Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач звернувся 11.05.2019 р. до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги мотивує тим, що з [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2008 р. до [INFO] . За час шлюбу 25.01.2012 року на умовах програми молодіжного іпотечного кредитування вони придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку було зареєстровано за відповідачем. На даний час сторони разом не проживають та рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18.01.2019 року їх шлюб було розірвано, однак добровільно розділити майно відповідач не бажає, тому позивач просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину спільного майна подружжя - квартири за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 14.05.2019 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18.09.2019 року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду. У звя`язку з неявкою відповідача судове засідання неодноразово відкладалося, та за згодою позивача суд ухвалив розглядти справу в заочному порядку. В судове засідання сторони не з`явилися, про час і дату судового засідання повідомлені належним чином. Від позивача надійшла письмова заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд проходить до наступного висновку. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом (п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Так, ч. 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що подружжя перебували у шлюбі з 01.03.2008 р. до 18.01.2019 р.. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18.01.2019 року, шлюб між сторонами розірвано. Цим рішенням встановлено, що шлюбні відносини сторони припинили (а.с.9). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України). За час шлюбу, а саме 25.01.2012 року на умовах програми молодіжного іпотечного кредитування вони придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку було зареєстровано за відповідачем (а.с.9-11). Суд проводить поділ майна подружжя відповідно до вимог ст. 63 СК України, згідно якої дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Оскільки сторони добровільно не домовилися про частки у майні, що є їх спільною сумісною власністю, або поділу майна за взаємною згодою та майнові права й обов`язки подружжя не були визначені, суд дійшов висновку, що частка [PERSON] у спільній сумісній власності подружжя складає 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Суд також враховує правову позицію Верховного суду в постанові від 07.02.2018 року у справі № 654/5243/14-ц, провадження № 61-524св18, в якій зазначено, що той факт, що майно, придбане у шлюбі, але зареєстровано на одного з подружжя, не позбавляє іншого права на частку у такому майні. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідач не довів, що квартира була придбана за кошти, що належали йому особисто, а тому не може бути визнаний спільною сумісною власністю подружжя. За таких обставин суд вважає необхідним визнати за [PERSON] в рахунок поділу спільного майна подружжя право власності на Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] , повністю задовольнивши тим самим позовні вимоги.

Outcome: approved