Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач в своїй позовній заяві просить визнати за нею право власності на будинок разом з господарськими будівлями та спорудами який розташований по [ADDRESS], на 1/2 частину будинку, як за колишнім членом колгоспного двору, на іншу 1/2 частку будинку, як на спадкове майно після її сина [PERSON], що помер [INFO], посилаючись на слідуючі обставини: відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 10.11.1989 року, житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], належав колгоспному двору, головою якого була вона -[PERSON], що підтверджується довідкою Ніжинського МБТІ від 05 серпня 2015 року відповідно до якої майно зареєстровано за колгоспним двором. Відповідно до довідки Занківської сільської ради № 03-08/246 від 03.08.2015 року станом на 15.04.1991 року в спірному будинку проживали та були зареєстровані вона- [PERSON]. та її син [PERSON] Згідно з ст. 120 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), зазначений будинок з будівлями та спорудами, як майно колгоспного двору, належало його учасникам, тобто [PERSON] та [PERSON], па праві спільної сумісної власності. З введенням в дію Закону України «Про власність» колгоспні двори було ліквідовано, але вона в установленому порядку не отримала свідоцтво про право власності на свою 1/2 частку будинку та не зареєструвала права власності на зазначене майно. З 01.01.2013 року сільські ради у зв'язку з введенням в дію Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не мають змоги надати дозволу на виготовлення свідоцтва про право власності на будинок. Звернувшись до Реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції їй було роз'яснено, що не має законних підстав зареєструвати за нею право власності на частку будинку [ADDRESS], в зв'язку з тим, що заміна свідоцтва виданого на колгоспний двір, відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачена, при цьому повідомили про можливість оформлення прав на майно в судовому порядку. [INFO], помер її син [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме Ѕ частину житлового будинку, що розташований в [ADDRESS]. Заповідального розпорядження син не складав. Згідно ст. 1261 ЦК України вона являється спадкоємцем першої черги за законом. Крім неї спадкоємці першої черги, які прийняли спадщину відсутні. Вона прийняла спадщину, так як постійно проживала разом з сином па день його смерті, здійснювала догляд за будинком, проводила поточний ремонт, користувалася земельною ділянкою, здійснила обряд поховання за власний рахунок, відбула всі належні обряди і відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, що підтверджується матеріалами спадкової справи після [PERSON]. Проте оформити свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку будинку, що належала її сину не може, в зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на цю частку житлового будинку, що підтверджується постановою нотаріуса від 08.09.2015 року. Факт того, що вона та [PERSON] є фактичними власниками житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] підтверджується довідкою Заньківської сільської ради №03-08/246 від 03.08.2015 року та свідоцтвом про право власності на житловий будинок, в яких зазначено, що спірне майно мало статус колгоспного двору і станом на 15.04.1991 року в ньому були зареєстровані тільки вони одні. Згідно довідки-характеристики від 05 серпня 2015 року №310 виданої Комунальним підприємством «Ніжинське міжміське БТІ» право власності на спірний житловий будинок зареєстровано за колгоспним двором голова якого [PERSON] Вартість будинку становить 7146 грн. 93 коп., що підтверджується висновком про оцінку майна. В зв'язку з тим, що у відповідності до діючого законодавства вона не має змоги зареєструвати за собою право власності на 1/2 частку спірного будинку як за членом колишнього колгоспного двору та не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку будинку після смерті її сина, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.09.2015 року вона змушена звернутися з заявою до суду за захистом своїх прав. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без їх участі, позов визнає і не заперечує проти задоволення позовних вимог. Враховуючи заяви сторін, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст. 197 ч. 2 ЦПК України без проведення фіксації судового засідання технічними засобами. Відповідно до положень абзацу 6 пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до положень абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В заяві позивач підтримав позовні вимоги, а представник відповідача їх визнав, а тому відповідно до ст. 61 ч.1 ЦПК України суд вважає за необхідне не досліджувати надані докази, так як обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі

Outcome: approved