Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з наведеним позовом, оскільки вважає, що реалізація іпотечного майна державним виконавцем була проведена з порушенням Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції про проведення виконавчих дій. Відділом ДВС були порушені права позивача як боржника, а спеціалізованою організацією ПП «Нива-В.Ш.» при проведення прилюдних торгів були порушені вимоги Закону України «Про іпотеку» та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна в частині неповідомлення належним чином про дату проведення торгів, проведення торгів при наявності менше ніж двох покупців та за ціною, що не відповідає реальній вартості будівлі. Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, то така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину. Позивач вказує на такі порушення чинного законодавства при проведенні прилюдних торгів: звернення стягнення державним виконавцем на предмет іпотеки проведено із порушенням ст.. 39 Закону України «Про іпотеку», а саме, у виконавчому документі, на підставі якого відкрито виконавче провадження, відсутні дані, які законом визначені як обов'язкові при зверненні стягнення, отже державний виконавець без достатніх та законних підстав звернув стягнення на предмет іпотеки; арештоване майно передано на реалізацію без укладення відповідного договору відділом ДВС із спеціалізованою торгівельною організацією, а також без заявки державного виконавця торгівельній організації на її проведення; реалізація майна торгівельною організацією проведена із порушенням ч. 1 ст. 43 Закону України «Про іпотеку», а саме, із перевищенням двохмісячного терміну за який має бути проведена реалізація, а також за значно заниженою стартовою ціною; не була застосована ч. 5 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», за якою не реалізоване на прилюдних торгах майно підлягає уцінці державним виконавцем. Уцінка проведена без участі та повідомлення позивача як боржника та сторони виконавчого провадження; реалізація майна проводилась за неналежного інформування про дату та час проведення прилюдних торгів; прилюдні торги проведені в порушення п. 4.2 Тимчасового положення при наявності менше, ніж двох покупців та за ціною, що не відповідає реальній вартості будівлі; в документі про оформлення результатів прилюдних торгів відсутні відомості про те, що прилюдні торги відбулися з дотриманням вимог закону, а також такий Акт не надіслано державним виконавцем на адресу позивача як боржника. В судове засідання 27 лютого 2014 року позивач не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується конвертом, який повернувся «за закінченням терміну зберігання» (а.с.167-168). Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Від позивача заяв про зміну адреси місця проживання, перебування до суду не надходило, тому судові повістки позивача надсилались за адресою вказаною в позовній заяві. У зв'язку із першою неявкою позивача та витребування необхідних доказів судове засідання 27 лютого 2014 року було відкладено на 25 березня 2014 року. В судове засідання 25 березня 2014 року позивач не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується конвертом, який повернувся «за закінченням терміну зберігання» (а.с.164-166). Однак, в судове засідання з'явився адвокат позивача [PERSON], який заявив клопотання про перенесення судового засідання у зв'язку з тим, що він не знайомий із матеріалами справи та доказами, які надані суду на виконання ухвали про витребування доказів. Судове засідання 25 березня 2014 року за клопотання адвоката позивача [PERSON] було перенесене на 08 квітня 2014 року. 08 квітня 2014 року всі сторони, крім позивача, з'явились в судове засідання. Адвокат позивача [PERSON] заявив суду клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи [PERSON], оскільки як йому відомо [PERSON] мав намір придбати іпотечне майно з прилюдних тонів, однак був позбавлений такої можливості у зв'язку із неповідомлення про проведення прилюдних торгів і адвокату відомо, що [PERSON] має намір подавати позов третьої особи з самостійними вимогами в даній цивільній справі. В задоволені такого клопотання адвоката судом було відмовлено виходячи з наступного. Адвокатом [PERSON] належним чином не обґрунтовано клопотання про залучення третьої особи, не вказано адреси третьої особи, на яку суду слід направити повідомлення про можливість вступу у справу. Його клопотання ґрунтується на припущеннях, а не на фактах, які підтверджуються доказами. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦПК України, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення судового розгляду, пред'явивши позов до однієї чи обох сторін. Ці особи мають усі процесуальні права і обов'язки позивача. Стаття ж 125 ЦПК України визначає порядок подачі позову третьою особою з самостійними вимогами та носить відсилочний характер, положення статей 123 і 124 цього Кодексу застосовуються до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження. Відповідно до ст. 123 ЦПК України, відповідач має право пред'явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження з первісним позовом. Станом на 10 год. 48 хв. 08 квітня 2014 року позов третьої особи з самостійними вимогами не було зареєстровано в канцелярії Івано-Франківського міського суду. Тому судом було ухвалено перейти до розгляду справи по суті. В судовому засіданні 08 квітня 2014 року адвокат позивача [PERSON] як таких пояснень не надав, вказав тільки що підтримує позовні вимоги. На більшість запитань представників відповідачів та третіх осіб відповісти не міг, вказував що інформація йому не відома, з матеріалами справи він ознайомлений не повністю, позовну заяву готував інший представник. Представник відповідача - відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області в судовому засіданні вимоги позову заперечив, надав суду письмові заперечення разом з матеріалами виконавчого провадження, вважає вимоги позову безпідставними та необґрунтованими з мотивів вказаних у письмових запереченнях. Також суду пояснив, що всі дії державного виконавця відповідали вимогам чинного законодавства та проводились в рамках зведеного виконавчого провадження. Позивач добровільно рішення суду не виконав, звіт про оцінку майна не оскаржував. Заява про рецензування,яку подав позивач свідчить про те, що звіт про оцінку позивач отримав, вартість рецензування звіту позивач не оплатив. За весь час проведення виконавчих дій скарг на дії державного виконавця не надходило, в судовому порядку дії державного виконавця не оскаржувались. Просив у задоволенні позову відмовити. Представники відповідача - приватного підприємства «Нива-В.Ш.» в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надали суду письмові заперечення в яких вказали, що позов [PERSON] є безпідставними та необґрунтованим. На підтвердження своїх заперечень на виконання ухвали про витребування доказів надали суду копію договору про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 16.09.2013 року, копії повідомлення боржника про дату, час та місце проведення прилюдних торгів, копію витягу із Системи реалізації конфіскованого та арештованого майна. Просили в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - ПАТ «Креді Агріколь Банк» надав суду письмові заперечення на позов, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів [PERSON] - [PERSON], в судовому засіданні суду пояснила, що її довіритель придбав нерухоме майно з прилюдних торгів. Прилюдні торги відбулись згідно з вимогами чинного законодавства, жодних порушень він не бачив, вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. В судовому засіданні 08 квітня 2014 року було оголошено перерву до 17 квітня 2014 року, сторонам надано час для підготовки до судових дебатів. Судом було досліджено на оголошено всі докази які надані сторонами, ухвалено закінчити з'ясування всіх обставин справи. В судові дебати 17 квітня 2014 року з'явились представники всіх сторін, окрім позивача та адвоката [PERSON], який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується його підписом на повідомленні про розгляд справи (а.с.193). Про причини своєї неявки в судові дебати позивач та його адвокат [PERSON] суду не повідомив, станом на 14 год. 16 хв. заяв про перенесення судового засідання в суду не було. Судом з'ясовано думку представників сторін, що можливість проведення судових дебатів у відсутності позивача чи його представника, адвоката. Представники сторін вважали за можливе провести судові дебати за відсутності позивача, чи його представника, адвоката. Суд, враховуючи відсутність клопотання про відкладення судового засідання, встановлені ЦПК України строки розгляду цивільної справи, а також положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру, вирішує дану справу по суті спору, виходячи з наявних у справі доказів, про що не заперечують інші учасники процесу. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Вимоги позивача є безпідставними та грунтують на припущеннях, які спростовані доданими до матеріалів справи доказами. Аналіз існуючого на момент виникнення спірних правовідносин законодавства та правових позицій Верховного Суду України з приводу визнання прилюдних торгів недійсними вказує на наступне. Так, 24 жовтня 2012 року Верховним Судом України розглянута справа №6-116 цс 12 , предметом якої був спір про визнання прилюдних торгів недійсними. Під час розгляду цієї справи ВСУ зазначив, що правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - переможця прилюдних торгів. Крім того, враховуючи особливості, передбачені законодавством, складання за наслідками проведення прилюдних торгів відповідного акта є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже є правочином. Таким чином, враховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до договорів купівлі-продажу, такий договір може визнаватися недійсним на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину(статті 203 ,215 ЦК України). Така правова позиція відповідає положенням ст. 650 та ч. 4, ст. 655 ЦК України. Виходячи з наведеного, прилюдні торги є спеціальною процедурою, за результатами якої укладається договір купівлі -продажу. Такий договір як правочин можна визнати недійсним в судовому порядку з підстав недодержання в момент його вчинення стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3; 5 та 6 ст. 203 ЦК (ч.1 ст.215 ЦК України). Щодо підстав визнання прилюдних торгів недійсними, то відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-116 цс12, оскільки виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна . Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. 55, 85 Закону). Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Як зазначається в правових позиціях Верховного Суду України по вищевказаній справі при вирішенні справ про визнання прилюдних торгів недійсними судам необхідно встановлювати такі факти: чи мало місце порушення Тимчасового положення та інших норм при проведенні прилюдних торгів; чи вплинули ці порушення на результати торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати торгів. До правил проведення торгів належать норми трьох видів: 1. ті, які визначають процедуру підготовки проведення торгів; 2. ті, які регулюють порядок їх проведення; 3. ті, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів. До порушення правил підготовки торгів слід віднести опублікування інформаційного повідомлення в неналежному виданні або порушення строку його опублікування (п..3.5 Тимчасового положення), невідповідність змісту інформаційного повідомлення вимогам, встановленим п.3.6 -3.10 зазначеного положення. Згідно до п.3.5 Тимчасового положення спеціалізована організація, яка проводить публічні торги, не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів публікує на відповідному веб-сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується. Оголошення про проведення прилюдних торгів має бути розміщене не пізніше семи днів з моменту укладання договору про реалізацію майна , а у випадку проведення повторних торгів - не пізніше семи днів з моменту переоцінки майна. Одночасно ця інформація може бути розміщена в засобах масової інформації. Відповідно до п. 1.4 Тимчасового положення організація та проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки здійснюються з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 43 Закону України «Про іпотеку» спеціалізована організація не пізніше, ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів. Порушення безпосередньо порядку проведення прилюдних торгів, зокрема, проведення торгів за наявності одного покупця, визначення переможцем учасника, який не запропонував найвищу ціну тощо відноситься до підстав визнання прилюдних торгів недійсними, оскільки є грубим порушенням законодавства й суттєво впливають на результати проведених торгів. Участь в торгах лише одного покупця порушує принципи публічних торгів: прозорість, конкурентність та вигідність. Однією з підстав визнання прилюдних торгів недійсними є порушення вимог ведення та оформлення протоколу (п.п.4.14-4.16 Тимчасового положення; п.4.8 Порядку), оскільки в ньому фіксується хід проведення торгів, а його належне оформлення виступає умовою переходу права власності на арештоване майно. Насамкінець, продаж майна особі, яка не мала права брати участь у торгах (наприклад державний виконавець) або не мала достатній обсяг дієздатності також відноситься до порушення правил проведення прилюдних торгів, оскільки вимоги до учасників визначені п.п. 3.14; 3.17 Тимчасового положення. Таке порушення є підставою визнання прилюдних торгів недійсними, оскільки відповідно до ст. 215 ЦК України є підставою недійсності правочину. До порушень порядку оформлення кінцевих результатів торгів відноситься підписання протоколу про проведення прилюдних торгів особою, яка не є переможцем, або ж підписання цього протоколу на інших умовах, ніж це було запропоновано переможцем торгів. Пунктами 6.1, 6.2, 6.4 наказу Мін'юсту «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення торгів та реалізації арештованого нерухомого майна» від 27.10.99 № 68/5 передбачено, що після повного розрахунку покупців за придбане майно на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копії документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець складає акт про проведені прилюдні торги та подає його на затвердження начальникові відповідного органу державної виконавчої служби. Затверджений акт державний виконавець видає покупцеві. На підставі цього акту нотаріус видає свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та, враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак, є правочином. Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 Тимчасового положення, ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому, підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням. Щодо підстав визнання прилюдних торгів недійсними, то відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-116 цс12, оскільки виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів визначених саме Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 18 листопада 2013 року було проведено повторні прилюдні торги нерухомого майна нежитлового приміщення, а саме торгових приміщень № 13, 14 ,15 по [ADDRESS] в м. Івано-Франківську, які належали [PERSON] на праві власності (а.с.53). Як вбачається із Протоколу № 0913113 по проведенню прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна, яке є власністю [PERSON], від 18.11.2013 року, переможцем аукціону став [PERSON]. 19.11.2013 року було затверджено Акт про проведені прилюдні торги арештованого майна (а.с.18). Заставна вартість предмета іпотеки (нежитлових приміщень № 13, 14 ,15 по [ADDRESS]), як зазначає позивач - 3 225 708 грн. При цьому грошова оцінка була встановлена за ринковими цінами станом на 01.04.2008 року - на день укладення Договору іпотеки між [PERSON] та ПАТ «Креді Агріколь Банк». При укладенні договору про надання послуг з оцінки майна, перед оцінювачем була поставлена мета - визначення ринкової вартості, як стартової ціни для продажу на відкритих торгах згідно законодавства. Відповідно до п. 2 Національного Стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою КМУ від 10.09.2003 року № 1440 ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об'єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу. Відповідно до вимог зазначеного вище національного стандарту № 1, при оцінці нерухомого майна експерт (суб'єкт оціночної діяльності ) враховує знос (знецінення) - втрата вартості майна порівняно з вартістю нового майна. Знос за ознаками його виникнення поділяють функціональний та економічний (зовнішній). Фізичний та функціональний знос може бути таким, що технічно усувається, і таким, що не усуваається, або усунення його є економічно недоцільним. Тому Позивач не вправі стверджувати, що оцінка майна при продажу з прилюдних торгах є заниженою на тій підставі, що вона не відповідає оціночній вартості 2008 року, адже на ринкову вартість спірного майна вплинули фактори зносу за п'ять років, а також зазнали змін умови ринку станом на 28.05.2013 року Крім того, питання оцінки майна не регулюється Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна. Натомість ч. 4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначає спеціальний порядок оскарження дій державного виконавця щодо проведення оцінки майна. Зокрема, у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Позивач звертався із заявою про проведенння рецензування, однак таке рецензування не оплатив, оцінку майна у встановленому законодавством порядку не оскаржував. Щодо твердження позивача про те, що звернення стягнення проведено із порушенням ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у виконавчому документі відсутні дані, які законом визначені обов'язковими при звернення стягнення, то такі твердження є голослівними та не відповідають фактичним обставинам справи, виконавчий документ відповідає вимогам ст.. 18 Закону України «Про виконавче провадження». А якщо позивача не влаштовує резолютивна частина рішення суду, то він вправі був оскаржити таке рішення суду. Твердження позивача про те, що із ПП «Нива-В.Ш.» не укладено відповідного договору не відповідає дійсності. Адже у відповідності до п. 3.1. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна між Відділом державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції в особі начальника ВДВС та ПП «Нива-В.Ш.» було укладено Договір № 0913113 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів арештованого майна від 16.09.2013 року (а.с.54-55). Щодо твердження позивача про те, що реалізація майна торгівельною організацією проведена із порушеннями ч. 1 ст.43 Закону України «Про іпотеку» та п. 3.3. Тимчасового положення, а саме із перевищенням двохмісячного терміну на який має бути проведена реалізація. А також значно зниженою стартовою ціною, яка є менша ніж як зазначено в ч.2 ст.43 Закону України «Про іпотеку» 90% від вартості, яка визначена шляхом оцінки при передачі в заставу, то таке твердження є безпідставним виходячи з наступного. Згідно із п. 3.3. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна прилюдні торги повинні бути проведені в двомісячний строк з дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення. Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про іпотеку» прилюдні торги проводяться в двомісячний строк з дня одержання організатором прилюдних торгів заявки державного виконавця на їх проведення. Зважаючи на те. що заявку державного виконавця ПП «Нива - B.Ш» отримано 16 вересня 2013 року, а прилюдні торги проведено 18.11.2013 року, жодного порушення вимог чинного законодавства щодо строків проведення прилюдних торгів не було допущено, з урахуванням того, що 16 листопада 2013 року це субота, вихідний день , а перший робочий день 18.11.2013 року. Позивач вказує, що початкова ціна майна встановлена із порушенням вимог чинного законодавства. Однак, в порядку виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» позивачеві направлявся звіт про оцінку спірного нерухомого майна, про що в матеріалах виконавчого провадження містяться відповідні докази. Відповідно до п. 2 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», якщо сторони не згідні з результатами оцінки, вони можуть подати заперечення в десятиденний строк. В разі неподання заперечень майно передається на реалізацію за вказаною сумою. [PERSON], як стороною виконавчого провадження подавалась заява на рецензування звіту про оцінку, однак вартість робіт оцінювача ним не була оплачена, у зв'язку із чим початкова ціна на прилюдних торгах 10.10.2013 року складала 1 161 537 гривень - тобто початкова вартість повністю відповідала його вартості при грошовій оцінці суб'єктом оціночної діяльності. Таким чином, твердження відповідача про порушення вимог законодавства щодо оцінки спірного майна не відповідач дійсним обставинам справи. Такі дії виконавця не підлягають оскарженню в межах оскарження процедури проведення прилюдних торгів. Як вбачається із відтиску поштового штампа 23.10.2013 року [PERSON] було направлено лист, в якому зазначену що проведення уцінки описаного та арештованого майна відбудеться 28.10.2013 року. При цьому актом уцінки описаного арештованого майна, яке реалізується на прилюдних торгах від 28.10.2013 року підтверджується, що сума уцінки становить 25%, ціна майна після уцінки становить 871 152,75 грн. Відповідно до п. 4.8. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна на повторних торгах стартова ціна лота може бути зменшена, але не більше ніж на 30%. Тобто жодних порушень при уцінці арештованого майна ні щодо повідомлення сторін, ні щодо суми уцінки допущено не було. Щодо твердження позивача про те, що реалізація майна проводилась за неналежним інформуванням про дату та час проведення прилюдних торгів та без забезпечення організаторів торгів доступу до інформації про умови та порядок проведення прилюдних торгів, в порушення вимог ч. ч. 3-5 ст.43 Закону України «Про іпотеку». Зокрема порушення п. 3.5. спеціалізованою організацією, якою проводились публічні торги, не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів мала опублікуватись в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003 №43/5, зареєстрованим у Мін'юсті 21.05.2003 за №388/7709 (зі змінами), на відповідному веб-сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується, то суд вважає таке твердження позивача безпідставним та необґрунтованим виходячи з наступного. Відповідно до п. 3. 5. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна спеціалізована організація, яка проводить публічні торги, не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів публікує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003 N 43/5, зареєстрованим у Мін'юсті 21.05.2003 за N 388/7709, на відповідному веб-сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується. Оголошення про проведення прилюдних торгів має бути розміщене не пізніше семи днів з моменту укладення договору про реалізацію майна, а у випадку проведення повторних торгів - не пізніше семи днів з моменту переоцінки майна. Вищевказані вимоги дотримані і щодо прилюдних торгів 10.10.2013 року і щодо торгів 18.11.2013 року. 19.09.2013 року була опублікована інформація в двох газетах «ЗПСІНФОМ» №38 від 19.09.2013 року, «АНОНС контракт» від 19.09.2013 року, та на відповідному веб-сайті trade.informjust.ua (повідомлення №522189) із зазначенням повної інформації, про час, місце, порядок та умови прилюдних торгів, які мали відбутись 10.10.2013 року. У зв'язку з відсутністю купівельного попиту, дане майно було уцінено та повторно виставлялось на торги. Другі торги було призначено на 18.11.2013 року. Повідомлення про другі торги було опубліковано на відповідному веб-сайті 31.10.2013р., повідомлення №529058 та розміщено в двох газетах «ЗПСІНФОМ» №44 від 31.10.2013 року, «АНОНС контракт» № 31 від 31.10.2013 року. Філією ПП «Нива-В.Ш.» було належним чином повідомлено державного виконавця, стягувача та боржника про перші прилюдні торги, що мали відбутись 10.10.2013р. (лист від 19.09.2013р. №09/663) та другі прилюдні торги, що відбулись 18.11.2013р. (лист від 31.10.2013р. №09/753). Тобто, сторони виконавчого провадження, так і безпосередньо усі хто мав бажання дізнатись про умови та порядок проведення торгів, мали можливість ознайомитись з даною інформацією на відповідному веб-сайті, а також в газетах. Щодо твердження позивача про те, що прилюдні торги проведені в порушення п. 4.2 Тимчасового положення при наявності менше ніж двох покупців, то твердження позивача є помилковим, оскільки із Протоколу № 0913113 по проведенню прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна, яке є власністю [PERSON], від 18.11.2013 року вбачається, що учасниками аукціону є ПАТ «Креді Агріколь Банк» через [PERSON] та [PERSON] через представника [PERSON] Згідно ст. 45 ЗУ «Про іпотеку», прилюдні торги проводяться принаймні за умови присутності одного учасника. У разі участі у прилюдних торгах одного покупця майно може бути придбане ним за початковою ціною. Відповідно до п 4.14. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна під час прилюдних торгів ведеться протокол, до якого заносяться такі дані: номер лота; назва лота; стартова та продажна ціна майна; сума сплаченого гарантійного внеску; розмір винагороди спеціалізованої організації, яку покупець повинен додатково сплатити, та реквізити рахунку спеціалізованої організації для її сплати; пропозиції покупців; відомості про покупця, який запропонував у ході торгів найвищу ціну (переможець торгів). Усі встановлені законодавством вимоги щодо форми і змісту документа дотримано. Акт про проведення прилюдних торгів у встановленому законодавством порядку відправлено [PERSON], про що в матеріалах справи є всі докази. Що стосується вимоги позивача про визнання недійсним акту про реалізацію предмета іпотеки на прилюдних торгах, то суд важає таку вимогу необгрунтованою. Позивачем не зазначено в своїй позовній заяві підстав для визнання такого акту недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону України «Про іпотеку», протягом п'яти робочих днів з дня надходження коштів від реалізації предмета іпотеки державний виконавець складає акт про реалізацію предмета іпотеки, в якому зазначаються: назва виконавчого документа, на підставі якого здійснено реалізацію предмета іпотеки, його номер та дата видачі, найменування органу (посадової особи), який видав документ; відомості про іпотекодержателя та іпотекодавця; стисла характеристика та місцезнаходження предмета іпотеки; назва організатора прилюдних торгів, яка проводила прилюдні торги, дата та місце їх проведення; відомості про покупця; початкова ціна предмета іпотеки та ціна продажу; сума коштів, перерахована за придбаний предмет іпотеки, включаючи гарантійний платіж, та дати їх перерахування; відомості про те, що прилюдні торги відбулися з дотриманням вимог цього Закону. Акт про реалізацію предмета іпотеки підписується державним виконавцем, затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, скріплюється печаткою цього органу та не пізніше наступного дня надсилається до організатора прилюдних торгів, яка проводила прилюдні торги. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є необгрунтованими та не підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до п. п. 1.4, 3.12, 3.13 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, ст.ст. 43-47 Закону України «Про іпотеку», ст. 203 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ч. 1 та 4 ЦПК України,

Outcome: dismissed