Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з утримання будинків та прибуткових територій. Посилався на те, що будинок №107 по вул. Залозецького м.Чернівці є комунальною власністю територіальної громади та перебуває на балансі КЖРЕП №11. У квартирі №107 вказаного будинку зареєстрований та проживає [PERSON]. Житлове приміщення приватизоване та складається з двох кімнат, загальною площею 54, 55 кв.м. Відповідач, починаючи з 01 січня 2010 року по 28 лютого 2015 року не проводить оплату по витратах на утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого допустив заборгованість у сумі 5926 грн. 41 коп. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь КЖРЕП № 11 заборгованість за послуги по витратам на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що виникла за період з 01 січня 2010 року по 28 лютого 2015 року в сумі 5926 грн. 41 коп., 1468 грн. 15 коп. інфляційних втрат та 401 грн. 45 коп. 3% річних, а всього 7795 грн. 01 коп. Також просив стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що будинок №107, що по вул.Залозецького м.Чернівці є комунальною власністю територіальної громади м.Чернівці та перебуває на балансі КЖРЕП №11.(а.с.5). У квартирі №25 вказаного будинку зареєстрований та проживає відповідач [PERSON], який є її власником (а.с.6). Підстави, порядок та умови надання житлово-комунальних послуг, їх оплати визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року. Статтею 19 Закону визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавцем є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За змістом ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов'язаний укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов'язку споживача житлово-комунальних послуг укласти договір з виконавцем послуг, що передбачений п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідає обов'язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів її власників. Разом із тим, [PERSON] своєчасно не сплачував кошти за послуги, надані КЖРЕП №11, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за період з 01 січня 2010 року по 28 лютого 2015 року в сумі 5926 грн. 41 коп. Докази звернення відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг у матеріалах справи відсутні. Таким чином, вимога про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг обґрунтована та підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача 1468 грн. 15 коп. інфляційних втрат та 401 грн. 45 коп. 3% річних, а всього 7795 грн. 01 коп. суд зазначає наступне. Так, у відповідності до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням, а тому на нього поширюється дія положень ч.2 ст.625 ЦК України. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором та законом. Отже, у разі відсутності оформлених договірних відносин, однак за наявності прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Зазначена позиція викладена у Постанові Верховного Суду України № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, яка є обов'язковою для всіх судів. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов КЖРЕП №11 обгрунтований та підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved