Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що між [PERSON] (надалі - позивач) та [PERSON] (надалі - відповідач) було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надала відповідачу у борг грошові кошти, в розмірі 83146, 37 грн., з кінцевим терміном повернення 18.02.2016 року. Крім того, 23.10.2017 між сторонами було укладено додаткову угоду до договору позики, відповідно до якої позивач надала відповідачу грошові кошти в розмірі 40126, 82 грн. Проте, відповідач кошти добровільно не повернув, у зв'язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення боргу в примусовому порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, де позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення /а.с. 47/. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність, тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів, у відсутність відповідача та ухвалити за згодою представника позивача заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18.12.2015 між сторонами було укладено договір позики №18/12-01, відповідно до умов якого, позивач надала відповідачу грошові кошти у розмірі 83146 грн. 37 коп. з кінцевим терміном повернення до 18.03.2016 /а.с. 6/. 23.10.2017 між сторонами було укладено додаткову угоду до договору позики, відповідно до умов якої були внесені зміни до договору №18/12-01, та визначено, що позивач надала відповідачу кредитні кошти в розмірі 40126, 82 грн. /а.с. 8-11/. Відповідно до п. 4.2 додаткового договору, за несвоєчасне повернення позики, позичальник сплачує позикодавцеві неустойку в розмірі 1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, яка становить 62804, 27 грн. /а.с. 5, 8 звор./. 27.07.2018 позивач направила відповідачу вимогу про повернення суми боргу, однак остання була залишена поза увагою відповідача /а.с. 10/. Внаслідок неналежного виконання своїх обов'язків, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 511, 99 грн. /а.с. 5/. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те що вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач не виконав грошові зобов'язання передбачені договором позики, добровільно позику не повернув, тому остання має бути стягнута у примусовому порядку. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved