Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач заявив позов до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 01.10.2007 [PERSON] було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач станом на 29.02.2016 порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Позивач зазначає, що [PERSON] продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, на даний час кредитна заборгованість не погашена і складає 33573 гривні 33 копійки. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з позичальника [PERSON] заборгованість по кредитному договору №б\\н від 01.10.2007 у сумі 33573 гривні 33 копійки , судові витрати у сумі 1378 гривень. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Вказав, що остання операція по кредиту проводилась 08.08.2008. Дія картки закінчилась у квітні 2009. Після квітня 2009 ніяких дій із карткою не було. Пояснив, що із кредитної картки він використав 5000 гривень. У звязку зі складними сімейними обставинами не міг вчасно погашати кредит, тому й допустив заборгованість. Однак, відповідач знав про порушення свого права із квітня 2009 року, але не звернувся вчасно до суду на захист свого порушеного права. Відповідач заперечував позов тим, що позивачем щодо боргу у сумі 33573 гривні 33 копійки пропущено строк позовної давності. До початку судового розгляду відповідачем подано заяву вх..№2630 від 12.05.23016 про застосування позовної давності при розвязанні цього спору. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із копії заяви від 29.09.2007 встановлено, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про надання кредитної картки «Універсальна» з кредитним лімітом у сумі 500 гривень. Із копії розрахунку заборгованості за договором №б/н від 01.10.2007 встановлено, що відповідач має кредитну заборгованість, яка складається із загального залишку заборгованості за кредитом у сумі 4996 гривень 20 копійок, загального залишку заборгованості за відсотками у сумі 26502 гривні 21 копійка, заборгованість по судовим штрафам у сумі 2074 гривні 92 копійки, всього 33573 гривні 33 копійки. Із копії довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки від 25.03.2016 встановлено, що строк дії кредитної картки до квітня 2009. Із копії Довідки АА №241170, банківської ліцензії №22 від 05.10.2011, свідоцтва про реєстрацію юридичної особи серії А01 №054809 та витягу зі статуту ПАТ КБ «ПриватБанку» встановлено, що позивач має статус юридичної особи та право надання банківських послуг, визначених ч.3 ст.47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність». Із копії ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 06.02.2014 встановлено, що позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без розгляду. \~Оцінюючи усі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності та враховуючи, що відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які\~\~вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що дійсно право позивача порушене невиконанням відповідачем свого зобовязання за кредитним договором, однак позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це\~строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 260 ЦК України позовна давність\~обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~статтями 253\~-\~255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом\~позовної давності\~до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення \~неустойки, накладення стягнення на заставлене\~майно\~тощо). Відповідно до висновку (правової позиції) Верховного Суду України, викладеного у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Позивачем не надано доказів про визначені щомісячні платежі погашення кредиту (графік погашення кредиту, додаток до кредитного договору чи ін.), а тому суд вважає кінцевою датою виконання відповідачем зобовязання за вказаним кредитним договором дату останнього дня місяця дії кредитної картки. Строк дії кредитної картки, виданої відповідачу, встановлено до квітня 2009, що підтверджено наданою позивачем довідкою (а.с.7). Вказана обставина визнана відповідачем. Відповідно до ст.61 ч.1 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, датою закінчення строку дії укладеного між сторонами кредитного договору є 30.04.2009. Відповідно до ст.253 ЦК України початком перебігу позовної давності, у межах якої позивач мав право звернутися до суду з вимогою про захист його порушеного цивільного права внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору, є - 01.05.2009. Відповідно до ст.254 ЦК України кінцевою датою цієї позовної давності є 01.05.2012, тобто, саме до цієї дати порушене право позивача підлягало судовому захисту. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що [PERSON] було видано нову картку після спливу дії попередньої.\~ Дані, які містить довідка (а.с.7) про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідача про останню зміну кредитного ліміту 18.09.2015 суд не приймає до уваги, оскільки ці дані суперечать іншим даним, які містить вказана довідка, а саме що дія кредитної картки закінчилася 04.2009. Крім цього, позивачем на підтвердження своїх доводів не надано жодного доказу про те, на яку саме кредитну картку було встановлено відповідачу кредитний ліміт 18.08.2015 і що на цю дату був чинним кредитний договір.\~\~\~Доводи позивача про те, що договір пролонгований автоматично на підставі п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, суд вважає безпідставними з урахуванням висновку (правової позиції) Верховного Суду України, викладеного у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14. \~\~ Дата підписання вкладення позовної заяви 25.03.2016, дата її реєстрації в суді 12.04.2016 вх.№2020, тобто, ПАТ КБ «ПриватБанк» заявило позов після моменту закінчення строку позовної давності. Відповідно до ст.267 ч.3 ЦК України відповідачем зароблено заяву про застосування позовної давності у цьому спорі. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду з позовом (трирічний строк позовної давності), відсутні докази про поважність причин пропущення позовної давності позивачем. З наведених обставин, суд має підстави для відмови у задоволенні цього позову, у звязку зі спливом позовної давності. При вирішенні питання щодо судових витрат, суд керується вимогами ст.88 ЦПК України. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, суд не має підстав для присудження позивачу судових витрат за рахунок відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення судових витрат. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.256, 257, 260, 266, 267, 1054 ЦК України.

Outcome: dismissed