Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач, в особі Розівської районної державної адміністрації Запорізької області, яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON], звернувся до Розівського районного суду Запорізької області з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON], [INFO] В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що відповідач є батьком малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Мати дитини була позбавлена батьківських прав заочним рішенням Розівського районного суду Запорізької області від 28.10.2014 року. Починаючи з 2008 року вихованням дитини займався відповідач [PERSON] за допомогою баби дитини - [PERSON], а з квітня 2016 року вихованням малолітньої [PERSON] займався батько самостійно. 08.02.2016 року [PERSON] була поставлена на профілактичний облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах. Комісією в складі служби у справах дітей, центру соціальних служб для сім'ї та молоді, та головою сільської ради з депутатами постійно здійснювались відвідування родини [PERSON], під час яких з останнім проводилась профілактична та роз'яснювальна робота. Під час обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї виявлено, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями, палить в приміщенні, будинок занедбаний, на підлозі недопалки, сміття, бруд, сморід, постільна білизна брудна, одяг брудний, приготовлена їжа майже відсутня. Сім'я [PERSON] перебувала на обліку Розівського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, але [PERSON] не виявив бажання співпрацювати з фахівцем центру. Окрім цього, [PERSON] злісно не виконує вимоги та рекомендації служби у справах дітей, Розівської районної державної адміністрації, Солодководненської сільської ради, депутатів, школи, районного центру соціальних служб, внаслідок чого відповідачем не виконуються батьківські обов'язки щодо піклування про свою дитину, має місце недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального розвитку та самоусвідомлення, не надання дитині доступу до культурних та інших духових цінностей, не сприяння засвоєнню загальновизнаних норм моралі, відсутність інтересу до внутрішнього світу дитини. Спосіб життя батька не тільки не сприяє нормальному вихованню дитини, але й приховує в собі реальну загрозу її моральності, поведінка батька сприяє падінню моралі у дитини. Разом з тим, Позивач зазначає, що донька відповідача - [PERSON] любить батька, не бажає його покидати та змінювати своє місце проживання. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, окрім цього пояснила, що в квітні та травні 2017 року комісією знов були здійснені виїзди до родини [PERSON], під час яких виявлено бруд в хаті: сміття на підлозі, розкидані недопалки від цигарок, розкидані речі, продуктів харчування не має, відсутня постільна білизна, дитина брудна, на столах стоїть брудний посуд, в будинку - сморід. Також зазначила з боку малолітньої доньки [PERSON] - [PERSON] мав місце факт викрадення чужого мобільного телефону, що свідчить про негативний вплив способу життя батька - відповідача по справі, на нормальний моральний і духовний розвиток його малолітньої доньки. З огляду на зазначене, представник позивача просила суд позов задовольнити в повному обсязі та позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість та надуманість та пояснив суду наступне. Свою малолітню доньку - [PERSON] він виховує змалечку, оскільки з серпня 2007 року його колишня дружина - [PERSON] покинула сім'ю, виїхала до іншого міста на постійне місце проживання і з вказаного часу жодного разу не відвідувала доньку, не цікавилась станом її здоров'я, умовами виховання та утримання. Внаслідок такої поведінки [PERSON], відповідач в серпні 2014 року звернувся до Розівського районного суду Запорізької області з позовом про позбавлення останньої батьківських прав, який Рішенням Розівського районного суду Запорізької області від 28.10.2014 року задоволено в повному обсязі. Окрім цього зазначав, що постійно піклується про свою доньку, намагається дати їй все необхідне для її нормального розвитку та життя: забезпечує її шкільним приладдям, купує необхідний одяг та взуття, турбується про стан здоров'я доньки, оскільки у дівчинки є вади зору, лікуванням яких він займався. Також звернув увагу суду, що вимушений тримати господарство для того, щоб прогодувати дитину та заробити гроші, а саме: має дві земельні ділянки, які обробляє та вирощує на них овочеві культури; земельний пай, який здає в оренду та, відповідно, отримує грошові кошти; тримає 2 корови, свиней, качок, курей. Не заперечував той факт, що дійсно в хаті не завжди прибрано, не завжди є чистий посуд та чиста білизна, але пояснював це тим, що фізично не має часу та можливості слідкувати за порядком. Також не заперечував факт вживання ним час від часу алкогольних напоїв, проте заперечував систематичність такого вживання. Зазначав, що продукти харчування завжди є в наявності, готує їжу сам, намагається привчати доньку до прибирання в будинку. Цікавиться шкільними успіхами та досягненнями доньки, вказав, що її улюбленими предметами є математика, трудове навчання та фізична культура, окрім цього зазначив, що без поважних причин [PERSON] школу не пропускає та навчається добре, також він завжди відвідує батьківські збори, спілкується з директором школи та вчителями. Проти позбавлення його батьківських прав категорично заперечував. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, показання свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.01.2007 року (а.с. 5). Відповідно до заочного рішення Розівського районного суду Запорізької області від 28.10.2014 року, яке набрало законної сили 09.12.2014 року, [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] (а.с. 8-9). Як вбачається з довідки виконавчого комітету Солодководненської сільської ради Розівського району Запорізької області № 66 від 13.02.2017 року [PERSON], 1971 року народження, зареєстрований та постійно проживає разом з дочкою - [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). З актів обстеження умов проживання від 05.02.2016 року, від 12.02.2016 року, від 20.04.2016 року, від 06.07.2016 року, від 23.11.2016 року, від 02.02.2017 року, та від 30.05.2017 року вбачається, що будинок [ADDRESS] має 2 кімнати, в зимовий період в будинку тепло, є запаси харчування, в наявності меблі: ліжко, диван, шафа, стіл, мається деяка побутова техніка: телевізор, електропіч. Будинок потребує ремонту. У дитини є одяг, взуття, шкільне приладдя, відведено місце для сну та відпочинку, має багато дисків з фільмами (а.с. 19-24, 83). Разом з тим, відповідно до актів обстеження умов проживання від 12.02.2016 року, від 20.04.2016 року, від 02.02.2017 року, та від 30.05.2017 року зазначено, що в будинку брудно, розкидані речі, сміття на підлозі, брудний посуд, на підлозі безліч недопалків від цигарок (а.с. 20, 21, 24, 83). З характеристик, наданих сільським головою виконавчого комітету Солодководненської сільської ради Розівського району Запорізької області від18.02.2016 року та від 13.02.2017 року вбачається, що відповідач ніде не працює, веде домашнє господарство: дві корови, кінь, качки, кури. В спілкуванні з сусідами грубий, коли перебуває в нетверезому стані свариться з сусідами. [PERSON] сам виховує доньку - [PERSON], [INFO]. Ніякої соціальної допомоги не отримує з дня народження дитини, проте відповідач на утримання своєї доньки знаходить кошти, які отримує від продажу молока, домашньої худоби, плати за оренду земельного паю від ТОВ «НВП Агрофірма «Солодководне». Влітку дівчинка побувала на відпочинку в оздоровчому таборі в м. Запоріжжя, батько піклувався, щоб відправити дівчинку на лікування з вадами зору. [PERSON]М, любить свою дочку і донька теж дуже переживає за нього і не може без батька (а.с. 17-18). З психолого-педагогічних характеристик, наданих директором Солодководненської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 21.10.2016 року та від 17.05.2017 року вбачається, що [PERSON], 2006 року народження, навчається в п'ятому класі на середній та достатній рівень, на уроках уважна, добре працює, але не завжди виконує домашні завдання, потребує постійного контролю з боку вчителів. Дівчинка активна у шкільному житті, має багато друзів серед однолітків, готова зажди прийти на допомогу. Крім того зазначено, що батько - [PERSON] цікавиться життям [PERSON], відвідує всі шкільні заходи, батьківські збори, підходить до вчителів предметників за допомогою, контролює відвідування уроків, без поважних причин дитина школу не пропускає (а.с. 16, 75). Відповідно до виписки із навчальних досягнень учениці 5-го класу Солодководненської ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] за 1-й семестр пропустила всього 7 днів, з них по хворобі - 6 днів, без поважних причин пропусків занять не було, має добрі оцінки (а.с. 76). Інспектором Розівського ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції [PERSON] надана довідка-характеристика [PERSON] від 31.05.2017 року, відповідно до якої останній притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП від 13.04.2017 року (а.с. 84), проте доказів про направлення даних матеріалів до суду матеріали справи не містять. 01.03.2016 року та 02.02.2017 року Службою у справах дітей Розівської районної державної адміністрації Запорізької області [PERSON] винесено попередження про те, що у випадку ухилення ним від виконання своїх батьківських обов'язків буде направлено клопотання до відділення поліції про притягнення останнього до адміністративної відповідальності згідно ст. 184 КУпАП (а.с. 13-14), проте матеріали справи не містять інформації про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, і як пояснила в судовому засіданні представник позивача, служба у справах дітей до таких заходів не вдавалась. Орган опіки та піклування - Розівська районна державна адміністрація Запорізької області надав суду висновок № 01-44/0027 від 09.02.2017 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його доньки - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно з ч. 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України (надалі за текстом - СК України) суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Отже, суд не може погодитись з даним висновком органу опіки та піклування з наступних підстав. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2,3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом наведених правових норм ухилення від виконання зобов'язань батьків по вихованню дитини означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність), які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні зазначених обов'язків, коли особа має реальну можливість виконати їх, але не вчиняє відповідних дій. В даній справі судом не встановлено обставин, які беззаперечно підтверджують навмисне свідоме ухилення [PERSON] від виконання ним обов'язків по вихованню дитини. Підставою позбавлення батьківських прав відповідача представник органу опіки та піклування вказала не виконання [PERSON] своїх обов'язків щодо виховання доньки, що полягає у наступному: відповідач не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не слідкує за чистотою в будинку, не привчає [PERSON] до порядку, вживає алкогольні напої, палить в приміщенні, не спілкується з донькою в достатній мірі. Під час розгляду справи в суді пояснила, що звернулась з таким позовом, щоб забезпечити дитині кращий розвиток і умови життя, позбавлення батьківських прав [PERSON] вплине на надання дитині юридичного статусу та в подальшому надасть їй можливість на виховання в повноцінній сім'ї. На обґрунтування позову представник позивача посилалась на такі докази: акти обстеження умов проживання, відповідно до яких в будинку, де мешкає [PERSON] з батьком дуже брудно, відсутній чистий посуд, чиста постільна білизна, сміття на підлозі та на столі, розкидані по хаті речі; лист Розівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 16.02.2017 року, яким Директор даного Центру - [PERSON] просить втручання служби у справах дітей Розівської РДА з метою захисту неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], враховуючи, що її батько належним чином не виконує свої батьківські обов'язки; характеристиками Солодководненської сільської ради Розівського району Запорізької області від 18.02.2016 року та від 13.02.2017 року, відповідно до яких [PERSON] вживає алкогольні напої, не працює та проживає в будинку, який знаходиться в занедбаному стані. Зазначені обставини були підтверджені під час судового розгляду і показаннями свідків: фахівцями Розівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що родина [PERSON] перебуває на обліку в службі як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. До зазначеної родини фахівцями центру неодноразово здійснювались виїзди з метою перевірки та обстеження умов проживання, а саме: 26.01.2017 року, 02.02.2017 року, 22.02.2017 року, 22.03.2017 року, під час яких було встановлено, що в будинку завжди було тепло, проте дуже брудно: на підлозі сміття, у веранді розкидані недопалки від цигарок, брудний посуд, речі розкидані по всій хаті, брудна постільна білизна, рушники. В будинку малися в наявності запаси продуктів харчування: крупи, мука, картопля, цибуля та інше, проте ніколи, під час даних виїздів, не бачили готової їжі в наявності. У [PERSON] є одяг, взуття, шкільне приладдя. Також свідки зазначили, що лише один раз з чотирьох відвідувань родини [PERSON] фахівцями центру, останній був тверезий, інші ж рази відповідач перебував в стані алкогольного сп'яніння та вів себе агресивно по відношенню до них. Окрім цього, свідки [PERSON] та [PERSON] надалі аналогічні за своїм змістом показання щодо характеру та поведінки дівчинки, а саме, зазначили, що з дитиною стало дуже важко спілкуватись, вона почала обманювати, мав місце факт викрадення [PERSON] чужого мобільного телефону. З батьком дівчинки кожного разу проводились профілактичні бесіди щодо належного виконання ним своїх батьківських обов'язків, щодо необхідності наведення ладу в будинку та підтримання в подальшому в ньому порядку, проте зазначені рекомендації фахівців Центру [PERSON] не виконувались. Вважали, що лише такий крайній захід впливу, як позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки, повинен бути застосований у даному конкретному випадку. Проте, вказані вище доводи представника позивача та показання свідків [PERSON] та [PERSON] суд оцінює критично, з огляду на їх односторонній підхід до вирішення питання щодо необхідності позбавлення батьківських прав [PERSON], неврахування всіх обставин справи, та всупереч бажання дитини бути поряд зі своїм батьком, що підтверджується наступним. Так, відповідно до характеристик голови сільської ради, на які посилається представник позивача, поряд із негативною інформацією, зазначено також і про відношення відповідача до своєї доньки, що він її дуже любить, піклується про її виховання та стан здоров'я, тримає худобу та обробляє дві земельні ділянки, щоб мати можливість прогодувати доньку та забезпечити її всім необхідним. [PERSON] також дуже любить свого батька та не може без нього. З актів обстеження умов проживання родини [PERSON] вбачається наявність в будинку необхідних меблів, продуктів харчування, в будинку в холодну пору року завжди тепло, у дівчинки є все необхідне: одяг, взуття, шкільне приладдя, місце для сну і відпочинку. З психолого-педагогічних характеристик, наданих директором Солодководненської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 21.10.2016 року та від 17.05.2017 року вбачається, що батько - [PERSON] цікавиться життям [PERSON], відвідує всі шкільні заходи, батьківські збори, підходить до вчителів предметників за допомогою, контролює відвідування уроків, без поважних причин дитина школу не пропускає, що було підтверджено під час розгляду справи показаннями свідка - директора Солодководненської ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] Окрім цього, свідок [PERSON] пояснив, що знає родину [PERSON] давно, оскільки дівчинка з першого класу навчається в Солодководненській ЗОШ, дитина навчається на середній достатній рівень, проте, якби батько приділяв більше часу дитині, то [PERSON] могла б бути відмінницею. Звернув увагу суду, що відповідач сам змалечку виховує свою доньку і робить це так, як може. Під час відвідування ним родини [PERSON] в січні та лютому 2017 року умови проживання були задовільні: мається приготована їжа, відповідач був тверезий, в хаті чисто, зайвих речей не було. Наголосив на тому, що батько завжди цікавиться успіхами та досягненнями доньки, приходить до школи, розмовляє з вчителями та заходить особисто до нього, як директора школи, щоб бути обізнаним в повній мірі шкільним життям доньки. Також свідок пояснив, що дівчинка в школі веде себе спокійно, врівноважено, випадків агресії не було. Щодо випадку з привласненням [PERSON] чужого мобільного телефону, зазначив, що з цього приводу ніяких заяв ні до керівництва школи, ні до правоохоронних органів не надходило, більше того, коли відповідача було повідомлено про даний випадок, батько повернув цей телефон його законним володільцям, а доньку посварив та пояснив, що чужі речі брати не можна. Отже, свідок не може погодитись з позицією органу опіки та піклування щодо необхідності застосування саме такого заходу впливу, як позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки дівчинка дуже любить свого батька, прив'язана до нього, всіляко його захищає, а, отже повинна виховуватись в своїй родині, а не бути поряд з чужими людьми. Аналогічні за своїм змістом надала показання і свідок [PERSON], яка зазначила, що вона з листопада 2015 року є головою Солодководненської сільської ради та дуже добре знає родину [PERSON] Так, відповідач, як батько, дуже любить свою дитину, піклується про неї, гарний господар, городи завжди охайні, прибрані, в домі є їжа, яку він готує сам. Взимку пече хліб, топить піч, дохід має від домашнього господарства: худоба, кури, качки, дві земельні ділянки. В хаті [PERSON]. є євровікна, але будинок потребує ремонту, буває не прибрано в будинку, [PERSON] не навчена до прибирання та підтримання чистоти в хаті, але це можна пояснити тим, що її батько не мав власного досвіду та прикладу з належного підтримання чистоти в оселі. Окрім цього, свідок [PERSON] зазначила, що у дівчинці є рідна баба та тітка, які теж дуже люблять дівчинку. [PERSON] відвідує бабу у вихідні дні, а в літку дівчинку збирається забрати до себе до м. Маріуполя її тітка - рідна сестра відповідача. Взагалі, тітка дівчинки має намір забрати [PERSON] до своєї родини та виховувати її, оскільки дівчинці не вистачає жіночої уваги та турботи. Свідок не заперечувала факт вживання [PERSON] спиртних напоїв, проте вказала про відсутність систематичності такого вживання, і взагалі за останній місяць вона відповідача в стані алкогольного сп'яніння жодного разу не бачила. Зазначала про усні звернення сусідів відповідача до неї, як до сільського голови, зі скаргами на [PERSON] з приводу поведінки останнього в побуті, проте звернула увагу суду, що письмово жоден з цих сусідів до неї не звертався та випадків повідомлення їй про агресивну поведінку відповідача по відношенню до своєї доньки не було. Останній раз свідок була у відповідача вдома 18 травня 2017 року, коли передавала [PERSON] повістку про виклик до суду, відповідач був тверезий, в будинку охайно та прибрано, На її глибоке переконання, позбавляти [PERSON] батьківських прав по відношенню до його доньки [PERSON] не можна, оскільки ця дитина - це єдине, що в нього є і для кого він взагалі живе, без неї він втратить сенс життя. Вважає, що кращий варіант - це, якщо сестра відповідача забере дівчинку до себе у родину, не позбавляючи [PERSON] батьківських прав. Сестра відповідача - [PERSON], також надала свої показання в якості свідка під час розгляду даної справі в суді та пояснила, що є рідною сестрою [PERSON] та мешкає в м. Маріуполь Донецької області, перебуває в цивільному шлюбі, має двох синів віком 15 років та 2 роки 3 місяці. Останній раз була в гостях у свого брата восени 2016 року, після чого виїхала на заробітки до іншого міста та повернулась нещодавно. Побутові умови проживання родини брата може назвати як не дуже гарні, оскільки в хаті не завжди прибрано та чисто, проте пояснює це тим, що [PERSON] багато працює по господарству, що забирає майже весь вільний час, дуже втомлюється, отже, йому не вистачає часу на наведення ладу в будинку та звички до цього. Зазначила, що дуже любить [PERSON], яка теж любить її. Почувається, що дівчинці не вистачає жіночої ласки та турботи, тому за домовленістю між нею, її братом та згодою самої дитини, [PERSON] бажає забрати дівчинку до своєї родини. З метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, з врахуванням віку дитини, про позбавлення батьківських прав відносно якої заявлено даний позов, відповідно до положень ст. 171 СК України в судовому засіданні було заслухану думку малолітньої [PERSON], [INFO]. Дівчинка пояснила, що їй 10 років, вона навчається в п'ятому класі Солодководненської ЗОШ І-ІІІ ступенів, мешкає разом зі своїм батьком - [PERSON], якого дуже сильно любить. Зазначила, що батько її любить, завжди піклується про неї, купує їй одяг, взуття, шкільне приладдя, продукти харчування, сам готує їжу. Іноді батько допомагає дівчинці робити уроки. Вказала, що батько дуже втомлюється, працюючи на городі та доглядаючи за худобою, в зв'язку з чим в нього фізично не вистачає часу для підтримання будинку в належному стані. [PERSON] пояснила, що сама вміє готувати, але батько їй не дозволяє, побоюючись за дотримання нею правил безпеки. Дівчинка зазначила, що батько її ніколи не б'є, іноді сварить за погані оцінки чи за безлад у будинку. Періодично [PERSON] наводить порядок в оселі, прибирає, миє посуд. Дівчинка зазначила, що в неї ще є рідна баба, до якої вона навідується на вихідні дні, та рідна тітка, яка живе в м. Маріуполь. Відношення у дівчинки з бабусею та тіткою добрі, люблячі. Окрім цього, [PERSON] пояснила, що вона не заперечує поїхати до своєї тітки [PERSON] до м. Маріуполь та пожити деякий час в її родині. Дівчинка категорично заперечувала проти позбавлення її батька батьківських прав, оскільки він добрий та люблячий батько і вона не бажає покидати його чи жити без нього. Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Крім того, з правового аналізу положень п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України слід дійти висновку, що підставою для позбавлення батька батьківських прав може бути саме його ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, а не неналежне їх виконання. Доказів, які б підтверджували ухилення в теперішній час відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків учасниками процесу суду не надано. Виходячи з того, що позбавлення батьківських прав є різновидом юридичної відповідальності, то така відповідальність повинна наставати в разі встановлення протиправності дій особи та її вини. Позивачем не надано суду достатніх доказів, які б свідчили про протиправність та винність дій відповідача по відношенню до своєї дитини. Враховуючи вищевикладене, на переконання суду, висновок органу опіки та піклування є немотивованим та зводиться до формального твердження про відсутність турботи з боку батька, акцентуючи увагу лише на антисанітарних умовах проживання дитини та періодичного вживання відповідачем алкогольних напоїв, без мотивування, в чому ж саме полягає не виконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків та свідоме нехтування ними. Щодо періодичного вживання відповідачем алкогольних напоїв, судом встановлено, що таке вживання не носить систематичного характеру і не ставить під загрозу життя та здоров'я його дитини, що не заперечувалось представником позивача та всіма допитаними свідками. Окрім цього, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що відповідач притягався до адміністративної відповідальності за невиконання батьками обов'язків щодо виховання дітей, яка передбачена ст. 184 КУпАП . У порушення вимог ст. 171 СК України, ст. 12 Конвенції про права дитини, органом опіки і піклування не забезпечено доньці відповідача - [PERSON], [INFO], можливості висловити свої погляди щодо вирішення питання про позбавлення батьківських прав, адже це питання безпосередньо стосується її життя, і за своїм віком - а їй на час прийняття цим органом висновку виповнилось 10 років, вона була в змозі, відповідно до віку, висловити свої погляди на це питання. З наведених вище підстав суд не погоджується з даним висновком органу опіки та піклування. Крім того, в матеріалах справи наявні докази, які підтверджують бажання батька брати участь у виховані доньки, що було підтверджено під час розгляду справи, як самим відповідачем, так і свідками: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та поясненнями малолітньої дитини - [PERSON]. Як зазначено у п. 18 згаданої постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. У справах, що стосуються вирішення питання про позбавлення батьківських прав склалась і усталена практика ЄСПЛ. Зокрема, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «[PERSON] проти України» від 18 грудня 2008 р. звернув увагу на те, що при позбавленні батьківських прав треба підходити виважено і в найкращих інтересах дитини. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено право на повагу до приватного і сімейного життя. Неврахування положень цієї норми міжнародного права при розгляді справ про позбавлення батьківських прав призводить до того, що в окремих випадках діти невиправдано стають соціальними сиротами. Завдання держави - захистити і підтримати сім'ю, а не позбавляти дитину права на виховання у родинному середовищі, навіть за складних життєвих обставин. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 р. наголошує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Приймаючи до уваги викладене, з'ясувавши обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши досліджені в суді надані сторонами докази в їх сукупності, заслухавши поясненнями свідків по справі та думку самої малолітньої дитини, зважаючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків і застосовується у виняткових випадках, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування до [PERSON] такого заходу впливу, оскільки на даний час він є недоцільним.

Outcome: dismissed