Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про повернення земельної ділянки. Вимоги позову мотивували тим, що 15.07.2009 між Луцькою міською радою та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 44 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 330210030 для будівництва та обслуговування критої зупинки громадського транспорту з торговим павільйоном. 20.07.2009 року вказаний договір зареєстровано у Волинській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» за № 040907700404, строк дії договору закінчився 19.07.2014 року. 20.05.2014 року відповідачу було направлено листи-повідомлення про закінчення терміну дії договору 19.07.2014 та про необхідність повідомлення орендодавця про намір продовжити його дію. 18.06.2014 року до департаменту ЦНАП Луцької міської ради орендарем подано заяву про поновлення вищезазначеного договору без проекту додаткової угоди. Листом від 29.07.2014 року Луцька міська рада повідомила орендаря про заперечення в поновленні договору оренди. 11.12.2014 року, 10.09.2019 року відповідачу направлено вимоги про повернення земельної ділянки шляхом підписання акту прийому-передачі, однак останнім залишена поза увагою. А тому, позивач просить суд зобов`язати [PERSON] повернути Луцькій міській раді земельну ділянку площею 44 кв.м, кадастровий номер 330210030, розташовану за адресою: [ADDRESS] по акту приймання-передачі, у стані придатному для подальшого використання та стягнути понесені витрати по оплаті судового збору. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, повторно, хоча належним чином був повідомлений судом про день і час слухання справи, а тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, що 15.07.2009 між Луцькою міською радою та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 44 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 330210030 для будівництва та обслуговування критої зупинки громадського транспорту з торговим павільйоном. 20.07.2009 року вказаний договір зареєстровано у Волинській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» за № 040907700404, строк дії договору закінчився 19.07.2014 року. Згідно з п. 8 Договору, договір оренди земельної ділянки укладався строком на 5 років. Пункт 21 Договору оренди земельної ділянки визначає, що в разі припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому у порівнянні з тим, у якому він її одержав в оренду. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче, має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. У той же час п. 20 Договору від 15.07.2009 не встановлює строку повернення відповідачем земельної ділянки, тобто сторони не визначили строки виконання відповідачем зобов`язання по поверненню земельної ділянки її власнику, а тому сторони у своїх взаємовідносинах стосовно повернення земельної ділянки повинні керуватись ч. 2 ст. 530 ЦК України. 20.05.2014 року відповідачу було направлено листи-повідомлення про закінчення терміну дії договору 19.07.2014 та про необхідність повідомлення орендодавця про намір продовжити його дію. 18.06.2014 року до департаменту ЦНАП Луцької міської ради орендарем подано заяву про поновлення вищезазначеного договору без проекту додаткової угоди. Листом від 29.07.2014 року Луцька міська рада повідомила орендаря про заперечення в поновленні договору оренди. 11.12.2014 року, 10.09.2019 року відповідачу направлено вимоги про повернення земельної ділянки шляхом підписання акту прийому-передачі, однак останнім залишена поза увагою. З матеріалів справи встановлено, що на час розгляду справи судом, відповідач [PERSON] акт прийому-передачі земельної ділянки не підписав, земельну ділянку не повернув. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: - закінчення строку, на який його було укладено. У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог для орендодавця, що передбачено ст. 34 Закону України «Про оренду землі». Таким чином, договір оренди земельної ділянки припинив свою дію, строк оренди землі не продовжувався. [PERSON] вимогу Луцької міської ради про повернення земельної ділянки не виконав. Відповідно до п. 1 ст. 374 ЦК України - суб`єктом права власності на земельну ділянку є територіальна громада. Статтею 16 ЦК України встановлено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України лише власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Частиною 3 даної статті передбачено відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, як спосіб захисту прав на земельні ділянки. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що слід повернути Луцькій міській раді земельну ділянку площею 44 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 330210030 для будівництва та обслуговування критої зупинки громадського транспорту з торговим павільйоном. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved