Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення відсотків за договором позики від 07.08.2019 в розмірі 2560 доларів США грн. В обґрунтування позову вказує, що 07 серпня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 2560 доларів США, які [PERSON] зобов`язалася повернути [PERSON] до 10 вересня 2019 року, та сплатити відсотки за користування коштами в розмірі 5 доларів США за кожен день, починаючи з 07 серпня 2019 року, що підтверджується розпискою від 07.08.2019 року. 17 березня 2020 року [PERSON] звернувся з позовом до суду про стягнення із [PERSON] заборгованості за договором позики. 23 грудня 2020 року Бучацький районний суд Тернопільської області ухвалив рішення у справі № 595/564/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, яким позовні вимоги [PERSON] задовольнив повністю. Суд вирішив стягнути з [PERSON] несплачену суму боргу за договором позики від 07 серпня 2019 року у розмірі 2560 доларів США, що в перерахунку за курсом НБУ становить 67840 (шістдесят сім тисяч вісімсот сорок) грн., та відсотки за користування коштами починаючи з 07.08.2019 року і по день звернення до суду 17.03.2020 року у розмірі 965 доларів США, що в перерахунку за курсом НБУ становить 25572 (двадцять п`яі тисяч п 'ятсот сімдесят дві) грн. Зазначене рішення Бучацького районного суду Тернопільської області набрало законної сили 25 січня 2021 року. Проте, відповідач не виконує взяті на себе, згідно договору позики, зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, тому просить стягнути з відповідача відсотки за користування грошовими коштами. Ухвалу про відкриття провадження у справі від 25.05.2021 року сторонам надіслано по місцю реєстрації. Відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходив, що не перешкоджає подальшому розгляду справи. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задоволити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. 07 серпня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 2560 доларів США, які [PERSON] зобов`язалася повернути [PERSON] до 10 вересня 2019 року, та сплатити відсотки за користування коштами в розмірі 5 доларів США за кожен день, починаючи з 07 серпня 2019 року, що підтверджується розпискою від 07.08.2019 року. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Бучацького районного суду у справі № 595/564/20 від 23 грудня 2020 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, позов задоволено. Стягнуто із [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації [ADDRESS] , адреса фактичного проживання [ADDRESS] , на користь [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації [ADDRESS] , несплачену суму боргу за договором позики від 07 серпня 2019 року у розмірі 2560 доларів США, що в перерахунку за курсом НБУ становить 67840 (шістдесят сім тисяч вісімсот сорок) грн. та 25572(двадцять п`ять тисяч п`ятсот сімдесят дві) грн. 50 коп. відсотки за користування коштами. Стягнуто із [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації [ADDRESS] , адреса фактичного проживання [ADDRESS] , на користь [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації [ADDRESS] , 1135 (одну тисячу сто тридцять п`ять) грн. 26 коп. судового збору та 7800 (сім тисяч вісімсот) грн. витрат на професійну правничу допомогу. Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області № 595/564/20 від 23 грудня 2020 року набрало законної сили. Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Оскільки за наведеним вище рішенням суду заборгованість відповідача, в тому числі заборгованість за відсотками, за тим самим договором позики вже стягнута на користь [PERSON] , а тому повторне стягнення позики всупереч положень статті 61 Конституції України призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те ж саме зобов`язання. За таких обставин, в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача процентів після 10 вересня 2019 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Такі правові висновки, узгоджуються з позицією Верховного Суду, висловленій у постанові у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та постанові від 06 лютого 2019 року у справі №175/4753/15-ц. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог [PERSON] не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів , нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими процентами, що нараховані за період з 18 березня 2020 року до 22 березня 2021 рік, на суму 1855 доларів США, задоволенню не підлягають. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed