Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання недійсним кредитного договору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів». Свої вимоги обґрунтовує тим, що кредитний договір № 03-867/08-А від 07.02.2008 р. укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ним був оформлений з порушенням вимог Цивільного кодексу України, Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 р. № 168; Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. № 1023-ХП. Вважає, що умови кредитного договору порушують його права, як споживача та не відповідають вимогам чинного законодавства. Позивачу не була надана в належній і зрозумілій формі вся необхідна інформація про кредит, у тому числі перед укладання договору не було надано в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, інформацію про платежі споживача. Позивача не було ознайомлено з умовами кредиту, зі строком кредитного договору, протягом якого діятимуть умови договору та з порядком інформування споживача про їх зміну. Крім того, позивач не був ознайомлений з наявною формою кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; типом відсоткової ставки; необхідністю здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковим режимом сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Разом з тим зазначив, що окремі положення договору не відповідають чинному законодавству. З урахуванням викладеного просив позов задовольнити. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Збільшив їх, доповнивши вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача в якості відшкодування завданої шкоди в порядку ст.ст. 216, 230 ЦК України 200548,88 грн. Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог [PERSON] заперечувала, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 07.02.2008 року між Банком «Фінанси та Кредит», в особі філії Центральне регіональне управління «АТ «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір №03-867/08-А. Предметом даного договору є надання банком позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних коштів у розмірі 12372 доларів США 00 центів, з терміном повернення кредитних коштів до 06.02.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частинами 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] посилався на те, що умови кредитного договору порушують його права як споживача та не відповідають вимогам чинного законодавства. Оспорюваний договір в порушення Закону України «Про захист прав споживачів» містить несправедливі умови, які порушують принцип рівності сторін договору, не містить умов або правил, які б регулювали відповідальність відповідача, порядку зміни кредитного договору, який враховував би інтереси споживача, умови про порядок припинення договору, строк дії договору не встановлений. Також посилався на те, що йому не була надана в належній і зрозумілій формі вся необхідна інформація про кредит, у тому числі не було надано розрахунку загальної вартості кредиту, не зазначено вартість всіх супутніх послуг, і він не був попереджений про відсутність в договорі умов, які є обов'язковими для договорів даного виду згідно законодавства. Разом з тим, такі посилання позивача не ґрунтуються на законі та спростовуються умовами договору. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Враховуючи те, що 07.02.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №03-867/08-А, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Згідно положень Закону України «Про захист прав споживачів», а саме п. 1 ст. 11 договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого, кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом із нарахованими відсотками. Отже, сторонами даного правочину є кредитодавець (банк або інша фінансова установа) та позичальник (п. 1 ст. 1054 ЦК України), що в свою чергу суперечить позиції позивача щодо визначення сторін кредитного договору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», а саме як споживача та продавця (виконавця, виробника). Банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Основними ознаками кредиту є строковість, платність і зворотність. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковими для неї. Кредитний договір вважається укладеним з моменту досягнення згоди сторонами за всіма істотними умовами, а саме, згідно кредитного договору цей договір набирає чинності з моменту першої видачі кредитних ресурсів і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. Відповідно до ч. 2 ст. 1056 ЦК України позичальник має право відмовитись від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитора до встановленого договором строку його надання. Також, відповідно до п. 6 ст. 11 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про захист прав споживачів» №3161 споживач має право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Встановлено, що позивач не відмовлявся від виконання умов кредитного договору та не інформував банк про неможливість виконання своїх зобов'язань за кредитним договором. В свою чергу до кредитного договору №03-867/08-А від 07.02.2008 року був підписаний додаток №1 Графік зниження розміру заборгованості, з яким особисто під підпис був ознайомлений [PERSON], а також додатково ознайомлено та підписано інформацію про умови кредитування до кредитного договору №03-867/08-А від 07.02.2008 року. Отже, позивачу були повністю відомі істотні умови кредитного договору, так як він не звертався до кредитора за роз'ясненням положень договору, якій були йому не зрозуміли, тим самим погоджуючись із всіма умовами кредитного договору. Встановлено, що відповідач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, відкривши позивачу позичковий рахунок і здійснивши вдачу кредитних коштів на підставі письмової заяви [PERSON] За таких умов, договір вважається укладеним з моменту, коли банк, як сторона, яка одержала пропозицію клієнта укласти кредитний договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у заяві (оферті) (ч. 2. ст. 640 ЦК України), а тому посилання позивача у своїй позовній заяві на те, що договір укладений між ним та банком не відповідає вимогам чинного законодавства України, а саме банк ввів клієнта в оману, не надав інформації в письмовій формі, передбаченої нормами чинного законодавства є безпідставними та необґрунтованими. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець (послуг) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, зокрема, встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути замінено або визнано недійсним, або договір може бути визнаний недійсним в цілому. Відповідно до статей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Доводи позивача щодо невідповідності змісту договору нормам Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та скупну вартість кредиту є необґрунтованими ще й тому, що згідно Закону України «Про захист прав споживачів», у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; умови дострокового розірвання договору; інші умови. Встановлено, що під час укладання договору, банк

Outcome: dismissed