Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про зняття арешту з майна, обґрунтувавши його тим, що він є власником рухомого майна автомобіля [NUMBER]. Вказав, що на даний час у нього виникла потреба щодо здійснення розпорядження своїм майном, а саме зняття вказаного автомобіля з обліку, проте при зверненні до МРЕО він дізнався про наявність обтяження майна, у вигляді арешту, накладеного Подільським відділом державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області. Крім того вказав, що неодноразово звертався до Подільського ВДВС м. Кропивницький із заявою про зняття вищевказаного арешту з належного йому майна та ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, проте згідно листа від 15.02.2017 року № 2708/13.20.29/17 йому було повідомлено, що підстави для зняття арешту відсутні та запропоновано у випадку незгоди звернутись до суду для вирішення питання про зняття арешту з майна, згідно листа відповідача від 20.02.2017 року № 3085/13.20.29/17 йому було повідомлено, що відповідно до інформації Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у відділі перебувала постанова № 347 від 31.05.2008 року, згідно якої 06.05.2009 року державним виконавцем у межах зведеного виконавчого провадження винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника, в подальшому 27.08.2009 року виконавчий документ повернено без виконання, надати більш детальну інформацію немає можливості, оскільки відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5, стор зберігання завершених виконавчих проваджень даної категорії, переданих на зберігання становить один рік. У звязку з вищевказаними обставинами просить суд задовольнити позовні вимоги та зняти арешт з належного йому майна. Позивач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений, представник позивача надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, розгляд справи провести без його участі, крім того надав для доручення до матеріалів справи копію постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.05.2017 року про скасування постанови серії ПС2 № 7068814 від 05.07.2016 року. Представник Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялась, причин неявки суду не сповістила. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником рухомого майна, а саме автомобіля [NUMBER], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Встановлено, що на вищевказане нерухоме майно накладено арешт, що підтверджується листами Подільського ВДВС міста Кропивницький від 20.02.2017 року № 3085/13.20.29/17 та від 15.02.2017 року № 2708/13.20.29/17, згідно яких вказано що підстави для зняття арешту відсутні та запропоновано у випадку незгоди звернутись до суду для вирішення питання про зняття арешту з майна, а також вказано, що відповідно до інформації Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у відділі перебувала постанова № 347 від 31.05.2008 року, згідно якої 06.05.2009 року державним виконавцем у межах зведеного виконавчого провадження винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника, в подальшому 27.08.2009 року виконавчий документ повернено без виконання, надати більш детальну інформацію немає можливості, оскільки відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень даної категорії, переданих на зберігання становить один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребовувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що накладеним відповідачем арештом на майно, порушуються права позивача як власника, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до Закону України «Про судовий збір» позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 640, 00 грн., які позивач не просив стягувати з відповідача, а тому суд відносить ці витрати за його рахунок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved