Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди. Свої вимоги обґрунтовував тим, що по [ADDRESS], він проживав разом з матір'ю [PERSON] та їм на праві власності по 1/2 частині кожному належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою. [INFO] [PERSON] померла. Ще за життя вона посвідчила на його ім'я та на ім'я [PERSON] заповіт на все належне їй на день смерті майно. Позивач прийняв спадщину після смерті матері, оскільки проживав разом з нею на час відкриття спадщини. Відповідач [PERSON] у шестимісячний термін до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався. Позивач бажає оформити право власності на спадкове домоволодіння в цілому на своє ім'я, однак в нотаріальному порядку йому відмовлено в оформленні спадщини на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння. У зв'язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими за адресою: [ADDRESS], в тому числі: на належну йому 1/2 частину домоволодіння та на 1/2 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просив його задовольнити та розгляд справи провести без його участі. Понесені судові витрати просив покласти на його рахунок. Відповідач [PERSON] в судові засідання 12.01.2018 року та 13.02.2018 року не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був двічі належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 30, 50). Представник відповідача - Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає та просив справу розглядати у його відсутність. 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України та згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції 15.12.2017 року, встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти після набрання чинності даної редакції ЦПК України, тобто з 15 грудня 2017 року. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 2 Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області по с. Антонівка станом на 01.07.1990 року за [PERSON], яка була головою двору, та [PERSON] (позивач) значилось господарство, розташоване по [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 21.08.2017 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди за вказаною адресою побудовані у 1968 році (а.с. 4-6). Згідно копії свідоцтва про народження позивача [PERSON], [INFO], його матір'ю являється [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] та [PERSON] належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Ще за життя [PERSON] посвідчила на ім'я [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач) заповіт, яким заповіла їм все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 12.01.2012 року (а.с. 9). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивач) прийняв спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], оскільки постійно проживав разом з нею на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 212 від 15.02.2017 року (а.с. 7). [PERSON] (відповідач) із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не звертався, з позовом про визначення додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини до суду не звертався, не проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що свідчить про те, що [PERSON] (відповідач) не прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 242/2012 від 10.08.2012 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 32-39), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який бажав прийняти та прийняв спадщину. У разі неприйняття спадщини чи відмови від неї одним із спадкоємців за заповітом застосовується норма частини першої статті 1275 ЦК України, відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Аналогічна позиція викладена у п. 5 постанови пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими по [ADDRESS], в т.ч.: на належну йому 1/2 частину домоволодіння та на 1/2 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Позивачу [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на 1/2 частину житлового будинку з господарськими буділями та спорудами, розташованими по [ADDRESS], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області № 85/02-31 від 21.02.2017 року (а.с. 13). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За встановлених судом обставин, оцінюючи докази по справі, враховуючи те, що відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, заперечень на позов не подав, а представник відповідача Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області повністю визнав позов, про що подав відповідну заяву, суд вважає, що позов підставний та його слід задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, те, що позивач подав до суду письмову заяву, в якій просив понесені ним судові витрати покласти на його рахунок, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,0 грн. (квитанція № 34 від 15.11.2017 року, а.с. 1) слід покласти на його рахунок. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268, 1275 ЦК України,

Outcome: approved