Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач в особі Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 14.08.2009 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. На порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 28.02.2018 року виникла заборгованість у розмірі 73991.13 грн., яка складається з: 5696.05 грн. - заборгованість за кредитом; 60993.50 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3302 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3499.58 грн. - штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту від 14.08.2009 року в сумі 73991.13 та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, подавши під час звернення до суду, заяву про розгляд справи у його відсутність.. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши до суду заперечення проти позову, в якому посилаючись на закінчення строків позовної давності, просив в задоволенні позову відмовити. Свої заперечення обґрунтовував тим, що отримав 2009 року кредитну картку, заборгованість по якій ним було погашено в 2010 році та закрито картковий рахунок. З того часу йому позивачем жодних вимог щодо неналежного виконання умов договору не пред`являлося. Зазначає, що оскільки картка була видана йому 14.08.2009 року, то з вимогами про стягнення заборгованості банк мав звернутися в строк до 14.08.2012 року. Крім того вказував, що оскільки платіжне доручення про сплату судового збору не підписане відповідальною особою та відсутня печатка, то немає підстав для стягнення з нього судового збору, оскільки такий вважається не сплаченим. 22 квітня 2019 року відповідачем подано через канцелярію суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоовле6ння позовних вимог з підстав, вказаних у запереченні на позовну заяву. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши подані сторонами пояснення, заслухавши думку сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа/кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові в розмірах та на умовах , установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається в письмовій формі /ч.1 ст. 1055 ЦК України/. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі,якщо він підписаний сторонами/стороною/. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін,спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови /пункти/ визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору,умови,що визначені законами як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови,щодо яких за заявою хоча б однієї за сторін має бути досягнуто згоди /стаття 638 ЦК України/. Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позову. В ході розгляду справи, судом встановлено, 14 серпня 2009 року сторони уклали кредитний договір, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 6000 грн. зі сплатою процентів у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому умови кредитування викладені в заяві-анкеті позичальника про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, довідці (пам`ятці) про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» та Умовами і правилами надання банківських послуг, затверджених наказом від 24.01.2007 року №PR-2007-1247. П. 3.2, п. 3.3 умов та правил надання банківських послуг, визначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» базова процентна ставка в місяць/нараховується на залишок непростроченої заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році - 2.5%. Розмір щомісячного платежу, враховуючи плату за використання кредитних коштів в обліковий період -7 відсотків від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості до 25 числа місяця, слідуючого за обліковим, отже щомісячний платіж згідно договору, укладеного із позичальником полягає в тому, що він кожного місяця відрізняється, адже становить 7% від суми заборгованості по кредиту, тобто, чим більший розмір використаних кредитних коштів, тим більший щомісячний платіж, і, навпаки, чим більші суми були б внесені позичальником в рахунок погашення боргу, тим менші відсотки йому б нараховувалися, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості /пеня 1 /базова процентна ставка по договору 30 нараховується за кожний день прострочки, /пеня 2/ - 1 відсоток від заборгованості, але не менше 30 гривень в місяць нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочки по кредиту або процентам п`ять і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 гривень, штраф при порушенні строків платежів по будь - якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більше ніж 30 днів 500 гривень плюс 5 відсотків від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій, комісія за моніторинг неактивної картки - в розмірі залишку коштів на картрахунку, але не більше 10 гривень і саме такі умови підписані позичальником. Умовами кредитування передбачено, що позичальник зобов`язувався погасити заборгованість за кредитом у повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом проценти, винагороду, неустойку/штраф, пеню/ не пізніше дати, зазначеної в повідомленні банку. Аналогічні правові висновки міститься у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року та від 22 березня 2017 року у справі за «6-2320цс16. Оскільки умовами договору між сторонами встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повертати борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, то право кредитора слід вважати порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а строк повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки. Згідно наданої Банком інформації про кредитні картки, [PERSON] було видано кредитні картки, а саме: 14.08.2009 року картку [NUMBER] термін дії якої до лютого 2013 року. 29.01.2013 року картку було пере випущено та видано нову картку [NUMBER] , терміном дії до листопада 2016 року, та 23.04.2014 перевипущено та надано наступну картку [NUMBER] терміном дії до вересня 2016 року. Матеріали справи містять банківську виписку по рахунку, яка має статус первинного документу, що підтверджено переліком первинних документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року №578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служить підставою для записів у регістрах бух обліку і в податкових документах, віднесені, зокрема виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок, повідомлення банків, касові й банківські документи. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, розраховувався ними та здійснював поповнення картки. Останнє поповнення картки було здійснено 11.08.2015 року на суму 198.00 грн. готівковими коштами в терміналі самообслуговування у відділенні банку в смт. Асканія-Нова вул. Червоноармійська, 23, що також підтверджується й розрахунком заборгованості. Таким чином, наведені докази свідчать про те, що [PERSON] було отримано кредитні картки в 2013 році та 2014 році та повністю спростовує його доводи, щодо того, що 2010 року ним було закрито картковий рахунок та погашено заборгованість, оскільки як вбачається з виписки по картковому рахунку та довідки про отримання кредитних карт, останній протягом 2010-2015 року активно користувався кредитною карткою, знімав готівкові кошти в банкоматі та здійснював поповнення картки, шляхом внесення готівкових коштів через термінал самообслуговування. Таким чином, між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини на підставі укладеного кредитного договору, який складається із заяви та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і ці обставини свідчать про наявність кредитних відносин, які виникли з договору приєднання від 14.08.2009 року. З огляду на вищевказане, суд вважає, що позивачем доведено що [PERSON] отримавши відповідну картку з встановленим на ній кредитним лімітом повністю усвідомлював походження грошових коштів на цій картці, їх призначення а також порядок розрахунків за цією карткою. Разом з тим, наведені вище документи не містять положень про те, що кінцевий термін повернення кредитних коштів відповідає строку дії картки, як про це зазначено у позовній заяві банку. Натомість, відповідно до пункту 9.12 долучених позивачем до позовної заяви Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Зі змісту Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що погашення кредиту - поповнення карткового рахунку держателя здійснюється шляхом внесення коштів в готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків позичальника на підставі договору. Строки і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт) по кредитних картах із встановленим мінімальним обов`язковим платежем наведені в пам`ятці клієнта (довідці про умови кредитування), яка є невід`ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами і частину заборгованості по кредиту. Строк погашення по кредиту за платіжними картами без встановленого мінімального обов`язкового платежу відбувається в такому порядку: строк погашення процентів за кредитом- щомісячно за попередній місяць. Строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня, вказаного у платіжній карті (пункти 5.3, 5.4 Умов). Відповідно до пункту 5.7 Умов і правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому чи у визначеній банком частині у разі невиконання держателем карти своїх боргових та інших зобов`язань за кредитним договором. Згідно із наданою позивачем довідкою про умови кредитування у спірних правовідносинах позичальник зобов`язаний погашати кредит шляхом внесення до 25 числа, слідуючого за звітним, щомісячного платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень та не більше залишку заборгованості. Відповідно до заяви позичальника строк дії кредитного ліміту співпадає із строком дії платіжної карти. Враховуючи, що по кредитній карті «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка видана банком відповідачеві, встановлений мінімальний обов`язковий платіж у розмірі 50 грн. щомісячно, суд вважає, що кінцевий термін повернення кредиту у спірних правовідносинах підлягає визначенню відповідно до положень наведеного вище пункту 5.3 Умов і правил надання банківських послуг. Тобто, за умовами кредитного договору, строк його дії не пов`язаний зі строком дії картки, а врегульований виходячи зі строку обов`язкового щомісячного платежу. Крім того, кредитний договір від 14.08.2009 року не є таким, що пролонгується без визначення остаточної дати дії договору. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості останній платіж у рахунок погашення кредиту зроблений [PERSON] 11 серпня 2015 року в сумі 198 грн. Отже, починаючи з 26 вересня 2015 року (дня, слідуючого за звітним) відповідач допустив прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором, тому у банку виникло право вимагати виконання відповідачем кредитних зобов`язань щодо сплати щомісячних платежів, а отже: і право звернутися до суду за захистом цього права. За таких обставин, з моменту виникнення простроченого кредиту чи його частини, а саме з 26 вересня 2015 року, весь кредит вважається простроченим. У свою чергу, відповідачем в ході розгляду справи, заявлено про застосування позовної давності до спірних правовідносин. Згідно із положеннями статей 256, 261 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом наведених норм початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №14-10цс18. Таким чином, оскільки умовами укладеного сторонами договору погашення кредиту та сплата відсотків за користування грошовими коштами повинна здійснюватися позичальником частинами до кожного 25 числа місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З огляду на наведені вище норми матеріального права, умови кредитного договору та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що право пред`явлення вимоги про виконання відповідачем зобов`язання у банку виникло щодо місячних платежів після несплати чергового платежу (26 вересня 2015 року), а щодо повернення кредиту в повному обсязі - з дня останнього місяця, зазначеного на платіжній карті, тобто з 01 грудня 2016 року. З вказаним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду в квітні 2018 року, тобто в межах строку позовної давності, щодо виконання основного зобов`язання. З огляду на викладене, доводи відповідача, щодо застосування наслідків пропуску позовної давності до основного зобов`язання, не знайшли свого обґрунтування в ході розгляду справи, а тому подана заява задоволенню не підлягає. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 виклала правовий висновок, відповідно до якого припис абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України, про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, строк кредитування за кредитним договором від 14.08.2009 року припинився 01 грудня 2016 року, після чого Банк не в праві був нараховувати проценти за кредитом. За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки процентів за користування кредитом за період з 01.12. 2016 року не підлягають задоволенню, оскільки суперечать нормам чинного законодавства та умовам договору, укладеного між сторонами. Згідно наданого Банком розрахунку станом на 01 грудня 2016 року (закінчення строку кредитування) заборгованість по тілу кредиту та відсоткам за користування кредитом становила 24608 грн. 36 коп., яка і підлягає стягненню з відповідача. Вимоги щодо стягнення з боржника нарахувань - штрафу, пені та комісії є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки право Банку на стягнення таких сум винагород обмежується спеціальним строком позовної давності в один рік, що передував часу звернення із відповідною позовною вимогою. Станом на час подання позову, спеціальний строк в один рік для стягнення цих сум завершився. А відповідачем подано заву про застосування строку позовної давності. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому частиною першою ст.. 141 ЦПК України, шляхом, стягнення з відповідача судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 586 грн. 01 коп. Доводи відповідача, що платіжне доручення надане позивачем не підписане уповноваженою особою та не містить печатки, через що є недійсним, не відповідає дійсності, оскільки на зворотному боці цього доручення наявний підпис уповноваженої особи, а випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України від 30.03.2018 року підтверджено факт зарахування коштів, перерахованих за платіжним доручення №PROM0BGJ35 від 30.03.2018 року до державного бюджету України На підставі ст.ст. 207, 638, 1048, 1054-1055, 1056-1 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial