Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько, [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно. Заповіту залишено не було. Спадщина, що залишилася після його батька складає: земельну ділянку, загальною площею - 0.04 га, розташовану на території Садівничого товариства «Механізатор» Волоської сільської ради, призначення - для ведення садівництва та права користування земельною ділянкою тресту «Дніпробудмеханізація» для розміщення колективного саду. Згідно з витягом із рішення Новоолександрівської сільської ради від 09.12.2015 року № 10-I/VII, повноваження Волоської сільської ради були припинені, а юридична особа (Волоська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області) була реорганізована, шляхом приєднання до Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області. Він як син спадкодавця відповідно до ст. 1261 ЦК України відноситься до першої черги спадкоємців. Особисті відносини з його батьком до його смерті були добрими, він регулярно його відвідував, оскільки проживав з ним окремо, при цьому ніколи не був проти того, щоб допомагати йому по господарству та матеріально. Але про наявність у нього права власності на земельну ділянку йому не було відомо, оскільки він до цього не проявляв ніякого інтересу, а батько за час життя не сповістив про наявність на праві приватної власності у нього земельної ділянки. У визначений законом шестимісячний строк, він не мав можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не мав правовстановлюючих документів, більше того, не знав про їх існування взагалі. Після повідомлення від Голови Садівничого товариства «Механізатор» йому стало відомо, що згідно відомостей, що зберігаються у справах садівничого товариства, його батьку на праві приватної власності належить земельна ділянка. Після сплати членських внесків від імені батька, йому були також надані копії правовстановлюючих документів, що зберігалися у справах садівничого товариства. Вже на початку серпня 2017 року, його родичами були знайдені оригінали правовстановлюючих документів на квартирі, де до моменту смерті був зареєстрований та проживав його батько, і 03.08.2017 року він звернувся до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Шаулової Марини Олексіївни із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але йому було відмовлено, в зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України. Просить суд встановити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для прийняття спадщини та подання до нотаріальної контори заяви про вступ до спадщини за законом, що відкрилася після смерті його батька, [PERSON] , що помер [INFO] . Позивач до початку судового засідання надав заяву в якій позов підтримав, просив справу розглядати без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до канцелярії суду надали заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без участі представника Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області проти заявлених позовних вимог не заперечують. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпропетровську відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 05 жовтня 2016 року, актовий запис №1756. Як вбачається з свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 27.04.1963 р., [PERSON] є батьком позивача. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: земельну ділянку, загальною площею - 0.04 га, розташовану на території Садівничого товариства «Механізатор» Волоської сільської ради, призначення - для ведення садівництва та права користування земельною ділянкою тресту «Дніпробудмеханізація» для розміщення колективного саду. 03 серпня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу було надано [PERSON] роз`яснення, що ним пропущений строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . Спадкову справу після смерті [PERSON] заведено не було, заповіт від його імені не посвідчувався, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 18.02.2019 року та Витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) від 18.02.2019 року. Як вбачається зі змісту позовної заяви, на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачем зазначено, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини стало те, що йому не було відомо про наявність у його батька земельної ділянки. Згідно зі ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Визначаючи тривалість додаткового строку суд враховує, що з аналізу положень ст.1270 та ч.3 ст.1272 ЦК, вбачається, що тримісячний строк для прийняття спадщини з дня набрання рішенням суду законної сили з урахуванням особливих умов реалізації цього права є необхідним та достатнім з точки зору добросовісності і розумності. На підставі викладеного, враховуючи те, що відновлення права на прийняття спадщини позивача не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, спадщина ніким не прийнята, а також те, що відповідач не заперечував проти задоволення позову, суд приходить висновку, що позовні вимоги щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved