Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Позивач Департамент охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що Рішенням Київської обласної ради від 30 вересня 2010 року №809-34-V затверджено Київську обласну програму підготовки лікарських кадрів для лікувальних закладів сільської мережі на 2010-2017 роки, що передбачала навчання студентів в Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця за кошти обласного бюджету. З урахуванням зазначеної програми 07 червня 2011 року між Головним управлінням охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації та [PERSON] було укладено договір відповідно до якого визначено, що Відповідач навчається в університеті за спеціальністю «лікувальна справа». Пунктом 2.2.5. Договору встановлено, що Позивач має право отримати від Відповідача кошти в повному обсязі сплачені за його навчання з урахуванням інфляції та індексації у разі невиконання умов договору та відмови від відпрацювання на направлення Позивача протягом 3 років у лікувально-профілактичному закладі Київської області. Листом від 29 жовтня 2018 року Позивача було повідомлено, що Відповідачем завершено навчання в Університеті. Відповідач до Позивача не зверталася щодо отримання направлення на роботу за персональним розподілом або довідки про право самостійного працевлаштування. Пунктом 2.3.3. Договору визначено, що Відповідач по закінченню навчання повинен відпрацювати не менше трьох років за направленням виданим Позивачем в одному з лікувально-профілактичних закладів Київської області. Відповідач до Позивача після завершення навчання не звернулася щодо отримання направлення на працевлаштування в заклад охорони здоровця Київської області. Так вартість навчання відповідно до договору укладеного між Позивачем та Відповідачем становить 80 784, 00 грн., вартість за 1 семестр 6732,00 грн. Тому позивач просив, стягнути з Відповідача на користь Позивача кошти за навчання у розмірі 67320,00 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.01.2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі та розпочато підготовче провадження. Позивач в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі.. Відповідач направила до суду заяву із копією квитанції, де зазначили що сплатила суму коштів що заявлені в позові. У відповідності до ч. 5ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що Рішенням Київської обласної ради від 30 вересня 2010 року №809-34-V затверджено Київську обласну програму підготовки лікарських кадрів для лікувальних закладів сільської мережі на 2010-2017 роки, що передбачала навчання студентів в Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця за кошти обласного бюджету. З урахуванням зазначеної програми 07 червня 2011 року між Головним управлінням охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації та [PERSON] було укладено договір відповідно до якого визначено, що Відповідач навчається в університеті за спеціальністю «лікувальна справа». Пунктом 2.2.5. Договору встановлено, що Позивач має право отримати від Відповідача кошти в повному обсязі сплачені за його навчання з урахуванням інфляції та індексації у разі невиконання умов договору та відмови від відпрацювання на направлення Позивача протягом 3 років у лікувально-профілактичному закладі Київської області. Листом від 29 жовтня 2018 року Позивача було повідомлено, що Відповідачем завершено навчання в Університеті. Відповідач до Позивача не зверталася щодо отримання направлення на роботу за персональним розподілом або довідки про право самостійного працевлаштування. Пунктом 2.3.3. Договору визначено, що Відповідач по закінченню навчання повинен відпрацювати не менше трьох років за направленням виданим Позивачем в одному з лікувально-профілактичних закладів Київської області. Відповідач до Позивача після завершення навчання не звернулася щодо отримання направлення на працевлаштування в заклад охорони здоровця Київської області. У зв`язку з невиконанням умов договору, відповідач має відшкодувати позивача вартість навчання у сумі 67 320,00 грн., що складається із наступних періодів:Вересень-грудень 2011 - 6 732,00 грн.,Січень-червень 2012 року - 6 732,00 грн., Вересень-грудень 2012-6 732,00 грн., Січень-червень 2013 - 6 732,00 грн., Вересень-грудень 2013 - 6 732,00 грн., Січень-червень 2014-6 732,00 грн., Вересень-грудень 2014- 6 732,00 грн., Січень-червень 2015 -6 7321,00 грн., Вересень-грудень 2015-6 732,00 грн., Січень-червень 2016-6 732,00 грн. Відповідач подано до суду копію квитанції № 0.0.1640928002 від 06.03.2020 про сплату на рахунок позивача суми за навчання в розмірі 67 302 грн. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦКУ, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦКУ, встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Статею 610 ЦКУ встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.. 611 ЦКУ разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 623 ЦКУ, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Враховуючи що відповідачем була сплачена позивачу вартість навчання за договором, суд приходить до висновку про необхідність відмови у вимогах прозову. В силуст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача, оскільки виплата вартості навчання відповідачем була здійснена після надходження до суду позовної заяви. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 509, 525, 526, 610 ЦПК України та

Outcome: approved