Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до відповідачів з позовом про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації. В позовній заяві (а.с. 2 10) та пояснення представника позивача, наданих в судовому засіданні, викладено наступну позицію. 18 квітня 2018 року у газеті «Новий день» (випуск № 16) на 1-й та 3-й сторінках розміщена стаття «[PERSON] та співтовариші взули каховчан на кілька мільйонів», автором якої є [PERSON] У зазначеній статті відносно позивача поширена інформація, яка ганьбить його честь, гідність і ділову репутацію, та міститься в наступних тезах: -«…Крім [PERSON], головними винуватцями цієї сумнівної історії стали заступник міського голови [PERSON] і депутатський корпус міськради минулого і нинішнього скликання у повному складі. Про це чітко вказується в останніх ухвалах господарських судів…»; -«…І [PERSON], і [PERSON], вочевидь, керувалися в цій історії особистими мотивами. Принаймні, повірити у відсутність їхнього фінансового інтересу майже неможливо. Невипадково одним із перших директорів КП «ККК» стала мати [PERSON] Олена…»; -«…Підтвердженням суто фінансової зацікавленості фігурантів цієї історії може бути скандальне вигнання [PERSON] з Партії регіонів на засіданні ради Херсонської обласної організації Партії регіонів 23 березня 2013 року. Підставою для цього стало привласнення та приховування [PERSON] печатки, штампів, офіційних документів міської організації Партії регіонів. [PERSON] цього та підробки документів, керівництво Каховської міської організації Партії регіонів звинуватили в махінаціях зі сплатою, обліком і використанням членських внесків…». Зазначена інформація є недостовірною та негативною, порушує особисті немайнові права позивача, підриває повагу до нього та довіру до його ділової репутації. Журналістом не вказано номер справи та дату винесення ухвали суду, в якій чітко вказуються прізвища [PERSON] та [PERSON], а також зазначено про їх винуватість. Твердження відповідача щодо фінансової зацікавленості та особистих мотивів щодо створення КП «ККК» з метою влаштування матері позивача на посаду директора є неправдивими, надуманими, оскільки: -рішення ради приймаються на її пленарному засіданні більшістю депутатів від загального складу ради; -рішенням Каховської міської ради № 311/18 від 27 жовтня 2011 року «Про створення комунального підприємства «Каховська керуюча компанія» Каховської міської ради» керівником КП «ККК» затверджено [PERSON] Зазначаючи про вчинення позивачем махінацій зі сплатою, обліком і використанням членських внесків у Каховській міській організації Партії регіонів відповідачі викладають лише власні припущення, у стверджувальному характері, безпідставно звинувачуючи позивача у вчиненні кримінального правопорушення. За вказаних обставин позивач вважав, що поширена відносно нього вищенаведена інформація підлягає спростуванню в спосіб, який вона була поширена, та просив: -визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] відомості, опубліковані 18 квітня 2018 року у газеті «Новий день» (випуск № 16) на 1-й та 3-й сторінках в статті «[PERSON] та співтовариші взули каховчан на кілька мільйонів»; -зобовязати КП «Редакція газети «Новий день» та [PERSON] здійснити спростування поширеної інформації, яка не відповідає дійсності, висвітленої 18 квітня 2018 року у газеті «Новий день» (випуск № 16) на 1-й та 3-й сторінках в статті «[PERSON] та співтовариші взули каховчан на кілька мільйонів», шляхом розміщення відповідної інформації на 1-й сторінці чергового випуску газети «Новий день» в обємі здійсненої публікації та таким самим шрифтом не пізніше місячного строку з дня набрання рішенням суду законної сили. Відповідачами подані відзиви. У відзивах (а.с. 37 46, 107 114) та поясненнях, наданих відповідачем [PERSON] та представниками відповідача ТОВ «Редакція газети «Новий день» в судовому засіданні, викладені наступні підстави невизнання позову. Інформація, яка оспорюється позивачем, є достовірною та суспільно значимою, оскільки стосується наслідків необдуманої комунальної реформи, зокрема у виді блокування рахунків виконкому Каховської міськради через необхідність стягнення з неї та її виконкому на підставі судового рішення 2\~565\~652 грн. Достовірність інформації першої оспорюваної цитати статті підтверджується рішеннями господарських судів в справі № 923/1297/14, якими встановлено протиправність поведінки та рішення Каховської міської ради «Про внесення змін до рішення сесії міської ради № 154/12 від 15 грудня 2006 року «Про комунальне майно територіальної громади міста» та передачу комунального майна комунального підприємства «Наш дім» на баланс комунального підприємства «Каховська керуюча компанія» та винуватість Каховської міської ради та її виконавчого комітету у неплатоспроможності та банкрутстві боржника КП «Наш дім». В повній версії статті, розміщеній на сайті газети, були наведені прізвища всіх депутатів Каховської міської ради сьомого скликання, в їх числі й позивача, оскільки цей депутатський корпус не зробив нічого, щоб запобігти втраті громадою майже 2,6 мільйонів грн. Акцент зроблений на те, що саме [PERSON] був ініціатором комунальної реформи (про це він сам неодноразово заявляв на сесіях Каховської міської ради у 2011 2017 роках та у власних статтях). Друга оспорювана цитата статті містить припущення, думки та оціночні судження автора, на що вказує використання слів та словосполучень «вочевидь», «принаймні», «майже неможливо». При цьому в статті не стверджується, що [PERSON] була першим директором КП «ККК», а використано словосполучення «одним із перших». В статті не містяться твердження про те, що рішення про створення КП «ККК» прийняте міською радою для працевлаштування матері позивача. Щодо третьої оспорюваної цитати, вона також містить оціночне судження «може бути». Автор не стверджує, а лише припускає, що підтвердженням фінансової зацікавленості фігурантів цієї історії могло бути скандальне вигнання. В цьому абзаці цитується рішення ради Херсонської обласної організації Партії регіонів від 23 березня 2013 року «Про першого заступника голови Каховської міської організації Партії [PERSON], керівника фракції Партії регіонів в Каховській міській раді [PERSON]», яким позивача виключено з Партії регіонів. Стаття не містить тверджень про вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень, в ній лише вказано на наявність звинувачень на його адресу з боку однопартійців. Жодного разу протягом 2012 2018 років (окрім звернення з указаним позовом) [PERSON] не звертався до газети з вимогою спростувати викладену нею в численних статтях інформацію про реформування каховських комунальних підприємств і дії Каховської міської ради та особисто позивача. Судом встановлено, що [PERSON] був депутатом Каховської міської ради шостого скликання та є депутатом Херсонської обласної ради (що є загально відомими фактом та підтверджено сторонами), тобто є публічною особою. 18 квітня 2018 року в № 16 газети «Новий день» опубліковано статтю [PERSON] «[PERSON] та співтовариші взули каховчан на кілька мільйонів» (а.с. 11 12). В даній статті викладений наступний текст: «11 квітня ц.р. Державне казначейство заблокувало рахунки виконкому Каховської міськради. «Місто виявилося повністю паралізованим, визнає міський голова [PERSON]. Фінансування благоустрою та всіх міських програм зупинено. 19 квітня я скликаю позачергову сесію міськради, щоб перерозподілити бюджетні кошти і сплатити 2 565 652 гривні за ухвалою суду попросту викинути їх на вітер. Таким є результат необдуманої реформи і наплювательського ставлення до ліквідації комунального підприємства «Наш дім». Як уже повідомляв «Новий день», підставою для стягнення 2 565 652 гривень з Каховської міськради і її виконавчого комітету стала ухвала Одеського апеляційного господарського суду від 20 березня ц.р. Вся ця сума піде на ліквідацію боргів перед кредиторами комунального підприємства «Наш дім» за умисне і фіктивне доведення до банкрутства цього підприємства чиновниками та депутатами міськради. І це лише початок: невдовзі з бюджету Каховки доведеться виплатити зарплату ліквідатору, що складає близько 30 000 грн. щомісяця. Також ліквідатор має повне право вимагати повернення на рахунки КП «Наш дім» 25 млн. грн. його статутного капіталу. [PERSON] того, готуються позови до міськради і щодо аналогічного доведення до банкрутства КП «Житловик Свєтлово». Про ризик таких шалених витрат «Новий день» попереджав ще у січні 2012 року, коли Каховською міськрадою було прийняте незаконне рішення про передачу комунального майна КП «Наш дім» на баланс КП «Каховська керуюча компанія». Воно було частиною великої «комунальної реформи», задуманої тодішнім депутатом міськради, а нині головою постійної комісії з питань бюджету та фінансів Херсонської облради, членом «Опоблоку» [PERSON]. І полягала вже у ліквідації КП «Наш дім» і КП «Житловик Свєтлово» та утворення на їх базі нового КП «ККК». Незаконність вказаного рішення визнали Каховський міськрайонний і Одеський апеляційний адміністративний суди ще в 2012 році. Проте виконувати їх постанови Каховська міська рада навідріз відмовилася і відмовляється по цей день. [PERSON] [PERSON], головними винуватцями цієї сумнівної історії стали заступник міського голови [PERSON] і депутатський корпус міськради минулого і нинішнього скликання у повному складі. Про це чітко вказується в останніх ухвалах господарських судів. Саме «Каховською міськрадою [були] вчинені протиправні дії, які призвели до неплатоспроможності та банкрутства КП «Наш дім». Каховська міська рада і її виконавчий комітет є винними у неплатоспроможності та банкрутстві боржника як його засновники… Факт банкрутства боржника встановлено Господарським судом в цій справі і є безспірним. КП «Наш дім» набуло стану банкрутства з вини власника», зазначає суд. І [PERSON], і [PERSON], вочевидь, керувалися в цій історії особистими мотивами. Принаймні, повірити у відсутність їхнього фінансового інтересу майже неможливо. Не випадково одним із перших директорів КП «ККК» стала мати [PERSON] [PERSON]. Так само, не випадково Каховська міськрада протягом 2012 2013 років активно виділяла бюджетні кошти на поповнення розміру статутного капіталу КП «ККК». Штучна ліквідація двох комунальних підприємства була явною частиною довгострокового плану з утворення єдиного «кишенькового» КП, за допомогою якого було б зручніше «наближеним особам» дерибанити кошти платників податків. І роль [PERSON] як заступника голови, котрий відповідав за ці питання і без кінця запевняв у правильності своїх дій, навряд чи є випадковою. Підтвердженням суто фінансової зацікавленості фігурантів цієї історії може бути скандальне вигнання [PERSON] з Партії регіонів на засіданні ради Херсонської обласної організації Партії регіонів 23 березня 2013 року. Підставою для цього стало «привласнення та приховування [PERSON] печатки, штампів, офіційних документів міської організації Партії регіонів». [PERSON] цього та підробки документів, керівництво Каховської міської організації Партії регіонів звинуватили в махінаціях зі сплатою, обліком і використанням членських внесків. У те, що [PERSON] доведеться постати перед судом, не сумнівається й [PERSON]. «Саме суд має визначити йому міру покарання за завдання збитків громаді в особливо великих розмірах. Щонайменше, що йому світитиме відсторонення від займаної посади на строк до 5 років. Проте тут слід памятати, що все це лише початок. Адже попереду сплата інших компенсацій з міського бюджету. За фактом місту повертається з усіма своїми боргами КП «Наш дім», а далі нас чекає продовження історії з КП «Житловик Свєтлово» констатує міський голова. Цікаво, що Каховка мала багато можливостей не допустити таких мільйонних втрат. Навіть останній суд давав можливість міськраді укласти мирову угоду між сторонами. Проте її представники від такої пропозиції навідріз відмовилися і на засідання комітету кредиторів 02 жовтня 2017 року не зявилися. Сьогодні очевидно, що задумане і втілене горе-реформаторами обєднання двох КП з тріском провалилося. У цілковитому програші від їхніх дій залишилися і жителі міста. Адже ця реформа так і не призвела до покращення якості роботи комунальних підприємств. Тепер Каховці треба готуватися до найгіршого. Вже зараз сплатити 2,5 млн. грн. планується за рахунок уже виділених коштів на ремонти освітніх закладів міста. Якщо ж місту доведеться сплатити ще й 30 млн. грн., то воно ризикує взагалі залишитися без бюджету розвитку і коштів на ремонти доріг, шкіл, дитсадків, благоустрій і інші невідкладні роботи. А звинувачувати в цьому каховчани можуть тільки самих себе. Адже саме вони і тільки вони допустили до влади тих депутатів і тих чиновників, з вини яких мільйони гривень тепер йдуть на вітер.» Згідно з приміткою від редакції, повну версію матеріалу розміщено на сайті newday.kherson.ua під назвою «Мільйони гривень коту під хвіст» від 14 квітня. Як встановлено ч. 4 ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і право вимагати будь-якої інформації, а також право вимагати відшкодування матеріального і морального збитку, заподіяного використовуванням і розповсюдженням такої недостовірної інформації. Статтею 201 ЦК України визначено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема честь, гідність і ділова репутація. Згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно до ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Пунктами 15, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1 (далі Постанова) розяснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одної особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Згідно із ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та Протоколів №№ 2, 4, 7, 11 до Конвенції, ч. 2, ч. 3 ст. 34 Конституції України, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Здійснення цих свобод, оскільки воно повязане з обовязками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» від 08 липня 1986 року зазначено, що необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 19 Постанови розяснено, що відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки дійсності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні ст. 10 Конвенції. Стаття 10 Конвенції захищає право журналістів розголошувати інформацію, яка становить громадський інтерес, за умови, що вони діють сумлінно та використовують перевірену фактичну базу; та надають «достовірну та точну» інформацію, як того вимагає журналістська етика (рішення Європейського суду з прав людини у справах «[PERSON], Очаковський Лоуренс і Джулай проти Франції» від 22 жовтня 2007 року і «Педерсен Баадсгаард проти Данії» від 19 червня 2003 року). Повідомлення новин, засноване на інтервю або відтворенні висловлювань інших осіб, відредагованих чи ні, становить один з найбільш важливих засобів, за допомогою яких преса може відігравати свою важливу роль «сторожового пса суспільства» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Обсервер» та «Гардіан» проти Великобританії від 26 листопада 1991 року). Українське законодавство надає журналістам імунітет від цивільної відповідальності за дослівне відтворення матеріалу. Суд звертає увагу на те, що це положення у загальному плані відповідає його підходу до свободи журналістів поширювати висловлювання, зроблені іншими (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Йерзільд проти Данії» від 23 вересня 1994 року та «Тома проти Люксембургу» від 29 березня 2001 року). [PERSON] того, у разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської [PERSON] Європи про право на недоторканність особистого життя (далі Резолюція). У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У ст.ст. 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. У п. 41 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Лінгенс проти Австрії» та п. 46 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Газета «Україна-Центр» проти України» від 15 липня 2010 року, наголошено, що свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 ст. 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання п. 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе. [PERSON] того, межа допустимої критики щодо такої публічної особи як політик є ширшою, ніж щодо приватної особи. На відміну від останнього, перший неминуче та свідомо йде на те, щоб усі його слова та вчинки були об'єктом пильної уваги з боку журналістів та широкого загалу, тому має виявляти більшу толерантність. Преса відіграє істотну роль у демократичному суспільстві. І хоча вона не може переступати певні межі, зокрема, щодо репутації, тим не менш, її обов'язком є передавати у спосіб, сумісний із її обов'язками та відповідальністю, інформацію та ідеї з усіх питань суспільного інтересу. Не тільки на неї покладається завдання передавати таку інформацію та ідеї; громадськість також має право їх отримувати. Стаття 10 Конвенції захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надаються. Журналістська свобода також включає можливість перебільшень або навіть провокацій. Пункт 2 ст. 10 Конвенції майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про питання, які становлять суспільний інтерес. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Соколовські проти Польщі» від 29 червня 2005 року зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду за ч. 2 ст. 10 Європейської конвенції з прав людини можливості обмеження політичної дискусії, дебатів з питань суспільного інтересу є мізерним, адже свобода вираження поглядів утворює одну із важливих засад демократичного суспільства та є основною умовою для його прогресу і самореалізації кожної особи. Суд вважає, що інформація, викладена в оспорюваній частині статті «…Крім [PERSON], головними винуватицями цієї сумнівної історії стали заступник міського голови [PERSON] і депутатський корпус міськради минулого і нинішнього скликання у повному складі. Про це чітко вказується в останніх ухвалах господарських судів…» є критикою, оцінкою дій [PERSON] як публічної особи депутата Каховської міської ради шостого скликання. На допустимість такої критики та оцінки вказують дані, що містяться в: -ухвалі господарського суду Херсонської області від 13 листопада 2017 року та постанові Одеського апеляційного господарського суду 20 березня 2018 року в справі № 923/1297/14 за заявою ліквідатора КП «Наш дім» арбітражного керуючого [PERSON] про покладання субсидіарної відповідальності на засновника боржника в справі за заявою Каховської ОДПІ до КП «Наш дім» про банкрутство (а.с. 55 63, 64 70). Відповідно до висновків, викладених в указаних судових рішеннях, засновник боржника та орган, уповноважений управляти майном боржника, своїми рішеннями та діями створили умови, за яких боржник став неплатоспроможним та визнаний банкрутом. Каховська міська рада скористалася своїми правами власника боржника, прийняла стосовно майна боржника рішення про вилучення його від боржника та передачу іншій юридичній особі, які для нього (боржника) були обовязковими, при цьому усвідомлюючи, що своїм рішенням завдає шкоди інтересам кредиторів боржника, та бажала настання такого результату як неплатоспроможність боржника і визнання його банкрутом, прийнявши, після вилучення майна, відповідне рішення про неплатоспроможність боржника. Каховська міська рада та її виконавчий комітет, як власник майна та статутний орган управління майном боржника, є винними у неплатоспроможності та банкрутстві боржника, яка його засновники, які мають право давати, та давали, обовязкові для боржника вказівки щодо майна. Матеріалами справи підтверджено, що неплатоспроможність боржника викликана цілеспрямованими діями ради, які власника майна, та посадовими особами боржника, які виконали її рішення; -статті [PERSON], депутата Херсонської обласної ради «Филипчук сэкономил для Каховки 17 миллионов», опублікованій газетою «Каховські новини» (а.с. 91 96, 203 204), яка містить твердження автора про те, що завдяки ініціативі депутата [PERSON] та заступника міського голови [PERSON] щодо реформування ЖЕКів, зекономлено 654 тис. доларів США (17 млн. грн.) на користь бюджету Каховки; -статті [PERSON] «Кто есть кто», опублікованій в газеті «Каховська зоря» (а.с. 102 103), в якій автор вказує, що в 2011 році він був ініціатором реформування комунальних підприємств міста, зокрема обєднання двох ЖЕКів в керуючу компанію. Суд вбачає, що частина статті «…І [PERSON], і [PERSON], вочевидь, керувалися в цій історії особистими мотивами. Принаймні, повірити у відсутність їхнього фінансового інтересу майже неможливо. Невипадково одним із перших директорів КП «ККК» стала мати [PERSON] Олена…» є оціночним судженням деяких фактів та дій і вони не є відомостями, які можуть бути спростовані в порядку, передбаченому ст. 277 ЦК України. На це вказує використання автором таких слів та словосполучень як «вочевидь», «принаймні», «майже неможливо». Той факт, що [PERSON] була «одним із перших директорів КП «ККК» підтверджується: -рішенням Каховської міської ради від 07 жовтня 2011 року № 311/18 (а.с. 13) «Про створення комунального підприємства «Каховська керуюча компанія» Каховської міської ради» (а.с. 13), на підставі якого створене дане підприємство та затвердженого його керівником [PERSON]; -рішенням Каховської міської ради від 26 липня 2012 року № 560/30 (а.с. 105), яким затверджено керівником КП «ККК» [PERSON]; -рішеннями Каховської міської ради від 27 вересня 2012 року № 593/32 (а.с. 99), яким затверджено керівником КП «ККК» [PERSON] Оспорювана інформація, а саме «…Підтвердженням суто фінансової зацікавленості фігурантів цієї історії може бути скандальне вигнання [PERSON] з Партії регіонів на засіданні ради Херсонської обласної організації Партії регіонів 23 березня 2013 року також є оціночним судженням автора, на що вказує вжите ним словосполучення «може бути». Інформація про те, що «… Підставою для цього стало привласнення та приховування [PERSON] печатки, штампів, офіційних документів міської організації Партії регіонів. [PERSON] цього та підробки документів, керівництво Каховської міської організації Партії регіонів звинуватили в махінаціях зі сплатою, обліком і використанням членських внесків…» з 2013 року поширювалася керівництвом місцевої організації Партії регіонів і засобами масової інформації, що підтверджується: -витягом № 2 з протоколу № 24 засідання [PERSON] Херсонської обласної організації Партії регіонів від 23 березня 2013 року (а.с. 104), згідно з яким першого заступника голови Каховської міської організації Партії регіонів [PERSON] виключено з Партії регіонів. Підставами такого рішення зазначено «розвал партійної роботи в Каховській міській організації Партії регіонів, грубе порушення Статуту Партії регіонів та принципів внутрішньопартійної демократії та дисципліни, за систематичне провокування конфліктних ситуацій у Каховській міській раді, розповсюдження недостовірно інформації, що компрометує та порочить діяльність керівників місцевих органів влади міста Каховки, втрату дійового звязку з первинним партійними організаціями, фальсифікації партійної документації, допущення порушень щодо бухгалтерського обліку фінансових ресурсів та матеріальних цінностей, інших порушень в керівництві міською партійною організацією, спричинення своєю діяльністю шкоди репутації партії, міській партійні організації та депутатській фракції в Каховській міській раді»; -протоколом засідання сесії Каховської міської ради від 30 травня 2013 року (а.с. 147), згідно з яким на вказаному засіданні було оголошено заяву голови депутатської фракції ПР [PERSON] та Протокол № 34 засідання депутатської фракції Партії регіонів щодо виключення [PERSON] із членів ПР; -статтями «Бело-голубой партийный пасьянс в Каховке. Карты оказались крапленими» (а.с. 150 153), «Политический суицид по-каховски» (а.с. 166 168), «Каховские местные регионалы не поляелят городсткую парторганизацию» (а.с. 169), опублікованими інтернет-виданням «ХЕРСОНОНЛАЙН», статтею «Партия регонов или Партия «Костяка Карасевича» (а.с. 154 162), поширеною газетою «Каховські новини», зокрема її інтернет-версією, статтею «Партквитки на стіл» (а.с. 170 171) в газеті «Новий день», статтею «Голова міської організації Партії [PERSON] [PERSON]: - Мені небайдуже, що відбувається в рідному місті» (а.с. 182 183), надрукованою в газеті «Каховська зоря»; -повідомленням голови Каховської міської організації Партії регіонів [PERSON], опублікованим в газеті «Каховська зоря» від 30 травня 2013 року (а.с. 177), про те, що рішенням ради Херсонської обласної організації Партії регіонів від 23 березня 2013 року з партії виключено голову Каховської міської організації Партії регіонів [PERSON] та його першого заступника [PERSON] Також в повідомленні зазначено, що [PERSON], та [PERSON] печатка міської партійної організації, офіційні документи, майно привласнені і приховуються в особистих інтересах, що спричинило порушення роботи і неможливість належного здійснення діяльності місцевою організацією Партії регонів, про що подано заву до Каховського РВ УМВС; -запитом журналіста (а.с. 164 165) та відповіддю Каховського ВП ГУНП (а.с. 163),відповідно до яких в 2013 році [PERSON] звертався до Каховського РВ УМВС із заявою про кримінальне правопорушення привласнення колишнім керівництво Партії регіонів, зокрема [PERSON], офіційних документів та печатки міської Партії регіонів. Використання таких джерел інформації вказує на те, що дані про підстави виключення позивача з Партії регіонів не є висновком або домислом самого журналіста [PERSON]. Суд вважає, що позивачем не доведено, що оспорювана інформація є недостовірною та поширена відповідачами з метою заподіяння шкоди немайновим правами [PERSON] Суд визнає, що дії автора статті не виходять за межі журналістської свободи та допустимої критики щодо публічної особи, є реалізацією як його конституційного права на вираження своїх поглядів та суспільного інтересу, так і професійних обовязків. Відмова в задоволенні позову є передбаченою п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підставою для стягнення з позивача понесених ТОВ «Редакція «Новий день» судових витрат (а.с. 136 140, 194 196, 205, 210) в сумі 6 131 грн.

Outcome: approved