Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірваний. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.11.2015 р. [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей та стягнуто аліменти на його користь на утримання дітей у розмірі по 200 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 30.09.2015 р. і до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що на сьогоднішній день визначена сума аліментів на утримання дітей є недостатньою, діти навчаються у школі, у зв`язку з чим зросли витрати на їх утримання, тому просить збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] аліменти в його користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить проводити розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не подавала заяв про розгляд справи за її відсутності та не подавала клопотань про відкладення судового розгляду, а тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечив позивач. Враховуючи те, що в судове засіданні сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З досліджених свідоцтв про народження серії [NUMBER] та № [NUMBER] встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.11.2015 р., з [PERSON] стягуються аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 200 грн. щомісячно на кожну дитину починаючи з 30.09.2015 р. і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає доведеним, що у зв`язку з підвищенням цін на всі групи продовольчих та непродовольчих товарів, у зв`язку з чим було підвищено прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача, не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини. Також суд бере до уваги, що відповідач сплачує аліменти в розмірі по 200 грн. щомісячно на кожну дитину, котрий згідно з вищенаведеної норми та з урахуванням Закону України «Про державний бюджет України на 2020 р» не є мінімальним, оскільки є значно меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, а також не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. На судовий розгляд справи відповідач не надала суду доказів, котрі б підтверджували незадовільний стан здоров`я, наявність на її утриманні інших дітей, непрацездатних чоловіка, батьків. Враховуючи те, що після визначення судом аліментів в розмірі по 200 грн. щомісячно на кожну дитину, значно збільшились витрати на утримання дітей і даний розмір аліментів не забезпечує звичайних потреб дітей та їх гармонійний розвиток, внаслідок збільшення витрат на дітей змінився (погіршився) також матеріальний стан позивача, що є підставою для збільшення розміру аліментів, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними і підлягають до задоволення. Даний розмір аліментів жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини. Визначення аліментів у меншому розмірі порушить як вимоги вищенаведеної норми закону, так і конституційні права, гарантії дітей та не забезпечить звичайних потреб та їх достатній рівень життя, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р.

Outcome: approved