Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до Ватутінського міського суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08.08.1992 року відділом ЗАГСу Камянської районної державної адміністрації Черкаської області, актовий запис № 69. Позовні вимоги мотивовані тим, що упродовж останніх двох років спільне життя з відповідачем погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відсутні взаєморозуміння та повага один до одного, повністю втрачено почуття любові. Шлюбні відносини між сторонами з 2015 року припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу, як і примирення з відповідачем, не можливі. Спільна дитина від даного шлюбу є повнолітньою та проживає за межами Черкаської області. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Також вказав, що питання про стягнення судових витрат з відповідача не ставить. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Задовольняючи позов суд виходить з наступного. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-СР № 276655, виданого відділом ЗАГСу Камянської районної державної адміністрації Черкаської області, 08.08.1992 року зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 69. Після державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище [PERSON] на [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Згідно з свідоцтвом про народження серія ІІІ-СР № 384210, виданого 10.06.1993 року Ватутінським міським відділом ЗАГС Черкаської області (актовий запис № 108), батьком [PERSON] вказано [PERSON], матірю [PERSON] Сторони заходів щодо примирення не вживають, позивач має стійке волевиявлення, спрямоване на розірвання шлюбу. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2015 року, спільне господарство не ведеться. Збереження даного шлюбу неможливе, та суперечить інтересам позивача. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та протоколами до неї. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі змістом ст. 24 СК України добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Спільна дитина від даного шлюбу є повнолітньою, має повних 23 роки, та проживає за межами Черкаської області. Спору про поділ майна сторони на момент розгляду даної справи не мають. З огляду на вказане, у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] неможливе, шлюб між ними існує формально, його збереження суперечить інтересам позивача, а тому даний шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи позицію позивача щодо залишення судових витрат по сплаті судового збору за ним, суд не стягує їх з відповідача на користь позивача. З урахуванням того, що відповідач до суду заяв щодо відновлення її дошлюбного прізвища у разі розірвання шлюбу, не надала, суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved