Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» про захист прав споживача та повернення коштів по депозитному вкладу зазначивши, що 15.09.2014 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» було укладено договір про строковий банківський вклад строком на 3 місяці, сума вкладу за яким складала 26 000,00 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що звернувшись до відповідача з питання виплати суми вкладу він отримав від відповідача відмову у виплаті коштів, яку позивач вважає такою, що не відповідає вимогам закону. Вважаючи порушеними свої права та інтереси позивач звернувся з даним позовом до суду та просить визнати відмову відповідача в поверненні суми вкладу та процентів такою, що не відповідає вимогам закону, зобов'язати відповідача повернути йому суму вкладу 26 000, 00 грн., нарахувати та виплатити проценти по вкладу, а також стягнути з відповідача моральну шкоду. В подальшому, до початку розгляду справи по суті, позивачем подано заяву про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по депозитному вкладу. Позивач до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся в установленому законом порядку, надав заперечення на позов, згідно з яким позовні вимоги визнав частково, а саме: визнав вимогу позивача щодо стягнення суми вкладу в розмірі 26 000,00 грн. та нарахованих процентів, але до 18.12.2014 року в розмірі 41,00 грн. З урахуванням вищевикладених обставин, відповідно до ст. ст. 158, 169 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у їх сукупності суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору № [NUMBER] про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та позивачем, позивач 15.09.2014 року розмістив на вкладному рахунку № [NUMBER]/[NUMBER], (поточний рахунок [NUMBER]/[NUMBER]), строком на 93 дня, а саме до 17 грудня 2014 року, під щомісячну виплату процентів - 26 000 грн. В частині стягнення заборгованості по депозитному вкладу, відповідач вимоги визнав повністю. Разом з тим, суд не погоджується з запереченнями відповідача щодо сплати на користь позивача процентів за весь час користування його коштами, оскільки сплата нарахованих процентів здійснюється у термін, визначений умовами Депозитного продукту Банку та Договором про приєднання до Договору, починаючи з першого числа місяця, наступного за місяцем/календарним кварталом внесення Вкладу на Вкладний рахунок, або по закінченні терміну дії Договору (п.5.10 Публічного Договору). Відповідно до п.6.1 Публічного Договору Банк повертає вклад або його частину та сплачує нараховані та несплачені проценти у строк, що визначений в Договорі про приєднання до Договору. За змістом ст. 1060 та ч.2 ст. 1228 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку, право на який входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Таким чином, позивачем не зазначено в чому саме полягає заподіяна йому моральна шкода, тобто не обґрунтовано заподіяння відповідачем такої шкоди. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи добровільність визнання відповідачем позову, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання позову. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене суд вважає за можливе повністю задовольнити вимогу позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів та за необгрунтованістю відмовити в частині стягнення моральної шкоди. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи викладене та

Outcome: partial