Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області на його користь 3 580,00 грн. шкоди, яка завдана Головним управлінням Національної поліції в кіровоградській області. Позов обґрунтовано тим, що 17.01.2015 року провідним державним інспектором Кіровоградської Держрибоохорони Голощаповим Олексієм Миколайовичем відносно нього складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 85 КУпАП. Відповідно до вказаного протоколу у нього вилучено: палатку камуфляжного кольору, санки, рибу загальною вагою 16 кг. Того ж дня слідчим відділом Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області, за повідомленням інспектора Кіровоградської Держрибоохорони, розпочато досудове розслідування за ч. 1 ст. 249 КК України, № кримінального провадження за ЄРДР 12015120270000110 від 17.01.2015 року. У подальшому вилучені у нього речі передано до Світловодського міського відділу поліції, у зв`язку з початком досудового розслідування. Після початку досудового розслідування за кримінальним провадженням № 12015120270000110 від 17.01.2015 року передане до Світловодського відділу поліції, вилучене у нього майно, оглянуто слідчим та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Світловодського відділу поліції. У січні 2017 року керівництвом слідчого відділу Світловодського відділу поліції під час проведення щорічної інвентаризації кримінальних проваджень та речових доказів виявлено нестачу речових доказів за кримінальним провадженнями № 12015120270000110 від 17.01.2015 року. 11.01.2017 року слідчим СВ Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області Федоренком Д. Ю. прийнято постанову про закриття вище вказаного кримінального провадження у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення. Проте, в порушення чинного законодавства України, вилучені в нього речі йому не повернули. З питання повернення вилученого майна він звертався до керівництва ГУНП в Кіровоградській області. З відповіді начальника ГУНП в Кіровоградській області від 01.03.2017 року № 27/к-130 встановлено, що його речі зникли з Світловодського відділу поліції і вирішити питання про повернення вилученого майна не є можливим. Листом № 27/К-752 від 08.08.2018 року ГУНП в Кіровоградській області його повідомлено, що 07.06.2017 року у слідчому управлінні ГУНП проводилось службове розслідування, у ході якого факт втрати речових доказів у кримінальному провадженні № 12015120270000110 знайшов своє підтвердження. Зазначає, що триває бездіяльність ГУНП з неповернення йому майна, правові підстави неповернення майна відсутні, а тому має право на відшкодування шкоди. Оцінює розмір шкоди в сумі 3 580 грн., з яких вартість палатки, придбаної в інтеренет-магазині « Розетка » складає 2 470,00 грн., вартість санок також придбаних в інтернет-магазині « Розетка » в 2014 році складає 1 110,00 грн. Посилаючись на вимоги чинного законодавства, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 26.06.2020 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 15.07.2020 року представником відповідачаГоловного управління Національної поліції в Кіровоградській області подано відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Посилається на те, що позивач з метою визнання бездіяльності слідчого мав би звернутись до суду в порядку кримінального судочинства, питання щодо повернення речових доказів у кримінальній справі слід вирішувати в межах кримінальної справи за правилами кримінального судочинства. Крім того, позивачем належно не обґрунтовано розмір шкоди, не надано доказів належності йому на праві власності. 24.07.2020 року представником відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області також подано відзив на позов, позовні вимоги не визнаються в повному обсязі, просить відмовити в їх задоволенні. Позивачем заявлялось клопотання про призначення у справі товарознавчої експертизи, яка була призначена ухвалою суду 25.11.2020 року, провадження у справі було зупинено. Ухвалою суду від 04.03.2021 року провадження у справі відновлено. 06.04.2021 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду по суті. В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, позивач позов підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини та просив задовольнити його вимоги. Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не сповістили, заяв про відкладення розгляду справи суду не подавали. Суд прийняв рішення про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження № 12015120270000110 відносно [PERSON] за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 17.01.2015 року провідним державним інспектором Кіровоградської Держрибоохорони Голощаповим Олексієм Миколайовичем відносно [PERSON] складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 85 КУпАП. Відповідно до вказаного протоколу у [PERSON] вилучено: палатку камуфляжного кольору, санки, рибу загальною вагою 16 кг. (а.с. 8). Того ж дня слідчим відділом Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області, за повідомленням інспектора Кіровоградської Держрибоохорони Голощапова О.А., розпочато досудове розслідування за ч. 1 ст. 249 КК України, що підтверджується Витягом з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 17.01.2015 року за № 12015120270000110 (матеріали кримінального провадження Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області). Постановою про визначення і приєднання до кримінального провадження речового доказу та здачу речового доказу на зберігання від 18.01.2015 року слідчого СВ Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області лейтенанта міліції Барбарикіної Д.Є., вилучені у [PERSON] речі, в тому числі палатка двомісна кольору камуфляжу та санчата дерев`яні, визнано речовими доказами та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області та визначено зберігати до прийняття рішення по кримінальному провадженню № 12015120270000110. Постановою про закриття кримінального провадження слідчого Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області лейтенанта поліції Федоренко Д.Ю. від 11.01.2017 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015120270000110 від 17.01.2015 року, за незаконне зайняття рибно-добувним промислом закрите у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] об`єктивної та суб`єктивної сторони складу правопорушення передбаченого частиною 1 статті 249 КК України. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. За змістом ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно частини другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема, органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст.1173, 1174 ЦК України). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Особою, відповідальною перед потерпілим за шкоду, завдану органами державної влади, їх посадовими та службовими особами, відповідно до положень ЦК України та відповідачем у справі є держава, яка набуває та здійснює свої цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким органом у цій справі є ГУНП в Кіровоградській області, як особа, відповідальна у спірний період за збереження та повернення тимчасового вилученого майна, та Казначейська служба, яка здійснює списання коштів з державного бюджету на підставі рішення суду. Статтею 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Частиною 4 статті 168 КПК України визначено, що після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобв`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядком вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів № 1104, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 19.11.2012 року визначені правила зберігання речових доказів стороною звинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження. Відповідно до пункту 27 вказаного Порядку схоронність тимчасово вилученого майна до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом хвали про накладення арешту на майно, забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку. Як встановлено судом постановою про визначення і приєднання до кримінального провадження речового доказу та здачу речового доказу на зберігання від 18.01.2015 року палатка двомісна кольору камуфляжу та санчата дерев`яні, визнано речовими доказами та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області та визначено зберігати до прийняття рішення по кримінальному провадженню № 12015120270000110. Рішення у кримінальному провадженні прийнято слідчим, провадження закрите у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] об`єктивної та суб`єктивної сторони складу правопорушення передбаченого частиною 1 статті 249 КК України, але вилучені речові докази позивачу не повернуто. Позивач неодноразово звертався до ГУНП в Кіровоградській області для вирішення питання про повернення вилученого майна, зокрема, як вбачається з відповіді начальника Головного управління С.Г. Кондрашенка від 01.03.2017 року працівників Світловодського міського відділу зобов`язано здійснити перевірку за заявою [PERSON] . З відповіді начальника ГУНП Козьякова Р.С. від 08.08.2018 року [PERSON] повідомлено, що 07.06.2017 року у слідчому управлінні ГУНП проводилось службове розслідування, у ході якого факт втрати речових доказів у кримінальному провадженні № 12015120270000110 знайшов своє підтвердження, копії матеріалів було направлено до Знам1янської місцевої прокуратури для вирішення питання щодо внесення за вказаним фактом відомостей до ЄРДР. Приписами ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують трава та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування. Пунктом 1 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Відповідно до пункту 1-1 статті 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів. Згідно з пунктами 2, 5 статті 3 Закону, у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; моральна шкода. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, суд приймає до уваги надані позивачем пояснення з приводу вартості майна та докази вартості вилученого у нього майна - палатки та санчат, яка взята ним з інтернет-магазину « Розетка » за аналогічний товар, вартість є розумною, не оспорювалась відповідачами. Частиною першою статті 4 Закону визначено що, відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок держави.

Outcome: approved