Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості із [PERSON] посилаючись на те, що 05.07.2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики № 52868 в електронній формі, згідно якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 1 201,00 гривень на картковий рахунок строком на тридцять днів, зі сплатою процентів за користування позикою. Відповідач належним чином умови договору не виконувала, внаслідок чого у неї перед позивачем станом на 31.07.2019 року виникла заборгованість в розмірі 50330,31 гривень. Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 50330,31 гривень та покласти на відповідача судові витрати. Провадження у справі було відкрито з призначенням судового засідання на 09.01.2020рік. В судове засідання позивач свого представника не направив, однак надав суду клопотання в якому просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів, розглянути її без фіксації судового процессу. Судом встановлено, що 05.07.2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] було укладено договір позики № 52868 в електронній формі, згідно якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 1 201,00 гривень на картковий рахунок строком на тридцять днів, зі сплатою процентів за користування позикою. Згідно з договором позики позику було надано на 30 днів, тобто від 05.07.2016 року до 04.08.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника, згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право нараховувати передбаченні договором кредитування проценти за кредитом припиняються. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю 3 роки (ст. 257 ЦК України), а позовна давність щодо стягнення неустойки (штраф - це неустойка, що обчислюється у відсотках суми невиконаного або неналежного виконання зобов`язання. Пеня - це грошове стягнення за невиконання зобов`язань) - 1 роком або 12 місяцями відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України. Перебіг позовної давності починається з дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особа що порушила (ч. 1 ст. 261 ЦКУ). Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Веллфін зазначив, що уклав із позивачем договір позики 05.07.2016 року, у договорі вказав що надав позику на 30 днів (п. 1.2, 1.3 договору №52868 від 05.07.2016 р.) до 04.08.2016 року. З цього дня позивач почав нараховувати відсотки за несвоєчасне повернення заборгованості, отже з цього дня ТОВ ВЕЛЛФІН довідався про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦКУ). Як наслідок почався відлік позовної давності від 04.08.2016 року. Таким чином відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦКУ 04.08.2017 року закінчився строк в межах якого позивач мав право вимагати відсотки за несвоєчасне повернення заборгованості. Ст. 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документів, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний власноручно сторонами. Позивач не надав належних і допустимих доказів, які свідчили про те, що під час надання позики позивач ознайомив позичальника саме з цим договором, що надав у позові, і те що у договорі позики діяла редакція, що передбачає збільшення позовної давності, ці умови не є складовою частиною договору Товариства з обмеженою відповідальністю Веллфін до [PERSON] , крім того вони не підписані. Враховуючи обставини справи, на підставі ст.ст. 207 257,258, 261 525,526, 610-612,616, 625, 1046,1048, 1049, 1050 ЦК України, та

Outcome: dismissed