Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, покликаючись на те, що відповідач проживає та зареєстрований у квартирі №14 будинку №12 на вул.Яр.Мудрого у м.Львові, проте не оплачує житлово-комунальні послуги. Просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 3450,74 грн. за період з січня 2011 року по серпня 2014 року та понесені ним судові витрати. В судовому засіданні представники позивача надав пояснення, аналогічні викладеним у фабулі позовної заяви. Просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечив зазначивши про те, що ЛКП Айсберг не є балансоутримувачем будинку, тому немає права на стягнення сум заборгованості. Крім того просить суд застосувати строки позовної давності у відповідності до вимог ст.257 ЦК України. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Статтею 68 ЖК України встановлено, що наймач жилого приміщення зобовязаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, а згідно ч.1 ст.64 ЖК України повнолітні члени сімї наймача, які проживають разом з ним, нарівні з наймачем несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору найму жилого приміщення. Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сімї і прописку №1678 від 13.08.2014 року, виданої ЛКП Айсберг (а.с.5) відповідач є власником квартири №14 на вул.Ярослава Мудрого, 12 у м.Львові. Станом на січень 2011 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 8608,81 грн. На момент подання позовної заяви заборгованість відповідача не погашена та не укладено договору на реконструкцію боргу. Стаття 4 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачає, що законодавство у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Частиною 1 ст.19 Закону України Про житлово-комунальні послуги встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 цього Закону визначають обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг укласти договір на надання таких послуг (п.1 ч.3 ст.20, п.3 ч.2 ст.21 Закону). Згідно п.2 ч.1 ст.13 Закону України Про житлово-комунальні послуги, до житлово-комунальних послуг відносяться послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому право прямо відповідає визначених п.5 ч.3 ст.20 Закону обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог п.2 ст.10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених кварти) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобовязані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Судом встановлено, що міська рада є власником будинку №12 вул.Ярослава Мудрого у м.Львові, відповідач - власником приватизованої квартири №14. Рішенням від 23.11.2012 року №86 Про передачу житлових будинків, які перебувають на балансі ЛКП Каменір-Центр (а.с.31) вирішено питання про передачу дебіторської заборгованості ЛКП Айсберг станом на 01.01.2013 року у міське комунальне підприємство по обслуговуванню та ремонту Айсберг (п.2.5). Оскільки балансоутримувачем даного будинку і виконавцем послуг є ЛКП Айсберг, яке несе витрати з утримання будинку і прибудинкової території, надає послуги його мешканцям (у тому числі і відповідачам), то останні повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах. У відповідності до вимог ст.256 ЦК України\~ позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. На підставі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, оскільки загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 3256, 15 грн., тобто у межах строку позовної давності за три роки з квітня 2011 року по серпень 2014 року на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла Айсберг. Крім того, в силу ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем, який заперечує проти позову, не подано суду жодних доказів, які підтверджують неналежне надання позивачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а позивач не довів поважності причин пропуску строку позовної давності звернення до суду про стягнення з відповідача суми заборгованості. Суд вважає обґрунтованим представлений представником позивача розрахунок заборгованості відповідача за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, оскільки такий підтверджений документально та відповідає іншим матеріалам справи. Таким чином, оскільки відповідач не оплачує надані житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого у нього перед позивачем існує відповідна заборгованість, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial