Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з [PERSON]. за період 01.01.2013 по 01.05.2015р. втрати від інфляції у сумі 6139,50грн., 3-х відсотків річних в сумі 608,97грн., а всього 6748,47грн., а також судові витрати в розмірі 243,60грн. Під час розгляду позивачем подано уточнений позов в якому зазначив, що 22.04.2002р. вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя, [PERSON] засуджена до трьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнена, за умов, що на протязі двох років вона не скоїть нового злочину, буде з'являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи та відшкодує позивачу завдану злочином шкоду в розмірі 9566 грн. У 2004 році відповідачкою, відшкодовано частками позивачу 4150грн. Отже, відповідачкою не було сплачено, згідно вироку суду, 5416 грн. 26.07.2010 року, після розгляду справи у Верховному Суді Україні, рішенням Ленінського районного суду по справі з [PERSON] стягнуто на користь позивача втрати від інфляції, 3% річних та судові витрати, всього у сумі 7933,99грн. Вищенаведені факти були встановлені судами, зокрема, 24.07.2012 року рішенням суду Ленінського району по справі 0814/4745/2012. Також цим рішенням було стягнуто додатково 1115 грн. 97 коп. втрат від інфляції, 3% річних та судові витрати. Таким чином, відповідач повинна була відшкодувати 14465,96грн.(5416+7933,99+1115,97) Відповідач частково сплатила витрати пов'язані з отриманням зобов'язання та проценти, у 2012 році - 1450грн. та у 2014 році - 4500грн., таким чином відповідачкою не було відшкодовано 8515,96грн. яка має бути проіндексована. Вважає, що на його користь має бути стягнуто, за період часу з 01.01.2013 по 01.07.2015, втрати від інфляції в розмірі 6524,33грн. та 3% річних в розмірі 654,14грн. Крім того, у зв'язку з тим, що відповідач порушив свої зобов'язання, а потім не визнаючи та не виконуючи вирок та рішення судів, не повертає позивачу кошти, чим позбавляє останнього можливості вільно користуватися своїми грошима, позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати витрати за користування кредитом, яким він користується у вигляді пластикової картки з певним лімітом грошових коштів, в розмірі 3911,17грн. Таким чином, позивач просить стягнути на його користь, за період з 01.01.2013р. до 01.07.2015р. втрати від інфляції у сумі 6524 грн. 33 коп., три відсотки річних у сумі 654 грн. 14 коп., відшкодування витрат на сплату за користування кредитом у зв'язку з неможливістю вільно користуватися грошима в період з 02.07.2010р. до 30.04.2015р. у сумі 3911 грн. 17 коп., а також судовий сбір у розмірі 243,60грн., а всього 11333 грн. В судовому засіданні позивач підтримав уточнену позовну заяву, просив її задовольнити, оскільки вважає її обґрунтованою та законною. Відповідачка в судове засідання не з'явилась за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно. Заперечень щодо позову не надала. Суд, за згодою позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, за відсутністю відповідачки. Вислухав пояснення позивача, дослідив письмові докази по справі, чуд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 22.04.02р. відповідачка визнана винною у скоєні злочину передбаченого ст.. 190 ч.2, 3 КК України та з неї на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди стягнуто 6566 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 3000 грн., а всього 9566 грн. Відповідачка частково сплатила позивачу в рахунок відшкодування заподіяної шкоди 4150 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24.07.2012 року з [PERSON] на користь позивача стягнуто втрати від інфляції, 3% річних, а також судові витрати на загальну суму 1115,97грн. Загальну сума боргу відповідачки перед позивачем складає 14465,96грн., з яких - 5416грн. - залишок коштів визначених до сплати вироком суду від 22.04.2002р.; 7933,99 грн. - кошти стягнуті рішенням суду від 26.07.2010р.; 1115,97грн. - кошти стягнуті рішенням суду від 24.07.2012р. Відповідачкою борг частково був сплачений, відшкодованими залишилось 8515,96грн. Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є дії осіб, які передбачені актами цивільного законодавства. Серед підстав виникнення цивільних прав і обов'язків закон зокрема виділяє рішення суду, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Таким чином, маючи обов'язок сплатити позивачу обумовлену рішенням суду грошову суму, відповідач не виконав це зобов'язання належним чином відповідно до вимог ст. 610 ЦК України. Права позивача були порушені у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань, встановлених рішенням суду, він зазнав збитки у зв'язку з інфляцією, які повинні бути додатково покладені на відповідача. З урахуванням викладеного, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума компенсації з урахуванням індексу інфляції за період з 01.01.2013р. по 01.07.2015р. у розмірі 6524,33грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 654,14 грн., згідно наданого відповідачем розрахунку, який є обґрунтованим та доведеним. При вирішенні вимог позивача щодо відшкодування витрат на сплату процентів за користування кредитом в розмірі 3911,17грн. у зв'язку з неможливістю вільно користуватись власними грошима в період 02.07.2010р. по 30.04.2015р. суд виходить з наступного. Судом встановлено, що протягом 2010-2015 рр. за вимогами позивача постановлено декілька судових рішень, пов'язаних із неповним відшкодуванням шкоди, визначеної за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 22.04.2002 року, за якими позивачу з урахуванням вимог ст..625 ЦК України присуджені кошти з урахуванням індексу інфляції та 3-х % за прострочення виконання грошового зобов'язання. Позивачем не заперечується факт сплати відповідачкою грошових коштів на виконання рішень суду в 2012році та в 2014 році на загальну суму 5950 грн. Ст.623 ЦК України, на яку посилається позивач, передбачено відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, розмір яких доказується кредитором. Щодо доводів позивача про неможливість вільного користування належними йому коштами, та необхідністю отримання кредитних коштів, то суд вважає їх безпідставними, бо позивачем не доведений факт укладення кредитного договору саме через невиконання відповідачкою зобов'язань за рішеннями суду, бо в судовому засіданні позивач пояснив, що картка була йому нав'язана при оформлення статусу безробітного в центрі зайнятості в 2010 році, а крім того, позивачем не заперечується факт сплати відповідачкою грошових коштів на виконання рішень суду в 2012році та в 2014 році на загальну суму 5950 грн., що ставить під сумнів наявність додаткових збитків, тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та недоведеними, а тому в їх задоволенні повинно бути відмовлено. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача і витрати, понесені ним по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та ст.ст. 10, 57-61, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 11, 610, 625 ЦК України, суд

Outcome: partial