Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа на стороні відповідача: Приватне підприємство науково-технічна фірма «Білекс» про стягнення коштів. Свої вимоги мотивував тим, що у 2008 році відповідач отримав від нього на виконання умов договору на дольову участь у будівництві нежитлового будинку на [ADDRESS] кошти в сумі 40000 доларів, про що надав розписку. Однак, будівництво будинку згідно умов договору від 15 квітня 2008 року ПП НВФ «Білекс» не здійснює, а тому умови договору не виконуються. Таким чином, [PERSON], на думку позивача, безпідставно зберіг та розпорядився його коштами у сумі сорок тисяч доларів. Позивач зазначає, що його неодноразові прохання про добровільну сплату боргу, відповідач ігнорує, , а тому просить суд стягнути з відповідача в його користь кошти в національній валюті в сумі 1 040680 грн. (один мільйон сорок тисяч шістсот вісімдесят гривень). Позивач в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені були належним чином, а відтак, суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті спору у відсутності нез'явившихся сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи у 2008 році [PERSON] отримав від позивача на виконання умов договору на дольову участь у будівництві нежитлового будинку на [ADDRESS] кошти в сумі 40000 (сорок тисяч доларів). На підтвердження отримання вищезазначеної суми коштів 11 листопада 2015 року [PERSON] надав письмову розписку ( а.с.7). Із змісту позовної заяви слідує, що будівництво будинку згідно умов договору від 15 квітня 2008 року ПП НВФ «Білекс» не здійснює, а умови договору не виконуються, а отже [PERSON] безпідставно зберіг та розпорядився коштами у сумі сорок тисяч доларів, котрі позивач передав йому для ПП НВФ «Білекс». Інших договірних відносин між сторонами не існує. Відповідно до ч.і ст. 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із ч.1,2 ст. 205 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають обирати форму право чину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Системний аналіз положень частини першої, п.1 ч. 2 ст. 11, ч.1 ст. 177, ч.1 ст.202, ч.1,2 ст. 205, ч.1 ст. 207, ч.1 ст.1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір, чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч.2 ст. 11 ЦК України. Загальна умова ч.1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Як свідчить аналіз матеріалів справи, відповідач набув майно за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, з метою передачі передачі в касу ПП НВФ «Білекс» в якості виконання [PERSON] договірних зобовязань. Крім того, грошові кошти не передавались у власність чи користування, їх було отримано не як позику чи оплату за надані послуги згідно з договором, а лише як кошти для передання за предмет договору укладеного між [PERSON] та ПП НВФ «Білекс». У відповідності до ст.530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок в семиденний термін від дня пред'явлення вимоги. Однак, в порушення взятих на себе зобов'язань боржник не повернув кошти. Мої неодноразові прохання про добровільну сплату боргу, [PERSON] до цього часу відверто ігнорує, що є грубим порушенням моїх матеріальних прав, хоча раніше постійно обіцяв, що незабаром кошти віддасть. Згідно ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме слід стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 1 040680 грн. (один мільйон сорок тисяч шістсот вісімдесят гривень) з розрахунку по курсу долара до національної валюти станом на 16.07.2017р. (40000 дол.США Х 26,017= 1040680 грн.). Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суд вважає, що сплачений позивачем судовий збір в сумі 8000.00 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved