Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, посилаючись на те, що вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 15 червня 2016 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами протягом трьох років. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 5 вересня 2016 року вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 15 червня 2016 року змінено в частині призначеного [PERSON] покарання, а саме на підставі ст.75 КК України його звільнено від призначеного йому покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та 6 місяців. Зазначеними рішеннями судів встановлено, що [PERSON] 27 липня 2015 року, о 14 год. 50 хв., керуючи технічно справним транспортним засобом марки «БМВ-316», реєстраційний номер Республіки Польща [NUMBER] , їдучи по вулиці Волошина в м.Хуст Закарпатської області, в напрямку вулиці Карпатської Січі, біля будинку №45, грубо порушуючи вимоги п.п.1.5, 2.3, 11.3 та 10.1 /в частині тлумачення поняття «смуга руху», «тротуар» та «дорожня обстановка»/ Правил дорожнього руху України, що виразилось у недотриманні ним обов`язку бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не створювати небезпеку, що загрожує життю або здоров`ю громадян, під час керування транспортним засобом у дорозі, відволікся від керування, виїхав на тротуар справа по руху, де допустив наїзд керованим ним транспортним засобом на пішохода [PERSON] , яка рухалася тротуаром у зустрічному напрямку. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] відповідно до висновку судово-медичної експертизи №493 від 6 серпня 2015 року отримала тяжкі тілесні ушкодження. Згідно довідки видатків на лікування хворого, наданої Хустською районною лікарнею вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні інтенсивної терапії, анестезіології та реанімації, травматологічному відділенні Хустської районної лікарні /історія хвороби №9109/677/812/ з 24 липня 2015 року по 21 жовтня 2015 року, тобто 89 ліжко-днів. При цьому, вартість одного ліжко-дня за липень 2015 року становила 228 грн.13 коп., за серпень 2015 року 237 грн. 47 коп., за вересень 2015 року 207 грн. 87 коп., за жовтень 2015 року 279 грн. 03 коп. Загальна вартість перебування хворого [PERSON] за весь період стаціонарного лікування сума видатків становить 21003 грн. 34 коп. Внаслідок вчинення кримінального правопорушення відповідачем [PERSON] завдано шкоду державі в особі відділу охорони здоров`я Хустської РДА в розмірі 21003 грн. 34 коп., які ним добровільно не відшкодовано. Прокурор Худан І.І під час розгляду справи не заперечив щодо проведення судового розгляду без фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів фіксування, враховуючи подані відзив та заяви інших сторін у справі, про проведення судового розгляду без їхньої участі. Заявлені позовні вимоги прокурор підтримав повністю та просив позов суд ухвалити рішення про задоволення позову. Представник відділу охорони здоров`я Хустської РДА в судове засідання не з`явився. В.о. начальника відділу охорони здоров`я Хустської РДА Такова Т.І. 28 травня 2019 року до суду подавала клопотання про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду. Під час розгляду даної справи\~ відповідачем до суду подано відзив, у якому останній не визнавав позовні вимоги та просив розглянути справу у його відсутності. Представник третьої особи КНП «Хустська центральна лікарня імені Віцинського Остапа Петровича Хустської міської ради» в судове засіданні не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у відсутності представника. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності відповідача та представника третьої особи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 15 червня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами протягом трьох років. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 5 вересня 2016 року вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 15 червня 2016 року змінено в частині призначеного [PERSON] покарання, а саме на підставі ст.75 КК України його звільнено від призначеного йому покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та 6 місяців /а.с.6-14/. Даним вироком суду встановлено, що [PERSON] керуючи технічно справним автомобілем, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , яка отримала тяжкі тілесні ушкодження. Згідно довідки видатків на лікування хворого, наданої Хустською районною лікарнею вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні інтенсивної терапії, анестезіології та реанімації, травматологічному відділенні Хустської районної лікарні /історія хвороби №9109/677/812/ з 24 липня 2015 року по 21 жовтня 2015 року, тобто 89 ліжко-днів. При цьому, вартість одного ліжко-дня за липень 2015 року становила 228 грн. 13 коп., за серпень 2015 року 237 грн. 47 коп., за вересень 2015 року 207 грн. 87 коп., за жовтень 2015 року 279 грн. 03 коп. Загальна вартість перебування хворого [PERSON] за весь період стаціонарного лікування сума видатків становить 21003 грн. 34 коп. Частиною 1 ст.1206 ЦК України встановлено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно ч.3 ст.1206 ЦК України: якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] коштів на лікування потерпілої [PERSON] є обґрунтованими та доведеними в судовому засіданні, тому з відповідача [PERSON] на користь держави в особі КНП «Хустська центральна лікарня імені Віцинського Остапа Петровича Хустської міської ради» слід стягнути 21003 грн. 34 коп. грошових коштів, витрачених на лікування потерпілого від злочину [PERSON] . Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved