Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з зазначеним позовом, в якому просить визнати йому додатковий строк тривалістю у 2 місяці для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті його матері [PERSON], яка померла 15.01.2011 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що його рідною матірю є [PERSON] В 1977 році народився у його молодший брат [PERSON]. З радянських часів вони родиною мешкали за адресою: [ADDRESS], з відповідною реєстрацією. Квартира була отримана від держави в 1984 року. З 13.06.1990 року по 15.07.1992 року він знаходився на службі збройних сил Радянської армії. На той момент він мав радянський паспорт. Після демобілізації з збройних сил він залишився на постійне місце мешкання в [INFO], де в 1994одружився з [PERSON], та мав дружину до моменту розірвання шлюбу 21.11.2014 року. До 2001 року кілька разів відвідував батьків в м. Мелітополі , перетинаючи кордон з радянським паспортом. В лютому 2001 року він втратив паспорт.З моменту втрати паспорту, документами, що посвідчували його особу були висновок про встановлення його особи від 14.08.2006 року та від 29.01.2015 року та воєнний квиток, але вони не надавали права перетинати кордон. Оригінал свідоцтва про народження зберігався серед документів матері, в належній їй квартирі. Його батько [PERSON] помер 08.12.2000 року. По телефону мати повідомила, що приватизувала квартиру, з відповідними документами він не був ознайомлений. Спілкувались часто через інтернет по скайпу з матірю. До розірвання шлюбу, з 2009 року він мешкає за адресою: [ADDRESS] з цивільною дружиною та донькою. В січні 2011 року померла його мати [PERSON], але не маючи паспорту, з РФ він не мав фізичної можливості приїхати на поховання. В жовтні 2016 року він на підставі довідки-дозволу з Консульства України № 6111/19 -091/741 від 28.07.2015 року, розташованого в РФ, отримав право виїхати до України. 18.10.2016 року він отримав паспорт громадянина України, але в відмітці про реєстрацію йому відмовлено. В звязку з завантаженим графіком роботи в Україні він знаходився лише один тиждень, а потім повернувся на постійне місце мешкання. В березні 2017 року знову відвідав м. Мелітополь, від рідного брата дізнався, що в вересні 2003 квартира була приватизована по ? частині на його матір та брата. На його прохання зареєструвати його за адресою: [ADDRESS], його брат відмовив, зазначив що він не має права навіть на частину квартири, як на спадщину після померлої матері. Також відмовився від надання копії свідоцтва про смерть матері, що стало підставою для отримання ним повторного свідоцтва про смерть. Згідно довідки КП «ММБТІ» № 774 від 23.03.2017 року до теперішнього періоду ? частина житлової квартири за адресою: [ADDRESS] належить померлій [PERSON] Але, в 6-ти місячний термін він з братом заяви про прийняття спадщини не подавали до нотаріальної контори, спадкова справа не відкривалась. У установлений ст. 1270 ЦК України 6-ти місячний строк, він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у звязку з тим, що з 1990 року по теперішній час постійно мешкає на території Російської Федерації, не маючи належних документів (паспорту) з лютого 2001 року до жовтня 2016 року, що посвідчують особу, користуючись лише Висновком про встановлення його особи від 14.08.2006 року, не мав фізичної можливості перетинати кордон до жовтня 2016 року, не маючи свого свідоцтва про народження та свідоцтва про смерть матері, взагалі не мав можливості надати будь-яку заяву с цього питання. За таких обставин вважає, що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на підстави викладені в позовній заяві та наполягав на тому, що строк на подачу заяви про прийняття спадщини був пропущений позивачем з поважних причин. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову посилаючись на те, що позивачем та його представником не наведені поважні причини пропуску подачі заяви про прийняття спадщини після померлої матері, а тому підстав для задоволення позову немає. Відповідач [PERSON] повідомив суду, що проживав з матірю весь час, доглядав за нею під час хвороби, займався її похованням. Його брат, позивач по справі, з початку 90-х років виїхав до РФ, де проживав весь час, йому було відомо про смерть батька, хворобу і смерть матері, але він не приїздив ані провідати, ані на похорони, хоча мав таку можливість. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, допитавши свідка [PERSON] та дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити за наступних підстав. Позивач по справі [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження І-ЖС № 310898, виданого 05.03.1971 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Мелітополя, актовий запис № 384 (а.с.6). 15 січня 2011 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 28 березня 2017 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис (а.с.10). Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину квартиру розташовану за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Ярослава Мудрого (стара назва [PERSON])[ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], відповідно до ст. 1261 ЦПК України, є її сини сторони по справі: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно копії листа КП «ММБТІ» № 774 від 23.03.2017 року, станом на 01.01.2013 року право власності на квартиру № 212, розташовану у житловому будинку № 6 по вул. Ярослава Мудрого (стара назва [PERSON]) а м. Мелітополі Запорізької області зареєстровано в рівних долях за фізичними особами: [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради Запорізької області від 15.09.2003 року (а.с.7-8). Відповідно до копії спадкової справи № 146/2017 наданої Мелітопольською державною нотаріальною конторою на запит суду, з заявою на прийняття спадщини, після смерті [PERSON], померлої 15 січня 2011 року, до нотаріальної контори звернувся її син відповідач пор справі [PERSON], [INFO]. Більше з заявами на прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті [PERSON] ніхто не звертався. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знає родину [PERSON] з 1973 року, оскільки була подругою матері сторін по справі. [PERSON] після повернення з армії пожив вдома 1 місяць та поїхав у 1993 році до РФ та до кінця 2016 року не повертався. Оскільки вона дружила зі [PERSON], вони часто бували у гостях одна в одної, розмовляли про дітей. Коли [PERSON] перед смертю захворіла, то вона приходила до неї кожен день і допомагала доглядати. За 2 роки до смерті [PERSON] поїхала з сином [PERSON] до [PERSON] у РФ, оскільки дуже хотіла його побачити. Коли вона померла, то на похорони матері [PERSON] не приїжджав. Батько [PERSON] та [PERSON] помер раніше. [PERSON] на похорон батьків не приїжджав. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини згідно ч.1\~ст. 1269 ЦК України. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Згідно ч.1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ч. 1\~ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно до п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причин пропуску цього строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, не переробними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Однак, зазначені позивачем у позові причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у межах встановленого чинним законодавством строку після померлої [PERSON], суд визнає неповажними, оскільки вони не повязані з обєктивним, не переробними та істотними труднощами для вчинення цих дій. Суд критично ставиться до пояснень позивача стосовно того, що не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у 6-ти місячний строк так, як з 1990 року по теперішній час постійно мешкає в Російський Федерації, оскільки сам по собі факт проживання на території іншої держави не позбавляв його можливості подати заяву про прийняття спадщини після смерті матері, направивши таку заяву за допомогою поштового звязку на адресу нотаріальної контори за місцем смерті матері. Позивач та його представник не заперечували ту обставину, що позивачу було вчасно повідомлено про смерть матері. Посилання позивача на втрату паспорту та не можливість його відновлення тривалий час, суд також не вважає поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини, оскільки згідно матеріалів справи позивач заявив про втрату паспорту ще у лютому 2001 року і лише 18.10.2016 року позивач отримав паспорт громадянина України серії СЮ № 437734, виданий Мелітопольським МВ УДМС України в Запорізькій області. З наданих позивачем матеріалів вбачається, що весь час, коли він проживав без паспорта, він мав обєктивні можливості для відновлення втраченого паспорта громадянина України, але з незрозумілих причин (умисно чи у звязку з байдужим ставленням до цього питання) він не вчиняв дій щодо його відновлення. Таким чином, враховуючи вищевикладене, позивач не довів, що встановлений законом шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері він пропустив з поважних причин, повязаних з непереборними та істотними для нього труднощами, які обєктивно перешкоджали позивачу реалізувати своє право на прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed