Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь суму авансу у розмірі 6000 грн., а також судовий збір. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що в грудні 2014 року вона і Відповідач домовилися про купівлю-продаж будинку № 11 по вул. П»ятака в с. Клишки з надвірними будівлями та земельними ділянками. Вони домовилися, що угода купівлі-продажу вказаного будинку буде укладена ними до серпня 2015 року, так як власнику потрібно остаточно підготувати усі документи, потрібні для укладення угоди. При цьому між ними було досягнуто угоди щодо передачі коштів вз»язку з чим була написана розписка та передано кошти в сумі 6000 грн. відповідачу в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі-продажу, який вони повинні були укласти. Але, ні в 2014 ні в 2015 році та до моменту подачі позову угоду купівлі-продажу між ними не було укладено, так як відповідач не підготувала та не передала їй документи на будинок. Вона наполягала на скорішому укладенні угоди, після того, необхідність в придбанні даного об'єкту нерухомості відпала , Договір купівлі-продажу будинку між ними укладено не було, ніякого зобов'язання у неї перед відповідачем не виникло. Вважає, що в даних відносинах вони не є ні кредиторами ні боржниками. Таким чином, відповідач володіє грошовими коштами, що належать їй, без достатніх правових підстав. Відповідач категорично відмовляється повернути позивачу вказані грошові кошти. На підставі вищевикладеного Позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом. [PERSON] того до початку судового розгляду по суті [PERSON] звернулась з зустрічним позовом до [PERSON] Позивач по зустрічному позову [PERSON] в позові зазначає, що дійсно була домовленість з відповідачем [PERSON] на укладення договору купівлі-продажу будинку № 11 по вул. П»ятака в с. Клишки з надвірними будівлями та земельними ділянками. Вартість будинку була обумовлена в розмірі 14000грн. оскільки не були підготовлені всі документи необхідні для укладення договору купівлі-продажу. В рахунок купівлі-продажу зазначеного будинку [PERSON] передала їй кошти в сумі 6000грн. та остання вселилась до будинку та почала там проживати, чим порушила її право володіння та розпорядження як власника будинку, тому вона просить усунути перешкоди у здійснені права власності та зобов»язати суд виселити з будинку відповідача [PERSON] У судовому засіданні позивач по первісному позову [PERSON]І, вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити стягнути з відповідача кошти в виді авансу в розмірі 6000грн. та судовий збір по зустрічному позову фактично визнала позовні вимоги, вважає, що при повернені суми платежу(авансу) звільнить будинок. Відповідач [PERSON] по первісному позову позовні вимоги фактично визнала, погоджується повернути вказані кошти в розмірі 6000грн. Свої позовні вимоги по зустрічному позову про усунення перешкод в користуванні будинком та стягнення орендної плати повністю підтримує. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] має у власності ( в порядку спадкування) будинок № 11 по вул. П»ятака в с. Клишки Шосткинського району Сумської області що підтверджується рішенням суду від 07.04.2016 року та довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек( а.с. 25-27). Згідно письмової розписки від 22 грудня 2014 року відповідач по первісному позову [PERSON] отримала кошти у розмірі 6000,00 грн. від позивача [PERSON]І( а.с.4). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, та ст. 150 Житлового Кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Отже, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, тобто договору між сторонами, яким визначено предмет та істотні умови. Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу і способом забезпечення виконання зобов'язання. Згідно ч.2 ст.570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, в грудні місяці 2014 року між позивачем та відповідачем було досягнуто усної домовленості щодо купівлі-продажу домоволодіння за адресою: с. Клишки Шосткинського району Сумської області будинок № 11 по вул. П»ятака на підтвердження якої позивач 22 грудня 2014 року передала відповідачу гроші у сумі 6000грн. за вищевказане домоволодіння, що підтверджується письмовою розпискою від 22 грудня 2014 року. Проте договір купівлі - продажу домоволодіння між сторонами укладено не було. Розписку відповідача про отримання ним грошових коштів від 22 грудня 2014 року не можна вважати договором, яким би стверджувалися наміри та взаємні зобов'язання сторін щодо укладення договору купівлі-продажу житлового будинку. За таких обставин,сума сплачена в рахунок належних з позивача платежів не може розглядатися як завдаток, а за своєю правовою природою відповідно до правил частини 2статті 570 ЦК України є авансом, а тому він підлягає поверненню у тому ж розмірі, незалежно від того з чиєї вини не відбулася угода. З огляду на викладене суд вважає встановленим той факт, що відповідач отримав від позивача по первісному позову [PERSON] саме суму авансу у розмірі 6000 грн. в рахунок вартості домоволодіння № 11 по вул. П»ятака в с. Клишки Шосткинського району Сумської області у разі укладення в майбутньому договору купівлі-продажу. Оскільки сторони по справі тільки домовились укласти договір купівлі-продажу вказаного домоволодіння в майбутньому та виразили свою домовленість письмовою угодою в формі розписки, укладеною 22 грудня 2014 року, то сплачені в рахунок виконання даного договору платежі,визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та стягненню з Відповідача на користь Позивача авансу у розмірі 6000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому судовий збір у розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. Заслухавши пояснення позивача по зустрічному позову, дослідивши матеріали справи,заслухавши відповідача по зустрічному позову суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, оскільки відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок №11 по вул. П»ятака в с. Клишки Шосткинського району Сумської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 26-27). Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна). Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Аналогічне положення містить і ст. 150 ЖК України. Як було встановлено в судовому засіданні сторони домовилися про купівлю-продаж будинку № 11 по вул. П»ятака в с. Клишки з надвірними будівлями та земельними ділянками, також домовилися, що угода купівлі-продажу вказаного будинку буде укладена ними до серпня 2015 року. [PERSON]І, передала кошти в рахунок придбання будинку в розмірі 6000грн та вселилася в зазначений будинок. Однак договір купівлі-продажу будинку № 11 по вул. П»ятака в с. Клишки не був укладений. Відповідач по зустрічному позову [PERSON]І, відмовляється в добровільному порядку звільнити будинок. Позивач по зустрічному позову [PERSON] наполягає на звільненні будинку, оскільки вважає, що відповідно до ст. 386 ЦК України якою передбачено право власника вимагати усунення будь-яких порушень права власності, вимагати усунення будь-яких перешкод з боку інших осіб, пов'язаних із здійсненням ним володіння, користування або розпорядження належним йому майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Згідно ст. ст. 150, 155 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено право користування жилим будинком (квартирою). У судовому засіданні з'ясовано, що відповідач по зустрічному позову вселилась в будинок з тих підстав, що в майбутньому вона придбає цей будинок. Вселяючись в зазначений будинок [PERSON] не була членом сім'ї власника, а оскільки до серпня 2015 року будь-які домовленості щодо придбання будинку перестали існувати то фактично остання втратила право проживати в цьому будинку, так як інші будь-які угоди чи домоленості не були досягнуті сторонами. [PERSON] дозволила тимчасове проживання у її помешканні [PERSON] до оформлення договору купівлі-продажу без стягнення плати за користування житлом. [PERSON] неодноразово зверталась до правоохоронних органів, органів місцевого самоврядування та особисто до [PERSON] з проханням вирішити питання щодо звільнення помешкання. (а.с. 30-39). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] кожний окремо суду пояснили, що між [PERSON] та [PERSON] була домовленість про укладення договору купівлі-продажу будинку. Ціну вони обумовили між собою десь в розмірі 14000 грн., оскільки не були підготовлені всі документи на підставі яких можна укладати угоди. [PERSON] передала [PERSON] кошти в сумі 6000 грн., як аванс в рахунок майбутньої угоди з приводу придбання будинку. Після передачі коштів [PERSON] вселилася до будинку. Однак в подальшому договір купівлі-продажу так і не був укладений. Згідно довідки виконавчого комітету Клишківської сільскої ради № 776 від 17.05.2016 року [PERSON] проживає без реєстрації в с. Клишки вул. П»ятака б. №11 Шосткинського району Сумської області. За період проживання в житловому будинку [PERSON] було проведено ряд робіт, а саме: ремонт даху, вивезення сміття, зробено нове крильце біля будинку, туалет. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що [PERSON] діяла як майбутній власник, покращуючи придбане майно. Позивач [PERSON] в позові вказує, що [PERSON] проживала в будинку протягом 17 місяців та не сплачувала орендної плати. Однак як пояснювали свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] мова йшла не про надання [PERSON] будинку для тимчасового проживання, а мало місце укладення угоди купівлі- продажу будинку, однак це питання не було вирішене учасниками угоди. Сам договір оренди на який посилається позивач по зустрічному позову [PERSON] не існує, між сторонами він не укладався. Позивач [PERSON] лише надала проект договору оренди, але він не був підписаний відповідачем [PERSON] Як пояснила сама [PERSON] вона ніяких пропозицій щодо укладення договору оренди від [PERSON] не отримувала, та взагалі про це не було мови. Мова йшла про купівлю будинку. Оскільки [PERSON] не мала відповідних документів для оформлення договору купівлі- продажу будинку, то між собою вони домовились що [PERSON] передасть їй [PERSON] довіренність на оформлення документів. Однак отримавши кошти в розмірі 6000 грн. як аванс остання відмовилася передавати відповідні документи на будинок для їх оформлення для подальшого укладення договору купівлі-продажу. Вважає, що [PERSON] фактично відмовилась від тих зобов»язань які вони оговорили між собою щодо подальшого укладення договору купівлі-продажу. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку щодо втрати відповідачем [PERSON] права на користування належним позивачу будинком, розташованим по вулиці П»ятака б. № 11 в с. Клишки Шосткинського району Сумської області, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] щодо сплати орендної плати за ввесь час проживання оскільки такі умови не були оговорені сторонами, та за відсутності самого договору оренду як такого. Тому в цій частині суд відмовляє [PERSON] в задоволенні такої позовної вимоги. При поданні позову позивачем було сплачено судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення (а.с.1,2), тому з відповідача згідно до ст. 88 ЦПК України належить стягнути на користь позивача суму судового збору, що складає 551,20 грн. На підставі ст.ст. 570 ст.ст.317, 319, 391, Цивільного кодексу України,ст.ст. 10, 11, 57-61, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215, ЦПК України , суд, -

Outcome: partial