Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 15.09.2016 року державним виконавцем Блоцерківського міського відділу ДВС Сівак В.О. відкрито виконавче провадження №52234848. Вказане виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. від 26.07.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1091, про стягнення звернення стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , що належить на прав власності [PERSON] та задовольнити вимолги ПАТ «КБ «Надра» в розмірі 810 276,59 грн. Постановою державного виконавця Гончаренко В.О. від 19 лютого 2021 року замінено сторону стягувача на ТОВ «Укрдебт Плюс» Позивач вказує, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушено ст.88 Закону України «Про нотаріат», враховуючи те, що між сторонами існував спір про право, що підтверджується рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2018 року по справі № 357/453/18, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» до позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Крім того, відповідачем не було надано жодних документів, відповідно до яких нотаріус мав законні підстави здійснити виконавчий напис. А тому, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною від 26.07.2013 року, що зареєстрований в реєстрі за №1091, про стягнення звернення стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] та задоволення вимоги ПАТ «КБ «Надра» в розмірі 810 276,59 грн. та стягнути судові витрати по справі. Ухвалою суду від 12 травня 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 28 серпня 2021 року було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Алли Михайлівни належним чином завіреної нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису №1091 від 26 липня 2013 року, яка не була виконана. Відповідач ТОВ «Укрдебт Плюс», у встановлений судом строк скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, згідно з яким вважає позов безпідставним, просив відмовити у його задоволенні, оскільки подання позовної заяви спрямоване на ухилення від взятих на себе позивачем зобов`язань. Заперечуючи щодо задоволення позову, представник відповідача зазначив про відсутність належних та допустимих доказів, наданих позивачем в обґрунтування позову. Вказав, що для вчинення зазначеного виконавчого напису нотаріусом, стягувачем були надані всі необхідні документи та в строк, передбачений чинним законодавством. Ухвалою суду від 11 листопада 2021 року витребувано з Київського державного нотаріального архіву (адреса: 03151, місто Київ, пр. Повітрофлотський, буд. 76-Г) належним чином завіреної копії нотаріальної справи щодо вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною виконавчого напису №1091 від 26 липня 2013 року, про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] для задоволення вимог стягувача ПАТ «КБ «Надра» в розмірі 810 276,59 грн, в тому числі але не виключно: заяви стягувача про вчинення виконавчого напису нотаріуса з додатками; виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни №1091 від 26 липня 2013 року; письмової вимоги (повідомлення) про усунення порушень кредитного договору з доказом її направлення боржнику, тощо. 02 грудня 2021 року на адресу суду надійшов лист завідувача Київського державного нотаріального архіву Гуль Л. №4435/01-21 від 23.11.2021 року, в якому повідомляється, що відповідно до Протоколу №81 Засідання експертної комісії Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 20 листопада 2019 року, було погоджено Акт №1 про вилучення та знищення (документів), не внесених до Нотаріального архівного фонду приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. Серед справ внесених в акт є 33 том «Копії виконавчих документів та документи, на підставі яких вони вчинені» за період з 31 лютого по 26 грудня 2013 року. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, в задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у відзиві. Треті особи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Приписами ст. ст.12,81 ЦПК Українив становлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 24.07.2008 р. між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір № 554/П/33/2008/840, на підставі якого кредитор надав останньому кредит у сумі 58089 дол. США 09 центів зі сплатою 14,49% річних. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором сторони уклали договір іпотеки, посвідчений 24.07.2008 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Губенко Т.А., зареєстрований в реєстрі за № 3421, за умовами якого [PERSON] . передала в іпотеку нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Предмет іпотеки належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24.07.2008 року Другою Білоцерківською державною нотаріальною конторою Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1-3879. Також встановлено, що 26.07.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. був вчинений виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №1091, про стягнення звернення стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , що належить на прав власності [PERSON] та задовольнити вимолги ПАТ «КБ «Надра» в розмірі 810 276,59 грн. /а.с. 35/. 15.09.2016 постановою державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Киїській області відкрито виконавче провадження №52234848 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. №1091 від 26.07.2013 року про стягнення звернення стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , що належить на прав власності [PERSON] та задовольнити вимолги ПАТ «КБ «Надра» в розмірі 810 276,59 грн. /а.с. 37/. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2018 року у справі №358/453/18 в задоволенні позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкової І.О. до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено у повному обсязі. З мотивувальної частини зазначеного рішення суду вбачається, що суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову ПАТ КБ «Надра» у задоволенні позову до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв`язку із пропуском позовної давності. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно із підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). Верховний Суд у своїй постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Позивачем до матеріалів справи долучено копію досудової вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором №554/П/33/2008/840 від 27.07.2008 року. [PERSON] в своїх процесуальних заявах посилається на те, що вказану досудову вимогу вона не отримувала та про її існування їй стало відомо лише в межах розгляду цивільної справи №357/453/18, 2/357/2963/18/ Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що вони не містять доказів отримання [PERSON] досудової вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором №554/П/33/2008/840 від 27.07.2008 року. Отже, слід визнати, що встановлена законом процедура звернення стягнення за нотаріально посвідченим іпотечним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є окремою підставою для задоволення позову [PERSON] . Отже, вирішуючи позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку про те, що встановлена законом процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вказані обставини справи, те що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивачка сплатила судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., що підтверджується матеріалами справи, а тому на підставі ст. 141 ЦПК України вони відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved