Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2021 від 27.09.2007 року та судових витрат посилаючись на те, що згідно умов кредитного договору відповідач отримав у позивача кредитні кошти в сумі 49 000 грн. з терміном погашення до 27.09.2009 року та зобов'язався проводити погашення кредиту щомісячно і сплачувати відсотки за користування кредитом в строки, визначені договором. Внаслідок порушення графіку сплати коштів, визначених умовами кредитного договору за відповідачем наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 92 737 грн. 90 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. В судовому засіданні 01 квітня 2014 року проти задоволення позову заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого кредитна спілка позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 27.09.2007 року між кредитною спілкою «Станіславська» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 2021 (а.с.3-4), за яким кредитна спілка надала, а позичальник (відповідач) отримав кредитні кошти в розмірі 49 000 грн. та зобов'язався повернути кредит до 27.09.2009 року. Умовами п. 2.1. Кредитного договору (а.с.3) встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами, який становить 36% річних. Відповідно до п. 2.3 Договору (а.с.3) відповідач зобов'язався проводити погашення кредиту щомісячними виплатами не пізніше 27 числа кожного місяця. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично їх порушувала, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 202 від 27.09.2007 року (а.с.9). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Позивачем станом на 30.11.2013 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором № 202 від 27.09.2007 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача за кредитними зобов'язаннями в розмірі 92 737 грн. 90 коп., з яких: 33 000 грн. - заборгованість по кредиту і 59 737 грн. 90 коп. - відсотки за користування кредитом. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором суду не представлено. Позивачем надсилалась претензія відповідачу про сплату заборгованості, однак остання залишились не задоволена (а.с.8). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527 ч. 1, 530, 546 ч. 1, 548 ч. 1, 611, 612, 1050 ч. 2, 1054 ч. 1, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч. 1 ЦПК України,

Outcome: approved