Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до Відділу державної виконавчої служби Личаківського районного управління юстиції, [PERSON] про визнання права власності на автомобіль покликаючись на те, що 22 травня 2009 року він купив у [PERSON] автомобіль марки ВАЗ 21099, 1993 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Факт передачі автомобіля було засвідчено довіреністю на право розпорядження автомобілем, яку [PERSON] видав на ім'я позивача. 09.09.2013 року у позивача було вилучено автомобіль працівниками ДАІ, оскільки державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Личаківського районного управління юстиції м. Львова було винесено постанову про арешт майна боржника та заборони його відчуження для забезпечення стягнення заборгованості з [PERSON]. 05.04.2013 року накладено обмеження на проведення реєстраційних операцій. Оскільки у відділі державної виконавчої служби Личаківського районного управління юстиції зазначили, що відсутні підстави для зняття арешту з автомобіля, позивач просить звільнити його з-під арешту та визнати право власності на вказаний автомобіль. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник ВДВС Личаківського РУЮ Турко Н.О. у судовому засіданні надала пояснення та поклала вирішення справи на розсуд суду. Відповідач [PERSON] судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22 травня 2009 року позивач купив у [PERSON] автомобіль марки ВАЗ 21099, 1993 року випуску, тип - легковий седан-В, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Для передачі автомобіля [PERSON] засвідчив у приватного нотаріуса довіреність на ім'я позивача на право розпорядження автомобілем (а.с. 4). Встановлено, що даний автомобіль було вилучено у позивача працівниками ДАІ та складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (а.с. 3), оскільки державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Личаківського районного управління юстиції м. Львова було винесено постанову про арешт майна боржника та заборони його відчуження для забезпечення стягнення заборгованості з [PERSON]. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 235 ЦК України передбачено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. У п.25 Постанови №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійними» Пленумом Верховного Суду України надано роз'яснення про те, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. У відповідності до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. З огляду на викладене, суд вважає, що фактично між сторонами 22 травня 2009 року було укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ 21099, 1993 року випуску, тип - легковий седан-В, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], за яким відповідач [PERSON] був продавцем, а позивач - покупцем, що стверджується матеріалами справи. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню.

Outcome: approved