Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, у якому прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача у справі [PERSON] суму боргу за договором позики, укладеним між позивачем та відповідачем 22 грудня 2016 року на загальну суму 2000 доларів США, що еквівалентно до національної валюти України 52034,73 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються наступними обставинами: 22 грудня 2016 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] у позику кошти в сумі 2000 доларів США з терміном повернення суми позики 01 липня 2017 року. Факт отримання від позивача у позику коштів позичальник підтвердив шляхом складення відповідної розписки. Незважаючи на взяті на себе зобов'язання по поверненню боргу до дати, зазначеної у борговій розписці, відповідач боргу не повернув і прострочив виконання боргового зобов'язання. Оскільки відповідач ухиляється від виконання боргових зобов'язань позивач, посилаючись на ст. 625, 1046,1047, 1049 Цивільного Кодексу України, прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача суму коштів, переданих відповідачеві у позику в розмірі 2000 доларів США, що еквівалентно до національної валюти України 52034,73 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві і прохає його задовольнити. Прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача у справі на його користь суму коштів, переданих [PERSON] у позику в розмірі 2000 доларів США, що еквівалентно до національної валюти України 52034,73 грн. та судові витрати у справі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду даної справи відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України і проти чого не заперечив позивач. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. Згідно ст.1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Оригіналом боргової розписки від 22 грудня 2016 року доводиться та обставина, що відповідач у справі [PERSON] позичив у позивача [PERSON] гроші в сумі 2000 доларів США. з терміном повернення боргу до 01 липня 2017 року . Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 59,60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Факт отримання відповідачем від позивача суми, обумовленої у договорі позики, підтверджується борговою розпискою від 22 грудня 2016 року, написаною відповідачем власноруч. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до змісту ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, наявність боргового документа, а саме боргової розписки у позивача свідчить про те, що відповідач не виконав зобов'язань по поверненню боргу. Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня. Згідно ч.1,2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З огляду на офіційний курс гривні щодо іноземної валюти - Долара США на день подання позову 26,017365 грн. за 1 Долар США сума заборгованості відповідача за договором позики від 22 грудня 2016 року становить 2000 доларів США, що еквівалентно до національної валюти України 52 034,73 грн. Зідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак з відповідача у справі на користь позивача слід стягнути судові витрати, пов'язані із сплатою позивачем судового збору в розмірі 640 грн. На підставі ст. 15,30,62, 212, 213, 215, 218 , 224 ЦПК України, ст. 545, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд -

Outcome: approved