Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивач за первинним позовом [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, придбаного під час шлюбу та стягнення грошової компенсації. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 02 вересня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. У шлюбі народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 08 листопада 2017 року шлюб був розірваний рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу. Під час сумісного проживання подружжям за спільні кошти було придбано: - 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS] , загальна площа складає 45,32 кв.м., житлова площа 27,7 кв.м., - транспортний засіб - автомобіль марки CHERY, модель JAGGI, загальний легковий хетчбек-В, рік випуску 2008, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] , який зареєстровано 01.09.2012 року. Автомобіль був оформлений на ім`я відповідачки [PERSON] . [PERSON] просить суд визнати квартиру [ADDRESS] , спільною сумісною власністю подружжя та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаної квартири; визнати автомобіль марки CHERY, модель JAGGI, загальний легковий хетчбек-В, рік випуску 2008, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , - спільною сумісною власністю подружжя, залишивши вказаний автомобіль у власності [PERSON] , стягнувши з неї на користь [PERSON] 1/2 частину вартості автомобіля в розмірі 23934,57 грн. [PERSON] звернулась з зустрічною позовною заявою, в якій не заперечувала, що сторонами в період шлюбу було придбано вищезазначене майно, однак просила відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. В порядку обґрунтування зазначеної підстави, вказала, що інтереси неповнолітніх дітей, можуть бути враховані судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі. [PERSON] просить стягнути з неї Ѕ частину вартості спірного автомобіля. Зазначила, що якщо з неї будуть стягнуті ці кошти, вона буде залишена жодних засобів для існування, тому як розмір стягнутих аліментів з [PERSON] на утримання дітей зовсім не вистачає на їх утримання та всі її кошти ідуть на забезпечення гідного рівня їх життєдіяльності. Тому, відповідачка за первісним позовом просить визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя та визнати за [PERSON] право власності на частку вказаної квартири розміром у 3/4; залишити автомобіль марки CHERY, модель JAGGI, загальний легковий хетчбек-В, рік випуску 2008, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] , у її власності, без компенсації [PERSON] за частину вказаного автомобіля. Відповідно до процесуальних документів, які знаходяться в матеріалах справи: ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі. Ухвалою суду від 25 вересня 2018 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою у судове засідання, належним чином повідомленого відповідача. 25 жовтня 2018 року [PERSON] надала відзив на позовні вимоги, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. 25 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась з зустрічною позовною заявою. 14 листопада 2018 року [PERSON] надав відповідь на відзив. 27 грудня 2018 року [PERSON] уточнив позовні вимоги з урахуванням зустрічної позовної заяви та надав відзив на зустрічну позовну заяву. Ухвалою від 29 січня 2019 року первісний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] об`єднані в одне провадження. По справі змінено порядок розгляду справи з правил спрощеного позовного провадження на загальний порядок. Справа призначена до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 17 липня 2019 року підготовку справи до судового розгляду визнано закінченою, призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні, з повідомленням (викликом) учасників справи. В судовому засіданні були допитані представник позивача адвокат Примаков К.О., який підтримав уточнені позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити в повному обсязі. В задоволенні зустрічної позовної заяви просив відмовити в зв`язку з необґрунтованістю вимог. Представник наголосив на тому, що [PERSON] не надано жодного доказу, за яким [PERSON] можливо було б зменшити розмір у праві спільної власності. В суді [PERSON] та її представник адвокат Верхуша Я.О. зустрічну позовну заяву підтримали в повному обсязі. Уточнений позов [PERSON] визнали частково, не заперечували проти визнання квартири спільною власністю, однак зауважили, що доля [PERSON] з врахуванням факту того, що на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, повинна складати ѕ частки. Крім того, просила автомобіль не визнавати спільною власністю, залишивши його в її розпорядженні, вказавши, що у [PERSON] залишились їх сумісні грошові кошти в розмірі 2000 доларів США, а тому надана сума, буде відповідати, вартості Ѕ частки спірного автомобіля. В подальшому сторони звернулись з письмовими заявами, про розгляд справи за їх відсутності. Адвокат Примаков К.О. просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, стягнути з [PERSON] сплачений судовий збір в розмірі 812,58 грн., 600,00 грн. витрати на експертну оцінку та 1000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу. В задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] просив відмовити, в зв`язку з ненаданням жодного доказу, який би мав істотне значення для відступу від рівності часток у спільній сумісній власності. Адвокат Верхуша Я.О. заперечував проти позовних вимог первісного позову в повному обсязі, просив в їх задоволенні відмовити, а вимоги зустрічного позову підтримав та просив їх задовольнити. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторонами в судовому засіданні не заперечувались встановлені факти про те, що: - [PERSON] та [PERSON] 02 вересня 2005 року зареєстрували шлюб Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №571, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 02 вересня 2005 року; - від шлюбу подружжя мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; - рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року - шлюб між сторонами розірвано; - [PERSON] працює ПАТ «АрселорМіталл Кривий Ріг». За його письмовою заявою з його заробітної плати відраховувалися аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку доходу. Під час сумісного проживання подружжям за спільні кошти придбано: - 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS] , загальна площа складає 45,32 кв.м., житлова площа 27,7 кв.м., розташовану на дев`ятому поверсі 9-ти поверхового житлового будинку, що підтверджено договором купівлі-продажу, посвідченим 30 березня 2006 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О., зареєстрованого в реєстрі за №2989, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу: 10274938 від 03.04.2006 року, реєстраційний номер: 14273324, номер запису: 116, в книзі: 160П-116 (копії правоустановчих документів додано до матеріалів справи). Квартира була придбана та зареєстрована на ім`я [PERSON] ; - транспортний засіб - автомобіль марки CHERY, модель JAGGI, загальний легковий хетчбек-В, рік випуску 2008, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який зареєстровано 01.09.2012 року. Автомобіль був оформлений на ім`я [PERSON] . У відповідності до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За положеннями ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною ч.1 ст.61 Сімейного кодексу України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст.63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст.68 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Статтею 69 Сімейного кодексу України, передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1,2 ст.70 Сімейного кодексу України, встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Згідно з положеннями ч.2 ст.370 Цивільного кодексу України та відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судовому засіданні з`ясовано, що між сторонами не досягнуто згоди, щодо поділу вищевказаного будинку в рівних частках. [PERSON] в зустрічній позовній заяві просить суд відступити від засад рівності часток подружжя та ухвалити рішення про поділ спільного майна квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] , визнавши на нею право власності на ѕ частини цієї квартири. Залишити право власності на автомобіль марки CHERY, модель JAGGI, загальний легковий хетчбек-В, рік випуску 2008, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] , який зареєстровано 01.09.2012 року, - за нею. Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. В обґрунтування відступлення від засади рівності часток при поділі майна подружжя [PERSON] зазначено, що автомобіль марки СНERY, модель JAGGI, загальний легковий хетчбек-В, 2008 року випуску, номер шасі [NUMBER] , з реєстраційним № [NUMBER] , зареєстрований на її ім`я, був придбаний при перебуванні сторін провадження у шлюбі. При цьому, позивачка за зустрічним позовом, просить прийняти до уваги той факт, що в шлюбі сторонами накопичено 2000 (дві тисячі) американських доларів, які [PERSON] в повному обсязі привласнив та розпорядився ними на свій розсуд. Вказані кошти також є спільною сумісною власністю подружжя, проте позивач не вважає за потрібне ділити це майно порівну. Позивачка просила визнати ці грошові кошти такими, що є компенсацією [PERSON] за 1/2 частину спірного автомобілю. Крім того, після розірвання шлюбу, діти залишились проживати з нею, аліменти, що сплачує позивач на утримання дітей зовсім не вистачає на для повноцінного забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування. Діти відвідують секцію карате ГО «Клуб бойових мистецтв «Окамі» та додаткові навчальні послуги. Позивачка сповістила суду, що вона за особисті кошти сплачує комунальні послуги та ремонт автомобілю. Для забезпечення постійного зв`язку зі своїми дітьми вона придбала для них мобільні телефони загальною вартістю 5998,02 гривень. На підготовку дітей до школи, а саме: придбання необхідного шкільного одягу, канцелярських принад та шкільних рюкзаків мною було витрачено більше трьох тисяч гривень. Крім вищевказаних витрат, вона постійно витрачає власні кошти на харчування, лікування, проїзд в транспорті, купівлю верхнього та натільного одягу, взуття, та забезпечення соціальних потреб - участі в шкільних екскурсіях, відвідування театральних вистав та інших заходів. Зазначені вимоги не є аргументацією при даних правовідосинах і можуть бути окремим предметом судового розгляду в порядку участі батька у додаткових витратах на дітей (ст.185 СК України). На думку суду посилання [PERSON] про оплату комунальних послуг за користування спірною квартирою та оплату страхових внесків за автомобіль та його ремонт, як на підґрунтя для відступлення від рівності часток - є безпідставними враховуючи, що квартирою та автомобілем, після розлучення сторін користується відповідач [PERSON] і саме вона має нести витрати на утримання квартири та автомобіля. Суд також звертає увагу, що [PERSON] працює на підприємстві ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», за його добровільною заявою на користь [PERSON] сплачуються аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, заборгованість відсутня, що підтверджено довідкою. Суд зазначає, що відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання [PERSON] на той факт, що розмір стягнутих аліментів є недостатнім для повноцінного забезпечення їх життєвих потреб не вказує на істотні обставини, що можуть бути підставою для відступлення від рівності часток. Аналогічну правову позицію виклав Верховний суд України у своїх постановах №607/7557/14-ц від 19 вересня 2018 року, № 466/10033/16-ц від 3 квітня 2019 року, №339/116/16-ц від 11 квітня 2019 року,№127/4451/17 від 20.02.2019. З вищевказаних позицій Верховного Суду вбачається, що наявність заборгованості по аліментах (яка в цьому випадку відсутня), недостатній розмір аліментів, а також проживання дитини разом з одним із батьків не є достатньою підставою для відступлення від засад рівності часток подружжя. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для збільшення частки [PERSON] у спільному майні подружжя. Суд, також не приймає до уваги посилання [PERSON] на те, що [PERSON] фактично отримав компенсацію за Ѕ частину автомобіля, присвоївши сумісні грошові кошти в розмірі 2000 доларів США. Твердження є необґрунтованим, суду не надано жодного підтвердження даного факту. Таким чином,[PERSON] не надано жодного належного доказу, який підтверджує обставини, зазначені в ч.2 ст.70 СК України як підставу для відступлення від засад рівності часток при поділі майна. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що підстав для відступу від засад рівності часток при поділі спірного майна між сторонами немає, оскільки відсутні обставини, визначені в ч.ч.2,3 ст.70 СК України, а тому вимоги [PERSON] (по зустрічному позову) про визнання за нею права власності на 3/4 частини квартири та залишення автомобіля в її особистій власності - є безпідставними. Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Оскільки вказані квартира та автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, підстави відступу від рівності часток відсутні, то суд вважає за необхідне визнати по Ѕ-й їх частині за кожним із подружжя. Враховуючи матеріальне становище відповідача [PERSON] та відсутності підтвердження з її боку наміру нею провести виплату Ѕ частини вартості автомобіля, що складає 23 934,57 гривень, підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] на його користь Ѕ частини вартості автомобіля - немає. Відповідно до статей 133,137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи, пов`язані із витребуванням доказів, проведення огляду доказів, забезпеченням доказів , пов`язаних із вчиненням інших процесуальних дій , необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. Законодавець пов`язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з здійсненням даних витрат стороною у справі. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Будь-які докази на підтвердження укладення договорів між адвокатом Примаковим К.О. та позивачем по справі про надання юридичних послуг не надано суду. Розрахунок витрат під час розгляду справи судом першої інстанції - відсутній, що унеможливлює задоволення позовних вимог первинного позову в цій частині. [PERSON] просить стягнути на його користь витрати на експертну оцінку квартири в розмірі 600,00 гривень, на підтвердження надано квитанцію від 22.05.2018. Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача [PERSON] пропорційно задоволенню частини позовних вимог. В порядку ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, з [PERSON] на користь [PERSON] позивача підлягає до стягненню судовий збір, що був сплачений позивачем при звернені до суду у розмірі пропорційному задоволеним вимогам, тобто половину суми - 406 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial