Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № [NUMBER] від 12.11.2014 року станом на 05.08.2015 року в розмірі 8 117 грн. 76 коп. та судових витрат, мотивуючи тим, що 12.11.2014 року між акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк» та відповідачем укладено вказаний кредитний договір, на підставі якого банк надав [PERSON] кредитну лінію для проведення операцій з використанням карток з лімітом не більше 5000 грн. з погашенням кредиту та процентів в розмірах та у строки визначених цим договором. Банк повністю виконав перед відповідачкою зобов`язання, які передбачені договором, однак свої зобов`язання [PERSON], незважаючи на обовязок повертати кредитні кошти і сплачувати проценти згідно умов договору? належним чином не виконує. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги про стягнення боргу не підтримав, у звязку із позасудовим вирішенням спору в цій частині, про що подав відповідну заяву, однак просив суд про стягнення судових витрат. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення. Причину неявки суду не повідомила. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором з позичальника. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 12 листопада 2014 року між АТ «Державний експортно-імпортний банк» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № [NUMBER] (а.с.4-8), за яким банк надав, кредитну лінію для проведення операцій з використанням карток з лімітом не більше 5000 грн. з погашенням кредиту та процентів в розмірах та у строки визначених цим договором. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Не зважаючи на взяті на себе за договором зобов'язання, відповідач систематично порушував строки та розмір сплати процентів за користування кредитними коштами та повернення кредитних ресурсів, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № [NUMBER] від 12.11.2014 року (а.с.15). Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Відповідно до п. 6.1. договору, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Позивачем станом на 05.08.2015 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором № [NUMBER] від 12.11.2014 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача за кредитними зобов'язаннями в розмірі 8 117 грн. 76 коп. Згідно службової записки ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 07.10.2015 року, заборгованість по овердрафту та відсотках згідно кредитного договору № [NUMBER] від 12.11.2004 року за яким банк надав кредитну лінію для проведення операцій з використанням карток з лімітом не більше 5000 грн. з погашенням кредиту та процентів в розмірах та у строки визначених цим договором було погашено 04.09.2015 року (а.с.30). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором задоволені відповідачем після відкриття провадження у справі, тобто спір між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 20, 526, 527, 611, 612, 1054, 1050 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 89, 197 ЦПК України,

Outcome: approved