Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідачів, третя особа Канівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання батьківства. В обґрунтування своїх позовних вимог пояснив, що він з [PERSON] співмешкав з січня 2007 року, проживали однією сім'єю, а з 06 квітня 2013 року зареєстрували шлюбу відділі ДРАЦС по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області. [INFO] у них народився син [PERSON]. На момент створення сім'ї відповідачка була в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], тобто на момент народження сина [PERSON], а тому при реєстрації народження дитини у виконавчому комітеті Чернишівської сільської ради Канівського району Черкаської області в актовому записі про народження в графі мати вказано - [PERSON], а в графі батько- [PERSON]. Відповідач шлюб розірвала в судовому порядку в 2005 році. Реєстрація розірвання шлюбу у відділі РАЦС по Канівському району Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області відбулась 26.03.2007 року, в зв'язку з цим відповідача [PERSON] і було записано батьком дитини. Насправді батьком дитини є позивач. В зв'язку з цим він змушений звернутись до суду та просить визнати себе батьком дитини, а саме сина [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву в якій позовні вимоги визнала, та в попередньому судовому засіданні пояснила, що вона дійсно перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 2002 року по 2005 рік. Канівським міськрайонним судом Черкаської області винесено заочне рішення про розірвання шлюбу. З січня 2007 року по теперішній час вона постійно проживає з позивачем по справі, з яким виховує дітей, сім'я є багатодітна. Коли вона звернулась до органу РАЦС для отримання свідоцтва про народження, їй пояснили, що однієї заяви про визнання батьківства [PERSON] буде недостатньо, [PERSON] також має подавати заяву, однак, через те, що з останнім вона не мала жодного зв'язку, отримала свідоцтво про народження в загальному порядку. Позивач є дуже хорошим батьком, піклується про дітей, виховує та матеріально забезпечує їх. Вказала, що позивач дійсно є батьком дитини, просила суд задоволити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення на сайті Канівського міськрайонного суд, про причини неявки суд не сповістив. Третя особа представник Канівського МВ ДРАЦС до суду не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Просили прийняти рішення в рамках чинного законодавства та крім того надали рекомендації щодо внесення відомостей про батька в свідоцтво про народження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER], актовий запис №2 від 20.11.2007 року, виданого виконавчим комітетом Чернишівської сільської ради Канівського району Черкаської області, зазначено матір дитини - [PERSON], батьком дитини - [PERSON] (а.с.7). Відповідач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30.11.2005 року шлюб розірвано. Проте свідоцтво про розірвання шлюбу було видане 26.03.2007 року( а.с. 9). В силу вимог статті 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] мешкають разом, однією сім'єю з січня 2007 року, а з 06.04.2013 року вони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 10), від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO] , відомості про батька якого до актового запису про народження №2 від 20 листопада 2007 року, внесено відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 122 Сімейного кодексу України. Згідно ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі-органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Пунктом 9 постанови передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України,рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Згідно п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. З огляду на п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON]про визнання батьківства підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved