Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд із вказаним позовом. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що враховуючи заяву матері [PERSON], малолітніх дітей було влаштовано у дитячий будинок на повне державне забезпечення згідно розпорядження голови Самбірської районної державної реєстрації від 28.12.2012 року «Про направлення [PERSON] та [PERSON] у дитячий будинок змішаного типу «Рідний дім» с. Корналовичі». На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Самбірській районній державній адміністрації розглянуто клопотання служби у справах дітей Самбірської районної державної адміністрації від 24 липня 2018 року щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON], відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], оскільки батьки вихованням дітей не займаються, не провідують їх, не спілкуються, не беруть педагогічної участі та не допомагають матеріально, не виявляють бажання повернути дітей із дитячого будинку. Також просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму залежно від віку дитини, щомісяця до досягнення ними повноліття. Ухвалою судді від 30.08.2018 р. провадження по даній справі відкрито. У строк, встановлений судом, відповідачі відзив не надали. Представник позивача органу опіки та піклування Самбірської районної держаної адміністрації Львівської області Волошин Л.М. в судовому засіданні позов підтримала повністю, просила задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день слухання справи повідомлялися належним чином. Небажання відповідачів надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази в справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що із свідоцтва про народження: [NUMBER] (актовий запис №15), виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Локачинського районного управління юстиції Волинської області від 22 жовтня 2008 року на [PERSON], [INFO], [NUMBER] (актовий запис №02), виданого Війницькою сільською радою Локачинського району Волинської області від 11 січня 2010 року на [PERSON], [INFO], вбачається, що їхньою мамою записана - [PERSON], батьком записаний - [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] вихованням та забезпеченням дітей не займаються. Як вбачається з Акту обстеження матеріально - побутових умов проживання від 04.07.2018 р., [PERSON] ніде не працює, проживає разом із своїм співмешканцем [PERSON], з яким виховує двох менших дітей і який теж ніде не працює. Згідно характеристики виданої Новокалинівською міською радою Самбірського району Львівської області від 04 липня 2018 року, відомо, що [PERSON], [INFO], за час проживання в селі проявила себе з негативної сторони, ніде не працювала та не працює, часто тікає з дому, підсобне господарство не утримує. Станом на 04.07.2018 року місцезнаходження її не відоме. Із Акту обстеження матеріально - побутових умов проживання від 01.06.2018 р., [PERSON] ніде не працює, проживає в задовільних житлово-побутових умовах разом із своєю мамою [PERSON], про те він ніде не працює та зловживає спиртними напоями. Свої сбатьківськи обов'язки він не виконує належним чином. Згідно характеристики виданої Білопільською сільською радою Локачинського району Волинської області від 01.06.2018 року, відомо, що [PERSON] зареєстрований та проживає в с. Кути із своєю мамою, зловживає спиртними напоями у зв'язку з чим неодноразово виникали конфлікти на побутовому грунті. Із розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації №766 від 28.12.2012 року, відомо, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] влаштовані у дитячий будинок змішаного типу «Рідний дім» в с. Корналові Самбірського району Львівської області. Згідно довідки №21 від 15 червня 2018 року виданої адміністрацією районного дитячого будинку «Рідний дім» в с. Корналові Самбірського району Львівської області, підтверджується, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], перебувають в дитячому будинку на повному державному забезпеченні з 01.01.2013 року. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини при Самбірській районній державній адміністрації Львівської області «Про доцільність позбавлення батьківських прав», вважається за доцільне позбавити [PERSON], [INFO], жительку с. Гординя, Самбірського району Львівської області, та [PERSON], [INFO], жителя с. кути, Локачинського району Волинської області, батьківських прав відносно їх малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], оскільки вони з ними не проживають, не виявляють бажання їх повернути на виховання в сім'ю, не займаються їх вихованням, матеріальної допомоги не надають, не цікавляться станом їх здоров'я. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов'язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов'язків свідомо не виконують свої батьківські обов'язки. Умовою по ухиленню від обов'язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю (батьком). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, оскільки [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов'язків, не приймають участі у вихованні дітей, не утримують їх та не виявляють бажання їх повернути на виховання в сім'ю. Малолітні діти [PERSON] та [PERSON] влаштовані у дитячий будинок змішаного типу «Рідний дім» в с. Корналовичі Самбірського району Львівської області де перебувають на повному державному забезпеченні з 01.01.2013 року. Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд, оцінивши представлені докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, вважає доведеним той факт, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не піклуються про своїх малолітніх дітей, ухиляються від своїх обов'язків по їх вихованню, а тому підлягають позбавленню батьківських прав та з них слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму залежно від віку дитини до досягнення ними повноліття. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved