Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати незаконним і скасувати наказ Державного підприємства «Науково-дослідний інститут метрології вимірювальних і управляючих систем» від 02.06.2014 року № 68/к «Про застосування дисциплінарного стягнення» за незалежне виконання трудових обов'язків внаслідок невиконання наказу від 30.04.2014 року № 73 «Про трудову дисципліну на підприємстві» у виді оголошення догани. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що директором Державного підприємства «Науково-дослідний інститут метрології вимірювальних і управляючих систем» при застосуванні дисциплінарного стягнення порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення до працівника, передбаченого ст.149 КЗпП України. В порушення ч.1 ст.149 КЗпП України, від позивача не було витребувано письмових пояснень з приводу вчинення ним дій, які відповідач кваліфікував як підставу для застосування дисциплінарного стягнення. Незважаючи на те, що у доповідній записці від 02.06.2014 року вказано, що позивач нібито відмовився надати письмове пояснення, факт такої відмови позивача не підтверджується належними та допустимими доказами з боку відповідача. Сам факт відмови надати письмові пояснення також повинен бути зафіксований письмово шляхом складення акту про відмову, який повинен бути підписаний посадовою особою, що склала акт, та не менш ніж двома іншими працівниками, які є свідками відмови особи надати пояснення. Також позивача не було ознайомлено під розписку з оскаржуваним наказом про оголошення догани у триденний строк, про існування такого наказу останній дізнався випадково. Крім того, оскаржуваний наказ порушує вимоги ч.3 ст.149 КЗпП України, відповідно до якої при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. При застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани за відсутність записів про реєстрацію позивача у «Журналі обліку робочого часу», відповідачем не було досліджено та враховано усіх обставин справи, а саме не було взято до уваги факту відсутності заподіяної шкоди, так само як не було співставлено Журнал обліку робочого часу із наявними на підприємстві табелями обліку робочого часу, так як останні підтверджують перебування позивача на своєму робочому місці протягом встановленого законодавством робочого часу, а отже. Журнал обліку робочого часу та табелі обліку робочого часу містять протилежну за своїм змістом інформацію, що відповідачем досліджено не було. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав із аналогічних викладеним у позовній заяві підстав, просить суд позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подавши при цьому заяву про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.3-4 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що, починаючи з 17.02.2000 року, працюючи на різних посадах, позивач перебуває у трудових відносинах з Державним підприємством «Науково-дослідний інститут метрології вимірювальних і управляючих систем», що стверджується копією трудової книжки позивача (а.с.6-12). 02.06.2014 року комісією підприємства складено доповідну записку про результат перевірки виконання Наказу від 02.06.2014 року № 67-к (а.с.13), в якій зазначено, що [PERSON] - перший заступник директора з науково-технічної роботи, за період часу з 08.05.2014 року по 02.06.2014 року не реєструвався в «Журналі обліку робочого часу», надати письмове пояснення відмовився. У зв'язку з чим, того ж дня, за незалежне виконання трудових обов'язків внаслідок невиконання наказу від 30.04.2014 року № 73 «Про трудову дисципліну на підприємстві» директором підприємства винесено Наказ № 68-к про застосування дисциплінарного стягнення відносно першого заступника директора з науково-технічної роботи [PERSON] у вигляді оголошення догани. Відповідно до ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Згідно з ст.147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до ст.148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. В статті 149 КЗпП України зазначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Згідно зі ст.150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV КЗпП України). Звичайний порядок оскарження дисциплінарного стягнення передбачає звернення працівника із заявою до комісії по трудових спорах, як це передбачено ст.ст.221, 225 КЗпП України. Разом з тим, відповідно до ст.124 Конституції України працівник може звернутись безпосередньо до суду з позовом про оскарження дисциплінарного стягнення. В цьому випадку оскаржується безпосередньо дисциплінарне стягнення, яке може бути визнане судом недійсним (незаконним). Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. Підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни. Закон не вимагає, щоб таке порушення обов'язково призводило до будь-яких шкідливих наслідків. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності досить, щоб був зафіксований сам факт порушення. Однак, як визначено ч.1 ст.149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник зобов'язаний зажадати від працівника письмові пояснення. Відсутність таких пояснень не перешкоджає застосуванню стягнення, якщо власник зможе довести те, що пояснення від працівника він зажадав, але працівник їх не надав (належним чином складений акт на підтвердження відмови працівника дати пояснення по суті порушення трудової дисципліни). Будь-які акти на підтвердження відмови працівника дати пояснення по суті порушення трудової дисципліни у матеріалах справи відсутні, інформація про їх складання (нескладання) відповідачем суду не надавалась. Згідно з ч.4 ст.149 КЗпП України, стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Як вбачається з копії оскаржуваного наказу (а.с.14 ), в графі «з наказом ознайомлений» відсутній підпис [PERSON] Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості щодо ознайомлення [PERSON] із вищезазначеним наказом. Також відсутня інформація про відмову працівника від ознайомлення з таким наказом. Жодних доказів про виконання відповідачем вимоги ч.1, ч.4 ст.149 КЗпП України при застосуванні до працівника дисциплінарного стягнення представник відповідача не надав, тому суд вважає, що працедавцем порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення до працівника. З врахуванням вищенаведеного, суд вважає обґрунтованими доводи позовної заяви щодо незаконності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді оголошення догани, тому слід визнати незаконним та скасувати наказ (розпорядження) директора Державного підприємства «Науково-дослідний інститут метрології вимірювальних і управляючих систем» № 68-к від 02.06.2014 року про застосування дисциплінарного стягнення за незалежне виконання трудових обов'язків внаслідок невиконання наказу від 30.04.2014 року № 73 «Про трудову дисципліну на підприємстві» у виді оголошення догани [PERSON] Крім того, беручи до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому, слід стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір за вимогу немайнового характеру в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved