Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що між позивачем та відповідачами укладено договір про надання консультаційних послуг від 3 лютого 2016 року, відповідно до вимог якого позивач на договірній основі здійснює консультування відповідачів [PERSON] та [PERSON] з приводу отримання імміграційної візи від посольства США, а відповідачі зобов'язалися оплатити консультаційні послуги. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що між позивачем та відповідачами укладено договір про надання консультаційних послуг від 3 лютого 2016 року. Відповідно до вимог договору позивач на договірній основі здійснює консультування відповідачів [PERSON] та [PERSON] з приводу отримання імміграційної візи США, а відповідачі зобов'язалися оплатити зазначені консультаційні послуги. Згідно п.6.2 договору відповідачі [PERSON] та [PERSON] зобов'язані сплатити позивачу 10000 доларів США у строк не пізніше двох тижнів з моменту підписання акту про виконання робіт. 26 липня 2016 року складено акт про виконання робіт за договором про надання консультаційних послуг. Згідно п.2,3,4 зазначеного акту відповідачі отримали послуги від позивача в повному обсязі. Згідно договору у разі ненадання відповідачам відмови Консульства у видачі візи, вони зобов'язані оплатити послуги позивача в повному обсязі. Отже, строк виконання зобов'язань [PERSON] та [PERSON] щодо оплати послуг позивача наступив 21 червня 2016 року. 200 доларів США відповідачами оплачено. Таким чином, розмір заборгованості відповідачів становить 9800 доларів США. Крім того, 29 березня 2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, згідно умов якого [PERSON] поручається перед позивачем за виконання зобов'язань відповідачів [PERSON] та [PERSON] за договором про надання консультаційних послуг. Згідно п.7.1 договору поруки строк поруки становить 3 роки. Згідно п.6.3 договору за несвоєчасну оплату відповідачі [PERSON] та [PERSON] сплачують позивачу пеню у розмірі одного відсотка від загальної суми боргу за кожен день просточення. Позивач неодноразово звертався до відповідачів із вимогою про повернення грошових коштів, проте відповідачі залишали його вимоги без розгляду. Просить позов задоволити. Представник відповідачів в судовому засіданні позов заперечив, суду пояснив, що пунктом 2.3 договору передбачено початок надання консультацій з 26 червня 2014 року, хоча договір укладено 3 лютого 2016 року. До укладення договору відповідачі ніяких стосунків з позивачем не мали. [PERSON] та [PERSON], в 2014-2015 роках консультаційних послуг з подачі документів на отримання імміграційної візи в посольстві США від позивача не отримували. Також, пунктом 7.2 договору передбачено, часом завершення надання консультаційних послуг, щодо імміграційного процесу «Клієнта» вважається момент підписання «Клієнтом» та «Консультантом, акту про виконання робіт та отриманням «Клієнтом» імміграційної візи. Акт про виконані роботи складено 7 червня 2016 року. Співбесіда в посольстві США з [PERSON] та [PERSON], відбулась 14 червня 2016 року. Візу [PERSON] отримав 23 червня 2016 року, а [PERSON] 26 серпня 2016 року, тобто після 7 червня 2016 року [PERSON] консультаційні послуги не надавались, оскільки договором було зупинено надання таких послуг. Упозовній заяві вказано, що акт про виконані роботи підписано 26 липня 2016 року , після проходження співбесіди, що не відповідає фактичному підписанню вказаного акту. Просить в позові відмовити. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідачів, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. 03 лютого 2016 року між СПД- фізична особа [PERSON] та [PERSON], [PERSON] укладено договір № 0302/2 про надання консультаційних послуг, відповідно до умов якого консультант здійснює на договірній основі консультування клієнта з приводу отримання імміграційної візи від посольства США, а [PERSON] та [PERSON] взяли на себе зобов'язання оплатити консультаційні послуги у розмірі 10000 доларів США. 29 березня 2016 року між СПД- фізична особа [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки, згідно якого поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов'язань боржника (клієнта), що виникли з договору № 0302/2 від 03 лютого 2016 року, який був укладений між кредитором та боржником. Згідно акту про виконання робіт від 07 червня 2016 року вбачається, що на виконання договору від 03 лютого 2016 року про надання консультаційних послуг, консультант надав консультаційні послуги клієнту, а клієнт отримав послуги в повному обсязі, про що свідчать підписи на даному акті. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. (ст. 526 ЦК України). Пунктом 6.1 договору № 0302/2 про надання консультаційних послуг від 03.02.2016 року передбачено, що клієнт зобов'язується сплатити повну вартість договору в сумі 10000 доларів США у гривнях по курсу НБУ на момент сплати, поетапно наступним чином: оплатити суму у розмірі 200 доларів США у гривнях по курсу НБУ на момент сплати, не пізніше двох тижнів після підписання договору; оплатити суму у розмірі 5800 доларів США у гривнях по курсу НБУ на момент сплати, не пізніше двох тижнів після проходження співбесіди та підписання акту про виконання робіт; оплатити суму у розмірі 4000 доларів США у гривнях по курсу НБУ на момент сплати, не пізніше шести місяців після проходження співбесіди та підписання акту виконання робіт. Відповідно до п. 6.3 зазначеного вище договору за несвоєчасну оплату за надані консультаційні послуги клієнт сплачує консультанту штрафні санкції у вигляді пені в розмірі 1% від загальної суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Представником відповідачів не надано суду належних та допустимих в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України доказів про ненадання послуг позивачем. Також встановлено, що на підтвердження надання [PERSON] консультаційних послуг, що направлені на сприяння отриманню [PERSON] та [PERSON] імміграційної візи від Посольства США, предстаником позивача надано акт про виконання робіт від 07.06.2016 року. Як слідує із вказаного акту [PERSON] та [PERSON] підтвердили отримання ними від [PERSON] консультаційних послуг згідно укладеного договору в повному обсязі і претензій до консультанта не мають. Згідно умов договору № 0302/2 про надання консультаційних послуг від 03.02.2016 року, консультант за цим договором надає тільки консультації щодо вимог для отримання візи, за що і отримує певну плату. Як вбачається із п.1.1. договору клієнт отримує, а консультант на договірній основі зобов»язується сприяти отриманю клієнтом імміграційної візи від посольства США, шляхом здійснення консультування визначеним у цьому договорі і відповідно до п.2.1 консультант повідомляє клієнту інформацію про чинні закони по імміграції і імміграційні вимоги по імміграційній програмі щодо виїзду за кордон; п.2.2. консультант повідомляє клієнту вимоги посольства щодо документів необхідних для формуваня імміграційної справи у посольстві США. Судом встановлено, що [PERSON] мав можливість надати [PERSON] та [PERSON] консультаційні послуги, що направлені на сприяння отриманню ними імміграційної візи від Посольства США в термін один день. Також, відповідно до п.7.2. договору визначено, що часом завершення надання консультаційних послуг, згідно даного договору щодо іміграційного процесу клієнта вважається момент підписання клієнтом та консультантом [PERSON] акту про виконання робіт (що є невід'ємною частиною даного договору) та отримання клієнтом імміграційної візи, кінцевий термін отримання якої складає до 30.09.2016 року. Як вбачається із акту про виконання робіт від 07.06.2016 року консультант [PERSON] надав, а клієнт [PERSON] та [PERSON] отримали консультаційні послуги з легальної еміграції у США, а саме: вимоги до претендентів; процедуру подання заявки на участь у програмі; інструкції для подачі фотокарток; необхідну інформацію для реєстраційної форми; додаткові консультації, пояснення щодо програми. Також п.6.2.4. договору про надання консультаційних послуг №0302/2 від 03.02.2016 року передбачено, що у випадку відмови Консульством у видачі візи клієнту, клієнт звільняється від сплати коштів по основному договору, окрім коштів у вигляді 200 доларів США по курсу НБУ сплачених попередньо, за обов'язкового пред'явлення консультанту офіційної відмови у видачі візи консульством США протягом 30 календарних днів з моменту такої відмови. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] отримали візи в червні, серпні 2016 року відповідно, і ця обставина визнається представниками сторін, а тому скористатися своїм правом щодо звільнення від сплати коштів по основному договору вони не мали підстав. Відповідно до ч.1 і ч. 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Встановлено, що заборгованість за договором № 0302/2 про надання консультаційних послуг від 03.02.2016 року складає 9800 доларів США, що за курсом НБУ на час розгляду справи становить 266364 грн. Відповідно до ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з чч. 1, 3 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів Українивід 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України. Враховуючи, що неустойка за прострочення виконання зобов'язання може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України гривні і при цьому обчислення пені в національній валюті має здійснюватись на час прострочення виконання зобов'язання, а не в доларах США на час ухвалення рішення суду з визначенням еквівалента у гривні, оскільки це не відповідає вимогам закону, а також через коливання курсу іноземної валюти, який впливає на розмір заборгованості, тому суд вважає, що сума неустойки по договору № 0302/2 про надання консультаційних послуг від 03.02.2016 року становить 50446,08 грн. Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду із позовною заявою визначив розмір неустойки в сумі 1856 доларів США, з пояснень представника позивача вбачається, що позивач заявляє вимогу про стягнення лише частини неустойки, а саме неустойку виходячи з суми боргу 5800 доларів США, тому враховуючи принцип диспозитивності, визначений ст. 11 ЦПК України, суд вважає, що підлягає до стягнення із відповідачів в солідарному порядку на користь позивача неустойка в розмірі 50446,08 грн. На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім (квитанція № 16 від 22.11.2016 року) судовий збір.

Outcome: partial