Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про зобов»язання Кабінету Міністрів України виплатити заборгованість за рішенням суду від 7.05.2011р., визнати його право на отримання рецесії за злочин зловживання владою вищого керівництва УРСР під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі 60 середніх заробітних плат по Україні на момент нарахування та виплати щомісячно, зобов»язати КМУ включати до Державного бюджету України суми належної рецесії, посилаючись на те що у серпні 1986р. приймав участь у ліквідації Чорнобильської катастрофи , внаслідок дії іонізуючого випромінювання отримав значну шкоду здоров»ю ,втратив працездатність і став інвалідом . 28.02.1991р. держава взяла на себе всю відповідальність за втрату працездатності та шкоду здоров»ю громадянам , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. КМУ відмовляється надавати відповідні кошти на вплати за рішенням суду . В судовому засіданні представники позивачів позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечувала. Суд, заслухавши пояснення сторін , дослідивши письмові матеріали справи, приходить до слідуючого. У Богуславському районному суді Київської області розглянуто позовну заяву [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інших до Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області про перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобільської катастрофи». Постановою Богуславського районного суду Київської області від 05 травня 2011 року по справі № 2-а-4953/11 позов задоволено з 26.06.2010 року. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року у справі № 2а-4953/11 апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України у Богуславському районі київської областізадоволено частково, змінено постанову Богуславського районного суду Київської області від 05 травня 2011, шляхом заміни в абзацах 3-22 резолютивної частини слів «та в подальшому здійснювати виплати відповідно до змін діючого законодавства» на слова «до 22.07.2011 року включно з урахування виплачених сум». Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів. У відповідності до п . 1 Положення «Про Пенсійний фонд України» затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014року № 280 (далі - Положення), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Згідно до п. З Положення, завданнями Пенсійного фонду України є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. П. 7 Положення передбачено, що Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На даний час обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи проводиться згідно до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210, зазначена постанова чинна та підлягає виконанню. Щодо позовної вимоги про зобов'язання «включити Кабінету Міністрів України до Державного бюджету України суми належної позивачу рецесії» встановлено що органи виконавчої влади наділені дискреційними повноваженнями, а суди не вправі втручатися в діяльність органів державної влади при здійсненні ними владних управлінських функцій, оскільки таке втручання виходить за межі завдань цивільного судочинства, виходять за межі цивільної законодавства, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне а тому позовні вимоги про зобов'язання вчинити дії є безпідставними .законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст..16 ЦК України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в судовому засідання, не обґрунтовані, а обраний позивачем спосіб захисту не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed