Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач Громадська організація «Волонтерський рух Буковини» звернулась до суду із позовом, збільшивши позовні вимоги в квітні 2015 року, до відповідача [PERSON] про стягнення з відповідача вартості товару посилаючись на те, що рішенням Чернівецької міської ради №1244 від 27.06.2014 року «Про погодження надання благодійної допомоги» погоджено Комунальному підприємству «Міський торговельний комплекс «Калинівський ринок» надання благодійної допомоги для здійснення матеріально-технічного забезпечення підрозділів, сформованих з мешканців, в тому числі з мешканців м. Чернівців, місцем постійної дислокації яких є м. Чернівці, які беруть участь в антитерористичній операції у східних регіонах України, в сумі 500000 грн. З метою реалізації виконання вказаного рішення та протокольного доручення Чернівецької міської ради №23/51 від 27.06.2014 року, розпорядженням Чернівецького міського голови №220-р від 08.07.2014 року створено Центр допомоги військовим, задіяним в антитерористичній операції, та їх родинам, з числа представників виконавчих органів та депутатів міської ради, правоохоронних органів та громадських організації. Враховуючи рекомендації вказаного Центру, за рахунок коштів МКП «МТК «Калинівський ринок», які були погоджені вищевказаним рішенням міської ради, громадською організацією, відповідно до платіжного доручення №12 від 10.07.2014 року, закуплено 65 бронежилетів «RAMOR 550» у фізичної особи-підприємця [PERSON] згідно з встановленого ним рахунку №0707/1 від 07.07.2014 року, які в подальшому доставлені бійцям 8-го територіального батальйону. Відповідачем [PERSON] передано товар, який не відповідає вимогам щодо його якості, а саме ДСТУ В 4103-2002 «Засоби індивідуального захисту. Бронежилети. Загальні технічні умови». Вказаний факт виявлений за результатами проведення судово-балістичної експертизи в рамках кримінального провадження №12014260000000581 від 18.07.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз. Відповідач не повернув кошти в сумі 305500 грн. за неякісний товар. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. З врахуванням індексу інфляції сума заборгованості за період з 10.07.2014 року по 07.04.2015 року становить 371182,50 грн. А тому просив стягнути з відповідача на користь громадської організації кошти в сумі 371182,50 грн. Представник позивача Громадської організації «Волонтерський рух Буковини» в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності та задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, від представника надійшла заява, в якій просила розглянути справу в їх відсутності та відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов та в доповненнях до відзиву на позовну заяву. Представник третьої особи Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутності. Представник третьої особи КП «МТК «Калинівський ринок» в судове засідання не з`явився, надав суду пояснення, в яких вважав позовні вимоги обґрунтованими. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що рішенням Чернівецької міської ради 51 сесії VI скликання «Про погодження надання благодійної допомоги» №1244 від 27.06.2014 року (т.1 а.с.94-95) вирішено погодити Комунальному підприємству «Міський торговельний комплекс «Калинівський ринок» надання благодійної допомоги для здійснення матеріально-технічного забезпечення підрозділів, сформованих з мешканців, в тому числі з мешканців м. Чернівців, місцем постійної дислокації яких є м. Чернівці, які беруть участь в антитерористичній операції у східних регіонах України, в сумі 500000 грн. Відповідно до вказаного рішення та протокольного доручення Чернівецької міської ради №23/51 від 27.06.2014 року (т.1 а.с.96), розпорядженням Чернівецького міського голови №220-р від 08.07.2014 року (т.1 а.с.97-99) створено Центр допомоги військовим, задіяним в антитерористичній операції, та їх родинам з числа представників виконавчих органів та депутатів міської ради, правоохоронних органів та громадських організації. Згідно зі ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст.656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Відповідно до ч.1 ст.698 ЦК України, за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. За рахунок коштів МКП «МТК «Калинівський ринок», які були погоджені рішенням міської ради, Громадською організацією «Волонтерський рух Буковини» закуплено 65 бронежилетів «RAMOR 550» у фізичної особи-підприємця [PERSON] згідно з встановленого ним рахунку №0707/1 від 07.07.2014 року, які в подальшому доставлені бійцям 8-го територіального батальйону, що підтверджується копією платіжного доручення №12 від 10.07.2014 року (т.1 а.с.11). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.675 ЦК України, товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-балістичної експертизи №17384/17385/14-33 від 10.02.2015 року (т.1 а.с.125-129), бронеплити, наданих на дослідження бронежилетів захисного кольору (триколірний камуфляж), що не мають будь-яких маркувальних позначень, тобто виробника, класу захисту, в кожному з яких є дві захисні металеві пластини чорного кольору, які також не мають будь-яких маркувальних позначень, тобто виробника, класу захисту в кількості 35 штук, які 07.12.2014 року та 11.12.2014 року вилучені протоколами тимчасового доступу згідно описової частини постанови, витримали балістичні випробування, передбачені вимогами до бронеплит, якими споряджаються бронежилети четвертого класу захисту ДСТУ В 4103-2002 «Засоби індивідуального захисту. Бронежилети. Загальні технічні умови». Суд вважає, що посилання представника позивача в позовній заяві на те, що передані бронежилети не відповідають вимогам щодо їх якості, адже у висновку експертів за результатами проведення судово-балістичної експертизи №11535/11536/14-33 від 05.12.2014 року (т.1 а.с.137-141) зазначено, що при зустрічі з перешкодою (металевою бронею) куля руйнується та розлітається на дрібні франції, які рикошетують під різними кутами до лінії польоту кулі (від 90 до 80 град.), тобто у цьому випадку можуть вражатися як підборіддя, руки, ноги людини в бронежилеті, так і оточуючі особи, є безпідставним, оскільки в ДСТУ В 4103-2002 «Засоби індивідуального захисту. Бронежилети. Загальні технічні умови» відсутні такі вимоги до бронежилетів, про що також зазначено у висновку експертів №17384/17385/14-33 від 10.02.2015 року. Вказані обставини підтверджуються вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.08.2016 року, який частково скасований ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 16.07.2018 року, які залишені без змін постановою Верховного Суду від 19.12.2019 року, згідно з якими [PERSON] за ст.190 ч.3, ст.15 ч.2 190 ч.2 КК України виправдано, а за ст.ст.358 ч.2, 358 ч.3, 358 ч.4 КК України закрито провадження у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу цих злочинів. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Крім того, необхідно зазначити, що ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 16.07.2018 року змінено вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.08.2016 року в частині вирішення долі речових доказів, а саме 58 бронежилетів, які вилучені у військовослужбовців батальйону військової частини В-2235 8-ого окремого мотопіхотного батальйону 24 окремої механізованої бригади та які зберігаються в приміщенні відділу розслідування ОВС та злочинів, вчинених організованими групами і злочинними організаціями СУ УМВС України в Чернівецькій області, передано на зберігання громадській організації «Волонтерський рух Буковини», яка є їх власником. Згідно з п.4 ч.1 ст.708 ЦК України, у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару, покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Суд вважає, що посилання представника позивача в позовній заяві на п.4 ч.1 ст.708 ЦК України є безпідставним, оскільки представником позивача не надано доказів, що товар мав недоліки чи ознаки фальсифікації, а тому відсутні підстави для стягнення вартості товару та інфляційні втрати на загальну суму 371182,50 грн. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження позовних вимог. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог Громадської організації «Волонтерський рух Буковини» до [PERSON] про стягнення вартості товару необхідно відмовити, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними, не підтверджуються жодним належним та допустимим доказом. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed