Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Березівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно. Позов мотивовано тим, що позивач являється власником житлового будинку в с.Березово, 916 «а», який ним побудовано за власні кошти. Згідно рішення 18-ої сесії 21-го скликання Березівської сільської ради від 25.05.1994 року, йому була виділена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, площею 0,1605 га, розташована в с.Березово,916 «а». Під час проведення будівельних робіт позивачу було надано дозвіл на право виконання будівельних робіт головним архітектором району. При веденні будівництва ним дотримано всі санітарні та екологічні норми, а з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг від інших осіб не надходило, що свідчить про відсутність порушення прав інших осіб цим будівництвом. На даний час виготовити правовстановлюючі документи на будинок та прилеглу до нього земельну ділянку, яка була виділена йому згідно рішення 18-ої сесії 21-го скликання Березівської сільської ради від 25.05.1994 року позивач не може, у зв»язку з відсутністю генерального плану забудови населеного пункту с.Березово. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи те, що земельна ділянка, на якій позивачем було здійснено самочинне будівництво, надана позивачу у встановленому законом порядку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та не порушено права інших осіб, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на вказаний вище будинок та прилеглу до нього земельну ділянку. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не зявились. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу у його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримують та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача в.о.сільського голови [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги вважає обґрунтованими та не заперечив щодо їх задоволення. Відповідно до ст.158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких підстав позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та інтересам інших осіб. Враховуючи наведене,

Outcome: approved