Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 20000 грн. та судових витрат по справі 1218 грн. В обгрунтування позову зазначив, що відповідач 04.03.2011 року отримав від позивача гроші в сумі 20000 грн., в якості орендної плати по договору оренди земельної ділянки у вигляді передоплати за весь строк оренди, але в подальшому договір оренди земельної ділянки не укладався. Вважає, що [PERSON] безпідставно утримує кошти та на його письмову вимогу отриману відповідачем 17.11.2015 року, гроші не повертає. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення стосовно обставин справи, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, заява про розгляд справи у її відсутності до суду не надходила. Подала письмові заперечення, в яких просила відмовити в позові та застосувати строки позовної давності. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 04.03.2011 року відповідач отримав від позивача гроші в сумі 20000 грн., в якості орендної плати по договору оренди земельної ділянки у вигляді передоплати за весь строк оренди, але в подальшому договір оренди земельної ділянки не укладався. Дана обставина підтверджується розпискою відповідача та не оспорюється нею в письмових запереченнях (а.с.5). В листопаді 2015 року позивачем була направлена вимога до відповідача про повернення безпідставно отриманих коштів, що також підтверджено матеріалами справи (а.с.6, 7). Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа,яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, суд вважає, що за даними обставинами позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо заявлених вимог про застосування строку позовної давності, суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами є позадоговірними зобовязаннями. Початок перебігу позовної давності в правовідносинах повязаних із зобовязаннями регулюється частиною 5 статті 261 ЦК України. У відповідності з вимогами частини 5 статті 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Перебіг позовної давності у зобовязаннях без визначеного строку виконання залежить не від дій боржника, а залежить виключно від моменту реалізації кредитором свого права предявити боржнику вимогу про виконання зобовязання. Згідно частини 2 статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання (абзац другий частини п'ятої статті 261 ЦК України), тобто після закінчення: або передбаченого частиною другою статті 530 ЦК України семиденного строку від дня пред'явлення вимоги; або передбаченого іншим актом цивільного законодавства чи договором іншого пільгового строку, в який боржник має виконати зобов'язання. Позивач предявив свою вимогу про повернення безпідставно отриманих коштів 09.11.2015 р., а звернувся до суду з позовною заявою 09.12.2015 р., і тому суд вважає, що позивачем не пропущений строк позовної давності за вимогою про повернення безпідставно набутих грошових коштів. Правовідносини між сторонами регулюються ст.ст. 261 ч.5, 530 ч.2, 1212-1215 ЦК України.

Outcome: approved