Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач за звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 29 жовтня 2013 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно умов якого позивач надав, а відповідач отримав кредит в сумі 117800 грн. в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності. На виконання умов договору позивач своєчасно надав відповідачеві належну за договором суму коштів, шляхом зарахування вищезазначеної суми на картковий рахунок відповідача, відкритий на його імя. Проте відповідач прийняті на себе зобовязання по кредитному договору не виконує, в наслідок чого утворилася значна заборгованість. Враховуючи вище викладе, позивач просить суд, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 58803 гривень 73 копійки, судовий збір в сумі 1378.00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву про слухання справи у його відсутності, підтримання позовних вимог у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні надав суду підтвердження повного погашення ним боргу позивачу. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступних підстав. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612, ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно положень ст. 629 ЦК України договір є обовязків до виконання сторонами. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд також враховує положення ст.ст.610 та 625 ЦК України, відповідно до яких порушенням зобовязання є його невиконання, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику - грошові кошти, у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з наданої довідки ПАТ «Укрсоцбанк» від 13.12.2016 року заборгованість за договором від 28.10.2013 року зі строком користування повністю погашена 12.12.2016 року. Таким чином, на момент розгляду справи в суді, спірні відносини між сторонами не існують. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed