Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Позивач звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу посилаючись на те, що наказом № 584/07-02 від 20 травня 2021 року за п.1 ст. 36 КЗпП України його звільнено з посади старшого судового експерта сектору інженерно-транспортних, будівельно-технічних досліджень та досліджень із охорони праці Полтавського відділення при Національному науковому центрі «Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства Юстиції України». З даним наказом ознайомлений не був, про його існування дізнався після отримання трудової книжки. За час роботи , протягом 17 років, позивач не мав ніяких дисциплінарних стягнень та нарікань роботі. Наказ є протиправним, підлягає скасуванню, а позивач поновленню на роботі. [INFO] померла мати позивача, тому перебуваючи в шоковому стані від звістки, без власної згоди , позивач написав заяву про звільнення за ст. 36 КЗпП України, яку 21 травня 2021 року відкликав та звернувся з заявою про надання відпустки. За таких обставин, не відбулось згоди про звільнення позивача із займаної посади. Також відсутня згода профспілкової організації про його звільнення. На час звільнення, з позивачем не проведено повний розрахунок, не була видана трудова книжка, яку він отримав лише 28.05.2021 року , хоча не надавав згоди на пересилання поштою. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07 липня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги пославшись на викладені в позовній заяві обставини та просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав, підтримав відзив на позовну заяву та пояснив, що позовні вимоги є незаконними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. Позивач при написанні заяви про звільнення за згодою сторін не повідомляв про смерть матері, діяв без жодного психологічного тиску . Він знаходився на робочому місці, у нормальному психологічному та фізичному стані, його волевиявлення було вільним, повністю усвідомленим. 24.05.2021 року позивачу запропоновано отримати трудову книжку, проте останній відмовився. Просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню та пояснила, що 20.05.2021 року до Полтавського відділення з Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства Юстиції України приїхала комісія щодо перевірки роботи. Протягом робочого дня позивач не повідомляв про смерть своєї матері. Після написання позивачем заяви про звільнення, була створена комісія про передачу експертних та інших документів, що перебували у позивача. Проте такі документи позивачем не були передані, оскільки близько 17 год. 30 хв. останній повідомив, що його мати при смерті та пішов з роботи. Приймаючи до уваги, що позивач напередодні 20.05.2021 року не ставив до відому , що бажає звільнитися, тому його трудова книжка знаходилась у м. Харків та після її отримання поштою,24 травня 2021 року , позивачу запропоновано було отримати трудову книжку, проте він відмовився. У послідуючому книжка направлена на його адресу поштовим зв`язком. Відповідно до ст. 43 Конституції України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. П. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України визначено, що обидві сторони трудових відносин найманий працівник та роботодавець можуть припинити дію трудового договору, укладеного на невизначений строк, за угодою сторін. Особливість підстави припинення трудового договору за угодою сторін полягає в тому, що потрібне спільне волевиявлення сторін, спрямоване на припинення трудових відносин в обумовлений строк. За угодою сторін безстроковий трудовий договір може бути припинено в будь-який строк, щодо якого працівник і роботодавець досягли домовленості. У ч. 1 п. 8 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 зазначається, що при домовленості між працівником і роботодавцем про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП договір припиняється у строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника і працівника. Судом установлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. 20 травня 2021 року від позивача на адресу директора Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства Юстиції України» надійшла заява про звільнення з роботи за угодою сторін 20 травня 2021 року. Наказом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства Юстиції України» № 584/07-02 від 20 травня 2021 року «Про припинення трудового договору з [PERSON] » припинено дію трудового договору з [PERSON] , старшим судовим експертом сектору інженерно-транспортних , будівельно-технічних досліджень та досліджень з охорони праці Полтавського відділення 20 травня 2021 року за згодою сторін. Звільнено з роботи [PERSON] , старшого судового експерта сектору інженерно-транспортних , будівельно-технічних досліджень та досліджень з охорони праці Полтавського відділення 20 травня 2021 року за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за згодою сторін). Відділу бухгалтерського обліку, планування та звітності провести остаточний розрахунок з [PERSON] . Підства: заява [PERSON] 21 травня 2021 року позивач звернувся на адресу відповідача із заявами: про відкликання його заяви про звільнення за згодою сторін; про надання щорічної відпустки з 21 травня 2021 року за 2020 та 2021 рр. у зв`язку з організацією поховань матері; про надання йому матеріальної допомоги у зв`язку зі смертю матері. На звернення позивача, відповідач надав відповідь щодо припинення станом на 21 травня 2021 року з позивачем правовідносин та як наслідок відсутність підстав для задоволення заяв. Отже, при досягненні спільної домовленості працівника й роботодавця про звільнення за угодою сторін, а також погодженні дати звільнення, відкликання працівником заяви не матиме юридичних наслідків. Це означає, що відкликання працівником заяви про звільнення не скасовує угоду сторін про звільнення. Щодо посилання позивача про відсутність волевиявлення на написання заяви про звільнення за згодою сторін, то суд виходить з наступного. Так, дійсно , у судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] , хоча позивачем не надано свідоцтва про народження, проте зазначений факт не оспорювався та визнаний сторонами. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч.3,4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ні позивачем у позовній заяві, ні представником позивача в ході судового розгляду не надано належних та достовірних доказів щодо часу смерті [PERSON] на обґрунтування пояснень перебування позивача у тяжкому психологічному стані під час написання заяви про звільнення за згодою сторін. А тому ці посилання є безпідставними та такими, що не підлягають прийняттю. Що стосується відсутності згоди профспілкового комітету на звільнення позивача на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, то відповідно до ст.43, 43-1 КЗпП України, то така згода повинна мати місце при розірванні трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. У даному ж випадку звільнення позивача відбулось за угодою сторін. Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у терміни, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно роздруківки карткового рахунку позивача, 24 травня 2021 року відповідачем перераховані кошти як заробітна плата. Відповідно до акту від 24 травня 2021 року , який затверджений Т.в.о. завідуючою Полтавського відділення при ННЦ ІСЕ ім.. Засл. Проф. М.С.Бокаріуса [PERSON] , 24 травня 2021 року о 16 год. 50 хв. [PERSON] знаходився у приміщенні Полтавського відділення ННЦ ІСЕ ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса за адресою м. Полтава, вул. Чураївни,1/1. О 16 год. 55 хв. [PERSON] запропоновано отримати його трудову книжку , проте останній відмовився у зв`язку з перебуванням з 24 травня 2021 року на лікарняному. Як установлено в судовому засіданні, трудова книжка була направлена засобами поштового зв`язку та отримана позивачем 28 травня 2021 року. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за період з 20 по 24 травня 2021 року. Відповідачем не надано доказів на спростування розрахунку середнього заробітку, що визначений позивачем, також відсутній і контррозрахунок, а тому суд приймає до уваги розрахунок наданий позивачем ( а.с. 98): заробітна плата за березень 2021 року - 12 776,35 грн. + заробітна палат за квітень 2021 року 17 973,75 грн.: 43 робочі дні = 715 грн. 12 коп. х 5 дн. ( з 20 по 24.05.2021 року) = 3 575 грн. 60 коп. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги, що суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про скасування наказу відповідача про звільнення позивача та поновлення його на посаді,стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1/4 частина понесених витрат на правову допомогу в сумі 3 859 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial