Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. Підставами позову вважає те, що позивач уклав із відповідачем [PERSON] (далі Відповідач 1) договір кредиту № МН - 0335 від 02.11.2017 про надання кредиту (кредитної лінії) в розмірі 5000,00 грн з терміном повернення коштів 12 місяців (далі- договір кредиту). Згідно умов вказаного договору Відповідач 1 отримав 5000,00 грн. та зобов`язаний повернути отриману суму кредиту та сплатити проценти за користування грошима в строки відповідно до передбаченого договором графіка, але Відповідач 1 свої зобов`язання по договору не виконав, таким чином було порушено ст. 526, 1054 ЦК України та умови Договору. Відповідач 1 станом на 17.02.2020 заборгував кредитній спілці 3909,56 грн. тіла кредиту, 3692,12 грн. процентів за користування грошима згідно п.3.1. Договору та донараховано 3127,65 грн. процентів згідно п.3.1., п.3.2. Договору кредиту. Всього заборгованість Відповідача 1 перед відповідачем станом на 17.02.2020 становить: 10729,33 грн. За Відповідача 1 згідно договору поруки № МН - 0335 - П поручився Відповідач 2 - [PERSON] . Відповідно до договору поруки та ст. 554 ЦКУ Відповідач 2 несе солідарну відповідальність разом з боржником Відповідачем 1. Просять стягнути з [PERSON] та солідарно з [PERSON] на їх користь заборгованість в сумі 10729,33 грн, та судовий збір. Ухвалою суду 10.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. Відповідачі відзив до суду не надіслали. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку На адресу суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку (за зареєстрованим місцем проживання відповідачів). Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідачів до суду не надходило. Суд вважає, що оскільки, відповідно до ст. 12 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідачі фактично відмовилися від захисту своїх прав в суді, а ст. 223 ЦПК України дає право суду у разі неявки відповідачів, повідомлених належним чином про розгляд справи, вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами. 10 листопада 2020 року, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. З матеріалів справи вбачається, що 02.11.2017 між Кредитною спілкою «Кредит-Союз» та [PERSON] було укладено договір кредиту № МН-0335, про надання кредиту в розмірі 5000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, відповідно до умов якого позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Спілці відповідно до умов, передбачених договором (а.с. 6). Згідно з п. 2.1 вказаного договору строк його дії становить 12 місяці з моменту укладення. За умовами вказаного договору позичальник [PERSON] отримав 5000,00 грн. та зобов`язаний був повернути отриману суму кредиту та сплатити проценти за користування грошима в строки відповідно до передбаченого договором графіка згідно п. 8.4 Договору. Грошові кошти в сумі 5000,00 грн, було отримано позичальником [PERSON] особисто, згідно видаткового касового ордеру від 02.11.2017, про що свідчить його особистий підпис на ордері (а.с.9). Згідно Договору кредиту спілка має право вимагати достроково повернення кредиту у випадку затримання сплати позичальником частини кредиту та/або процентів на строк більше одного місяця. Строк та порядок погашення кредиту та процентів за користування ним здійснюється відповідно до п.8.4 договору. Згідно п.3.1. договору реальна річна процентна ставка за кредитом становить 24,30%, загальна вартість кредиту становить 6214,89 грн. (в тому числі 5000 грн. загальний розмір наданого кредиту та 1214,89 грн. загальні витрати за кредитом). Згідно п.3.2 процентна ставка за кредитом становить 45% річних від суми залишку кредиту. Порядок обчислення процентної ставки за кредитом: проценти за кредитом нараховуються на суму залишку заборгованості за основним боргом (тіло кредиту) за фактичне число календарних днів користування кредитними коштами за виключенням дня отримання кредиту. Тип процентної ставки за кредитом: фіксована. Зміні процентна ставка не підлягає. Пунктом 3.4 договору передбачено, що позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу спілки зобов`язаний сплатити 40% річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно ч.2 ст.625 ЦК України, але в межах суми, не забороненої законами України. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Судом встановлено, що позичальник порушив зобов`язання по погашенню кредиту, передбачені п.п. 3.1, 8.4. Договору кредиту № МН-0335 від 02.11.2017, що підтверджується розрахунком позовних вимох по [PERSON] станом на 17.02.2020 (а.с. 4). Згідно даного розрахунку [PERSON] має заборгованість перед позивачем по даному договору в сумі 3909,56 грн кредиту; 3692,12 грн - процентів по кредиту, 3127,65 грн. - донарахованих процентів за час прострочення, а всього в сумі 10729,33 грн. (а.с. 4). Суду належних та допустимих доказів, що Відповідач 1 кредит не отримував, доказів того, що підписи в Договорі кредиту № МН-0335 від 02.11.2017 не його, не надано, клопотання про призначення експертизи не заявлялось, не надано доказів отримання та використання кредитних коштів всупереч волі Відповідача 1 іншими особами. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд також бере до уваги, що згідно п. 5.1 вказаного вище договору кредиту, з метою своєчасного повернення кредиту та сплати процентів для забезпечення виконання умов договору укладається договір застави № МН-0335-З від 02.11.2017 (а.с.7) та договір поруки №МН-0335-П від 02.11.2017 (а.с.8). Відповідно до вказаного договору поруки №МН-0335-П від 02.11.2017, за відповідача [PERSON] поручився відповідач [PERSON] , який взяв на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями [PERSON] по кредиту, що випливають із договору кредиту № МН-0335 від 02.11.2017. Згідно з п. 3.1 вказаного договору поруки відповідальність поручителів настає у випадку, коли боржник не виконує, або неналежним чином виконує свої зобов`язання згідно з договором. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом пунктів 3.2 договору поруки поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] взявши на себе обов`язки поручителя та не забезпечивши належного виконання відповідачем [PERSON] взятих за кредитним договором обов`язків, повинен відповідати перед позивачем разом, як солідарний боржники, у тому ж обсязі що і останній. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідачі належним чином не виконують умови договору, а тому у суду є всі підстави для стягнення суми заборгованості за кредитом у примусовому порядку. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.35 Постанови №10 ВСС України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, а тому суд вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2102, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1700 від 19.06.2020 (а.с.1). Враховуючи викладене, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн, тобто по 1051 грн з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved