Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ЛКП «Дім» заборгованість за житлово-комунальні послуги у квартирі [ADDRESS] на загальну суму 9517,90 гривень, а також стягнути з [PERSON] на користь ЛКП «Дім» заборгованість за житлово-комунальні послуги у квартирі [ADDRESS] на загальну суму 11033,60 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на обслуговуванні ЛКП «Дім» знаходиться будинок [ADDRESS] . Споживачами житлово-комунальних послуг є мешканці вказаного будинку - відповідачі, котрі зобов`язані здійснювати їх оплату. Відповідачі є співвласниками та проживають у квартирі [ADDRESS] та користуються житлово-комунальними послугами, котрі надаються позивачем. Позивачем надавався відповідачам для підписання договір про надання житлово-комунальних послуг, однак вони відмовляються від підписання такого. Незважаючи на вказані обставини, комунальні послуги відповідачам надаються своєчасно та належної якості. Станом на 21.03.2019 року утворилась заборгованість зі сплати комунальних послуг, які надаються у квартиру [ADDRESS] , яка становить 9517,90 гривень, що складається з: 3130,64 гривень - заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території; 5939,66 гривень - заборгованість з централізованого опалення; 447,60 гривень - заборгованість з гарячого водопостачання. Заборгованість, яка утворилась за надані житлово-комунальні послуги підтверджується відомостями про нарахування та оплату відповідних послуг, що додаються до цієї заяви. Крім цього, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , яка також відмовилась від підписання договору про надання житлово-комунальних послуг. Станом на 21.03.2019 року утворилась заборгованість зі сплати комунальних послуг, які надаються у квартиру [ADDRESS] , яка становить 11033,60 гривень, що складається з: 6349,79 гривень - заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території; 2380,90 гривень - заборгованість з централізованого опалення; 2302,91 гривень - заборгованість з гарячого водопостачання. У позовній заяві вказано, що ЛКП «Дім» надає споживачам житлово-комунальні послуги за встановленими тарифами (цінами), затвердженим рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради. Відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Крім цього, питання щодо стягнення з відповідачів вартості комунальних послуг за відсутності укладеного між споживачем та постачальником відповідного договору неодноразово розглядалося у судах різних інстанцій, в тому числі і у Верховному Суді України. Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року (справа № 6-59цс13), суд прийшов до висновку, що не укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у письмовій формі не звільняє споживача таких послуг від обов`язку оплачувати надані послуги. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому, такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Боржники жодного разу не зверталися до ЛКП з будь-якими заявами чи скаргами з приводу якості комунальних послуг, що підтверджує те, що послуги надавалися їм належної якості, своєчасно та у повному обсязі. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити у повному обсязі. Справа поступила до суду 28.03.2019 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 12.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання у порядку спрощеного позовного провадження. 07 травня 2019 року відповідачами подано відзив на позовну заяву, проти позову заперечують з підстав, викладених у такому. Зазначають, що сума заборгованості за надані житлово-комунальні послуги не відповідає фактично наданим послугам. Подані позивачем розрахунки представлені суду без проведення відповідної звірки з відповідачами, оскільки ними періодично здійснювались оплати за надані житлово-комунальні послуги. Позивач не належно виконує свої обов`язки щодо надання житлово-комунальних послуг, відсутній облік наданих послуг. Крім цього, між позивачем та відповідачами відсутній договір про надання житлово-комунальних послуг та сума виставленого боргу не відповідає квитанціям, які відповідачі отримували. Ними частково було оплачено комунальні послуги, проте це не враховано при здійсненні розрахунків. Позивачем не надаються послуги з дезінфекції, десинсекції, дератизації, обслуговування систем водопостачання та водовідведення, прибирання прибудинкової території, підготовки до осіннього-зимового періоду, обслуговування димовентиляційних каналів. Так, щодо заборгованості за житлово-комунальні послуги, які надаються споживачам квартири [ADDRESS] відповідачі зазначають, що заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території є безпідставною, оскільки у 2018 році була проведена корекція боргу із подальшим списанням. Різниця заборгованості, що становила 633,33 гривні була сплачена. Крім цього, 14.03.2005 року було припинено постачання гарячої води, труба з водовідведення опломбована та є акт реєстрації лічильників на трубі з холодною водою. Відтак, з 2005 року гаряче водопостачання у квартиру № 5 припинено. Заборгованість за послуги з централізованого опалення коригувалась у 2018 році з подальшим її списанням. Крім цього, вважають, що позивачем пропущено строк позовної давності, так як з 2014 року така не переривалась і заборгованість з цього часу не змінювалась. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у квартиру [ADDRESS] , то такі безпідставні та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідач [PERSON] не укладала жодного договору з позивачем про надання житлово-комунальних послуг. Крім цього, у березні 2018 року була здійснена корекція заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, виставлений рахунок та відповідачем сплачена різниця у розмірі 147,49 гривень. Заборгованість за гаряче водопостачання відсутня, оскільки таке припинене 10.09.2008 року, що підтверджується актом реєстрації лічильників. Також, позивачем у 2018 року була списана вказана заборгованість за централізоване опалення та гаряче водопостачання. Зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності для пред`явлення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення. Враховуючи викладене, просять у позові відмовити у повному обсязі. 29 травня 2019 року представником позивача подано відповідь на відзив. Щодо наведених доводів відповідачів про безпідставність позовних вимог зазначає, що ними не представлено платіжних документів, які не включені у відомості про нарахування розміру заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Крім цього, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє відповідачів від обов`язку оплатити вартості комунальних послуг, які їм надані. Щодо доказів надання ЛКП «Дім» відповідачам послуг з утримання будинку та прибудинкової території, то у додатках позовної заяви долучені копії відповідних договорів та актів виконаних робіт. Позивач надає мешканцям будинку усі послуги, які передбачені умовами чинного законодавства та договорами про надання таких. Твердження відповідачів про відсутність надання таких є голослівними та жодним чином не підтвердженими. Жодних скарг та заяв у порядку звернень громадян від відповідачів не надходило. Щодо посилання відповідачів на корекцію заборгованості та таке її списання, то вказана інформація не відповідає дійсності. Відповідно до представлених розрахунків відбулась перереєстрація заборгованості з балансу ЛКП «№ 504» на баланс ЛКП «Дім», а саме у лютому-березні 2018 року проводилось програмне переведення інформації по споживачах ЛКП «№ 504». Позивачу є незрозумілим, які обставини відповідач [PERSON] доводить рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 18.01.2006 року. Враховуючи те, що позивачем надавались, а відповідачами отримувались послуги з утримання будинку та прибудинкової території належним чином, тому в останніх наявний обов`язок оплатити їх вартість. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з підстав наведених вище. В подальшому, представник позивача в судове засідання 09.12.2019 року не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Скерував на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі та постановлення рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, разом з тим, скерував на адресу суду заяву про неможливість прибуття у судові засідання у зв`язку із віддаленістю місцезнаходження. Позовні вимоги визнає в межах 3-річного строку позовної давності з врахуванням сплачених сум. Просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вказаних правовідносин. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в межах 3-річного строку позовної давності з врахуванням сплачених нею сум. Повністю підтримує пояснення, які зазначені у відзиві на позов. В подальшому, відповідач будучи належним чином повідомлена про дату судового засідання, 09.12.2019 року на виклик суду не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи вищенаведене, розгляд справи завершено без участі сторін, які у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 09.12.2019 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , зареєстровані та проживають у цій квартирі, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 23.04.2018 року № 5 (а.с.116). Крім цього, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 23.04.2018 року № 4 (а.с.115). Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує. Згідно зі ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 365 від 08.06.2007 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м.Львові» Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями житлово-комунальних послуг у житлових будинках м.Львова. Будинок [ADDRESS] перебуває на балансі ЛКП «Дім» та обслуговується ним згідно з ухвалою Львівської міської ради № 2606 від 16.11.2017 року. Основним його завданням діяльності визначено утримання, обслуговування та ремонт житлових будівель. Як вбачається із матеріалів справи, ЛКП «Дім», як балансоутримувач даного будинку і виконавець послуг, несе витрати з утримання будинку і прибудинкової території, надає послуги його мешканцям, у тому числі і відповідачам, зокрема, займається забезпеченням ремонтно-аварійних робіт на внутрішньо будинкових інженерних мережах, що стверджується відповідними актами (а.с.19-38), ліквідації аварій (а.с.88-106), дератизації (а.с.74-84), обслуговування димовентиляційних каналів (а.с.85-87), вивезенням побутових відходів (а.с.65-73, 107-112), технічним обслуговуванням ліфтів та диспетчерських систем, що стверджується актами-рахунками (а.с.39-64). З врахуванням наведеного, оскільки судом встановлено, що позивачем надаються послуги, останній несе витрати, а тому відповідачі зобов`язані сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. У відповідності до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, заперечення відповідача щодо ненадання послуг судом до уваги не береться, оскільки відповідачі належними та допустимими доказами не довели, що позивач послуги по утриманні будинку, в якому знаходяться належні їм квартири не надає, чи надає послуги неналежної якості. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідачі отримавши послуги, зобов`язані були оплатити їх вартість у повному розмірі. Як вбачається із наявних у матеріалах справи розрахунків заборгованості (а.с.3-4, 5-6, 7-9), відповідачі за період від липня 2010 року частково не сплачували витрати за житлово-комунальні послуги, які надавались у квартиру [ADDRESS] , внаслідок чого станом на 01.03.2019 року виникла заборгованість у розмірі 9517,90 гривень, що складається з: 3130,64 гривень - заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території; 5939,66 гривень - заборгованість з централізованого опалення; 447,60 гривень - заборгованість з гарячого водопостачання. Крім цього, відповідач [PERSON] , будучи власником квартири [ADDRESS] , частково не сплачувала витрати за житлово-комунальні послуги, яка надавались у вказану квартиру за період з липня 2010 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи розрахунками (а.с.10-11, 12-14, 15-18), внаслідок чого станом на 01.03.2019 року виникла заборгованість у розмірі 1103360 гривень, що складається з: 6349,79 гривень - заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території; 2380,90 гривень - заборгованість з централізованого опалення; 2302,91 гривень - заборгованість з гарячого водопостачання. Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому право прямо відповідає визначених п.4 ч.2 ст.7 Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п.1 ч.2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Така позиція суду кореспондується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 10 грудня 2018 року по справі № 638/11034/15-ц, який підлягає врахуванню іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права у відповідності до положень ст.263 ЦПК України, про те що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.. Оскільки балансоутримувачем даного будинку і виконавцем послуг є ЛКП «Дім», який несе витрати з утримання будинку і прибудинкової території, надає послуги його мешканцям, у тому числі і відповідачам, то останні повинні сплачувати житлово-комунальні послуги, а тому, заперечення відповідачів з приводу відсутності договірних зобов`язань є безпідставними. Крім цього, посилання відповідачів на корекцію заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з подальшим її списанням є невірним, оскільки відповідно до ухвали Львівської міської ради № 2606 від 16 листопада 2017 року Львівське комунальне підприємство «№ 504», на балансі якого перебував будинок [ADDRESS] , припинив свою діяльність, шляхом приєднання до Львівського комунального підприємства «Дім», а тому відбулось системне переведення інформації про наявну заборгованість мешканців будинку шляхом корекції рахунків, однак сума заборгованості залишилась незмінною. Щодо посилання відповідачів на відсутність гарячого водопостачання у квартири [ADDRESS] , то такі не підтверджені належними доказами, оскільки із представлених актів реєстрації лічильників (а.с.136, 143) не вбачається, що водопостачання припинене та не відновлювалось. Зокрема, відповідачами не представленні відповідні акти провірок, які б свідчили про наявність пломб та послуга з гарячого водопостачання не надається позивачем. Враховуючи наведене вище, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд не вбачає підстав для звільнення відповідачів від заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідачі у поданому відзиві на позовну заяву, зазначили, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо пред`явлених позовних вимог, а тому, просять застосувати наслідки пропуску вказаного строку. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги 28.03.2019 року, відтак захист його інтересів може відбуватися у межах трирічного строк, тобто з 28.03.2016 року. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення солідарно з відповідачів на користь ЛКП «Дім» заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в межах строку позовної давності в сумі 536,49 гривень, що надавались споживачам квартири [ADDRESS] , а також стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території у сумі 2257,67 гривень, що надавалась споживачу квартири [ADDRESS] . Щодо вимог про стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON] та [PERSON] з централізованого опалення в розмірі 5939,66 гривень та заборгованості за гаряче водопостачання в розмірі 447,60 гривень, яка утворилась за вказані послуги, що надавались у квартиру [ADDRESS] , суд у задоволенні таких відмовляє, оскільки така заборгованість виникла поза межами строку позовної давності, а саме у липні 2010 року у сумі 447,60 гривень за послуги з гарячого водопостачання та у липні 2014 року у сумі 5939,66 за послуги з централізованого опалення. Крім цього, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості з централізованого опалення в розмірі 2380,90 гривень та заборгованості за гаряче водопостачання в розмірі 2302,91 гривні, яка утворилась за вказані послуги, що надавались у квартиру [ADDRESS] , також задоволенню не підлягають та суд відмовляє у задоволенні таких, оскільки така заборгованість виникла поза межами строку позовної давності, а саме у лютому 2010 року у сумі 2302,91 гривні за послуги з гарячого водопостачання та у липні 2014 року у сумі 2380,90 гривень за послуги з централізованого опалення. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідачів слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 1921,0 гривні суми судового збору.

Outcome: partial