Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, посилаючись на те, що 20 липня 2006 року між відповідачем [PERSON] та позивачем було укладено договір б/н про надання кредиту у розмірі 7000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] отримала кредитні кошти, а прийняті на себе зобовязання та умови договору не виконала, у звязку з чим станом на 30 червня 2015 року утворилась заборгованість по кредиту в сумі 28712 гривень 26 копійок, з яких 5251 гривня 71 копійка заборгованість за кредитом; 21617,11 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; штрафи в сумі 500 грн. та 1343,44 гривень. Позивач просив позов задовольнити і справу розглянути у відсутності представника. Відповідачка в судове засідання не зявилась, подавши заяву про застосування строку позовної давності і слухання справи у її відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи і давши їх оцінку, суд приходить до слідуючого. Судом встановлено, що [PERSON] підписавши заяву на отримання кредитної картки з визначеним кредитним лімітом та ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, взяла на себе зобовязання здійснювати погашення кредиту. У відповідності до вимог ст.526 Цивільного Кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статті 1049, 1054 ЦК України передбачають, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Сума позову стверджується представленим суду розрахунком, а відповідачка дану суму в заяві про застосування строку позовної давності заперечує, вказуючи, що відповідно до договору б/н від 26.07.2006 року сума наданого кредиту становить 1500 гривень. Проте, статтею 257 ЦК України визначена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Крім того, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у п.31 розяснив, що оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливала і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо), положення пункту 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується й до додаткових вимог банку. Із кредитної картки №5457082904655052, про яку вказано в заяві-договорі [PERSON] б/н від 26.07.2006 року про отримання кредиту слідує, що строк дії цієї кредитної картки вказаний як січень 2009 року. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа №6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі сплином останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 22.10.2014 року (справа №6-127цс14) за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.261 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковою для всіх судів України. На підставі викладеного і що ПАТ «КБ «Приватбанк» предявив позов тільки у серпні 2015 року, строк позовної давності щодо заявлених позивачем вимог сплинув. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі зробленою до винесення рішення. Частиною 4 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed