Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивачем, [PERSON], через свого повноважного представника, адвоката [PERSON], предявлений позов до відповідача, Семенівського районного центру зайнятості, згідно даних якого позивач просить: 1). зобовязати відповідача формулювання причин звільнення в трудовій книжці БТ-11 № 4587302, яка належить [PERSON], під номером 12 від 25 квітня 2006 року читаємим текстом «Звільнити з роботи за угодою сторін ст. 36 п.1 КЗППУ» змінити; 2). зобовязати Семенівський районний центр зайнятості внести до трудової книжки БТ-11№ 4587302, яка належить [PERSON], запис про її звільнення від 25 квітня 2006 року, котрий відповідає приписам п. 5 ст. 36 Кодексу законів про працю України, тобто її звільнення в звязку з переходом на виборну посаду. В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено про те, що до 25 квітня 2006 року позивач працювала у приватного підприємця [PERSON]. Згідно рішення Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області від 25 квітня 2006 року [PERSON] обрано секретарем Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області, в звязку з чим у цей же день вона подала заяву приватному підприємцю [PERSON] про звільнення її з роботи, в який зазначена причина звільнення обрання її на посаду секретаря Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області. [PERSON] в цей же день розглянув заяву й наклав резолюцію: «Резолюція звільнити в звязку обранням секретарем Тимоновицької С/ради 25.04.2006 р. Підпис». Хоча в резолюції приватного підприємця [PERSON] і не має посилання на відповідну статтю Кодексу законів про працю України (п. 5 ст. 36), але по суті резолюція на заяві позивача накладена правильно. Так як 10 жовтня 2005 року позивач була прийнята на роботу продавцем до приватного підприємця [PERSON] за трудовим договором № 176, зареєстрованим 10 жовтня 2005 року в Семенівському районному центрі зайнятості, то Семенівським районним центром зайнятості був унесений відповідний запис до трудової крижки [PERSON] під номером 9, згідно якого вона прийнята на роботу до вказаного підприємця. 25 квітня 2006 року заява позивача про звільнення в звязку з обранням її секретарем сільської ради з резолюцією приватного підприємця [PERSON] надійшла до Семенівського районного центру зайнятості, де була зареєстрована у справі № 2-270/2006 рік. Відповідно до викладеного у заяві та в справі № 2-270/2006 рік у трудовій книжці [PERSON] за номером 12 від 25 квітня 2006 року був зроблений запис про звільнення її з роботи в наступному вигляді «Звільнити з роботи за угодою сторін ст. 36 п. 1 КЗППУ». Цей запис скріплений гербовою печаткою Семенівського районного центру зайнятості. Так як ні в заяві позивача, ні в резолюції [PERSON] не йшла мова про звільнення на підставі п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, тобто за угодою сторін, то даний запис в трудовій книжці є не чинний і формулювання запису підлягає зміні, так як Семенівський районний центр зайнятості при здійсненні запису в трудовій книжці повинен був керуватися п. 5 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, в якому саме і йде мова про перехід працівника на виборну посаду. Згідно з розпорядженням голови Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області № 10-0 від 26 листопада 2015 року на підставі рішення першої сесії сьомого скликання Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області від 26 листопада 2015 року позивач звільнена з посади секретаря Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області у звязку із закінченням повноважень, оскільки її не обрали на новий строк. Так як позивач є особою, яка не досягла пенсійного віку, підприємства, на якому працювала до звільнення в звязку з обранням її секретарем сільради, на цей час не існує взагалі, тобто не має можливості повернутися на попереднє місце роботи, на цей час взагалі не працевлаштована, то згідно ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» має право на збереження середньої заробітної плати протягом 6 місяців після звільнення з посади секретаря Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області. Через запис № 12 від 25 квітня 2006 року в трудовій книжці позивача, де зазначено, що вона звільнена з роботи згідно п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, тобто залишила місце роботи за своєю ініціативою, а не з приводу того, що обрана секретарем сільради (п. 5 ст. 36 Кодексу законів про працю України) на даний час не може скористатися своїм правом на одержання протягом 6 місяців середньої заробітної плати. Отже, помилка, вчинена Семенівським районним центром зайнятості під час унесення запису про звільнення до трудової книжки, порушила право позивача на отримання середньомісячної заробітної плати, передбаченої ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», що й змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав і інтересів. У судовому засіданні у цивільній справі за вказаним вище позовом ухвалою суду від 24 березня 2016 року за клопотанням представника позивача, адвоката [PERSON], були залучені як співвідповідач [PERSON] та як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Тимоновицька сільська рада Семенівського району Чернігівської області (а.с. 51-52). Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала повністю та пояснила про те, що, на її погляд, оскаржуваний нею запис у трудовій книжці відповідачем учинений неправильно. Представник позивача, адвокат [PERSON], у судовому засіданні позов підтримав повністю та пояснив про те, що позовні вимоги [PERSON] він вважає законними. Представник відповідача, Семенівського районного центру зайнятості, за довіреністю [PERSON], у судовому засіданні позов не визнала повністю й пояснила про те, що діяння посадових осіб відповідача із приводу вчинення оспорюваного запису у трудовій книжці позивача є такими, що відповідають усім вимогам на той час діючого законодавства. З 01 січня 2015 року відповідач не вправі вчиняти записи у трудових книжках найманих приватними підприємцями працівників. Співвідповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю та пояснив про те, що у нього немає заперечень проти уточнення обставин, за яких звільнялася позивач з роботи. На даний час він не є фізичною особою підприємцем. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області, сільський голова [PERSON], у судовому засіданні пояснив про те, що він переконаний у правомірності позовних вимог [PERSON]. Допитаний як свідок [PERSON] у судовому засіданні дав показання про те, що він дійсно звільняв позивача з роботи як того вона бажала. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідка, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити повністю з усіх заявлених позовних вимог за наступних обставин. У справі зясовано, що у відповідності до рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 05 червня 2006 року, яке набрало законної сили, оскаржуваний запис у трудовій книжці позивача вже змінювався судом із корегуванням дати звільнення з 03 травня 2006 року на 25 квітня 2006 року, при цьому судом було залишене «незмінним формулювання причин звільнення». Указане судове рішення позивачем не оскаржувалося (копія рішення суду на а. с. 34). З огляду на викладене, повторний перегляд ситуації з формулюванням причин звільнення позивача при наявності чинного рішення суду з цього питання практично не є можливим. Більш цього, сам трудовий договір № 176 від 10 жовтня 2005 року між позивачем та співвідповідачем містить відомості за підписами роботодавця [PERSON] та працівника [PERSON] про погоджену сторонами підставу розірвання трудового договору п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України (копія відомостей трудового договору на звороті а.с. 31). Поряд з цим, суд зауважує, що заява позивача про звільнення з роботи (копія на а. с. 11) не може бути доказом у даній справі, адже її надходження саме у такому вигляді (з бажаною з боку позивача резолюцією роботодавця) належним чином у відповідача не зафіксовано, а тому судом ця заява до уваги при ухваленні даного рішення як доказ до уваги не береться та відкидається. Пояснення ж та показання осіб, які беруть участь у справі, і свідка ([PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Д.) у судовому засіданні із цього приводу є неоднозначними й не підкріплені жодним іншим доказом, а тому вони не можуть бути сприйняті судом як беззастережно правдиві. Таким чином, належні й допустимі докази звільнення позивача з роботи за заявленим за позовними вимогами формулюванням, у справі відсутні. Беручи до уваги наведене, суд переконаний у тому, що позов не підлягає задоволенню,

Outcome: dismissed