Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості за розпискою на загальну суму 200 423,40 грн., стягнення судового збору, мотивуючи тим, що згідно договору позики(розписки) від 01.05.2015 року відповідач позичив в нього грошові кошти в розмірі 8 250,00 дол. США та 800 євро, що становить 199 410 грн. з кінцевим терміном повернення 01.07.2015 року. Однак, відповідач у визначений в розписці термін кошти так і не повернув, а тому просив стягнути суму заборгованості та 3% річних від суми боргу, а всього 200 423,40 грн. 19.02.2016 року представник позивача подав заяву про збільшення позоних вимог, відповідно до якої просив стягнутиз відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 243 723,9 грн.(а.с.38). Представник позивача в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не зперечує проти заочного розгляду справи(а.с. 45). Відповідач в судове засідання не з`явився, повторно, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 28, 36, 44). Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики(розписки), внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором позики. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 01.05.2015 року між [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON] було укладено договір позики(розписка). Відповідно до вказаного договору позики(розписки) відповідач отримав у позивача грошові кошти в розмірі 8 250,00 дол. США та 800 євро, що становить 199 410 грн. з кінцевим терміном повернення 01.07.2015 року (а.с. 41). Проте відповідач по даний час свої зобовязання згідно договору позики не виконав. Зазначена обставина нічим не спростована. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку розписки позичальника. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч.1 ст. 1050 ЦК України). Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Позивачем проведено розрахунок заборгованості ФОП [PERSON] за договором позики(розписки) від 01.05.2015 року, відповідно до якого : 8 250 дол. США х 26,14грн. (за 1 дол.) = 215 655 грн. 800 євро х 29,48 грн. (з 1 євро) = 23 584 грн. Прострочена заборгованість становить - 239 239 грн. Розрахунок 3% річних від простроченої суми за період з 02.07.2015 року по 15.02.2016 року (229 днів): 239 239 грн. х 3% / 365х 229днів = 4 502,94 грн. Отже, загальна сума заборгованості становить 243 741,94 грн.(239 239+4 502,94). Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики(розпискою) та доводи позивача суду не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 533, 612, 625, 1046, 1048-1050 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved