Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою розірвати, посилаючись на те, що спільне життя не склалося через відсутність розуміння, розбіжність поглядів на вирішення сімейних проблем, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Шлюб між ними існує формально, більше трьох років тому припинили спільне проживання, поновлення шлюбно-сімейних відносин є неможливим. Строк для примирення просить не надавати. Від даного шлюбу дітей немає, однак відповідачка відмовилась розривати шлюб в органах РАЦС. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити, пояснив, що з відповідачкою припинили подружні відносини більше року тому, в даний час він проживає однією сім'єю з іншою жінкою, з якою має намір зареєструвати шлюб. Належно повідомлена відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не прибула без повідомлення причин неявки. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 31 січня 2018 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження і запропоновано відповідачці протягом п'ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, а також позовна заява разом з копіями документів рекомендованими листами з повідомленням про вручення направлялися на адресу зареєстрованого місця проживання відповідачки, однак, поштові повідомлення повернулися з відміткою про її відсутність за адресою місця проживання, що відповідно до п.4) ч.6 ст.272 ЦПК України вважається врученням судового рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачки, проти чого позивач та його представник не заперечували. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Позивач [PERSON] 21 квітня 2009 року уклав шлюб з відповідачкою [PERSON], який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №27 (свідоцтво про шлюб видане повторно Борщівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 17 січня 2018 року серії І-ИД №150712). Від даного шлюбу дітей у сторін немає. Судом встановлено, що між сторонами сімейні стосунки не склалися, подружні відносини припинені, позивач примирення не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України). Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки, а позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст.ст. 105, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved