Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту № б/н від 07.12.2015 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 18767,13 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Стверджує, що відповідач своїх зобовязань за кредитним договором не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надала. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи вважається належним чином повідомленою, обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надала, в силу положень ст. 169 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.12.2015 року між сторонами у справі укладено Генеральну Угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна Угода разом з запропонованими Публічним акціонерним товариством Комерційний банк ПриватБанк Умовами та Правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір. На підставі договору кредиту відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 18767,13 грн. на строк 36 місяців з 07.12.2015 року по 31.12.2018 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості, яка складається з заборгованості по кредиту, відсотків та інших витрат згідно Умовами та Правилами, здійснюється починаючи з 01 по 25 число кожного місяця шляхом сплати позичальником щомісячного платежу в розмірі 680,87 грн. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути проведена не пізніше 31.12.2018 року. У пункті 2.2 Генеральної угоди сторони погодили, що при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, які передбачені Генеральною Угодою, Умовами та Правилами більш ніж на 31 день, по зобовязаннях строк яких ще не настав, строком повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою та позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1475,70 грн. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності із ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Свої вимоги за договором відповідач не виконувала належним чином, внаслідок чого станом на 27.09.2016 року у неї перед банком сформувалася заборгованість в сумі 24879,73 грн., з яких 17898,75 грн. - заборгованість за кредитом, 2043,13 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3462,15 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 1475,70 - грн. штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди, що підтверджено відповідним розрахунком, доданим до позовної заяви. На підставі наведеного суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підставні та знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved