Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач зазначив, що він працював на ПАТ «Рефма» на посаді електромеханіка 7-ого розрядку та звільнився за власним бажанням 29.12.2015 у звязку з виходом на пенсію. Відповідні дані підтверджуються копією трудової книжки, яка знаходиться в матеріалах справи. В день звільнення йому не була виплачена заробітна плата, у звязку з чим утворилась сума заборгованості, яка згідно довідки ПАТ «Рефма» від 03.03.2017 року становить 11\~088,07 грн. На той час 21.11.2016 Мелітопольським міськрайонним судом видано судовий наказ про стягнення з ПАТ «Рефма» на користь позивача заборгованості по заробітній платі у розмірі 11088,07 грн. На час предявлення позову, судовий наказ набрав сили та його предявлено до виконання, однак, у звязку з арештом грошових коштів сума заборгованості була погашена лише 31.03.2017, тому позивач уточнив позовні вимоги та остаточно просить стягнути з відповідача на його користь: - суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період 29.12.2015 по 28.02.2017 включно у сумі 33885,38 грн.; - розрахунок 3 % річних, станом на 31.03.2017 становить 417,40 грн.; - інфляційні витрати за вказаний період затримки розрахунку 1374,92, а всього 35677,70 грн. Представник відповідача позов визнав у повному обсязі, просить вказати в резолютивній частині рішення про зобов'язання відповідача нарахувати, утримати та перерахувати до відповідних бюджетів суми податків за зборів у розмірах, передбачених законодавством, оскільки на час розгляду справи позивач вже не має трудових відносин з підприємством, тому підприємство у разі самостійного та\\або примусового його виконання повинно буде виконати вимоги Податкового кодексу України\~у частині нарахування, утримання та сплати визначених законом сум податків на користь державного бюджету. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно копії трудової книжки, позивач працював на ПАТ «Рефма» на посаді електромеханіка 7-ого розрядку та згідно наказу №41 від 28.12.2015 звільнився за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП./а.с.7-8/ Згідно довідки по заборгованості по заробітній платі від 04.11.2016 позивачу була нарахована, але не виплачена заробітна плата у сумі 11088,07 грн./а.с.9,23/ В силу ч. 1\~ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Однак, відповідач в порушення ст. 116 КЗпП України\~не виплатив в день звільнення всі належні йому кошти, що підтверджується довідкою по заборгованості по заробітній платі від 04.11.2016 р., виданою ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма». Судовим наказом Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.11.2016 року по справі № 320/7356/16-ц з ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» стягнуто на користь позивача заборгованість по нарахованій, але не виплаченої працівникові заробітній платі в розмірі 11088,07 грн. /а.с. 10/ Виплату заборгованості по заробітній платі позивачеві було здійснено лише 31.03.2017. У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано розрахунок суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні: 313 (робочих днів) * 108,26 грн.(середньоденного заробітку)= 32885,38 грн. 3% річних, станом на 31.03.2017: 11088,07 грн./100%*3%/365*458 дн.(прострочка) = 417,40 грн. та інфляційні витрати 1374,92 грн. Ці суми визнаються відповідачем. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно ст.36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є угода сторін. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України, у випадку невиплати з вини власника або уповноваженого ним органа належних звільненому працівнику сум в строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, організація, установа повинні виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. п.20 Постановою Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці №13 від 24 грудня 1999р. встановлено, що середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку на підставі ст.117 КЗпП України стягується по день винесення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в тому його вини. Сама по собі відсутність грошей у роботодавця не виключає його відповідальність. Згідно ст.1 Закону України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати від 19 жовтня 2000р., підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати (на один і більше календарний місяць), у томі числі з вини власника або уповноваженого ним органу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: - сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період 29.12.2015 по 28.02.2017 включно у сумі 33885,38 грн.; - 3 % річних, які станом на 31.03.2017 становлять 417,40 грн.; - інфляційні витрати за вказаний період затримки розрахунку 1374,92, а всього 35677,70 грн. Також з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по справі розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved