Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У відповідності до останніх уточнень, свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 04 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML - 310/011/2008, згідно з яким банк надав [PERSON] кредит в сумі 63 368,19 доларів США, з виплатою плаваючої процентної ставки 3,99 % річних + FIDR, строком дії до 06 лютого 2034 року. Відповідач зобов'язався своєчасно повертати кредит та відсотки за ним у відповідності із графіком. Крім того, 27 травня 2009 року та 25 листопада 2009 року між банком та [PERSON] були укладені додаткові договори № 2 та № 3, на підставі яких збільшилась процентна ставка за користування кредиту. В якості забезпечення належного виконання [PERSON] своїх зобов'язань за укладеним договором, 04 лютого 2008 року з [PERSON] був укладений договір поруки № SR - 310/011/2008. У зв'язку з тим, що відповідачі свої обов'язки за договором виконують неналежно, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № ML - 310/011/2008 від 04 лютого 2008 року в сумі 70 464, 36 доларів США, що в еквіваленті складає 557 401 гривні 27 копійок, з урахуванням відсотків та пені, а також судові витрати по справі та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 91 - 92). 20 вересня 2011 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення, у відповідності до якого позовні вимоги ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» були задоволенні у повному обсязі (а.с. а.с. 124 - 126). Також, 30 серпня 2013 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено додаткове рішення по справі та наведено розрахунок, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог, окремо по кожній сумі (а.с. а.с. 148 - 149) Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2013 року було змінено рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2011 року й додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2013 року та викладено резолютивну частину наступним чином - стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № ML - 310/011/2008 від 04 лютого 2008 року у розмірі 557 401 гривня 27 копійок, яка складається з: заборгованості по основному боргу - 498 558 гривень 63 копійки; відсотків за користування кредитом в період з 04 грудня 2009 року по 23 червня 2010 року у розмірі - 52 009 гривень 46 копійок; пені за прострочення виконання зобов'язань за період з 08 грудня 2009 по 28 квітня 2010 року у розмірі - 6 803 гривні 18 копійок, а також на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» з відповідачів були стягнуті витрати по справі в розмірі 910 гривень 00 копійок з кожного окремо (а.с. а.с. 185 - 188). 21 травня 2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було скасовано рішення Бабушкінського районного суду від 20 вересня 2011 року, додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2013 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2013 року, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, для з'ясування наявності згоди поручителя на збільшення кредитної процентної ставки (а.с. а.с. 225 - 227). 25 червня 2014 року цивільна справа за позовом ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором надійшла на розгляд до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська та прийнята до провадження (а.с. 230). Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. а.с. 235, 252). Відповідачі в судове засідання не з'явилися про день, час та місце слухання справи, повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомили, тому суд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи (а.с. а.с. 242, 243, 247, 248, 249 - 250). Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Судом було встановлено, що 04 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», та [PERSON] був укладений кредитний договір № МL - 310/011/2008, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит в сумі 63 368,19 доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки 3,99 % річних + FIDR, строком користування до 06 лютого 2034 року (а.с. а.с. 6, 7 - 9). Того ж дня відповідач фактично отримав кредитні кошти (а.с. 15). Одночасно з укладенням кредитного договору № МL - 310/011/2008 від 04 лютого 2008 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № SR - 310/011/2008 від 04 лютого 2008 року за яким остання поручилася перед позивачем за належне виконання [PERSON] кредитних зобов'язань (а.с. а.с. 16 - 17). 27 травня 2009 року між банком та [PERSON] був укладений додатковий договір № 2 до кредитного договору № МL - 310/011/2008 від 04 лютого 2010 року, згідно з яким на період з 04 червня 2009 року до 04 листопада 2009 року, для розрахунку процентів за користуванням кредиту зазначена фіксована процентна ставка 6,50% річних, а на період з 04 листопада 2009 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, зазначена плаваюча процентна ставка 4,41% + FIDR (а.с. а.с. 10 - 11). Того ж дня, між банком та поручителем [PERSON] був укладений додатковий договір № 2 до договору поруки № SR - 310/011/2008 від 04 лютого 2008 року, згідно з яким остання погодилась зі змінами боргових зобов'язань [PERSON], викладених у додатковому договорі № 2 до кредитного договору № МL - 310/011/2008 від 04 лютого 2010 року (а.с. 233). Крім цього, 25 листопада 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений додатковий договір № 3 до кредитного договору № МL - 310/011/2008 від 04 лютого 2010 року, згідно з яким на період з 04 грудня 2009 року до 05 квітня 2010 року, для розрахунку процентів за користуванням кредиту зазначена фіксована процентна ставка 6,50% річних, а на період з 05 квітня 2010 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, зазначена плаваюча процентна ставка 4,74% + FIDR (а.с. а.с. 12 - 14). Одночасно з укладання між банком та [PERSON] вищезазначеного додаткового договору № 3, між банком та поручителем [PERSON] був укладений додатковий договір № 3 до договору поруки № SR - 310/011/2008 від 04 лютого 2008 року, згідно з яким поручитель погодилась зі змінами боргових зобов'язань [PERSON], викладених у додатковому договорі № 3 до кредитного договору № МL - 310/011/2008 від 04 лютого 2010 року (а.с. 234). Дотепер відповідачі не виконують свої зобов'язання з повернення кредиту за кредитним договором № МL - 310/011/2008 від 04 лютого 2008 року та відсотків за ним, і у них перед позивачем утворилася солідарна заборгованість станом на 23 червня 2010 року в сумі 70 464,36 доларів США, що в еквіваленті складає 557 401 гривня 27 копійок з урахуванням відсотків та пені відповідно до доданих позивачем розрахунків, а саме: · заборгованість за сумою кредиту - 63 029,51 доларів США, що в еквіваленті складає 498 588 гривень 63 копійки; · заборгованість за відсотками по користуванню кредитом - 6 574,82 доларів США, що в еквіваленті складає 52 009 гривень 46 копійок; · пеня за прострочення використання зобов'язань - 860,03 доларів США, що в еквіваленті складає 6 803 гривні 18 копійок. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України 2003 року, а також кредитним договором № МL - 310/011/2008 від 04 лютого 2008 року. 12 листопада 2010 року ПАТ «ОТП Банк» передало, за договором купівлі - продажу кредитного портфелю, право грошової вимоги ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» на кредитний портфель, у тому числі й право грошової вимоги за кредитним договором № МL - 310/011/2008 від 04 лютого 2008 року. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав [PERSON] певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказані правочини, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що відповідач дотепер не виконує свої обов'язки з повернення кредиту та відсотків за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов'язань у розумінні наведеної норми. Зважаючи на те, що [PERSON] не виконує свої обов'язки за кредитним договором, що полягає у фактичному припиненні сплати за ним, суд вважає правильним звернення до суду з позовом про стягнення кредитних коштів. Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Судом було встановлено, що основне зобов'язання (кредитний договір) було забезпечене порукою за договором поруки № SR - 310/011/2008 від 04 лютого 2008 року, додатковим договором № 2 від 27 травня 2009 року, а також додатковим договором № 3 від 25 листопада 2009 року, укладеними з [PERSON], а отже, зважаючи на те, що дотепер боржник за кредитним договором не виконав свої зобов'язання, а поручитель погодилася зі змінами боргових зобов'язань останнього, позивач вправі одночасно (солідарно) звернути свої вимоги й до поручителя. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються. Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). В силу ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Отже, ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» має право грошової вимоги щодо зобов'язань [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором № МL - 310/011/2008 від 04 лютого 2008 року. Згідно статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити, а саме стягнути у солідарному порядку з відповідачів на користь позивача заборгованість за укладеним кредитним договором № МL - 310/011/2008 від 04 лютого 2008 року в сумі 557 401 гривня 27 копійок, з урахуванням відсотків та пені. Крім того, у порядку ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача також слід стягнути з [PERSON] й [PERSON] судовий збір в сумі 850 гривень 00 копійок, а також витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 60 гривень 00 копійок з кожного окремо.

Outcome: approved