Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивач завернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом про стягнення в порядку регресу з [PERSON], [INFO] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України понесених витрат в сумі 8021,28грн., витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 1104,16грн. та судовий збір в розмірі 1378,00грн. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 10 жовтня 2013 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин на перехресті вулиць Клочківської та Космічної у м. Харкові з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем марки Daewoo Nexia д/н. [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди, водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача підтверджується постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2013 року. В результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений автомобіль марки CHRYSLER 300C д/н. [NUMBER], що належить [PERSON] цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно Полісу № АЕ/0918031, строк дії якого з 20 грудня 2012 року по 19 грудня 2013 року. 21 жовтня 2013 року потерпіла особа повідомила про страховий випадок та 08 листопада 2013 року з метою отримання відшкодування [PERSON] звернувся до МТСБУ. Розмір регламентної виплати становить 8021,28грн., але зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 13 лютого 2014 року сплатило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 8021,28грн., на підставі Наказу МТСБУ № 766 від 10 лютого 2014 року. В зв'язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду через свого представника за захистом порушених цивільних прав з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути у відсутність представника позивача та у разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.4). Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованою кореспонденцією (а.с.43, 45). За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши надані докази, перевірив матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що Постановою за № 638/16840/13-п Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2013 року визнано винним [PERSON] за порушення п. 10.1, 16.5 Правил дорожнього руху України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340,00грн. Згідно вищевказаної Постанови встановлено, що 10 жовтня 2013 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин на перехресті вулиць Клочківської та Космічної у м. Харкові з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем марки Daewoo Nexia д/н. [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої був пошкоджений автомобіль марки CHRYSLER 300C д/н. [NUMBER], що належить [PERSON] (а.с.11). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно Полісу № АЕ/0918031, строк дії якого з 20 грудня 2012 року по 19 грудня 2013 року (а.с.12). У зв'язку з залученням аварійного комісара відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ понесло витрати в розмірі 1104,16грн., що підтверджується копією платіжного доручення (а.с.23). На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 21 жовтня 2013 року потерпіла особа повідомила про страховий випадок та 08 листопада 2013 року з метою отримання відшкодування, [PERSON] звернувся до МТСБУ (а.с.7, 8). Згідно звіту № 1381 від 25.11.2013р. складеного спеціалістом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСАС», матеріальний збиток завданий власникові автомобіля CHRYSLER 300C д/н. [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП склав 9625,54грн. в тому числі ПДВ - 1604,26грн. (а.с.13-16). Згідно п. 17 ст. 9 Закону України «Про страхування» Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Отже, податок на додану вартість в розмірі 1604,26грн. не с прямим збитком, а тому не був включеним МТСБУ до суми регламентної виплати. Розмір регламентної виплати становить 8021,28грн., але зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 13 лютого 2014 року сплатило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 8021,28грн., на підставі Наказу МТСБУ № 766 від 10 лютого 2014 року (а.с.24, 25). Законом України від 01.07.2004р. № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» урегульовано відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно зі ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем були доведені всі обставини викладені в позовній заяві, проведено відшкодування матеріальної шкоди потерпілій особі, тому необхідно задовольнити позовні вимоги в повному обсязі Судові витрати суд покладає на відповідача, у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved