Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 08 вересня 1993 року у Івано-Франківському міському відділі ЗАСУ він зареєстрував шлюб з відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1304. В шлюбі народилася: донька [PERSON], [INFO]. Протягом останніх 15-ти років сімейне життя між сторонами погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з подружжя має протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач з грудня 2011 року живе та працює в м. Неаполь (Італія). Спільне господарство між ними не ведеться з 2002 року, та втрачені фізичні та духовні звязки. Збереження сім'ї неможливе та суперечить інтересам позивача. Спору про місце поживання дитини (дочка проживає в м. Чикаго (США)) та розподілу майна між сторонами немає. За наведених обставин просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, просила розглянути справу за її відсутністю, проти задоволення позову не заперечила. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-НМ № 271543 від 08 вересня 1993 року (а.с.3) сторони зареєстрували шлюб 08 вересня 1993 року у Івано-Франківському міському відділі ЗАГС, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1304. В шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою (а.с.7,8-9). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим,що розірвання шлюбу суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог. Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами відсутній. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved