Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач за первинним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача за первинним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] в якому просила припинити право власності [PERSON] на 1/3 частини спірної квартири [ADDRESS] , стягнувши з неї на користь [PERSON] за припинену частку в спірному нерухомому майні грошову компенсацію її вартості визначену висновком № 4189/19-24 судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 101456 грн. які внесені на депозитний рахунок Корюківського районного суду Чернігівської області. Визнати за нею право власності на 1/3 частину спірної квартири [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Корюківського районного нотаріального округу Чернігівської області 15 березня 2019 року, зареєстрованому в реєстрі за №262, вона є власником 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Також її право власності на вищевказану частку квартири підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №159768800 сформованого 15 березня 2019 року приватним нотаріусом Корюківського районного нотаріального округу Чернігівської області. Власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] є відповідачка [PERSON] . Вона проживає і є зареєстрованою в даній квартирі разом з неповнолітньою дитиною, відповідачка в квартирі не проживає і не є зареєстрованою. З відповідачкою [PERSON] вона не може знайти спільної мови щодо користування квартирою, яка перебуває в її та відповідачки спільній частковій власності, за таких обставин змушена була звернутись з даною позовною заявою до суду. Відповідачка за первинним позовом та позивачка за зустрічним [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю. Просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] : виділити їй в користування одну житлову кімнату площею 10,50 кв.м.; [PERSON] виділити у користування одну житлову кімнату площею 20,40 кв.м.; інші приміщення квартири: веранду 6,30 кв.м., кухню 16,10 кв.м., санвузол 7,20 кв.м. залишити у загальному користуванні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.03.2019 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 березня 2019 року вона є власником 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Іншим співвласником 2/3 частин вищевказаної квартири є позивач-відповідач [PERSON] відповідно до договору дарування від 15 березня 2019 року. В квартиру заселилася позивачка-відповідачка і почала чинити їй перешкоди у користуванні квартирою не допускаючи до неї. На даний час вона не дозволяє їй користуватися своєю часткою в квартирі. Через її неправомірні дії вона позбавлена можливості користуватися своєю власністю. Тому вимушена звернутися з даним позовом до суду, щоб встановити порядок користування спірною квартирою. Представник позивачки відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, вимоги зустрічного позову повністю не визнав. Відповідачка позивачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги за первинним позовом не визнали та просили відмовити у їх задоволенні, зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі. Представник третьої особи органу опіки та піклування Корюківської РДА в судовому засіданні у вирішенні справи поклалася на розсуд суду. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про таке. Як встановлено судом, згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Корюківського районного нотаріального округу Чернігівської області 15 березня 2019 року, зареєстрованому в реєстрі за № 262, [PERSON] є власником 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Власником іншої 1/3 частини спірної квартири є [PERSON] . У зв?язку з тим, що сторони не можуть дійти згоди щодо спільного користування квартирою, [PERSON] звернулась з позовом до суду про поділ нерухомого майна, що є спільною частковою власністю, а саме квартири [ADDRESS] . З аналогічних підстав [PERSON] звернулася з позовом до суду про визначення порядку користування спірною квартирою. За клопотанням сторін у справі призначені судові будівельно-технічні експертизи. Згідно висновку експерта від 21.02.2020 року №4188/19-24 та висновку експерта від 21.02.2020 року №4189/19-24 за результатами проведення будівельно-технічних експертиз влаштування двох ізольованих квартир у відповідності до ідеальних часток співвласників, не вбачається можливим, оскільки виходячи із умови виділення співвласникам 2/3 та 1/3 частки окремої квартири для ізольованого користування та заселення однією сім?єю, не можливо виконати вимоги відповідних нормативів «Житлові будинки. Основні положення» та «Газопостачання». З огляду на викладене позивачка за первинним позовом та відповідачка за зустрічним [PERSON] змінила предмет позову та просила припинити право власності [PERSON] на 1/3 частини спірної квартири [ADDRESS] , стягнувши з неї на користь [PERSON] за припинену частку в спірному нерухомому майні грошову компенсацію її вартості визначену висновком № 4189/19-24 судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 101456 грн. які внесені на депозитний рахунок Корюківського районного суду Чернігівської області. Свої вимоги аргументувала тим, що частка [PERSON] є незначною, згідно висновку експерта не може бути виділена в натурі, а отже квартира є неподільною, а спільне володіння і користування спірним нерухомим майном є неможливим і припинення права власності останньої не завдасть істотної шкоди її інтересам та членам її сім`ї. З чим в свою чергу не може погодитися суд з огляду на таке. В силу положень статей\~21,\~24,\~41 Конституції України, статей\~319,\~358 Цивільного Кодексу України\~всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 365 Цивільного Кодексу України\~право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При цьому право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-68цс12. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна суб`єкта у власності [PERSON] перебуває 1/3 частина спірної квартири, іншої власності за останньою не зареєстровано і на переконання суду указана частина спірної квартири у порівнянні з частиною іншої співвласниці не може вважатися незначною. Таким чином припинення права власності на належну [PERSON] частки у спірній квартирі нанесе істотної шкоди останній, оскільки в даному випадку буде порушений принцип рівності прав співвласників, а правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Отже підстав\~для задоволення\~позову[PERSON] \~до [PERSON] \~про припинення права власності [PERSON] на 1/3 частини спірної квартири [ADDRESS] , стягнення з неї на користь [PERSON] за припинену частку в спірному нерухомому майні грошової компенсації її вартості визначену висновком № 4189/19-24 судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 101456 грн. які внесені на депозитний рахунок Корюківського районного суду Чернігівської області, суд не вбачає. \~ \~ \~ \~За приписами ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці в праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом із тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Таким чином, установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Дана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 року № №6-12цс13. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. З огляду на викладене зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки враховуючи жилу площу спірної квартири, її планування, а тому запропонований останньою порядок користування спірною квартирою, не суперечить часткам належним сторонам. Судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] ..

Outcome: approved