Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, у якому просить визнати припиненим договір застави рухомого майна №VOY0AN02001541 від 30.07.2007, що був укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №VOY0AN02001541 від 30.07.2007, за умовами якого [PERSON] в заставу ЗАТ КБ «ПриватБанк» було передано рухоме майно транспортний засіб FIAT DOBLO, 2006 р.н., кузов [NUMBER] , д.н. [NUMBER] , а також припинити чинність приватного обтяження, що було зареєстроване 01.08.2007 за №5409365 державним реєстратором Дніпропетровської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України Котовою Н.О. на підставі Договору застави рухомого майна №VOY0AN02001541 від 30.07.2007, об`єкт обтяження транспортний засіб FIAT DOBLO, 2006 р.в., кузов [NUMBER] , д.н. [NUMBER] . Судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного судуд від 13.09.2016 у справі №161/15965/15-ц ухвалено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №VOY0AN02001541 від 30.07.2007 в сумі 6\~862 дол. США, що еквівалентно (станом на 25.09.2015) 147\~258,52 грн. Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 30.11.2016 в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено із недоведеності та необгрунтованості. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.06.2017 у справі №161/15965/15-ц рішення Апеляційного суду Волинської області залишено без змін. 12.12.2019 [PERSON] звернулась із заявою до відповідача про зняття заборони банку на заставний транспортний засіб, на що останній повідомлено про те, що зняття обтяження з автомобіля буде можливе після повного погашення та закриття кредитного договору. Однак, позивач вважає, що відповідь банку суперечить рішенням судів, у яких було встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконала, щомісячно вносивши платіж у розмірі, більшому ніж було обумовлено кредитним договором, у зв`язку із чим боргові зобов`язання [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк». 05.10.2020 до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, відповідно до змісту якого, останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свою позицію обгрунтовував тим, що станом на день складання відзиву, кредитний договір, забезпечений спірною заставою, є чинним і в судовому порядку недійсним не визнавався. Окрім того, вважає, що позиція суду апеляційної інстанції щодо повного виконання [PERSON] грошових зобов`язань за кредитним договором, наведена в рішенні від 30.11.2016 у справі №161/15965/15-ц на увагу не заслуговує на увагу, оскільки будь-якого власного контррозрахунку заборгованості за кредитним договором [PERSON] під час розгляду справи у судах всіх інстанції не надавала, судом апеляційної інстанції також не було здійснено розрахунку заборгованості. 21.10.2020 до суду також надійшла відповідь представника позивача на відзив представника відповідача, відповідно до змісту якої останній заперечив щодо обгрунтувань заперечень позовних вимог, викладених у відзиві. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, в їх обґрунтування послався на обставини викладені у позовній заяві, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив позовні вимоги у повному обсязі. Наголосив на тому, що визнання судами апеляційної та касаційної інстанції кредитних зобов`язань [PERSON] виконаними, а заборгованості погашеною, на увагу не суду в межах даного провадження не заслуговують з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.07.2007 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №VOY0AN02001541, за умовами п. 7.1 якого банк зобов`язувався надати відповідачеві кредитні кошти на строк з 30.07.2007 року по 30.07.2014 року у вигляді не поновлювальної кредитної лінії в розмірі 27545,68 дол. США на наступні цілі: купівлю автомобіля у розмірі 19027 доларів США, а також у розмірі 6,81 долар США для сплати за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрації обтяжень рухомого майна, на сплату страхових платежів за договором страхування наземного транспорту та за договором особистого страхування на строк до 29.07.2008 року у сумі 1040, 2 дол. США, а також винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 190,27 дол. США та у розмірі 7281,40 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7, даного договору зі сплатою за користування кредитом 1,00 % на місяць на суму заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту на придбання автомобіля та зобов`язувалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с.11-12). В забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору між сторонами укладено Договір застави рухомого майна №VOY0AN02001541 від 30.07.2007, відповідно до п.34.4 якого заставодавець надав у заставу заставодержателю легковий пасажирський транспортний засіб марки FIAT DOBLO, 2006 р.в., кузов [NUMBER] , д.н. [NUMBER] . Згідно п.34.5 Договору вартість предмета застави становить 94\~478 грн. (а.с.8-10). 01.08.2007 державним реєстратором Дніпропетровської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України Котовою Н.О. на підставі договору застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстроване приватне обтяження застава рухомого майна (транспортного засобу) за №5409365, об`єкт обтяження - транспортний засіб FIAT DOBLO, 2006 р.в., кузов [NUMBER] , д.н. [NUMBER] (а.с.21). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.09.2016 у справі №161/15965/15-ц позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №VOY0AN02001541 від 30.07.2007 задоволено повністю. Ухвалено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 6862 доларів США, що за курсом 21,46 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.09.2015 року складає 147258,52 грн. (а.с.11-12). Рішенням Апеляційного суду Волинської області у даній справі від 30.11.2016 рішення Луцького міськрайонного суду від 13.09.2016 скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. При постановленні вищевказаного рішення судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості за Договором та виписки по рахунку за період з 30.07.2007 по 01.10 2016 відповідач, починаючи з моменту укладення договору та по січень 2008 року вносила щомісячно по 388 доларів США, починаючи з січня 2008 року не менше ніж по 400 доларів США. У вказано судовому рішенні також зазначено, що з наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки по рахунку [PERSON] за період з 30.07.2007 по 01.10.2016 встановлено, що відповідач з моменту укладення кредитного договору вносила щомісячний платіж у більшому розмірі ніж було обумовленому кредитним договором. Дана обставина представником позивача не спростовувалась та не заперечувалась. Крім того, після підняття у листопаді 2008 року банком відсоткової ставки, не було визначено суму обовязкового платежу, що підлягав сплаті. Окрім того, з меморіальних ордерів, що надані представником позивача до суду апеляційної інстанції позивачем сплачено в інтересах [PERSON] 32312.04 грн. страхових платежів за рахунок зарезервованих коштів, що обумовлені п. 7.1 Кредитного договору. Дані кошти були зараховані до тіла кредиту, що підтверджується інформацією, що наявна в розрахунку заборгованості за договором, що долучений до позовної заяви. В судому засіданні судом апеляційної інстанції зокрема встановлено, що [PERSON] сплачено всього за даним кредитним договором 35378, 20 доларів США, що перевищує суму отриманого кредиту, так як беручи до уваги строк дії договору (з 30.07.2007 р. по 30.07.2014 року) та обов`язковий платіж в розмірі 387.90 дол. США щомісячно орієнтована сукупна вартість кредиту мала складати 32583,60 доларів США (а.с.13-16). В подальшому, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.06.2017 у справі №161/15965/15-ц касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено, рішення Апеляційного суду Волинської області від 30.11.2016 залишено без змін. Постановляючи вказану ухвалу, касаційним судом відзначено, що на обґрунтування свого висновку про відмову в задоволенні указаного позову апеляційний суд виходив із того, що згідно з наданими представником позивача меморіальними ордерами позивачем сплачено в інтересах [PERSON] 32 312 грн 04 коп. страхових платежів за рахунок зарезервованих коштів, що обумовлено п. 7.1 кредитного договору, які, як пояснив представник позивача, були зараховані до тіла кредиту, але, як установив апеляційний суд на підставі наявного у справі розрахунку заборгованості, такий платіж відображено у доларах США. У зв`язку з цим апеляційний суд обґрунтовано вважав, що позивачем не надано доказів щодо тих сум коштів у доларах США, які були витрачені банком на сплату страхових платежів. Судом касаційної інстанції відзначено, що рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні (а.с.17-18). Зважаючи на вищевказані судові рішення, які набрали законної сили, позивач звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» із письмовою заявою про зняття обтяження з рухомого майна (а.с.19), на яку позивачу повідомлено про те, що зняття обтяження можливе лише після повного виконання кредитних зобов`язань та повного погашення кредитної заборгованості (а.с.20). Згідно із ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 546 ЦК України\~визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою. Відповідно до ч. 3 ст.1, ч.ч.1, 3 ст.3 Закону України «Про заставу»\~застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава має похідний характер від забезпеченого зобов`язання. Згідно зі\~ст. 572 ЦК України\~в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Отже, застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору - заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, вона встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя і сама по собі є не зобов`язанням, а способом забезпечення вже існуючого зобов`язання. Статтею 593 ЦК України\~встановлено, що право застави припиняється у разі: припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняються частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно зі\~ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За приписами ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3\~ст.1049 Цивільного кодексу України). Обставина повного погашення [PERSON] заборгованості за кредитним договором №VOY0AN02001541 від 30.07.2007 встановлена рішенням Апеляційного суду Волинської області від 30.11.2016 у справі№161/15965/15-ц, що залишено без змін Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.06.2017 (а.с.13-18). Відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, факт повного виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №VOY0AN02001541 від 30.07.2007 вже було предметом встановлення Апеляційним судом Волинської області в ході розгляду апеляційної скарги [PERSON] на рішення Луцького міськрайонного суду від 13.09.2016, а тому обставини, встановлені апеляційним судом та які містяться в рішенні від 13.09.2016 (що зокрема залишено без змін Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 22.06.2017) доказуванню не підлягають. Оскільки позивач належним чином та у повному обсязі виконала зобов`язання за кредитним договором №VOY0AN02001541 від 30.07.2007, суд вважає, що позовні вимоги в частині припинення договору застави рухомого майна №VOY0AN02001541 від 30.07.2007, укладеного між позивачем та ЗАТ КБ «ПриватБанк», про заставу автомобіля FIAT DOBLO, 2006 р.в., кузов [NUMBER] , д.н. [NUMBER] , та припинення дії заборони на рухоме майно, що було зареєстроване 01.08.2007 за №5409365 державним реєстратором Дніпропетровської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України Котовою Н.О у зв`язку із укладанням вказаного вище договору застави шляхом вилучення вказаного запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна підлягають задоволенню. Доводи представника відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо наявності непогашеної позивачем заборгованості за кредитним договором судом до уваги не приймаються, оскільки такі доводи спростовуються дослідженими матеріалами справи. Одночасно з цим, на підтвердження доводів про те, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором №VOY0AN02001541 від 30.07.2007 не погашена у повному обсязі, представником відповідача не надано актуального розрахунку заборгованості чи будь-яких інших належних та допустимих доказів. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі по 1 681 грн., який було сплачено позивачем при зверненні до суду із позовом згідно квитанцій №ПН188 від 02.07.2020 та №ПН22817 від 27.07.2020 (а.с. 1, 28).

Outcome: approved