Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив зобов»язати відповідача вибачитись перед ним на загальних зборах садівничого товариства «ДБК» та спростувати відомості про те, що він самовільно підключається до електромережі і стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Позов мотивував тим, що 14.05.2017 року відбулись збори членів садівничого товариства «ДБК» на яких були присутні близько 50 чоловік. Серед присутніх був він, як представник своєї доньки - [PERSON] члена товариства, та відповідач. Збори вирішували питання модернізації електроустановки та ліній електропередач. В середині зборів відповідач почав кричати, ображати його та поширювати завідомо неправдиву інформацію Відповідач публічно в присутності членів садового товариства заявив про те, що він нечесна людина і крадій, вказавши, що він не сплачує до товариства платежі за використану електроенергію, не сплачує внески, як член товариства, а також те, що він краде електроенергію, шляхом самовільного підключення для того, щоб проводити зварювальні роботи, інші члени садового товариства повинні сплачувати за нього платежі за використану ним електроенергію. Відповідач в присутності інших людей, висловлював завідомо неправдиві образливі і грубі слова, що принижують, ганьблять його честь і гідність. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві та поясненнях обставини, просили позов задовольнити. Позивач пояснив, що він не є членом товариства, діє на підставі довіреності від імені доньки. В квітні 2016 року з дозволу голови правління товариства він проводив зварювальні роботи на ділянці. Для цього він подавав заяву, яка була завізована і ним оплачено за використану електроенергію 15 грн., що підтверджується відміткою в книжці члена товариства. Внески сплачуються регулярно і в повному обсязі. Вважає вислови відповідача на свою адресу про те, що він крадій образливими та просить задовольнити позов. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, надали суду письмові заперечення та посилаючись на викладені в них обставини, просили відмовити в його задоволенні. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, представників сторін, допитаних в судовому засіданні свідків, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Відповідно до статті 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Згідно із роз'ясненнями, які наведені в пункті 4 Рішення Конституційного Суду № 2-рп/2012 від 20.01.2012 щодо статті 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Цим конституційним положенням відповідають приписи Цивільного кодексу України, якими встановлено, що фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію (абзац перший частини першої статті 302). Верховною Радою України прийнято Закон України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, така конвенція є частиною внутрішнього законодавства України. Відповідно до статті 10 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Судом встановлено, що 14.05.2017 року відбулись збори членів садівничого товариства «ДБК» на яких були присутні 10 уповноважених членів та 44 особи, бажаючі брати участь у зборах уповноважених. Серед присутніх були позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується протоколом № 12 загальних зборів уповноважених членів садівничого товариства «ДБК» від 14.05.2017 року (а.с.29-30). На час проведення вищезазначених зборів позивач не був членом товариства, що підтверджується довідкою № 35 від 31.07.2017 року (а.с. 33), виданою головою правління товариства [PERSON] [PERSON] є членом садівничого товариства «ДБК» ділянка № 252 і 15.05.2017 року нею видана довіреність на ім»я батька - [PERSON] бути її представником, в тому числі в садівничому товаристві «ДБК». В ході проведення зборів між позивачем та відповідачем виник конфлікт, відповідач висловив на адресу позивача інформацію щодо не оплати ним послуг електроенергії. В судовому засіданні відповідач пояснив, що висловлював свою особисту думку про те, що той, хто не здає кошти на модернізацію електроустановок - то краде електроенергію. Щодо позивача, то ділянка № 252 в 2016 році була від»єднана від електропостачання за порушення правил користування електроенергією і є відповідний акт. На адресу позивача жодних образливих висловів не говорив. Допитані в судовому засіданні за ініціативою позивача свідки пояснили, зокрема свідок [PERSON] вказав, що події відбувались в 2016 році на загальних зборах; свідок [PERSON] також пояснював про події 2016 року і вказував, що говорилось про крадіжку електроенергії, але прізвище не називалось; свідок [PERSON] пояснила, що на зборах 10 або 28 квітня 2017 року на адресу позивача відповідач сказав, що на «шару» енергії не буде, зафіксовано два випадки розкрадання, але образливих слів вона не чула; свідок [PERSON] пояснив, що в 2016 році давав дозвіл на підключення позивача до електромережі і ним сплачувались кошти в товариство. На зборах в 2017 році він не був; свідок [PERSON] пояснив, що збори в квітні 2017 року проходили сумбурно, між позивачем і відповідачем виник конфлікт що крадіжок електроенергії, образливих слів на адресу позивача він не чув, позивач говорив про наданий йому дозвіл; свідок [PERSON] також пояснила про те, що «шара» закінчилась, ніхто не буде красти електроенергію; свідок [PERSON] пояснила, що вона на зборах не була присутня; свідок [PERSON] пояснив, що був на зборах, але конфлікту не чув. Свідок [PERSON], запрошена за ініціативою відповідача, пояснила, що 14.05.2017 року проходили збори уповноважених членів кооперативу, [PERSON] вів себе агресивно з того приводу, що його ділянка без світла, всіх перебивав, кричав і [PERSON] зробив йому зауваження та сказав, що не буде як раніше. Образливих слів вона не чула. [PERSON] не був і не є членом товариства, йому пояснювали, що все буде по правилам, коли вона приймала товариство, ставши його головою правління, то документів про оплату [PERSON] електроенергії не було. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимогами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Суд приходить до висновку, що вислови відповідача базувались на оціночних судженнях, що відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту і не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, та не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності та їх спростуванню. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, принижують її честь, гідність чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданими їй ч. 1 ст. 277 ЦК У та відповідним законодавством правом на відповідь. Крім того, відповідно до п. 26 постанови № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» суд не вправі зобов»язувати відповідача вибачатись перед позивачем і тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про відсутність підтсав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача.

Outcome: dismissed