Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду з уточненою позовною заявою до відповідачів про стягнення процентів у сумі 32 600 грн 30к. і інфляційні втрати у сумі 68981 грн 31к. Пред'явлені позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням суду присуджено стягнення з відповідачів грошові кошти у сумі 116 130 грн 29к., проценти у сумі 203 605 грн 96к., проте останніми не виконується рішення, чим завдаються позивачу матеріальні збитки /а.с.40-42/. В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнену позовну заяву, з викладених обставин та підстав просив її задовольнити у повному обсязі. Представник відповідачів категорично не погодився із заявленими до [PERSON] і [PERSON] позовними вимогами, з викладених у письмових запереченнях обставин і підстав просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі /а.с.76-78/. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.10,11,59 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні на підставі належних та достовірних доказів встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду від 31.07.2013 року стягнуто солідарно з [PERSON] і [PERSON] за договором позики від 03.10.2009 року на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 116 130грн 29к. і відсотки у сумі 203 605 грн 96к./а.с.7-15/. Згідно роз'яснень ВССУ від 05.12.2011 року, ст. 625 ЦК України не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Отже, чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з ухваленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків (постанова від 4 липня 2011 року N 3-65гс11 (Постанова N 3-65гс11)). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором,якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (а.с. 1048 ЦК України). Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Протягом розгляду цивільної справи відповідачі не скористалися своїми процесуальними правами та не надали до суду належних та допустимих доказів, які би містили інформацію щодо предмету доказування, в підтвердження виконання грошового зобов'язання після прийняття судом рішення, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3654 грн 00к./а.с.5/, який відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 1015 грн 62к., в решті судовий збір підлягає поверненню позивачу у зв'язку із зменшенням розміру позовних вимог.

Outcome: approved