Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з позовом до відповідачів та просить скасувати рішення № 302 Овруцької міської ради від 22 грудня 2004 року, 23 сесії 26 скликання в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських споруд розміром 0,0346 га розташованої за адресою [ADDRESS]. Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 119556 від 23.03.2005 року виданий на ім»я [PERSON], мотивуючи тим, що відповідно до рішення виконкому Овруцької міської ради в 1997 році йому було виділено у власність земельну ділянку розміром 0,0650 га. Дана земельна ділянка межує із земельною ділянкою відповідача. [PERSON] самовільно зайняв частину земельної ділянки , що належить позивачу та без його відома виготовив спірний державний акт. Позивач в судове засідання не з'явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлявсь належним чином, на адресу суду направив заяву в якій свої вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у заочному розгляді за відсутності сторін, відповідно ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази встановив наступне. Згідно архівного витягу із рішення виконавчого комітету Овруцької міської ради від 04.06.1997 року №171 позивачу передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,0650 га розташовану за адресою : [ADDRESS] (а.с.11). Згідно акту від 19.02.02 року виготовленого комісією виконавчого комітету Овруцької міської ради про обмір земельних ділянок розташованих по [ADDRESS] та [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] незаконно зайняв з боку [ADDRESS] 0,98 м., північного боку домоволодіння 0,5 м. ділянки [PERSON]. Згідно протоколу погодження суміжностей земельної ділянки землевласника [PERSON] за адресою [ADDRESS] виготовленого начальником Овруцького міського відділу земельних ресурсів відсутній підпис позивача (а.с.6) , що суперечить вимогам п.б частини 2 ст.198 ЗК України, які вимагають погодження меж земельної ділянки зх. суміжними власниками та землекористувачами, без визначення будь-яких умов. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 119556 від 23.03.2005 року виданий на ім.»я [PERSON] на підставі рішення № 302 Овруцької міської ради від 22 грудня 2004 року, 23 сесії 26 скликання . В ньому зазначено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0346 га.. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004 року, судам підсудні справи за заявами, зокрема, щодо визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно зі статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування тощо. Державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт. Отже, визнання недійсним державного акта на право власності на землю як правовстановлюючого документа без оспорення рішення, що надало право на отримання цього акта та визнання дій щодо цього факту незаконними не передбачено законом. В судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка розміром 0,0346 га, власником якої являється відповідач згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 119556 від 23.03.2005 року накладається на земельну ділянку розміром 0,0650 га, що належить позивачу і підтверджується кадастровим планом земельної ділянки. Як наслідок цього, рішення № 302 Овруцької міської ради від 22 грудня 2004 року, 23 сесії 26 скликання в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських споруд розміром 0,0346 га розташованої за адресою [ADDRESS] на підставі якого було видано державний акт Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 119556 від 23.03.2005 року на ім»я [PERSON] підлягає скасуванню. Відповідно до вимог частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 119556 від 23.03.2005 року виданий на ім»я [PERSON] є недійсним. Виходячи із встановлених судом фактичних обставин справи, зібраних у ній доказів та з урахуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 243,60 грн..

Outcome: approved