Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд із вищезазначеним позовом, в якому просить усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті свого батька - [PERSON], який помер [INFO]. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер його рідний брат - [PERSON], спадкоємцями померлого за законом є він та рідна донька померлого - [PERSON] - відповідач по справі. Брат був особою похилого віку, часто хворів, останні роки не міг самостійно себе обслуговувати та потребував постійної сторонньої допомоги. [PERSON] постійно лікувався в неврологічному відділенні КЗЦЛ м. Кіровограда, зокрема з 19.12.2015 року по 28.12.2015 року з діагнозом гострий ішемічний інсульт, після чого не міг вільно самостійно пересуватись. Доглядом брата, забезпеченням його ліками, продуктами та побутовим обслуговуванням по мірі можливостей займались близькі люди, зокрема, він та його дружина - [PERSON]. Дані обставини можуть засвідчити лікуючий лікар [PERSON], медсестри відділення [PERSON] та [PERSON] Про те, що [PERSON] дуже часто хворів та про його безпорадний стан було відомо відповідачу, тобто його доньці [PERSON], яка знаходилася на заробітках та проживала в Польщі, проте жодного разу не приїжджала до свого батька і не мала наміру надавати йому будь-якої матеріальної чи іншої допомоги. Він неодноразово звертався до [PERSON] з проханням допомогти її батькові, оскільки останній хворів та потребував допомоги, однак відповідач умисно ухилялася від надання йому допомоги і не надавала грошей на придбання ліків, що зможуть підтвердити свідки. Крім того, коли брат помер, він також звернувся до відповідача з проханням надати будь-яку матеріальну допомогу на поховання батька, однак відповідач відмовилася. У зв'язку з даними обставинами, вони з дружиною здійснили поховання [PERSON], що підтверджується письмовими поясненнями ФОП [PERSON], а тому посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на вказані в позовній заяві обставини, просили позов задовольнити. Позивач пояснив, що з 2012 року брат хворів, на той час жив з якоюсь жінкою, у нього донька, але за ним ніхто не дивився. В 3-ій лікарні брат лікувався неодноразово, але скільки раз він не пам»ятає, лікування почалось з 2015 року, брат працював на «угольному складі» в 2012 році, жив на дачі, звідки і забирала його швидка допомога. Донька брата працює в Польщі, які відносини були у неї з братом не знає. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, подала суду письмові заперечення та посилаючись на викладені в них обставини, просила відмовити в задоволенні позову [PERSON] зазначала, що покійний до дня смерті працював нічним сторожем, проживав на дачі та міг сам себе доглядати. Його захворювання не потребували стороннього догляду, крім того, його донька допомагала йому грошима, у них були гарні відносини. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, допитаних в судовому засіданні свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], лікаря-експерта [PERSON], дослідивши матеріали справи встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Міським відділом по державній реєстрації смертей Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 387. Після його смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцем першої черги за законом є його донька - відповідача по справі: [PERSON] та другої черги за законом брат - позивач по справі: [PERSON], які, відповідно до закону, звернулись до нотаріальної контори із заявам про прийняття спадщини. Нормами статті 1224 ЦК України визначено, що не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти, а також інші особи, які ухились від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилилась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі і тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. У справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність обставин: -ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, що характеризується умисною формою вини; -перебування спадкодавця в безпорадному стані; -потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Вказане кореспондується і п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 яким роз'яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови у позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статі 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема і тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Як зазначив Вищий спеціалізований суд України в своєму листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (пункт 4): - відсутність спілкування протягом тривалого часу ще не є підставою для усунення особи від права на спадкування за законом; - для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання; - ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. - для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Окрім того, на практиці стосунки між рідними в переважній більшості є недоступними для оточуючих і їм притаманні особливі та виключні взаємовідносини між собою, наявність яких можливо інколи і не сприймається суспільством, але на першому місці - процесуальних вимог щодо оцінки доказів. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач в позові зазначає, що відповідач ухилялась від надання допомоги батькові, не забезпечувала продуктами та обслуговуванням, не мала наміру надавати будь-якої матеріальної чи іншої допомоги. Вказані обставини ним жодним чином не підтверджені в судовому засіданні. Судом встановлено та не спростовано представником позивача, що [PERSON] помер у віці 61 рік і такий вік не можна називати похилим віком для особи, працював та помер на робочому місці, проживав у дачному будинку та міг сам себе обходити. Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки, яких запросив до суду сам позивач, а саме: свідок [PERSON] пояснила, що є родичкою позивача, який з дружиною з 2011 року живе на Балашівці. Вона ходила в гості до позивача, який спілкувався з братом. З 2011 року брати жили разом. У [PERSON] стан здоров»я був задовільний, міг сам побритись, а в 2015 році у нього стався інсульт, була кома, позивач його лікував, а потім і ховав. Вони зустрічались приблизно два рази на рік. Доньки покійного на похороні не було. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] її сусід, а [PERSON] його брат. У [PERSON] не було житла, жив з братом, хворів і [PERSON] лікував [PERSON], який ходи як «бомж». Донька покійного претензій не пред»являла. Свідок [PERSON] пояснив, що живе на дачі, на дачі жив і покійний [PERSON], якого іноді забирав брат і лікував. [PERSON] на дачі садив город - цибулю, кукурудзу, їжу йому приносили родичі і він його кормив. В 2015 році на дачах проводили світло, [PERSON] сам проводив світло до своєї ділянки і за 15 днів до смерті знаходився на дачі, а потім брат його забрав, забрав велосипед покійного. Швидку до кооперативу не викликали. Свідок [PERSON] пояснив, що працював разом з [PERSON] на вугільному складі з 2015 року до дня смерті. [PERSON] швидка забрала з роботи в лікарню, де він і помер. Працювали вони сутки/троє, [PERSON] був «на інсуліні», разом працювали три роки, а [PERSON] працював до нього, працювали не офіційно, чергували по ночам. [PERSON] говорив, що не знає де донька. Свідок [PERSON] пояснив, що покійний [PERSON] був прописаний за його адресою по [ADDRESS], жив у брата - у флігелі. [PERSON] переніс інсульт, але про це ніхто не знав, він працював на вугільному складі охоронником і на робочому місці йому стало погано. Він (свідок) сам викликав швидку [PERSON], який страждав на високий «сахар». Лікував його брат, давав кошти, а після лікування [PERSON] вийшов на роботу, де сталась «кома», його знову забрала швидка, але він посварився з лікарями і покинув лікарню. [PERSON] чергував охоронником по ночам на вугільному складі, отримував кошти 120 грн. в день, а ще вони удвох перекривали дахи приватним порядком і також отримували кошти. Свідок [PERSON] пояснила, що вона була головою кооперативу «Дружба» з 2006 року по 2012 рік,а на даний час - заступник. [PERSON] приходив купити будиночок і купив, писав заяву на вступ до кооперативу, приходив один, з членами його сім»ї не знайома. Приватизацією будинку займалась вона, [PERSON] приніс свій паспорт та паспорт доньки [PERSON]. Говорив, що донька йому вислала кошти - 100 доларів, які у нього украла жінка, що з ним жила. Жінка говорила, що [PERSON] працював. Світло на дачний будинок проводили в 2014 році, [PERSON] сам здавав кошти, власність отримав в 2015 році. В квітні 2017 року приходив [PERSON] з претензіями говорив, що утримував брата, світло провів, але це не так. В судовому засіданні позивачем не доведеносукупність обставин, за яких можливе усунення від права на спадкування відповідача, відповідно до вимог ст. 1224 ЦК України, а саме: ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, що характеризується умисною формою вини; перебування спадкодавця в безпорадному стані та потребу спадкодавця в допомозі саме цих осіб. За клопотанням представника позивача по справі була проведена судово-медична експертиза, на вирішення якої було поставлене питання: чи потребував стороннього догляду [PERSON] після перенесення хвороб та з якого періоду? При цьому, за клопотанням представника позивача судом були витребувані медичні карти стаціонарного хворого [PERSON], пов»язаних з його лікуванням за період з 2012 року по лютий 2016 року з КЗ «Центральна міська лікарня м. Кіровограда». 21.11.2017 року на адресу суду надійшов висновок комісійної судово-медичної експертизи № 51 по даній справі. Відповідно до наданого висновку згідно наданих медичних карт стаціонарного хворого [PERSON], після перенесених хвороб не потребував стороннього догляду. На поставлені питання представників сторін та суду лікар-доповідач КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» [PERSON] відповіла на всі питання, роз»яснила наданий комісією лікарів висновок. Крім того, згідно з вимогами ст. 110 ЦПК України висновок експерта оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, вимоги ст. 1224 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів перебування спадкодавця [PERSON] у безпорадному стані й потреби допомоги саме відповідача, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд відносить понесені позивачем судові витрати по даній справі, за його рахунок.

Outcome: dismissed