Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.10.1998, мають двох спільних неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Оскільки спільне життя між ними не склалося, вони мають різні погляди на шлюб та сім'ю, фактично їхня родина розпалась, а шлюб носить лише формальний характер, позивач був змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 03.09.2018 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні. За приписами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач у підготовче засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, згідно змісту якої просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Також зазначив про те, що вони з відповідачем з липня 2017 року припинили підтримувати шлюбно-сімейні відносини. Відповідач в підготовче засідання не з'явилась, також подала до суду заяву, у якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнала, проти розгляду справи в підготовчому засіданні, та ухвалення за результатами його проведення рішення суду - не заперечувала. Зазначила, що вони з позивачем дійсно з липня 2017 року припинили підтримувати шлюбно-сімейні відносини. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі в підготовчому засіданні, у зв'язку з існуванням визначених ч.3 ст.200 ЦПК України умов, та задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами 17.10.1998 року було укладено шлюб, що зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського району м.Києва (а/з №1403), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб (а.с.13). Також сторони мають спільних неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.14, 15). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчать матеріали справи, сторони не підтримують подружніх відносин та з липня 2017 року припинили підтримання шлюбно-сімейних відносин. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved