Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач в позові вказує, що [INFO] в с. Гущинці, Калинівського району Вінницької області, померла її прабаба [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай), розміром 1,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебуває у колективній власності КСП «Південний Буг» с. Гущинці, яка належала померлій [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0511111. [INFO] в с. Гущинці, Калинівського району Вінницької області, помер дід позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай), розміром 1,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебуває у колективній власності КСП «Південний Буг» с. Гущинці, яка належала померлому [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0511142. Згідно заповіту, посвідченого 19.01.1998 року виконавчим комітетом Гущинецької сільської ради народних депутатів Калинівського району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за № 306, померлий [PERSON] заповів позивачу та відповідачу [PERSON] належну йому земельну частку (пай). На день смерті заповідача заповіт не змінений та не відмінений. Відповідно до норм частин першої, другої статтті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Такі дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Дід позивача [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] відповідно до вимог ст. 549 ЦПК України (в ред. 1963 p.), вступив у володіння спадковим майном, мав у себе оригінал вказаного сертифікату. Але він через два місяці помер, тому не оформив на своє ім`я спадщину матері. Позивач прийняла спадщину після смерті свого діда [PERSON] відповідно до вимог ст.549 ЦПК України (в ред. 1963 p.), вступила у володіння спадковим майном. Однак в установлений законом строк позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України ( в ред. 1963 p.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з нормами статей 548,549,554 ЦК УРСР для спадкування необхідно аби спадкоємець прийняв спадщину. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. В даний час оформити спадщину можливо лише в судовому порядку, так як іншими спадкоємцями являються батько позивача [PERSON] та брат позивача [PERSON] , які на спадщину не претендують та відмовилися від неї. Тому позивач звертається до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи наявна заява в якій вона позов підтримує та просить справу розглянути за її відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , згідно поданих заяв, проти позовних вимог заявлених позивачем не заперечують, просять справу розглянути в їх відсутність. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, судом достовірно встановлено, що [INFO] в с. Гущинці, Калинівського району Вінницької області, померла прабаба позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай), розміром 1,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебуває у колективній власності КСП «Південний Буг» с. Гущинці, яка належала померлій [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0511111. [INFO] в с. Гущинці, Калинівського району Вінницької області, помер дід позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай), розміром 1,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебуває у колективній власності КСП «Південний Буг» с. Гущинці, яка належала померлому [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0511142. Згідно заповіту, посвідченого 19.01.1998 року виконавчим комітетом Гущинецької сільської ради народних депутатів Калинівського району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за № 306, померлий [PERSON] заповів позивачу та відповідачу [PERSON] належну йому земельну частку (пай). На день смерті заповідача заповіт не змінений та не відмінений. Відповідно до норм частин першої, другої статтті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Такі дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Дід позивача [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] відповідно до вимог ст. 549 ЦПК України (в ред. 1963 p.), вступив у володіння спадковим майном, мав у себе оригінал вказаного сертифікату. Але він через два місяці помер, тому не оформив на своє ім`я спадщину матері. Позивач прийняла спадщину після смерті свого діда [PERSON] відповідно до вимог ст.549 ЦПК України (в ред. 1963 p.), вступила у володіння спадковим майном. Однак в установлений законом строк позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України ( в ред. 1963 p.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з нормами статей 548,549,554 ЦК УРСР для спадкування необхідно аби спадкоємець прийняв спадщину. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. В даний час оформити спадщину можливо лише в судовому порядку, так як іншими спадкоємцями являються батько позивача [PERSON] та брат позивача [PERSON] , які на спадщину не претендують та відмовилися від неї. Враховуючи, що відповідачі позов визнають, не заперечують проти визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом та за заповітом, тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності іх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За вказаних обставин суд вважає за можливе встановити факт родинних відносин, прийняття спадщини та визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved