Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, після смерті баби. Свої вимоги мотивує наступним. [INFO] померла його баба [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку. Він є єдиним спадкоємцем після смерті баби, однак від не має змоги прийняти спадщину в загальному порядку, так як баба не отримала державного акту на право власності на землю. Позивач в судове засідання не прибула та подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає та просить розгляд справи проводити без його участі. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Згідно копії сертифікату та відповіді від 14.05.2019р., [PERSON] належало право на земельну частку (пай), загальною площею 2,24га, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташовану на території с.Скоморохи, Скоморохівської сільської ради Сокальського району. [PERSON] померла [INFO] , її чоловік [PERSON] , помер [INFO] , що стверджується свідоцтвами про смерть. Позивач є онуком покійної [PERSON] та до дня її смерті проживав разом з нею по в с.Скоморохи Сокальського району Львівської області, що стверджується довідкою №334 від 20.05.2019р. В силу ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 п. г ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Статтею 549 ЦК Української РСР (1963р.) регламентовано, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у володіння або управління спадковим майном. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем після смерті матері, батька та тітки, постійно проживала з ними на час смерті та вступила у фактичне володіння спадковим майном. В той же час, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Саме тому, суд не погоджується з вимогою позивача про визнання права власності на земельну ділянку, оскільки спадкуванню підлягає лише право на таку, а тому, позов підлягає задоволенню частково. За таких підстав, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial