Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 29 березня 2006 року у розмірі 55268 грн. 25 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. 00 коп., зазначаючи, що 29 березня 2006 року з відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого він одержав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з неналежним виконання відповідачем умов договору виникла заборгованість, яка станом на 30 червня 2017 року становить 55268 грн. 25 коп., яка складається з: 1990 грн. 31 коп. заборгованість за кредитом; 45869 грн. 93 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 4300 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 2608 грн. 01 коп. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, справу просить розглядати у його відсутність, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, судова повістка повернулась з відміткою пошти за закінченням строку зберігання. Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу [PERSON] за місцем його реєстрації. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання боржника немає. Відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки від нього не надходило. За таких обставин суд вважає необхідним розглядати справу в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 29 березня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н у вигляді підписання заяви позичальника. Відповідач був ознайомлений та згоден з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді /а.с.9/. Відповідно до підписаної заяви та у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг банк надав відповідачу строковий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,0 % на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту. Відповідно до підписаної заяви та у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Строк дії договору, як передбачено п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, становить 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом даного строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же строк. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.п.3.2, 3.3 розділ 3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.6.5 Умов та правил відповідач повинен погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених даним Договором. Судом встановлено, що відповідач вносив щомісячні платежі в рахунок погашення заборгованості по кредиту з порушенням графіку погашення заборгованості. Тому, за ним виникла заборгованість, яка станом на 30 червня 2017 року, за тілом кредиту складає 1990 грн. 31 коп. Відповідно до розділу 1 п.5.3 Умов банк має право проводити зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати позичальника, а саме в виписці по картрахунку, а позичальник відповідно до п 6.3 підписаних Умов зобовязаний отримувати виписки про стан картрахунків та про проведені операції по картрахункам. Розділом 2 п.5.1 Умов передбачено, що за несвоєчасне виконання боргових зобовязань (користування простроченим кредитом та Овердрафтом) боржник сплачує проценти по підвищеній відсотковій ставці або додаткову комісію, розмір якої зазначається Тарифами. Тому, заборгованість по процентах за користування кредитом з урахуванням підвищеної відсоткової ставки складає 45869 грн. 93 коп. Розмір заборгованості за кредитом підтверджується розрахунком /а.с.6-8/. Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією в розмірі 4300 грн. 00 коп., то суд вважає, що в цій частині позову необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 29.03.2006 року комісія за користування кредитом нараховується в колонці «Сума комісії та пені» /а.с.6/. Однак в заяві позичальника /а.с.9/ розмір комісії за користування кредитом не встановлений. В умовах і правилах надання банківських послуг, які додані до позову, розмір комісії також не встановлений /а.с.12-17/. Також ні заявою про оформлення кредиту, ні Умовами і правилами надання банківський послуг, які додані до позову, не передбачено відповідальності у виді пені. Крім того, позивач просить стягнути 4300 грн. 00 коп., як пеню і комісію, при цьому взагалі не визначає розмір суми, який складає пеня та який складає комісія. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Комісія це плата за послуги банку. Пеня та комісія не є тотожними поняттями, це різні види нарахувань, які мають бути обґрунтовані і доведені позивачем.\~\~\~\~ Суд вважає, що позивачем не доведено підстав для стягнення пені та комісії в зазначеному розмірі - 4300 грн. 00 коп., а тому вважає, що в задоволенні цієї частини позову необхідно відмовити. Оскільки суд прийшов до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з пені та комісії в розмірі 4300 грн. 00 коп., то суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2608 грн. 01 коп. штраф (процентна складова), - підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п.8.6 Умов і правил надання банківських послуг, яка є складовою кредитного договору, - при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, у звязку з чим банк буде вимушений звернутись до суду, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн.+ 5% від суми позову. Оскільки відповідач прострочив виконання своїх зобовязань зі сплати кредиту, відсотків за ним, тому у позивача виникло право на нарахування відповідачу штрафних санкцій в розмірі 2893 грн. 01 коп., з яких: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2393 грн. 01 коп. - штраф (процентна складова), що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки відповідач добровільно не сплачує суму заборгованості, то вона підлягає стягненню з нього в примусовому порядку в загальному розмірі 50753 грн. 25 коп., з яких: 1990 грн. 31 коп. - заборгованість за кредитом, 45869 грн. 93 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 2393 грн. 01 коп., що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Аналізуючи зібрані по справі докази суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та вважає можливим стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 50753 грн. 25 коп. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача також слід стягнути судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial