає, що з метою захисту права власності на земельну ділянку позивача необхідним способом захисту цивільного права позивача є витребування відповідної земельної ділянки у сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Вікторія-Агро та передача земельної ділянки власнику позивачу [PERSON] Доводи представника відповідача з приводу того, що спірна земельна ділянка перебуває у користуванні відповідача на підставі договору оренди землі від 14.10.2007 року, яким сторони змінили первісні зобовязання за договором оренди землі №67 від 21.10.2004 року на нові зобовязання, за умовами яких строк дії договору закінчується 14 жовтня 2017 року є непереконливими, оскільки з вище наведеного вбачається, що між сторонами був укладений лише один договір оренди з приводу земельної ділянки, яка належить позивачу на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІІ-КР №036897, а саме - 21.10.2004 року, до якого у подальшому вносилися зміни. Крім того, суд звертає увагу на те, що між сторонами взагалі не вирішувалося питання про поновлення договору оренди землі на новий строк як це передбачено ст.33 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин (станом на 05.11.2014 року). Так, ст.33 вказаного Закону передбачено, що орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Вище наведене також спростовує доводи представника відповідача з приводу законності використання спірної земельної ділянки. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, у звязку з чим суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Крім того, як встановлено під час судового розгляду справи, позивачем було заявлено дві самостійних позовних вимоги, а сплачено при зверненні до суду лише за одну позовну вимогу, у звязку з чим суд відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved