Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач ГУ ПФУ у Київській області 04.06.2018 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про накладення штрафу від 21 травня 2018 року у виконавчому провадженні №56166157. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду позивач ГУ ПФУ у Київській області посилається на наступне. Так, 23.05.2018 на адресу ГУ ПФУ у Київській області надійшла постанова від 21.05.2018 державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП № 56166157 за невиконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12.02.2018 по справі №760/2751/17, виконавчий лист по справі виданий 28.03.2018. Позивач вважає зазначену постанову необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства, з таких підстав. Позивач зазначає, що Головним Управлінням, на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.04.2018 №56166157, повідомлено відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, що на виконання рішення суду, [PERSON] проведено перерахунок пенсії, починаючи з 01.01.2016, сума доплати по перерахунку за постановою суду становить 900,74 грн. та буде виплачена з урахуванням норм постанови Кабінету міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (лист від 17.04.2018 року №940/03). Позивач вважає, що державний виконавець без здійснення жодних дій щодо перевірки факту виконання рішення суду, обмежився винесенням постанови про накладення штрафу. При цьому, позивач посилається на те, що згідно ч.6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню). Відповідно до ст. 63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. Однак, незважаючи на повідомлення головним управлінням про виконання рішення суду, 21.05.2018 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу в сумі 5100 грн., з якої вбачається, що підставою для накладення штрафу на боржника є невиконання судового рішення без поважних причин. Таким чином, державний виконавець, виносячи постанову про накладення штрафу повинен був чітко встановити факт невиконання без поважних причин рішення суду, навести конкретні обставини на їх підтвердження та зазначити осіб, які їх допустили, про що безпосередньо зазначити у постанові про накладення штрафу, що не було виконано. Оскільки, Головним управлінням було виконано рішення суду, а саме проведено перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01.01.2016в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством, позивач вважає постанову про накладення штрафу від 21.05.2018, постановлену у виконавчому провадженні ВП № 56166157, такою, що підлягає скасуванню. 04.06.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06.06.2018 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Сторонам було направлено копію ухвали від 06.06.2018 про відкриття спрощеного позовного провадження, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. У встановлений ухвалою строк від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались. Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.05.2018 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бялим М.Г. винесено постанову ВП № 56166157, якою на Головне управління Пенсійного фонду України у київській області накладено штраф на користь держави у розмірі 5100 грн., за невиконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 760/27512/17, відповідно до якого зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити відповідно до довідки ліквідаційної комісії МВС України в Київській області від 23.05.2017 про розмір грошового забезпечення здійснити перерахунок пенсії та виплатити пенсію [PERSON] з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23.12.2015 , ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», №947 від 18.11.2015 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268». Підставою для накладення такого штрафу зазначено, що за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Згідно ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, державним виконавцем може бути винесено постанову про накладення штрафу виключно у разі невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Перелік причин, які можуть визнаватися поважними Законом України «Про виконавче провадження» - не встановлений. У зв`язку з цим суд, вирішуючи питання про наявність чи відсутність у боржника поважних причин невиконання в строки судового рішення, керується власним переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні приєднаних до матеріалів справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, при цьому права громадян не можуть бути скасовані. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Як вбачається з матеріалів справи, постановою від 12.04.2018 державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бялим М.Г. відкрито виконавче провадження за ВП №56166157 на підставі виконавчого листа №760/27512/17 виданого 28.03.2018 Солом`янським районним судом м. Києва. Боржником зазначено Головне управління ПФУ у Київській області, стягувачем - [PERSON] . Листом від 17.04.2018. за № 940/03, ГУ ПФУ у Київській області повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві про виконання рішення суду. Так, відповідно до змісту зазначеного листа встановлено, що на виконання постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 12.02.2018 та ухвали Київського апеляційного суду від 10.05.2018 по справі №760/27512/17, головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області [PERSON] . проведено перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23.12.2015, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», починаючи з 01.01.2016 з урахуванням фактично виплачених сум. Також, встановлено, що сума доплати по перерахунку за постановою суду становить 900,74 грн. та буде виплачена [PERSON] з урахуванням норм постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Згідно з Конституцією України, Державний бюджет і бюджетна система України встановлюються виключно законами. Такими законами є Закони України про Державний бюджет України на кожний рік та Бюджетний кодекс України. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідно бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Згідно ст. 72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Відповідно до ч.2 ст. 73 цього Закону забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Державним бюджетом України, відповідно і бюджетом Пенсійного фонду України на 2016 -2017 у структурі бюджетної програми КПКВК 2506080 «Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами , та дефіциту коштів Пенсійного фонду» видатки на проведення перерахунку пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського не були передбачені. Головним розпорядником коштів за цією програмою є Міністерство соціальної політики України, розпорядником нижчого рівня - Пенсійний фонд України. Як вбачається з даних листа від 28.03.2017 №9494/02-23 Пенсійний фонд України звертався до Міністерства соціальної політики України, як до головного розпорядника коштів про необхідність виділення додаткових асигнувань по вищезазначеній бюджетній програмі, але кошти виділені не були. Згідно з п. 29 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України, здійснення видатків бюджету чи надання кредитів з бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням, всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України, є порушенням бюджетного законодавства. Відповідно до ст. 8 цього Закону виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. 21 лютого 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» якою врегульовано питання виплати перерахованих пенсій, перерахованих відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Таким чином, з 24 лютого 2018 року здійснення виплат по донарахованої суми пенсії з січня 2016 року по грудень 2017 року за рішеннями суду є неможливим. Таким чином, судом встановлено, що Головним управлінням було виконано рішення суду, а саме проведено перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01.01.2016 в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. Відповідачем не подано жодних доказів правомірності прийняття постанови про накладення штрафу на позивача за невиконання рішення суду. З боку відповідача суду не надано жодного доказу на підтвердження правомірності винесення оскаржуваного рішення, враховуючи те, що державний виконавець був повідомлений про виконання рішення суду у справі № 760/27512/17 в межах компетенції Пенсійного фонду та здійснення перерахунку пенсії. Суд звертає увагу на те, що невиконання судового рішення управління ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Зазначена правова позиція неодноразово викладалась Верховним Судом України, зокрема у постановах від 30 червня та 03 листопада 2015 р., 02 лютого 2016 р. (справи №№21-1044а15, 21-5099а15, 825/3715/14 відповідно). Верховний Суд також підтримав таку позицію, зазначивши, що у позивача були поважні причини невиконання судового рішення, а тому постанова державного виконавця, якою невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення на Пенсійний фонд України накладено штраф, прийнята відповідачем передчасно та підлягає скасуванню. Враховуючи викладене та те, що рішення суду виконано позивачем, суд приходить до висновку про визнання постанови відповідача про накладення штрафу неправомірною. Зокрема, у державного виконавця не було правових підстав для застосування до сторони виконавчого провадження - боржника застосованої санкції - накладення штрафу. Будь-якого мотивування в обґрунтування накладення штрафу за невиконання рішення суду у постанові від 21.05.2018 державним виконавцем не наведено, у тому числі з урахуванням наявної інформації наданої боржником по виконанню рішення суду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві Бялого М.Г. в частині винесення постанови від 21.05.2018 про накладення штрафу у ВП № 56166157 не відповідали вимогам Закону, є протиправними, в зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню. З огляду на наведене, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved