Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач заявив позов до відповідача, третя особа про визнання права власності на недобудову (об»єкт незавершений будівництвом) в порядку спадкування. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що [INFO] року померла його баба [PERSON]. 26.02.2000 року останньою було складено заповіт, відповідно до якого заповіла земельну ділянку площею 0,12 га, виділену під будівництво по [ADDRESS] Тисменицького району Івано-Франківської області її синові [PERSON]. Його батько, [PERSON], на підставі рішення виконкому Тисменицької РДА від 21.05.1991 року, на даній земельній ділянці, з дотриманням будівельних норм, збудував літню кухню, сарай, кладову. У 1991 році він отримав будівельний паспорт, який зареєстрований під № 370 на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику - [PERSON]. Однак, [PERSON], у зв»язку з складним матеріальним становищем, виїхав на заробітки до Російської Федерації, де і 05.02.2015 року помер. На даний час готовність незавершеного господарського будівництва становить 96%. Після його смерті відкрилася спадщина. У встановлений законом строк він звернувся до Тисменицької держнотконтори із заявою про прийняття спадщини, проте у виді свідоцтва про прийняття спадщини йому було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на незавершене будівництво та земельну ділянку в [ADDRESS] Тисменицького району Івано-Франківської області та зобов»язати КП «Івано-Франківське ОБТІ» і реєстраційну службу Тисменицького районного управління юстиції в Івано-Франківській області зареєструвати право власності незавершеного будівництва об»єкта нерухомого майна згідно поданих ним документів. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що у спадкодавця [PERSON] на сьогоднішній день залишилось ще три спадкоємці першої черги, а саме: син [PERSON], син [PERSON], дочка [PERSON] Просив відмовити у його задоволенні позову. Третя особа, [PERSON], в судовому засіданні позов не визнала та суду пояснила, що дійсно [PERSON] 26.02.2000 року склала заповіт, яким заповіла земельну ділянку площею 0,12 га, виділену під будівництво по [ADDRESS] Тисменицького району Івано-Франківської області її синові, який являється батьком позивача, [PERSON]. Відповідно до норм цивільного законодавства, спадкова маса повинна складатися з майна, яке перебуває у власності спадкодавця. Проте, вищевказана земельна ділянка у власності [PERSON] не перебувала та відповідно не може бути успадкованою. Крім того, зазначила, що позивач не входить до кола спадкоємців після смерті [PERSON], оскільки є її онуком, а на час смерті останньої був живий його батько та син [PERSON] Просила відмовити у задоволенні позову. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] року померла баба позивача [PERSON]. 26.02.2000 року остання склала заповіт, відповідно до якого заповіла земельну ділянку площею 0,12 га, виділену під будівництво по [ADDRESS] Тисменицького району Івано-Франківської області її синові, батькові позивача, [PERSON]. [INFO] року останній помер у Російській Федерації. Довідкою Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області № 71 від 26.03.2015 року стверджується, що земельна ділянка площею 0,12 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] Тисменицького району Івано-Франківської області була надана померлій [PERSON]; рішення про передачу у приватну власність даної земельної ділянки останній не приймалося; на даній земельній ділянці житлового будинку не споруджено. З огляду на те, що спадкодавець не була власником даної земельної ділянки яку вона заповіла своєму синові, [PERSON], а позивач звернувся з позовом про визнання права власності в порядку спадкування саме після смерті баби - [PERSON], що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої держаним нотаріусом Тисменицької державної нотаріальної контори від 10.12.2014 року, суд вважає позов необгрунтованим, а твердження позивача про те, що його батько після смерті матері успадкував вказане спадкове майно не доведеним. Крім того, суд зазначає, що позивачем не доведено факт прийняття спадщини після смерті батька, оскільки останній надав лише письмові докази відмови від прийняття спадщини в його користь своїх брата та сестри [PERSON] та [PERSON] та не надав своєї заяви на адресу відповідної нотаріальної контори Російської Федерації за місцем відкриття спадщини. Нормою ст. 1266 ЦК України встановлено, що за правом представлення, внуки, правнуки спадкодавця, спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є безпідставними і недоведеними та такими, що не підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 1233-1257, 1266 ЦК України та

Outcome: dismissed