Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову покликався на те, що згідно кредитного договору без номера, укладеного 28.04.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON], остання отримала кредит в розмірі 18500,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за користування якою зобов'язалася сплатити проценти у розмірі, зазначеному в Тарифах. Однак, відповідачка взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконувала, у зв'язку з чим станом на 02.01.2017 року допустила виникнення заборгованості по кредиту в сумі 39825,65 грн., з яких: 9346,75 грн. тіло кредиту; 13813,34 грн. нараховані проценти за користування кредитом; 14292,91 грн. пеня; 500,0 грн. - штраф (фіксована частина); 1872,65 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 39825,65 грн. та судові витрати в сумі 1600,0 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте у позовній заяві просив розгляд справи провести у відсутності представника банку. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Також направив заяву, в якій просив долучити до матеріалів справи докази понесених витрат за розміщення оголошення про виклик відповідачки та просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат, у відповідності до ст. 88 ЦПК України. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час і місце судового розгляду була повідомлена відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України через розміщення оголошення про виклик до суду в газеті «Галичина». Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідачка про причини неявки не повідомила, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд постановив про проведення заочного розгляду справи. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] 28.04.2010 року був укладений договір без номера (а.с. 12-47) (далі Кредитний договір), згідно якого остання отримала кредит в розмірі 18500,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна GOLD», за користування яким зобов'язалася сплатити 2,3 % в місяць (27,6 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг позичальник надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банка, та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити чи анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] (відповідачка) 01.06.2013 року на її картці встановлено кредитний ліміт 16000,0 грн., 10.06.2013 року - збільшено кредитний ліміт до 17000,0 грн., 17.01.2014 року - збільшено кредитний ліміт до 18500,0 грн., 21.12.2015 року зменшено кредитний ліміт до 17980,0 грн., зі строком дії кредитної картки до 04/17 (а.с. 11). Також відповідно до п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків, при цьому банку, окрім випадків зміни розміру кредитного ліміту, зобовязаний не менше чим через 7 днів до здійснення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку, у випадку не надходження протягом 7 днів від клієнта повідомлення про незгоду з змінами, вважається, що клієнт прийняв нові умови. Так, відповідно до Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна GOLD», які є невідємною частиною кредитного договору, відсоткова ставка по кредиту станом на день встановлення кредитного ліміту становила 2,3 % на місяць (27,6 % річних), з 01.09.2014 року відсоткову ставку було збільшено до 2,7 % на місяць (32,4 річних) та з 01.04.2015 року відсоткову ставку було збільшено до 3,5 % на місяць (42 % річних) (а.с. 13 зворот). Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її особистим підписом у заяві (а.с. 12 зворот). Відповідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії, на умовах передбачених даним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п. 2.1.1.7.6 даних умов, при порушенні клієнтом строків платежів передбачених договором більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлений Тарифами банку. Так, відповідно до Тарифів штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань становить 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. Відповідно п. 2.1.1.12.6. Умов та правил надання банківських послуг банк нараховує відсотки за користування кредитом та овердрафтом у розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідачка одержала та використала за цільовим призначенням кредитні кошти, однак взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 02.01.2017 року допустила виникнення заборгованості по кредиту в сумі 39825,65 грн., з яких: 9346,75 грн. тіло кредиту; 13813,34 грн. нараховані проценти за користування кредитом; 14292,91 грн. пеня; 500,0 грн. - штраф (фіксована частина); 1872,65 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 6-10). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором, відповідачкою по справі суду не представлено. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором без номера від 28.04.2010 року, та те, що відповідачка не подала суду жодних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачки заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,0 грн. (платіжне доручення № ВО1S8B19HZ від 28.03.2017 року) та витрати повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачки в сумі 120,0 грн. (платіжне доручення № ІНВ97В1J29 від 07.06.2017 року). На підставі викладеного, відповідно 261, 526, 549, 611, 612, 631, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved