Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про визнання права власності за набувальною давністю покликаючись на те, що у серпні 1970 р. він звернувся до Червоноградської міської ради з клопотанням продати безгосподарний гараж розташований в кварталі № 19 у якому він з 1967 р. фактично утримував свій автомобіль. Рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 17.09.1970 р. №? 267 гараж побудований в кварталі № 19 було визнано безгосподарним. Цим же рішенням виконавчий комітет звернувся до Червоноградського МБТІ з проханням оцінити гараж та зобов'язати його сплатити оцінюючу вартість проданого гаража в міський бюджет. У той час ним були оплачені всі послуги Червоноградського МБТІ за інвентаризацію гаража і проведення його оцінки. Документів ж про внесення до міського бюджету оплати оціночної вартості гаража не збереглось. З вказаного часу він відкрито і безперервно користується зазначеним гаражем, здійснює догляд та проводить поточні ремонти. При цьому регулярно сплачував відповідні податки до місцевого бюджету та здійснював страхування як нерухомого майна. Жодних претензій з приводу його володіння гаражем з боку відповідача ніколи не виникало. З огляду на наведене, просить визнати за ним право власності на гараж [ADDRESS] Позивач, в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Додав, що він правомірно з 1967 року володів спірним гаражем. Вважає, що оскільки протягом багатьох років на законних підставах володів цим гаражем - безхазяйним майном та ніс усі обов'язки по його утриманню, зокрема, підтриманню його у належному стані, сплаті необхідних внесків, то як добросовісний володілець правомірно набув право власності на нього. При тому, що протягом цього часу ніхто не претендував та не заявляв прав на нього (гараж). Тому просить позов задовольнити. Пояснення позивача підтримав і його представник [PERSON] Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову, пояснив, що земельна ділянка на якій розташований гараж є у комунальній власності. Позивач має звернутись в міську раду із заявою про надання йому права на користування земельною ділянкою. Вважає позов безпідставним та просить в такому відмовити. Заслухавши пояснення, оцінивши зібрані матеріали, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав: Як вбачається з рішення виконкому Червоноградської міської ради №? 267 від 17.09.1970 р., гараж в кв. №19 побудований [PERSON] і його визнано безгосподарним та вирішено продати [PERSON], зобов'язавши останнього оплатити оціночну вартість проданого гаража в міський бюджет. Із показів свідка [PERSON] даних ним в судовому засіданні, встановлено,що позивач є його сусідом. Йому відомо, що [PERSON] купив спірний гараж в попереднього власника, якого він не знає та з 1965 р. користується ним. Відповідно до показів свідка [PERSON] даних ним в судовому засіданні, позивач являється його сусідом по гаражах і товаришем. Своїм гаражем, що розташований по вул. Чорновола і м. Червоноград він користується з 1998 р., з того часу бачив, що лише позивач користувався спірним гаражем. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, підставами для набуття права власності на майно за набувальною давністю, є добросовісне заволодіння особою чужим майном і відкрите, безперервне володіння нерухомим майном протягом десяти років. При цьому добросовісним заволодінням може вважатись таке, коли володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю. Крім цього п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст..344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки , коли володіння майном почалось за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Отже враховуючи положення ст..5 ЦК України про дію законів у часі та п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого правила ст..344 ЦК україни про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалось за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та приймаючи до уваги , що ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року , норми ст..344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року, тобто відлік строків про які йдеться в частині першій ст..344 цього Кодексу, зокрема, 10 - річний , може починатися з 01.01.2001 року , але жодним чином не з 1967 року , як вказує позивач. Зважаючи на вищевикладене, посилання позивача на те, що він безперервно володів цим гаражем більше 46 років та протягом цього часу ніхто не претендував на нього не може бути належною підставою для визнання права власності за правилами ст. 344 ЦК України, оскільки сам [PERSON] у судовому засіданні ствердив, що вніс оплату за придбаний гараж. Це фактично підтверджує , що [PERSON] прийняв умови договору купівлі-продажу, оскільки оплатив оціночну вартість гаражу, однак не оформив належним чином відповідних документів для реєстрації за собою права власності на спірну будову, що виключає правомірність набуття цього майна. Враховуючи вищенаведене , суд вважає, що визнання за позивачем права власності на гараж за набувальною давністю суперечить закону, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed