Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що 01.04.2013 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке позивач має намір успадкувати. Однак позивач у встановлений 6-місячний строк не звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у звязку із тим, що відповідач, після смерті батька, повідомила йому про наявність заповіту, за яким [PERSON] заповів усе належне йому майно дочці відповідача, із чим позивач погодився. І лише 24 березня 2016 року, після звернення до нотаріуса, йому стало відомо про те, що із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] звернулась його дружина - [PERSON], і жодного заповідального розпорядження на випадок своєї смерті батько не складав. Окрім того, відповідач подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не повідомила і не вказала в заяві про те, що позивач також є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька - [PERSON] Також, позивач пояснив, що оскільки працює та частко перебуває у відрядженнях не мав можливості вчасно звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач вважає, що причини пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини є поважними та просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори з місяці. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та пояснили. що позивач мав змогу вчасно звернутись до нотаріальної контори, чого не зробив. Причини на які посилається позивач не є поважними, а тому просять відмовити у задоволенні даного позову. Представник третьої особи - приватний нотаріус [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що до неї із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка звернулась [PERSON] В поданій заяві вказано, що у [PERSON] є дочка, про те, що у спадкодавця є син вона не повідомляла. [PERSON] до неї із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк не звертався. Нею були вчиненні усі нотаріальні дії відповідно до вимог чинного законодавства. Як би нотаріусу і було б відомо про позивача під час вчинення нотаріальної дії, то вона однаково не мала б підстав відмовити відповідачу. Окрім того вона не зобовязання перевіряти достовірність заява спадкоємця. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідка [PERSON], суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є другом [PERSON] Коли помер його батько, вони разом їздили на похорон. Там він вперше зустрівся із відповідачкою. Він чув як відповідач говорила позивачу про те, що [PERSON] склав заповіт, і тому позивач не мав наміру спадкувати дане майно. Судом встановлено, що [PERSON] помер 01.04.2013 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 203370. Про смерть батька позивач знав і мав можливість заявити свої права на спадщину у встановлений законом строк. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON]. Позивач та відповідач мали право на спадкування за законом у першу чергу відповідно до ст. 1261 ЦК України, відповідач прийняла спадщину, а позивач у встановлений законом строк шість місяців з часу відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подав. Згідно посвідчень про відрядження № 24, № 30 і № 33, виданих ТзОВ « Біо Ніка», [PERSON] з 08 квітня 2013 року по 27 квітня 2013 року; з 22 липня 2013 року по 23 серпня 2013 року і з 03 вересня 2013 року по 05 жовтня 2013 року перебував у відрядженні. [PERSON] з 13 травня 2013 року по 22 червня 2013 року, з 01 липня 2013 року по 06 липня 2013 року, з 10 липня 2013 року по 17 липня 2013 року і з 27 серпня 2013 року по 31 серпня 2013 року перебував у відрядженнях, що стверджується повідомленнями про відрядження. Оскільки дана цивільна справа передана даному складу суду після повторного автоматичного розподілу, то суд продовжив її розгляд без письмої відмови нотаріуса у прийняті заяви про прийняття спадщини. Однак в судовому засіданні поясненями приватного нотаріуса [PERSON] та поясненями самого позивача доведено, що позивач звертався до нотаріуса і отримав відмову та йому розяснено право на звернення до суду з даним позовом. У відповідності до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України в п. 24\~постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Таким чином,\~ часте перебування у відрядженнях не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3\~ст.1272 ЦК України. Посилання позивача на те, що він пропустив строк на прийняття спадщини, так як відповідач ввела його в оману про навність заповіту після смерті батька, із чим він погодився, також не може\~\~бути поважною причиною для визначення додаткового строку, оскільки згідно законодавства України дана\~\~обставина\~\~не є поважною підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Інших будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску для прийняття спадщини після смерті батька позивач [PERSON] не надав, а тому суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки його доводи не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення цих дій. Окрім того, одна обставина, така як не оформлення позивачем спадкового майна після смерті батька свідомо, вважаючи, що існує заповіт на іншу особу, виключає іншу обставину таку, як відсутність можливості подати заяву нотаріусу про прийняття спадщини із-за постійних відряджень. Відповідно до\~\~ч. 3\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, які\~\~вона посилається\~\~як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що в позові слід відмовити. На підставі вищесказаного та

Outcome: dismissed