Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказавши в позовній заяві, що йому на праві приватної власності належить 1/2 частка будинку 116 по вул. Мурманській в м.Запоріжжі. В зазначеному будинку також зареєстрована в якості члена сімї [PERSON], яка є колишньою дружиною. Відповідачка в будинку не проживає з листопада 2011 року, не сплачує за користування житловим приміщенням та комунальні послуги. Він, як власник будинку 116 по вул..Мурманській в м.Запоріжжі, вважає, що реєстрацією відповідачки створюються перешкоди в користуванні та розпорядженні зазначеним будинком, у звязку з чим він змушений звернутися із позовом до суду. Відповідачка не цікавиться спірним приміщенням, більш як рік не проживає в в ньому без поважних причин, тому позивач вважає, що відповідачка втратила право користування спірною квартирою і просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку 116 по вул..Мурманській в м. Запоріжжі. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, наполягає на задоволенні позовних вимог за мотивами, вказаними в позовній заяві. Відповідачка [PERSON]Г.в судове засідання не зявилася, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, письмових заперечень суду щодо позову не надала. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 224 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить 1/2 частка будинку 116 по вул. Мурманській в м.Запоріжжі в порядку спадкування за законом, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 26.05.2004 р; витягом про реєстрацію права власності від 09.06.2004 р. (а.с.4,5). В зазначеному будинку також зареєстрована в якості члена сімї [PERSON], яка є колишньою дружиною, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 28.02.2011 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя, в якому зазначено, що вони припинили шлюбні стосунки з кінця 2008 року та разом не проживають (а.с.9). На теперпешній час в будинку зареєстровані: позивач та відповідачка [PERSON], що підтверджується довідкою №1580 квартального комітету №87 (а.с.6). В акті про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 25.05.2015 р. зазначено, що складено даний акт про те, що [PERSON] у будинку 116 по вул..Мурманська не проживає з листопада 2011 року (а.с.7). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідачка [PERSON] в спірній квартирі не проживає без поважних причин з листопада 2011 року по цей час, що доведено наданими доказами, тому в силу ч. 2 ст. 405 ЦК України, суд вважає, що вона втратила право користування вищевказаним житлом, оскільки понад один рік не проживає в ньому без поважних причин, жодних зобовязань повязаних з житлом, відповідач не несе, спірним будинком не користується, повністю припинила виконувати обовязки, повязані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг.

Outcome: approved