Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Грушевського, 7, с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою. 05.10.2011 року [PERSON] померла. [PERSON] прийняв спадщину після смерті дружини, оскільки проживав разом з нею на час відкриття спадщини. Ще за життя [PERSON] посвідчила на імя позивача заповіт, однак він спадщину за заповітом та за законом не прийняв та не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Також спадщину за законом після смерті матері не прийняли діти спадкодавця: [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (відповідачка). 26.07.2016 року батько [PERSON] помер. Ще за життя він посвідчив на імя позивача заповіт. Позивач прийняв спадщину за заповітом, звернувшись у шестимісячний термін до нотаріальної контори із заявою. В нотаріальному порядку йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове домоволодіння, у звязку з відсутністю документу, який би посвідчував право власності на вказане домоволодіння. У звязку з вищевказаним, позивач просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], що розташовані за адресою: вул. Грушевського, 7, с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просив його задовольнити та розгляд справи провести у його відсутності. Представник відповідача Олешанської сільської ради обєднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, до суду подав заяву, в якій вказав, що проти задоволення позову не заперечує та просив розгляд справи провести без його участі. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, однак до суду подали письмові заяви, в яких вказали, що позов визнають, не заперечують щодо задоволення позову та просили розгляд справи провести без їх участі. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом за 1986-1990 року за [PERSON], який був головою двору, та [PERSON] значилось господарство, розташоване по вул. Грушевського, 7, в с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 7). Згідно копії технічного паспорту від 15.02.2017 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: вул. Грушевського, 7, с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області, побудовані у період з 1978 року по 1991 рік (а.с. 4-6). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] д.Д. та [PERSON] належало майно господарського двору, розташованого за адресою: вул. Грушевського, 7, с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 12.11.1954 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 10). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] (позивач) його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). 05.10.2011 року [PERSON] (мати) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Ще за життя [PERSON] (мати) посвідчила на імя сина [PERSON] (позивач) заповіт, яким заповіла йому все належне їй на день смерті майно (а.с. 12). 26.07.2016 року [PERSON] (батько) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Ще за життя [PERSON] (батько) посвідчив на імя сина [PERSON] (позивач) заповіт, яким заповів йому все належне на день смерті майно (14). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (батько) прийняв спадщину за законом після смерті дружини [PERSON] (мати), оскільки проживав разом з нею на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Олешанської сільської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 166 від 14.02.2017 року (а.с. 11). [PERSON] (позивач) спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] не приймав, оскільки не проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не звернувся у шестимісячний термін до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Також відповідачі: [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом, не звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] та не проживали разом з нею на час відкриття спадщини, що підтверджується їх письмовими заявами про визнання позову (а.с. 60, 62). Дані обставини також підтверджуються відповідями Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 753/01-16 від 21.08.2017 року (а.с. 57), приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 439/01-16 від 16.08.2017 року (а.с. 35) та [PERSON] № 01-16/795 від 18.08.2017 року (а.с. 55), згідно яких спадкова справа після смерті [PERSON] (мати) не заводилась. [PERSON] (позивач) прийняв спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], оскільки у шестимісячний термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 37). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 144/2016 від 02.08.2016 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] після смерті [PERSON] (батько) (а.с. 36-54), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] (батько), інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає, що також підтверджується заявами відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання позову (а.с. 60, 62). Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який в свою чергу успадкував 1/2 частину вказаного домоволодіння за законом після смерті дружини [PERSON] (мати). Позивачу [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Грушевського, 7, в с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 334/02-31 від 13.07.2017 року (а.с. 20). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. При такому вирішенні позову судові витрати, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, покласти на рахунок позивача. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216-1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved