Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач звернувся в березні 2018 р. до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ПАТ комерційний банк «Приват Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Яремчанський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання виконавчого напису, що зареєстрований в реєстрі за №6650 від 29.06.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості в сумі 6542,94 дол.США, що за курсом 26,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.04.2017 року складає 175612,51 грн., яка є боргом за кредитним договором №208405-CRED від 15.02.2008 р., таким що не підлягає виконаннюта стягнення судових витрат. Позов обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем (на той час ЗАТ комерційний банк «Приват Банк») був укладений кредитний договір №208405-CRED від 15.02.2008 р. та надано йому 2000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 10.08.2009 р. Рішенням Яремчанського міського суду від 31.03.2009 р. було стягнуто з [PERSON] - 14892.26 грн. (еквівалент - 1934.06 доларів США) як заборгованість за даним кредитним договором. Органами ДВС було відкрито ВП про стягнення боргу, яке постановою від 23.12.2015р. закінчене в зв`язку з повним погашенням заборгованості перед стягувачем. Однак, 27.10.2017р. було відкрите ВП щодо виконання виконавчого напису №6650 від 29.06.2017 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості в сумі 6542,94 дол. США, що за курсом 26,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.04.2017 року складає 175 612,51 грн., яка є боргом за кредитним договором №208405-CRED від 15.02.2008 р., про дану постанову дізнався 01.11.2017 р. Даний виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає виконанню з тих підстав, що відсутня безспірність розміру боргу, а розрахунок відповідача є відображенням односторонніх арифметичних даних, який не містить даних про погашення боргу, не отримано нотаріусом первинні документи від стягувача-відповідача та позивача про видачу кредиту, позивач не отримував письмової вимоги про усунення порушення від відповідача, а нотаріус даний факт залишив без уваги, стягнення проведено за період значно більший ніж три роки - за 8 років. Тому просить позов задовольнити. Шляхом проведення автоматизованого розподілу судової справи, визначено головуючого суддю - Польську М.В. Ухвалою суду від 06.06.2019 р. замінено відповідача у справі ПАТ комерційний банк «Приват Банк» на АТ комерційний банк «Приват Банк». Представник позивача та позивач в судових засіданнях підтримали заявлені вимоги, надавши пояснення по суті спору. Відповідач в судові засідання не з`явився, однак 04.06.2019р. надіслав суду відзив на позов, яким просив у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав викладених у відзиві, справу розглянути за його відсутності. 05.06.2019 р. представник позивача подав відповідь на відзив. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олеговичв судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо позовних вимог не висловився. Третя особа Яремчанський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області в судові засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, письмові пояснення не направляв. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та оцінивши всі надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Яремчанського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківської області від 27.10.2017 р. було відкрито ВП №54994284 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ комерційний банк «Приват Банк» 177 412.51 грн. боргуза кредитним договором №208405-CRED від 15.02.2008 р. на підставі виконавчого напису №6650 від 29.06.2017 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем (а.с.8-9). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що попередньо рішенням Яремчанського міського суду від 31.03.2009 р. було вже стягнуто з [PERSON] 14892.26грн. (еквівалент 1934.06 доларів США) як заборгованість за даним кредитним договором та судові витрати (а.с.4). Органами ДВС було відкрито ВП №14341085 про примусове стягнення боргу за рішенням суду, яке постановою від 23.12.2015р. закінчене в зв`язку з повним погашенням заборгованості перед стягувачем, відповідно до повідомлення роботодавця боржника - ДП «Делятинське лісове господарство» (а.с.5,10). Однак, як доводив позивач, майже через два роки після повного виконання рішення суду та відсутності боргу [PERSON] перед стягувачем, 27.10.2017 р. було знову відкрите ВП щодо виконання виконавчого напису №6650 від 29.06.2017 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості в сумі 6542,94 дол.США, що складає 175612,51 грн., яка є боргом за кредитним договором №208405-CRED від 15.02.2008 р., а також витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 1800грн., що разом становить 177 412.51грн. Про дану постанову дізнався 01.11.2017р. Як вбачається зі змісту виконавчого напису №6650 від 29.06.2017 року, строк за який проводиться стягнення - з 15.02.2008р. по 19.04.2017р., а в заборгованість включено тіло кредиту, відсотки та штрафні санкції. Доказуючи підставність вимог позову в судовому засіданні позивач та його представник також вказували і на те, що даний виконавчий напис нотаріуса, що є предметом оскарження, слід визнати таким, що не підлягає виконанню з тих підстав, що відсутня безспірність розміру боргу, а розрахунок відповідача є відображенням односторонніх арифметичних даних, який не містить даних про погашення боргу, не отримано нотаріусом первинні документи від стягувача-відповідача та позивача про видачу кредиту, позивач не отримував письмової вимоги про усунення порушення від відповідача, а нотаріус даний факт залишив без уваги, стягнення проведено за період значно більший ніж три роки - за 8 років. Такі доводи позивача та його представника є підставними, доведеними перед судом, враховуючи і таке. Як вбачається з матеріалів справи та зазначено вище, рішення суду про дострокове стягнення боргу за тим ж кредитним договором було виконане боржником шляхом стягнень із його заробітку по місцю роботи, отже на час видачі виконавчого напису була стягнута вся сума кредитного зобов`язання (як чергова так і прострочена). Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлений Законом України «Про нотаріат», а нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1 гл. 16 розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту Українивід 22.02.2012р. за №296/5, річний строк для підприємств, а в даному спорі 3-х річний строк для фізичної особи, для вчинення виконавчого напису пов`язується саме з виникненням у стягувача права вимоги до боржника. Отже, право вимоги у стягувача виникає з моменту неналежного виконання зобов`язання боржником у визначений договором строк. ВС/КГС висловився також щодо цього (аналогічне однак щодо юридичної особи) у рішенні від 03.10.2018р. №910/3337/17 яке обґрунтував, зокрема, даними приписами чинного законодавства. В письмових поясненнях (відзиві) відповідач вказує на те, що безспірність вимог є не доведеність боргу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (презумпція) наявності боргу, а документи, за якими проводиться стягнення - не письмові докази наявності боргу, а докази правовідносин, що встановлюють прострочення зобов`язання. Належними документами для нотаріуса є оригінал кредитного договору, виписки з рахунку із зазначенням суми заборгованості строків їх погашення з відміткою про непогашення, про що зазначає і постанова ВСУ у справі 6-158цс/15, постанова ВСУ від 07.07.2017р. у справі №6-887цс/17. Щодо строків за якими здійснено нотаріусом виконавчий напис, то позивачем, на переконання відповідача, переривався строк шляхом часткової оплати боргу. Відповідач надав нотаріусу всі необхідні документи, тому вимога позову не є доведеною. При цьому, суд звертає увагу, що до відзиву у підтвердження викладеного, АТ КБ «Приватбанк» жодного доказу не надав, в т.ч. яка ж сума частково погашалась позивачем і чи була вона відображена у сумі заборгованості, натомість зазначивши, що сам позивач не довів факт погашення кредиту. Встановивши, що терміном остаточного повернення кредиту є 10.08.2009 року за вказаним кредитним договором, судове рішення про стягнення заборгованості яка існувала станом на 29.01.2009 р. ухвалене було ще 31.03.2009 р., а з заявою про вчинення виконавчого напису до приватного нотаріуса АТ КБ «Приватбанк» звернувся у червні 2017року, тому суд приходить до висновку про порушення при вчиненні спірного виконавчого напису положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Окрім того, як встановлено судом та доведено позивачем, на час видачі виконавчого напису , заборгованість позивача вже перед банком - не існувала, оскільки погашення такої за договором №208405-CRED від 15.02.2008 р. була проведена боржником [PERSON] . Отже, заборгованість боржника перед стягувачем не є безспірною. Водночас, відповідач не надав докази тих документів, які направлялись приватному нотаріусу для видачі виконавчого напису, такі ж докази не надав і нотаріус Швець Р.О. до суду. Згідно з п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172), для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому суд звертає увагу, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють її розмір, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Суд встановив, що банк не надав нотаріусу виписки з особового рахунку, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про надання банком такої виписки, як і зазначення дати направлення боржнику вимоги кредитора про усунення порушень, а отже не спростовано доводи позивача належним доказом. Умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису є саме безспірність наявності боргу та його розміру, про що вже є судова практика щодо цього (№ 310/9293/15ц від 23.01.2018). Виконавчий напис нотаріуса визнається таким, що не підлягає виконанню при відсутності оригіналів фінансового чеку та опису вкладення, які підтверджують направлення боржнику вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання (справа № 22-620). При визнанні виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд повинен встановити сам факт існування та розмір безспірної заборгованості, а не лише формально перевірити поданий кредитором пакет документів (ВСУ, 05.06. 2017р. № 6-887цс17). При вирішенні спору про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню з підстав, що між сторонами має місце спір щодо розміру заборгованості та ця заборгованість не носить безспірного характеру, чи спір про зарахування коштів сплачених по кредиту з одного договору на другий та зміну умов кредитного договору, суд повинен ці доводи позовної заяви належним чином перевірити, встановити дійсні обставин справи. В підсумку, суд приходить до висновку, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та відсотків, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, якщо такий здійснений відповідачем щодо наявного грошового зобов`язання позивача по кредиту, відсотках та штрафу, хоча суд не встановив надання нотаріусу такого розрахунку, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. В силу вимог Закону України «Про нотаріат» є недопустимим вчинення нотаріусом порушень при оформленні документів у порядку, встановленому законом. При цьому, після закінчення строку кредитування, кредитор має право тільки на стягнення, які передбачені ст.625 ЦК України, про що висловився ВС/ВП у рішенні від 28.03.2018р. справа №444/9519/12. Право на оскарження до суду нотаріальних дій врегульоване ст.50 Закону України «Про нотаріат». Право на звернення до суду за захистом порушених прав також передбачено і нормами 15,16 ЦК України та ст.2, 4 ЦПК України. А за вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зважаючи на оцінення всіх доказів в сукупності, суд прийшов до переконання що позовні вимоги підлягають до задоволення. Позивач належним чином обґрунтував та довів перед судом порушене право на підставність для їх задоволення. Що стосується стягнення судових витрат, то за змістом вимог ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати позивача у розмірі судового збору становлять 704,80 грн. (а.с.1), тому з відповідача слід стягнути на користь позивача даний розмір судового збору. Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014р. визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження вищевказаних обставин, позивач надав суду договір про надання правової допомоги від 26.02.2018р., квитанцію за надані послуги адвоката від 15.07.2019 р., на загальну суму 3000грн. та Акт виконаних робіт від 17.07.2019 р. На підставі наведеного, та

Outcome: approved