Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач за основним позовом [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 07.06.1991 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб. За період перебування в шлюбі ними було придбане майно, яке є їх спільною власністю, а саме: квартира [ADDRESS]; автомобіль Skoda Fabia, 2007 року випуску, д.н.[NUMBER]; автомобіль Great Wall, 2005 року випуску, д.н. [NUMBER]; незавершений будівництвом житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. З метою поділити вказане майно звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник просили задовольнити їх позовну заяву, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, та просили визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири та стягнути з відповідача [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 474 708,05 грн. за належну їй ? частину вартості будівельно-монтажних робіт, будівельних матеріалів та обладнання, що були використані при зведені незавершеного будівництвом житлового будинку з прибудовою та надвірною спорудою. Стосовно зустрічного позову зазначили, що відсутні належні та допустимі докази того, що в придбання спірної квартири відповідачем [PERSON] було внесено особисті грошові кошти; що гараж є об'єктом, який може ділитися (відсутній правовстановлюючий документ). Щодо земельної ділянки зазначили, що вона належить на праві власності [PERSON] і має йому залишитися разом з незавершеним будівництвом житловим будинком. Витрати на поліпшення квартири по Русанівській набережній нічим не доведені. Відповідач [PERSON], який є і позивачем за зустрічним позовом, та його представник в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали, просили відмовити в їх задоволенні та просили задовольнити їх зустрічний позов, який обгрунтували наступним. Спільним майном зазначили квартиру, вартість поліпшень квартири, вартість будівельних матеріалів, що були використані на будівництво житлового будинку, гаражу, та земельна ділянка. Стосовно спірної квартири зазначили, що вона була придбана за частину грошових коштів - 3 700 доларів США, що становить від загальної вартості (5 200 доларів США) 71%. Ці кошти були отримані ним від його матері від продажу квартири [ADDRESS], яка належала йому та його матері на праві приватної власності (була приватизована), що підтверджено довідкою БТІ та показами його матері в суді. Враховуючи це, спільним майном подружжя є 1/3 частина спірної квартири, яка і підлягає поділу. Тому просили визнати за [PERSON] право власності на 5/6 частин квартири, а за [PERSON] - на 1/6 частину. Щодо компенсації на користь [PERSON] вартості матеріалів, робіт у розмірі 474 708,05 грн., які були використані в результаті будівництва спірного житлового будинку, обгрунтували тим, що земельну ділянку просять виділити [PERSON], тому і їй незавершений будівництвом житловий будинок, а йому - компенсація. Крім того, просили врахувати, що [PERSON] не має можливості сплатити компенсацію. Щодо компенсації ? вартості поліпшень в квартирі [ADDRESS] пояснили, що в цій квартирі подружжя проживало 22 роки, за цей час був проведений капітальний ремонт в квартирі, були придбані меблі, техніка. Гараж був побудований ними в період шлюбу, він не узаконений, документів на нього не має, але на його будівництво були витрачені грошові кошти. Вислухавши пояснення [PERSON] та її представника, [PERSON] та його представника, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] (позивач), [PERSON] (відповідач), дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню; зустрічні позовні вимоги [PERSON] є безпідставні, недоведені та не підлягають задоволенню. В суді встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07.06.1991 року. На даний час між сторонами виник спір щодо поділу майна, набутого в період шлюбу. Відповідно до ст.ст.60, 61, 69, 70 СК України кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо чоловік та дружина не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. По даній справі встановлено, що 04.07.1995 року Київською універсальною біржею було укладено договір купівлі-продажу нерухомості, відповідно до якого [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] за ціною 130 000 000 карбованців. Вказана квартира була придбана в період перебування сторін в шлюбі і відповідно до вимог законодавства є об'єктом права спільної сумісної власності та кожному з них належить по ? частині даної квартири. Посилання [PERSON] на те, що в придбання спірної квартири ним було вкладено особисті грошові кошти, отримані від продажу іншої квартири - [ADDRESS], яка належала йому та його матері на праві приватної власності (приватизація), в результаті чого 71% спірної квартири є його особистим майном, а решта 29% є спільним майном, що підлягає розподілу - суд не може прийняти до уваги, виходячи з того, що на підтвердження даного обгрунтування суду не було надано жодного належного доказу. Єдиним документом, наявним у справі щодо даного питання, є довідка про майно, видана 02.06.2015 року БТІ міста Києва, з якої слідує, що за [PERSON] була зареєстрована на праві власності ? частина квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 22.11.1994 року, і що ця частка квартири з 08.06.1995 року зареєстрована не за [PERSON] З вказаної інформації неможливо встановити яким чином (продаж, дарування, обмін), кому, коли (дата реєстрації в БТІ - не є датою оформлення відчуження), за яку суму (у разі продажу) було передано право власності на ? частину вказаної квартири, що належала [PERSON] Покази свідка [PERSON] - матері [PERSON], та останнього в якості свідка, з приводу походження суми грошових коштів, які пішли на придбання спірної квартири, суд не може прийняти як належний та допустимий доказ, оскільки це є покази самої сторони по справі та його матері, які є зацікавлені в спорі. Крім цього, належним та допустимим доказом відчуження майна, його вартості, можуть бути лише офіційні документи. Суд не приймає до уваги і покази свідка [PERSON] - подруги [PERSON], та останньої в якості свідка, з приводу походження суми грошових коштів, які пішли на придбання спірної квартири, з викладених вище підстав. Таким чином, спірна квартира є спільним майном подружжя і кожен з них має право власності на ? частину спірної квартири. Стосовно позовної вимоги, заявленої обома сторонами, про компенсацію вартості ? частини будівельно-монтажних робіт, будівельних матеріалів та обладнання, що були використані при зведені незавершеного будівництвом житлового будинку з прибудовою та надвірною спорудою, що розташовані за адресою: [ADDRESS], суд приходить до наступного. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 22.12.2006 року, на підставі рішення Нічогівської сільської ради від 14.04.2006 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,25га, яка розташована в [ADDRESS], з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Встановлено, що на даній земельній ділянці сторонами зведено незавершений будівництвом житловий будинок з прибудовою та надвірною спорудою, на який складено технічний паспорт, що міститься в матеріалах справи. В судовому засіданні, у зв'язку з неможливості проведення судової будівельно-технічної експертизи із-за відсутності документів, сторони погодили вартість будівельно-монтажних робіт, будівельних матеріалів та обладнання, що були використані при зведені незавершеного будівництвом житлового будинку з прибудовою та надвірною спорудою, з якої ? частина становить - 474 708 грн. 05 коп. Кожна сторона по справі просить стягнути компенсацію в указаній сумі на свою користь. Встановленим та неоспореним є той факт, що будівництво спірного будинку відбувалося в період перебування сторін в шлюбі. Таким чином, в суді встановлено, що [PERSON] є власником вказаної земельної ділянки, отримав її у приватну власність шляхом приватизації, і відповідно до ст.57 ч.1 п.5 СК України, вказана земельна ділянка є особистою приватною власністю [PERSON], і не підлягає розподілу як спільне майно подружжя. Незавершений будівництвом житловий будинок з прибудовою та надвірною спорудою, який розташований на спірній земельній ділянці, яка є особистою приватною власністю [PERSON], має залишитися в користуванні, а після завершення будівництва, введення його в експлуатацію - саме [PERSON], оскільки тільки власник має право використовувати належну йому земельну ділянку на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (ст.373 ЦК України). Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (ст.375 ЦК України). Оскільки, спірна земельна ділянка не є об'єктом спільного майна подружжя, вона є особистою власністю [PERSON], як і розташований на ній незавершений будівництвом житловий будинок з прибудовою та надвірною спорудою, компенсацію вартості ? частини будівельно-монтажних робіт, будівельних матеріалів та обладнання, що були використані при зведені цього будинку, що становить - 474 708 грн. 05 коп., має виплатити [PERSON] на користь [PERSON], згідно ст.364 ЦК України. Таким чином, позовна вимога [PERSON] про виділ [PERSON] в порядку поділу майна подружжя спірної земельної ділянки та незавершеного будівництвом житлового будинку з прибудовою та надвірною спорудою, а на його користь стягнення компенсації, є безпідставна, не відповідає вказаним вище вимогам законодавства. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] компенсації ? частини вартості невіддільних поліпшень квартири [ADDRESS] в розмірі 64 000 грн., суд приходить до того, що дана вимога є безпідставна, не було надано жодного доказу на її підтвердження. Безпідставною та недоведеною є і вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] компенсації ? частини вартості будівельних матеріалів та обладнання в розмірі 32 000 грн., що буди використані в процесі будівництва гаражу (самовільно збудований), що знаходиться в дворі будинку [ADDRESS] Аналізуючи встановлені факти, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не доведені, не грунтуються на вимогах законодавства та не підлягають задоволенню. Позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved