Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до Берегівського районного суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні позивача Берегівська районна міська рада в особі служби у справах дітей про усунення перешкод у спілкування з дитиною та у її вихованні, визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 10.03.2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільно стану Берегівського районного управління юстиції у Закарпатській області він уклав шлюб з [PERSON]. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. На початку спільного проживання між ними було взаємоповага та взаєморозуміння, однак з часом виявилося, що вони одне одному не підходять, оскільки в них абсолютно різні погляди на сімейне життя і ведення спільного господарства. Восени 2016 року він виїхав на заробітки за кордон, в результаті чого їх відносини стрімко погіршилися. Зазначає, що літа 2017 року із ініціативи відповідачки вони розійшлися, хоча й продовжували перебувати у шлюбі. Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 02 лютого 2018 року в цивільній справі № 297/1557/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Через деякий час відповідачка стала чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні доньки, хоча він продовжував піклуватися про доньку, її здоров'я, фізичний та духовний розвиток та забезпечувати її всім необхідним. Таким чином, просить усунути перешкод у спілкуванні з донькою та у її вихованні, визначити спосіб участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує та просять задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] до суду не з'явилася, однак також подала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позов визнала та не заперечила проти його задоволення. Крім того, просила суд застосувати адаптаційний період, таким чином, щоб перед тим позивач буде забирати доньку, кілька місяців поспілкувався з нею у її присутності, щоб донька звикла, оскільки донька з батьком практично не знайома. Представник третьої особи, органу опіки і піклування Берегівської райдержадміністрації в судове засідання не з'явився, причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] 10.03.2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Берегівського районного управління юстиції у Закарпатській області уклали шлюб, який рішенням Берегівського районного суду від 02.02.2018 року розірвано (а.с. 8-10). [INFO] в них народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 7). Встановлено, що малолітня донька [PERSON] проживає з матір'ю - [PERSON]. На даний час між сторонами виник спір щодо участі батька [PERSON] у вихованні доньки [PERSON]. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько дитини мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний приймати участь в його вихованні і має право на особисте спілкування з ним. А той із батьків, з ким проживає дитина, не має перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися із дитиною та приймати участь в його вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Статтею 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою сім'я визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Крім того, згідно із ст.. 11 та 14 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. В частинах ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді судом вказаного спору, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору та суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає дану вимогу обґрунтованою та такою, що відповідає інтересам дитини. Згідно ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною є законні та обґрунтовані. Крім того, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Також, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Безпосередня участь батька у вихованні доньки, регулярне спілкування між нею не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Таким чином, оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, батько дитини має бажання приймати участь у вихованні дитини, а спілкування між позивачем та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку дитини, чого з матеріалів справи не вбачається, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень батька з дитиною, суд, з урахуванням інтересів дитини, її віку, поведінки батьків, між якими немає порозуміння, що може негативно вплинути на розвиток дитини, приходить до висновку, позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні та встановлення порядку спілкування батька з дитиною є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, суд вважає за можливе визначити, як спосіб участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON], [INFO], з відвідуванням останньою місця проживання свого батька без присутності матері щомісяця в першу та третю суботу з 10-ї години по 20-у годину та другу і четверту неділю з 10-ї години по 20-у годину, а також у кожний другий святковий день. Також, суд вважає за доцільне встановлення адаптаційного періоду у спілкуванні дитини з батьком в присутності матері терміном два місяці з дня вступу рішення суду в законну силу. Такий спосіб участі батька у вихованні дитини перш за все не буде суперечити інтересам дитини з врахуванням її малолітнього віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved