Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом, в якому просить виділити в натурі йому частину земельної ділянки площею 0,0626 га. із земельної ділянки площею 0,1 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,475 га. із земельної ділянки площею 0,0932 га. для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться по [ADDRESS] , згідно плану поділу земельних ділянок та припинити право спільної сумісної власності. В поданій позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог вказано, що 05 січня та 22 січня 2015 року позивачем та відповідачем оформлено та отримано свідоцтво про право власності на земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1 га та площею 0,0932 га. для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] . Позивач позов підтримала повністю, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечують проти їх задоволення. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог. Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 10 липня 2018 року, відповідачу виділено в натурі частину земельної ділянки площею 0,0374 га. із земельної ділянки площею 0,1 га. - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 24 квітня 2019 року, відповідачу виділено в натурі частину земельної ділянки площею 0,0457 га. із земельної ділянки площею 0,0932га. для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Правовідносини між сторонами виникли з приводу реалізації права власності на нерухоме майно. Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України та чинного земельного законодавства. Відповідно до ст.328 ЦК України - право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема із правочинів. Частинами 3,4,5 ст.89 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Нормами частин 1 ст.369 та ст.370 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється в порядку, встановленому ст.364 цього Кодексу. З огляду на те, що визнання позову відповідачкою не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сумнівів в достовірності викладених обставин та добровільності їх визнання у суду не виникає, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. 89 ЗК України, ст. ст.328, 370 ЦК України,

Outcome: approved