Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з вказаним вище позовом, в обґрунтування якого зазначив, що згідно з рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 22.01.2015 року № 38, діти: [PERSON] та [PERSON] мають статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Підставою для надання статусу слугували рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.08.2012 року про позбавлення матері дітей [PERSON] батьківських прав та рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.12.2014 року про відібрання дітей від батька без позбавлення його батьківських прав. З моменту відібрання дітей, відповідач не звертався до служби у справах дітей з питання повернення йому дітей. Третіх осіб призначено опікунами дітей, аліменти яким відповідач не сплачує, з приводу чого за станом на 01.12.2015 року виникла заборгованість по аліментам, загальний розмір якої складає 11 871,08 грн. Відповідно до інформації комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Кіровограда» від 11.12.2015 року № 2212-02,станом здоров'я дітей відповідач не цікавиться. За вказаних обставин позивач з даним позовом звернувся до суду, оскільки вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав. Представник позивача у судове засідання з'явився, позов підтримав, посилаючись на викладені обставини позовні вимоги просив задовольнити, надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте про день, час та місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. Треті особи у судове засідання з'явилися, позов вважали обґрунтованим та просили задовольнити. Прокурор позовні вимоги вважала обґрунтованими та висловила думку про наявність підстав для задоволення позову. З урахуванням зазначених обставин, відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд ухвалив здійснити розгляд справи за даної явки,заочно. Заслухавши представника позивача, третіх осіб та прокурора, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 липня 2012 року, виданого центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградської області, [INFO] народився [PERSON]. [INFO] народилася [PERSON], про що свідчить повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 03 липня 2012 року, видане центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградської області. Батьком обох дітей, згідно з вказаними вище свідоцтвами про народження дітей, записано відповідача. У відповідності до паспорта громадянина України, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 22 січня 2015 року, № 38 «Про надання статусу», дітям: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та вони перебувають в комунальному закладі «Дитячий будинок «Барвінок» - дошкільний навчальний заклад комбінованого типу № 1 Кіровоградської міської ради». 15.12.2014 року рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було відібрано від відповідача без позбавлення його батьківських прав та передано дітей на опікування органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради для подальшого їх влаштування. Згідно з рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 12 лютого 2015 року № 61 «Про встановлення опіки над малолітніми дітьми та піклування над неповнолітніми дітьми» над малолітніми дітьми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було встановлено опіку та опікунами призначено [PERSON] та [PERSON]. Діти характеризуються позитивно, що підтверджується характеристикою, виданою НВК СЗНЗ I-III ст. № 26 м. Кіровограда. У відповідності до наданої комунальним закладом «Центр первинної медико - санітарної допомоги № 1 м. Кіровограда» довідки № 2212-02 від 11.12.2015 року вбачається, що діти проживають у сім'ї [PERSON] та [PERSON] та знаходяться під наглядом комунального закладу «Центр первинної медико - санітарної допомоги № 1 м. Кіровограда» з квітня 2015 року. Відповідач станом здоров'я не цікавився та до дільничного лікаря не звертався. Згідно з довідкою Ленінського ВДВС, у період з 21.10.2014 року по 16.12.2015 року, аліменти на утримання дітей відповідач не сплачував, у зв'язку з чим заборгованість по аліментам склала 14 061, 66 грн. Відповідно до пояснення [PERSON] та [PERSON] діти проживають разом з ними та перебувають на їх утриманні, відповідач їх успіхами в навчанні та здоров'ям не цікавиться, матеріальної підтримки на утримання дітей не надає, востаннє відвідував школу, в якій навчаються діти 01 вересня 2015 року. Згідно з висновком від 20.01.2016 року № 337/4905-24, Орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 13.01.2015 року, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна встановлено, що відповідач на праві власності має нерухоме майно, а саме: 1/3 частку будинку, [ADDRESS]. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У відповідності до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до Декларації ООН прав дитини (1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Згідно з п. п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина, в тому числі й усиновлена, має право на одержання в установленому законом порядку в спадщину майна і грошових коштів батьків чи одного з них у разі їх смерті або визнання їх за рішенням суду померлими незалежно від місця проживання. Дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не втрачає права на успадкування їх майна. Батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. При вирішенні даного позову судом враховуються вищезазначені обставини, особу відповідача, який не вирішив питання про повернення дітей у свою сім'ю, нехтує правами своїх дітей, не створює умов для їх проживання, виховання та розвитку, переклавши виконання своїх батьківських обов'язків на інших осіб. Таким чином суд вважає, що обставини справи знайшли своє підтвердження у ході розгляду справи, а тому дійшов висновку про задоволення позовних вимог. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved