Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

Позивач в позовній заяві просила визначити, що частка померлого [INFO] [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] становить 1/4. Позов мотивовано тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18 травня 1994 року за нею, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровано на праві спільної сумісної власності квартиру по [ADDRESS]. Після смерті батька [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить належна йому частка в належній їм квартирі, однак через те, що частка померлого чоловіка у спільній сумісній власності - квартирі, не визначена вона не може оформити своїх спадкових прав. За життя спадкодавця між ними не було визначено розміри часток кожного із співвласників, а після смерті [PERSON] це зробити в позасудовому порядку неможливо. А тому просила ухвалити рішення, яким визначити частку її померлого чоловіка у спільній сумісній власності на вищезазначену квартиру в розмірі 1/4 частини. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 15 травня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Сторони у справі, будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, попередньо подали заяви, в яких позивач свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, відповідачі позов визнали повністю. Також просили справу розглядати за їх відсутності. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Згідно з частиною третьою статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд вважає, що законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в даному випадку в наявності, що підтверджується доданими до позовної заяви такими доказами. Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] в смт. Браїлів Жмеринського району (а.с. 10) З копій свідоцтв про народження та про одруження (а.с. 11, 12) вбачається, що [PERSON] народилася [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON]; 04 серпня 202 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до копії заповіту, складеного 20 лютого 2007 року, [PERSON] заповів все своє майно дочці [PERSON] (а.с. 13) Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Браїлівської селищної ради №1318 від 18 квітня 2018 року (а.с. 14) [PERSON], який помер [INFO], до дня своєї смерті був зареєстрований та постійно проживав в [ADDRESS]; разом із ним проживали та були зареєстровані дружина [PERSON] та дочка [PERSON] З копії свідоцтва про право власності на житло від 18 травня 1994 року, виданого виконавчим комітетом Жмеринської міської ради, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). Постановою №919/02-31 від 20 квітня 2018 року (а.с. 16) державний нотаріус Жмеринської районної державної нотаріальної контори Мельничук А.Л. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири по [ADDRESS], та належить її батьку [PERSON], який помер [INFO], у зв'язку із тим, що частка померлого у спільній сумісній власності не визначена. Відповідно до копії спадкової справи №192/2018, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON], [PERSON] та [PERSON], у визначений статтею 1270 ЦК України строк, звернулися до нотаріуса із письмовими заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON]; інший спадкоємець після смерті [PERSON] - [PERSON] у визначений статтею 1270 ЦК України строк заяву про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття не подав (а.с. 29-35). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. А тому в суду немає підстав для їх відхилення. Згідно із частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з частинами першою та четвертою статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини другої статті 370 цього ж Кодексу у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з частиною другою статті 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналіз вищезазначених статей дає підставу зробити висновок, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він доведений матеріалами справи, безумовно визнаний відповідачами, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В даному випадку в наявності є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні відповідно до вимог статті 206 ЦПК України.

Outcome: approved