Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовними вимогами до відповідача, які в процесі розгляду справи уточнив заявою від 14.03.2016 року про стягнення заборгованості у розмірі 22132,48 гривень за надані послуги з газопостачання у квартиру № 2 на вул.Пісковій,25 в м.Львові. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у них зареєстрований побутовий абонент за адресою: м.Львів, вул.Піскова,25/2, особовий рахунок № [NUMBER], якому надаються послуги з газопостачання. Відповідач [PERSON] є власником даної квартири, остання користується послугами Публічного акціонерного товариства по Газопостачанню та газифікації «Львівгаз» та зобовязана нести витрати по їх оплаті за чинними тарифами на той чи інший період споживання наданих послуг. Однак, відповідач споживаючи надані послуги не оплачувала їх, у звязку з чим допустила утворення заборгованості у розмірі 21036,23 гривень. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 861,81 гривень та 3% річних у розмірі 234,44 гривень. Представник позивача [PERSON] 20.04.2016 року в судове засідання не зявився, подавши при цьому заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася без поважних причин, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, а тому згідно зі ст.224 ЦПК України проведено заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд позовні вимоги задовольняє з наступних підстав. В розумінні ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач являється споживачем житлово-комунальних послуг, якими у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.13 Закону є комунальні послуги з газопостачання. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В той же час, у відповідності до ст.31 Закону «Про житлово-комунальні послуги» тарифи на житлово-комунальні послуги встановлюються рішеннями органів місцевого самоврядування в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання). Відповідно до ч.1 ст.68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з представленим позивачем уточненим розрахунком (а.с.33-36), вбачається, що відповідачу проводилися нарахування оплати за надані послуги з газопостачання у квартиру № 2 на вул. Пісковій,25 в м.Львові, які вона не оплачувала, в результаті чого, станом на 12.03.2016 року утворилася заборгованість за ці послуги у розмірі 21036,23 гривень. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач, отримавши послуги з газопостачання, зобовязана була оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі тарифів визначених діючими рішеннями органу місцевого самоврядування. А тому, оскільки відповідачем безпідставно допущено утворення заборгованості у розмірі 21036,23 гривень, тому позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача заборгованості у вказаному розмірі. Крім цього, суд вважає підставними вимоги позивача про застосування положень ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки судом встановлено, що відповідач неналежно виконувала свої обов'язки по оплаті послуг газопостачання, а відтак, позивач має право на стягнення з відповідача на свою користь інфляційних втрат у розмірі 861,81 гривень та трьох відсотків річних у розмірі 234,44 гривень від суми невиконаного грошового зобовязання. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 1218,0 гривень судового збору.

Outcome: approved