overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що він, його дружина [PERSON] та донька [PERSON] є власниками квартири спільного заселення, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі також зареєстрована відповідач [PERSON], яка є колишньою власницею 50/100 частин вказаної квартири. Відповідач з лютого 1998 року не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, її особистих речей в квартирі немає. У звязку з чим, позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач придбав у відповідача 50/100 частин квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу частини квартири від 20.02.1998 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] На іншу 50/100 частину вказаної квартири позивачу та членам його сімї - дружині [PERSON] та доньці [PERSON] Управленням житлового господарства Дніпропетровської міської ради було видано свідоцтво про право власності на житло від 16.11.2006 року. [PERSON] з реєстраційного обліку не знялася, хоча виїхала з квартири ще у лютому 1998 року. ЇЇ особистих речей у квартирі не має, з квартири виїхала. Згідно ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача[PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона 04.10.1991 року отримала у власність домоволодіння № 11 по вул. Військовій в м. Дніпропетровську. У 1996-1997 роках у домоволодіння вселились її сини - [PERSON] та [PERSON], які там зареєструвались. 17.10.2006 році вона подарувала 23/100 частин вказаного домоволодіння своєму сину [PERSON] Відповідач з 2010 року не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в домоволодінні немає. На теперішній час відповідач разом зі своєю сімєю проживає за адресою: [INFO]. У звязку з цим позивач просить визнати відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Третя особа до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 04 жовтня 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] стала власником домоволодіння № 11 по вул. Військовій в м. Дніпропетровську. 23/100 частин вказаного домоволодіння нею було подаровано її сину [PERSON], що підтверджується договором дарування від 17.10.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] В даному домоволодінні зареєстрований другий син позивача - [PERSON], який не проживає за вказаною адресою з 2010 року, що підтверджується довідкою квартального комітету №20 від 09.10.2015 року. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача[PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона є власником 26/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. Тобто їй належить квартира № 2 у вказаному домоволодінні. Однак, крім неї, у вказаній квартирі також зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON]. На теперішній час останній з 1992 року не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в квартирі немає. У зв'язку з цим позивач просить визнати відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та винесення рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на жилий будинок від 20 вересня 1991 року, [PERSON] на праві власності належить 26/100 частин домоволодіння [ADDRESS], а саме квартира № 2 у вказаному домоволодінні. В даній квартирі зареєстрований колишній чоловік позивача - [PERSON], шлюб з яким було розірвано 23 червня 1992 року та який не проживає за вказаною адресою з 1992 року, що підтверджується довідкою квартального комітету № 41 від 08.02.2016 року. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача[PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона є власником 3/4 житлового будинку № 196г по вул. Кіровоградській в м. Дніпрі. Однак, крім неї, у вказаному будинку зареєстровані та проживають її діти [PERSON] та [PERSON], а також зареєстрований [PERSON]відповідач по справі, який не проживає там з 2013 року. Відповідач не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в житловому будинку немає. У звязку з цим позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи за його відсутності та винесення рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить ? частини житлового будинку № 196г по вул. Кіровоградській в м. Дніпрі, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 26.07.2011 року, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою. У даному будинку разом з позивачем зареєстровані та проживають її діти, [PERSON] та [PERSON], та зареєстрований відповідач по справі [PERSON], який не є членом сімї позивача, був вселений в житлове приміщення як член сімї колишнього власника. Відповідач не проживає за вказаною адресою з 2013 року, що підтверджується актом квартального комітету № 8 від 10.11.2016 року. Згідно ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача[PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона є власником будинку [ADDRESS]. У вказаному будинку на даний час зареєстрована вона та колишній чоловік доньки позивача -відповідач по справі, який не проживає там з 2012 року. Відповідач не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в квартирі немає.У зв'язку з цим позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не з'явилася, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить будинок [ADDRESS]., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17 березня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Лебеденко Н.С. У даному будинку зареєстрований, однак не проживає, колишній чоловік доньки позивача - [PERSON], відповідач по справі. Відповідач не проживає за вказаною адресою з жовтня 2012 року, що підтверджується актом сусідів будинку [ADDRESS], що завірений квартальним комітетом №7 Амур-Нижньодніпровського району 26.02.2017 року. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. Однак, крім неї, у вказаному будинку також зареєстровані її діти - [PERSON] та [PERSON], а також колишня цивільна дружина [PERSON] - [PERSON] -відповідач по справі, яка не проживає там з 2003 року. Відповідач не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, її особистих речей в житловому будинку немає. У зв'язку з цим позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи за його відсутності на винесення рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.06.2016 року, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою. У даному будинку зареєстрована відповідач по справі, яка є колишньою цивільною дружиною сина позивача [PERSON]. Відповідач не проживає за вказаною адресою з 2003 року, що підтверджується довідкою квартального комітету № 15 від 01.09.2016 року. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача[PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона є власником житлового будинку № 26 по вул. Лебедєва- Кумача в м. Дніпропетровську на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.08.1998 року. У вказаному будинку зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також відповідач по справі колишня дружина брата позивача [PERSON] [PERSON], шлюб з якою було розірвано 06 лютого 2014 року, та яка не проживає у будинку з 2013 року, комунальні платежі не сплачує, кореспонденцію за вказаною адресою не отримує. У звязку з чим, позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням житлового будинку № 26 по вул. Лебедєва -Кумача в м. Дніпропетровську У судове засідання позивач не зявилася, її представник надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить житловий будинку № 26 по вул. Лебедєва - Кумача в м. Дніпропетровську, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 04.08.1998 року, виданого [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] У даному домоволодінні також зареєстрована відповідач по справі, проте після розірвання шлюбу з братом позивача, [PERSON] не проживає за вказаною адресою з 2013 року. Згідно ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України,члени сімї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так, як відповідачка більше одного року не проживає в житловому будинку № 26 по вул. Лебедєва -Кумача в м. Дніпропетровську, суд вважає, що вона втратила право користування жилою площею вказаного житлового будинку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача[PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона є власником житлового будинку № 4-а по вул. Красноселівській в м. Дніпропетровську. Тобто їй належить квартира № 2 у вказаному домоволодінні. Однак, крім неї, у вказаній квартирі також зареєстрований її онук , відповідач по справі, який зареєстрований у вказаному будинку з 22 січня 2002 року, однак не проживав там жодного дня. Відповідач не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в житловому будинку немає. У звязку з цим позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок № 4-а по вул. Красноселівській в м. Дніпропетровську. У даному будинку з 22 січня 2002 року зареєстрований онук позивача , відповідач по справі, який не проживає за вказаною адресою з моменту реєстрації, а отже з 2002 року року, що підтверджується актами квартального комітету № 29 від 12.10.2012 року, 16.09.2015 року та від 25.07.2014 року. Згідно даних актів відповідач проживає разом зі своїми батьками за адресою: Дніпропетровська область, с. Горянівське, вул. Ворошилова, буд.25, за цією ж адресою отримав виклик до суду. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача[PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона є власником житлового будинку № 6-а по вул. Широкій в м. Дніпрі. Однак, крім неї, у вказаному будинку також зареєстрований колишній чоловік доньки позивача [PERSON] -відповідач по справі, який зареєстрований у вказаному будинку з 22 жовтня 2007 року, однак не проживає там з вересня 2013 року. Відповідач не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в житловому будинку немає. У звязку з цим позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок № 6-а по вул. Широкій в м. Дніпрі, що підтверджується договором купівлі-продажу даного домоволодіння від 17.08.2007 року. посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] У даному будинку з 22 жовтня 2007 року зареєстрований відповідач по справі, який є колишнім чоловіком доньки позивача [PERSON], шлюб між якими було укладено 12.08.2006 року та розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2013 року. Відповідач не проживає за вказаною адресою з вересня 2013 року, що підтверджується актами квартального комітету № 2 від 26.05.2016 року та 04.04.2016 року. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача[PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved