overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання такою, що втратила право користування житлом, та обґрунтував позов тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . В квартирі зареєстрована відповідачка по справі - колишня власниця квартири [PERSON] . Відповідач в квартирі не проживає, не приймає участі в утриманні квартири та сплаті комунальних послуг за користування квартирою. В добровільному порядку з реєстрації відповідачка не знімається, чим перешкоджає позивачу, як власнику, вільно розпоряджатися належним майном та змушує нести додаткові матеріальні витрати по комунальному обслуговуванню квартири. Просить визнати відповідачку, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити, на заявлених вимогах наполягає. Відповідачка в судове засідання не з`явилась за невідомою суду причиною, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, клопотання про відкладення слухання справи не надала. Відзив на позов, також, від неї не надходив. Суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності на підставі наявних доказів з винесенням заочного рішення. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно правовстановлюючих документів, позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 15.08.2019 року та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 177683798 від 15.08.2019 року. На момент придбання квартири, та по теперішній час, в ній зареєстрована [PERSON] . Однак, відповідач в квартирі не мешкає, комунальні послуги не сплачує, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей в квартирі не має та квартирою не цікавиться, що підтверджується відповідною довідкою № 01-19/575 від 21.12.2020 року Комітету мікрорайону № 2 Краматорської міської ради. В добровільному порядку відповідач з реєстрації за адресою: [ADDRESS] не знімається. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, у зв`язку із чим відповідачку слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання такою, що втратила право користування житлом, та обґрунтував позов тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . В квартирі зареєстрована відповідачка по справі - колишня дружина [PERSON] . Відповідачка в квартирі не проживає та не приймає участі в утриманні квартири та сплаті комунальних послуг за користування квартирою. В добровільному порядку з реєстрації відповідачка не знімається, чим перешкоджає позивачу, як власнику, вільно розпоряджатися належним майном та змушує нести додаткові матеріальні витрати по комунальному обслуговуванню квартири. Просить визнати відповідачку, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач не з`явився надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилась за невідомою суду причиною, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, клопотання про відкладення слухання справи не надала. Відзив на позов, також, від неї не надходив. Суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності на підставі наявних доказів з винесенням заочного рішення. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно правовстановлюючих документів, позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] . В квартирі зареєстровані сторони по справі. Однак, з грудня 2017 р. відповідач в квартирі не мешкає, що підтверджується довідкою про непроживання, виданою Комітетом мікрорайону №3 Краматорської міської ради від 04.02.2021 р. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, у зв`язку із чим відповідачку слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання такою, яка втратила право на користування жилим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідачка є її колишньою невісткою, зареєстрована у належному позивачу на праві приватної власності будинку [ADDRESS] Івано-Франківської області. У липні 2009 р. після розірвання шлюбу з його сином відповідачка забрала свої речі і вибралася з будинку. Просив визнати відповідачку такою, яка втратила право на користування жилим приміщенням. Позивач у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачка, яка була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повторно у судове засідання не з'явилася, не повідомила суду про причини неявки. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що відповідачка як колишній член сім'ї позивача - власника житлового будинку [ADDRESS] Івано-Франківської області - не проживає у цьому будинку без поважних причин більше одного року, а саме з липня 2009 р. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с.6), витягом про державну реєстрацію права власності (а.с.7), копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.9), довідками виконкому Поберезької сільської ради Тисменицького району (а.с.10-11 ), адресною довідкою (а.с.19). Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Тому відповідача слід визнати таким, який втратив право на користування вказаним житлом. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання такою, яка втратила право на користування жилим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідачка є його колишньою дружиною, яка зареєстрована у належному йому на праві приватної власності житловому будинку № 19 по вул. Стуса в с-щі Єзупіль Тисменицького району Івано-Франківської області. У 2000 році відповідачка виїхала за кордон, і з того часу вона не проживає у будинку. Оскільки відповідачка залишилася зареєстрованою у належному йому будинку, це створює певні труднощі у користуванні будинком, зокрема, позбавляє його можливості отримати субсидію по оплаті комунальних послуг. Тому просив визнати відповідачку такою, яка втратила право на користування житлом. Позивач у судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідачка, яка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, у судове засідання не зявилася повторно, не повідомила суду про причини неявки. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідачка, яка є колишньою дружиною позивача власника будинковолодіння № 19 по вул. Стуса в смт. Єзупіль Тисменицького району Івано-Франківської області, не проживає у житловому будинку без поважних причин більше одного року, а саме з 2000 р. Відповідачка, вибравшись з будинку позивача, не знялася з реєстрації, що порушує права і інтереси позивача як власника житлового приміщення. Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.11.2000 р. з реєстраційним написом Івано-Франківського ОБТІ про реєстрацію права власності 1/2 частину спірного будинковолодіння (а.с.3), свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 08.11.2013 р. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на другу половину будинковолодіння (а.с.4-5), довідкою Єзупільської селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 01.12.2017 р. (а.с.6), свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.7), довідкою про реєстрацію місця проживання фізичної особи (а.с.14). Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання такою, яка втратила право на користування жилим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідачка є його колишньою невісткою, яка зареєстрована у належному йому на праві приватної власності будинку № 42 по вул. Шевченка (колишня вул. Надвірнянська) в с. Березівка Тисменицького району Івано-Франківської області. З червня 2014 р. відповідачка не проживає у спірному будинковолодінні, виселилася з нього та забрала свої речі. З реєстраційного обліку відповідачка не бажає знятися добровільно і не бажає нести витрати по утриманню будинковолодіння. Оскільки відповідачка залишилася зареєстрованою у належному йому будинку, це створює певні труднощі у користуванні будинком, зокрема, утруднює отримання субсидії по оплаті комунальних послуг. Тому просив визнати відповідачку такою, яка втратила право на користування житлом. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідачка, яка була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи за двома адресами, а саме за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, та за місцем фактичного проживання, повторно у судове засідання не зявилась, не повідомила суду про причини неявки. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідачка, яка є колишньою невісткою позивача власника житлового будинку № 42 по вул. Шевченка (колишня вул. Надвірнянська) в с. Березівка Тисменицького району Івано-Франківської області, не проживає у цьому будинку без поважних причин більше одного року. Відповідачка, вибравшись з будинку позивача, не знялася з реєстрації, що порушує права та інтереси останнього як власника житла. Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про право власності на жилий будинок від 22.11.1988 р. з відповідним написом Івано-Франківського ОБТІ про реєстрацію права власності від 24.11.1988 р. за реєстровим № 6 (а.с.7), довідкою Березівської сільської ради (а.с.16), довідкою про реєстрацію місця проживання фізичної особи (а.с.21). Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання такою, яка втратила право на користування жилим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовував тим, що він є власником житлового будинку № 82 по вул. Надрічна в с. Драгомирчани Тисменицького району Івано-Франківської області на підставі нотаріально посвідченого договору дарування жилового будинку з господарсько-побутовими будівлями від 20.06.2007 р. На момент укладення договору у будинку на правах наймача була зареєстрована відповідачка, яка до цього часу не знялася з реєстраційного обліку, що порушує його права як власника будинку. Тому просив визнати відповідачку такою, яка втратила право на користування житлом. Позивач у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідачка, яка була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повторно у судове засідання не зявилася, не повідомила суду про причини неявки. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить домоволодіння № 82 по вул. Надрічна в с. Драгомирчани Тисменицького району Івано-Франківської області, у якому з 01.10.1997 р. на правах наймача зареєстрована відповідачка. Остання з 2002 р. у будинку не проживає, однак, до цього часу не знялася з реєстраційного обліку, що порушує права позивача як власника житлового приміщення. Вказані обставини підтверджуються договором дарування від 20.06.2007 р. (а.с.6-7), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.07.2007 р. (а.с.8), довідкою Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району (а.с.5), довідкою про реєстрацію місця проживання фізичної особи (а.с.14). Оскільки відповідачка як наймач жилого приміщення більше року не проживає у належному позивачеві будинку, її слід визнати такою, яка втратила право на користування жилим приміщенням. При цьому відповідно до вимог ст.62 ЖК України суд керується положенням ч.2 ст.405 ЦК України, згідно якого член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. На підставі наведеного, відповідно до ст.62 ЖК України, ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання такою, яка втратила право на користування житловим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідачка є його колишньою невісткою, яка зареєстрована у належному йому на праві приватної власності будинковолодінні [ADDRESS] в с. Черніїв Тисменицького району Івано-Франківської області. З вересня 2014 р. відповідачка не проживає у будинку позивача, з часу розірвання шлюбу із сином позивача місце її перебування невідоме. Оскільки відповідачка залишилась зареєстрованою у належному йому будинку, це створює певні труднощі у користуванні будинком, зокрема, утруднює отримання субсидії по оплаті комунальних послуг. Просив визнати відповідачку такою, яка втратила право на користування житловим приміщенням. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідачка не з'явилася ні в підготовче, ні в судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомила суду про причини неявки, не подала відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи наступного. Встановлено, що відповідачка як колишній член сім'ї позивача - власника будинковолодіння [ADDRESS] в с. Черніїв Тисменицького району Івано-Франківської області - не проживає у цьому будинку без поважних причин більше одного року, а саме з 2014 р. При цьому відповідачка не знялася з реєстрації місця проживання, що порушує права і інтереси позивача як власника житла. Вказані обставини підтверджуються показаннями у судовому засіданні свідка [PERSON] та наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва на право власності на жилий будинок від 10.03.1989 р. з реєстраційним написом на правовстановлюючому документі Івано-Франківського ОБТІ про реєстрацію права власності від 15.03.1989 р. за реєстровим № 678 (а.с.3), довідками виконавчого комітету Черніївської сільської ради (а.с.4, 6), копією судового рішення про розірвання шлюбу між сином позивача і відповідачкою від 25.12.2014 р. (а.с.5), довідкою про реєстрацію місця проживання фізичної особи (а.с.20). Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Тому відповідачку слід визнати такою, яка втратила право на користування вказаним житлом. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] померла його тітка [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй будинковолодіння [ADDRESS] та дві земельні ділянки загальним розміром 1,24 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Стриганецької сільської ради. 19.06.2012 р. покійна при житті склала заповіт, який посвідчено секретарем Стриганецької сільської ради, згідно якого все належне їй майно заповіла позивачу. Даний заповіт не скасовувався і не змінювався. За таких обставин позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом. Спадкоємцем за законом другої черги є рідна сестра померлої, яка є відповідачкою у справі, остання на спадкове майно не претендує, в установленому законом порядку не заявляла про свої спадкові права. Він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини у зв'язку з тим, що знаходився на роботі в Російській Федерації і повернувся на Україну тільки в кінці червня 2014 р. Просив визначити йому додатковий строк - три місяці - для прийняття спадщини. Позивач у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві позов підтримав, просив справу розглянути в його відсутності. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, у поданій суду заяві позов визнала, просила справу розглядати у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що позивач після смерті своєї тітки [PERSON] як єдиний спадкоємець за заповітом спадкує будинковолодіння [ADDRESS] та дві земельні ділянки загальним розміром 1,24 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Стриганецької сільської ради. Позивач з поважних причин пропустив передбачений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для подання у Тисменицьку держнотконтору заяви про прийняття спадщини. Тому йому згідно вимог ч.3 ст.1272 ЦК України слід визначити додатково три місяці для подання вказаної заяви. На підставі наведеного, відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька, мотивуючи тим, що 30.08.2005 р. він зареєстрував шлюб з [PERSON]. Зазначає, що з 2011 року в них погіршилися стосунки і разом вони не проживають, також йому стало відомо, що у 2013 р. в його дружини народилася дитина від іншого чоловіка, проте батьком даної дитини вона записала його. Просить виключити з актового запису про народження дитини дані про нього як його батька. В судовому засіданні позивач та його захисник просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила. Третя особа - [PERSON] зазначив, що він є батьком [PERSON], [INFO], просив позов задоволити. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.08.2005 р. що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого відділом РАЦС Кам'янка-Бузького РУЮ. Як встановлено в судовому засіданні з 2011 р. сторони не проживали разом через погіршення стосунків. [INFO] р. в [PERSON] народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 28.03.2013 р. Батьком [PERSON] зазначено [PERSON] Рішенням Кам»янка-Бузького районного суду Львівської області від 05.09.2014 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.11.2015 р. [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] Згідно ст.136 СК України особа, що записана батьком має право оскаржувати своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред'являти позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Враховуючи вищенаведене, те що, відповідачка просила позов задовольнити, [PERSON] визнав [PERSON], [INFO] своїм сином та просив позов задовольнити, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved