Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Позивач зазначає на те, що в ході розслідування кримінального провадження № 12017060210000205 від 25.06.2017 року встановлено, що [PERSON], вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КК України. А саме наніс тілесні ушкодження потерпілому [PERSON] У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON], перебував на стаціонарному лікуванні в комунальній установі «Житомирському обласному стоматологічному обєднанні» Житомирської ОДА в період часу з 25.06.2017 року по 30.06.2017 року 5 ліжко днів та в період з 07.07.2017 року по 15.07.2017 року 8 ліжко днів у звязку з чим закладом охорони здоровя витрачено коштів на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 2340 грн. В ході судового розгляду даної справи провадження по справі було закрито ухвалою суду від 14.05.2018 року на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України. Саме тому позивач звернувся до суду з даним позовом з проханням стягнути з [PERSON], на користь Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації кошти на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON], в сумі 2340 грн., та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача у судове засідання на розгляд справи не зявився, але подав до суду заяву, у якій позов підтримує в повному обсязі, справу просить розглядати у його відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання на розгляд справи не зявився та не повідомив про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Саме тому суд приходить до висновку, що справу слід розглядати у порядку заочного провадження у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Ухвалою Любарського районного суду Житомирської області № 282/870/17 від 14 травня 2018 року, кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України було закрито в звязку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Цивільний позов Бердичівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської обласної ради про стягнення із [PERSON], на користь держави в особі Житомирської ОДА кошти в сумі 2340 грн., на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON], від злочину було залишено без розгляду. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. Як вбачається з довідки Комунальної установи «Житомирське обласне стоматологічне медичне обєднання» Житомирської обласної ради № 135 від 13.12.2017 року, хворий [PERSON], [INFO] перебував на стаціонарному лікуванні з 25.06.2017 року по 30.06.2017 року з діагнозом: відкритий травматичний злам нижньої щелепи в ділянці 12 зубів, проведено 5 ліжко-днів та з 07.07.2017 року по 15.07.2017 року з діагнозом: хронічний посттравматичний синдром нижньої щелепи в підборідній ділянці, проведено 8 ліжко-днів. Вартість одного ліжко дня складає 180 гривень. Тобто, загальна вартість лікування склала 2340 гривень. Згідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Так, як в судовому засіданні встановлено, що відповідач вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 122 КК України в результаті якого наніс потерпілому тілесні ушкодження на лікування яких держава витратила кошти в сумі 2340 грн. В ході судового розгляду кримінального провадження провадження по справі було закрито у звязку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Цивільний позов про відшкодування вказаних коштів було залишено без розгляду. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1762 грн. На підставі вищевикладенного та

Outcome: approved