Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить виділити в натурі належну йому 1/3 житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , яка складається з кухні 2-1 площею 13,4 кв.м. та кімнати 2-2 площею 16,7 кв.м. та сараю Б площею 8,77 кв.м. Туалет залишити у спільному користуванні, а також визнати за ним право власності на даний об`єкт нерухомого майна. При цьому посилається на те, що сторони є співвласниками вказаного будинковолодіння та між ними виник спір щодо виділу в натурі належної позивачу частки в праві спільної часткової власності. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 11.10.2019 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 31.10.2019 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачеві. 06.11.2019 року до суду від позивача надійшла позовна заява з додатками. Постановою Житомирського апеляційного суду від 03.12.2019 року ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 31.10.2019 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 06.12.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області, отриманих на запит суду, відповідач [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на [PERSON] . Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позов не надали. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. До аналогічного правового висновку прийшов Верховний Суд України у справі №6-1443цс16, який викладений в постанові від 16.11.2016 року. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» № 7 від 04.10.1991р. із змінами, виділ в натурі частки жилого будинку можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно звіту про оцінку майна №1-16/2019 від 31.10.2019 року, ринкова вартість об`єкта оцінки, житлового будинку, розміщеного за адресою: [ADDRESS] склала 294983,00 грн., в тому числі 1/3 частина склала 98328,00 грн. Відповідно до ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Згідно ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Відповідно до ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Постановою Житомирського апеляційного суду від 03.12.2019 року по даній справі встановлено, що матеріали на усунення недоліків позовної заяви [PERSON] відправив на адресу Богунського районного суду м. Житомира 05.11.2019 року, тобто в межах строку, визначеного ухвалою про залишення позовної заяви без руху. У суду першої інстанції були відсутні підстави для визнання позовної заяви неподаною та її повернення. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні, допустимі, достатні та достовірні докази належності сторонам по справі на праві спільної часткової власності житлового будинку по [ADDRESS] по 1/3 частині кожному, технічної можливості виділу в натурі позивачу належної йому частки, а саме відокремленої частини будинку з самостійним виходом без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: dismissed