Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за угодою про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, посилаючись на те, що відповідно до наказу відповідач була зарахована на навчання, а між сторонами по справі була укладена Угода №К-0400 від 30.12.2003р., на підставі якої позивач надав відповідачу цільовий пільговий державний кредит для здобуття у навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Спеціаліст» за напрямом підготовки «Комп'ютеризовані системи, автоматика і управління» за спеціальністю «Системи управління і автоматики», за денною формою навчання, а відповідач зобов'язалась повернути протягом 15 років всю суму наданого кредиту рівними частками щорічно (тобто по 1/15 частині кожний рік) та три відсотки річних за користування кредитом. На адресу відповідача надсилались листи з роз'ясненнями та з вимогою погасити виниклу заборгованість, однак до цього часу заборгованість не погашена. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість з повернення державного кредиту у сумі 7268,32 гривень, з яких 3135,64 грн. основного боргу, 2195,68 грн. - відсотки за користування кредитом та пеню у розмірі 1937,00 гривень, а також понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив розглядати даний спір у відсутності представника та не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 30.12.2003 року між Івано-Франківським національним технічним університетом нафти і газу та [PERSON] була укладена Угода №К-040 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти (а.с.5), на підставі якої навчальний заклад надав одержувачу цільовий пільговий державний кредит для здобуття у навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Спеціаліст» за напрямом підготовки «Комп'ютеризовані системи, автоматика і управління» за спеціальністю «Системи управління і автоматики», за денною формою навчання, а одержувач зобов'язалась повернути протягом 15 років використаний на навчання кредит у сумі 4683,75 гривень на 2002-2004 навчальні роки та 7808,75 грн. за весь термін навчання, а також три відсотки річних за користування кредитом, починаючи з 12 місяця після закінчення навчання, а у випадку відрахування - починаючи з третього місяця, про що свідчить розділ 3 даної угоди. Відповідно до розділу1зазначеної угоди сума кредиту за весь час навчання складає 7808,75 гривень. Згідно із змістом п.3.4 вказаної угоди одержувач зобов'язаний здійснити платежі до 30 листопада кожного року, а за змістом п. 3.3 розмір щорічних платежів повинен складати 1/15 частини від загальної суми державного кредиту та суми відсотків за користування ним. П 4.2 угоди передбачено право навчального закладу стягнути в судовому порядку кредит та відсотки за користування відсотками з одержувача. За змістом п. 7.2 вказаної угоди за ухилення від повернення кредиту чи відсотків за його користування одержувач кредиту сплачує навчальному закладу пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України. Відповідно до п. 7.1 угоди №К-040 від 30.12.2003 за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цією угодою сторони несуть відповідальність згідно із законодавством Представник відповідача до початку розгляду судом справи по суті вказував, що відповідач на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі, у неї народилася дитина, по догляду за якою відповідач перебуває у декретній відпустці, однак жодних письмових доказів щодо цього суду не представлено, а будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи представник відповідача не з'явився та про причини такої неявки суд не повідомив. У зв'язку з тим, що позичальником не було дотримано умов угоди №К-040 від 30.12.2003 року до неї, позивачем з метою врегулювання питання погашення заборгованості направлялися листи, зокрема №665 від 04.12.2013р. з роз'ясненнями та вимогою погасити виниклу заборгованість (а.с. зв.6). На момент подання позову до суду ці вимоги не виконані і відповідні суми позивачу не сплачені. Відповідно до довідки про стан розрахунку зп пільговий кредиту на здобуття освіти [PERSON] вих.№67-32-52/9 від 20.03.2014р., наданого позивачем загальна сума заборгованості по кредиту становить 7268,32 гривень (у тому числі : 3135,64 грн. основного боргу, 2195,68 гривень -нараховані відсотки та 1937,00 грн. пені). Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. На підставі ст.536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до п.4 Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №916 від 16.06.2003 року, розмір кредиту визначається щороку до 1 квітня вищим навчальним закладом державної форми власності виходячи з вартості навчання (за винятком стипендії) відповідно до форми навчання і затверджується центральним органом виконавчої влади, у підпорядкуванні якого перебуває вищий навчальний заклад. Згідно із ч.6 ст.64 Закону України «Про вищу освіту» розмір плати за весь строк навчання або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється вищим навчальним закладом у грошовій одиниці України -гривні, з урахуванням офіційно визначеного рівня інфляції за попередній календарний рік. Розмір плати за весь строк навчання або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється у договорі, що укладається між вищим навчальним закладом та особою, яка навчатиметься, або юридичною особою, що оплачуватиме навчання або надання додаткових освітніх послуг і не може змінюватися протягом усього строку навчання. На підставі п.13 Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №916 від 16.06.2003 року, кредит надається на підставі угоди між його одержувачем та керівником вищого навчального закладу. Форма угоди затверджується МОН. Відповідно до п.22 Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №916 від 16.06.2003 року, сума кредиту повертається із сплатою 3 відсотків річних протягом 15 років починаючи з дванадцятого місяця після закінчення навчання у вищому навчальному закладі до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів з виплатою щороку однієї п'ятнадцятої частини загальної суми одержаного кредиту та відсотків за користування ним. Одержувач кредиту на навчання за рахунок Державного бюджету України повертає кредит та відсотки за користування ним через вищий навчальний заклад на рахунки МОН, інших центральних органів виконавчої влади, у підпорядкуванні яких перебуває вищий навчальний заклад, з подальшим зарахуванням коштів до Державного бюджету України. Згідно до п.22-1 Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №916 від 16.06.2003 року, яким він був доповнений відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1111 від 21.10.2009 року «Про доповнення порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти», рдержувач кредиту, який має одну дитину, звільняється від сплати відсотків за користування кредитом. Одержувачу кредиту, який має двох дітей, за рахунок бюджетних коштів погашається 25 відсотків суми зобов'язань за кредитом, а тому, який має трьох і більше дітей, - 50 відсотків зазначеної суми. У разі народження дитини під час повернення кредиту одержувач кредиту звільняється від сплати відсотків за користування кредитом з дати народження першої дитини; з дати народження другої дитини - за рахунок бюджетних коштів погашається 25 відсотків суми зобов'язань за кредитом, а з дати народження третьої дитини - 50 відсотків зазначеної суми. Щороку на момент сплати суми зобов'язань і відсотків за кредитом такий одержувач кредиту подає навчальному закладу довідку про склад сім'ї, засвідчену в установленому порядку копію свідоцтва про народження дитини та пред'являє паспорт. Відповідно до п.23 Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №916 від 16.06.2003 року, у разі невиконання одержувачем кредиту умов угоди, ухилення від повернення кредиту вищий навчальний заклад застосовує заходи для стягнення заборгованості відповідно до законодавства. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Згідно до ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що уклавши угоду про отримання цільового пільгового державного кредиту для здобуття у навчальному закладі вищої освіти, продовжуючи навчання та отримавши спеціальність, відповідач фактично перебувала з позивачем у договірних відносинах, правові наслідки яких не оспорювала і, не виконавши свої зобов'язання, повинна нести відповідальність відповідно до загальних та спеціальних норм зобов'язального права, а також інших актів цивільного законодавства, у тому числі Закону України «Про вищу освіту», Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №916 від 16.06.2003 року. Доводи представника відповідача, про те, що у відповідача народилася дитина, в даному конкретному випадку є голослівними твердженнями з огляду на непредставлення суду жодних належних та допустимих доказів, а відтак при заочному розгляді справи враховуватися не можуть. Таким чином, оскільки відповідач не виконала умов угоди про отримання цільового пільгового державного кредиту для здобуття у навчальному закладі вищої освіти, укладеної між нею та позивачем, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з неї 7268,32 гривень витрат, пов'язаних з її навчанням обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved