Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Позивачеві [PERSON] належить 35/100 частин будинковолодіння, а відповідачу [PERSON] 65/100 частин цього ж будинковолодіння, що розташоване за адресою м. Золотоноша, вул. Партизанська, 6 Черкаської області. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] постійно проживають в належній їм частині житлового будинку по вул. Партизанська, 6 в м. Золотоноша. Позивач [PERSON] тривалий час постійно проживає в [INFO]. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 30.07.2014р. встановлено порядок користування земельною ділянкою, що розташована в м. Золотоноша по вул. Партизанська, 6 відповідно до додатку № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи за № 32 від 14.01.2013р. та відповідно до якого позивачу [PERSON] виділено у користування 669,6 кв.м. земельної ділянки, а відповідачу [PERSON] 563,4 кв.м. земельної ділянки. Позивач [PERSON], вважаючи, що її права як землекористувача постійно порушуються зі сторони відповідачів звернулася до суду із позовом про усунення порушень прав власника частини будинковолодіння по вул. Партизанська, 6 м. Золотоноша шляхом демонтажу відповідачами [PERSON] та [PERSON] каналізаційної ями, пересадки винограду від сараю, що їй належить, відшкодування матеріальних збитків, завданих приведенням до непридатності використання викопної криниці за її призначенням та шкоди, завданої знищенням груші, а також відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні, за виключенням вимоги в частині перенесення винограду, оскільки відповідачі усунули дану перешкоду. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] пояснила, що 05.01.2011р. померла її мати [PERSON], після смерті якої вона успадкувала 35/100 частин житлового будинку із відповідною частиною господарських споруд по вул. Партизанська, 6 м. Золотоноша. Співвласником інших 65/100 частин будинку є дочка її рідного брата відповідач [PERSON] Вона також пояснила, що відповідачі постійно їй перешкоджають у користуванні земельною ділянкою та знищують належні їй, як співвласнику насадження та привели до непридатності колодязя для його використання за призначенням, засипавши його побутовим сміттям у 2012 році, та влаштували на відстані 2,5м від її частини будинку каналізаційну яму, всупереч вимогам ДБН та без її згоди. Порушення будівельних та санітарних норм при влаштуванні каналізаційної ями, вона обґрунтовує комісійним висновком, а саме актом від 10.09.2013р. про обстеження будинковолодіння по вул. Партизанська, 6 м. Золотоноша, згідно якого було встановлено, що каналізація [PERSON] збудована з порушенням вимог ДБН та було рекомендовано їй підключитись до міської каналізаційної мережі та не використовувати яму без відповідних висновків РайСЕС та згоди її, як співвласника. За цих обставин, вона просить суд зобовязати відповідачів демонтувати каналізаційну яму. Вимоги в частині пошкодження криниці та відшкодування їй завданих внаслідок цього матеріальних збитків, вона обґрунтовує тим, що відповідно до розподілу земельної ділянки за рішенням суду від 30.07.2014р. криниця знаходиться на належній їй частині земельної ділянки, що також стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 26.08.2011р., де зазначено, що вона успадкувала 35/100 частин житлового будинку та до будинку примикають колодязь та інші споруди. Іншого викопного колодязя на території будинковолодіння немає. У 2012 році відповідачі [PERSON] та [PERSON] під час ремонту засипали колодязь камінням та іншими побутовим сміттям, зняли коловорот з відром, внаслідок чого колодязь став непридатним для його використання за призначенням. Зазначені обставини їй відомі зі слів відповідачів, які сказали, що засипати криницю їм дозволила померла баба [PERSON] та свідків [PERSON] та [PERSON] Вона вважає, що такими діями відповідачів їй завдана матеріальна шкода в сумі 15\~000 грн., що є меншою ніж згідно висновку судово-будівельної експертизи від 21.09.2015р., оскільки вартість будівництва аналогічного шахтного колодязя становить 18\~708 грн. Відповідачі без її дозволу та згоди у 2012 році зрізали продородючу грушу, яка росла на її частині земельної ділянки та була посаджена її батьками на початку 60-тих років. А тому вона вважає, що їй завдана матеріальна шкода в сумі 1\~500 грн., виходячи із вартості куба дров 350-400 грн., а всього вона вважає, що там було близько 4 кубів дров твердої породи. Вона також вважає, що діями відповідачів їй завдана моральна шкода, яку оцінює в 5\~000 грн., з яких за пошкодження криниці 4\~000 грн. та за знищення груші 1\~000 грн. та обґрунтовує її моральними переживаннями внаслідок порушення її права власності, хворобливим її станом, а саме у неї внаслідок стресів трапляється гіпертонічний криз, та тими обставинами, що вона не може надалі користуватися криницею та її позбавили права власності на фруктове дерево грушу. Просить суд зобовязати відповідачів демонтувати каналізаційну яму та стягнути на її користь матеріальну шкоду в сумі 16\~500 грн. та моральну шкоду 5\~000 грн. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та свої заперечення обґрунтовували тим, що шахтним колодязем ніхто не користувався за призначенням більше 30 років, оскільки будинок по вул. Партизанська, 6 м. Золотоноша підключений до центральної каналізації більше 20 років та в їх дворі є колонка. Шахтним колодязем як її батьки, так і її баба [PERSON] не користувалися, коловорот та відро були зняті ще за життя баби. Колодязь відповідач [PERSON] не засипав будь-яким сміттям у 2012р. та він бачив, як різне сміття скидали в колодязь квартиранти сімя Сіваченко, які за усним договором найму із позивачем проживали в частині будинку, що належить [PERSON] та робили там косметичний ремонт. Він особисто все будівельне сміття після ремонту вивозив автомобілем на звалище, а цеглою закладав калюжі на проїжджій частині дороги. Позов [PERSON] в частині демонтажу каналізаційної ями відповідачі також не визнають, оскільки зазначену яму вони не влаштовували, а її зробив батько [PERSON] та на даний час вони не користуються, та є підключеними до центральної каналізації. Крім того, акт комісії виконкому Золотоніської міської ради вони вважають таким, що складений з порушенням їх прав, оскільки був проведений огляд та складений акт в їхню відсутність. Матеріальні збитки за грушу вони також не визнають та обґрунтовують свої заперечення тим, що груша росла фактично на умовній межі розподілу земельної ділянки, яка фактично на 2012р. розподілена не була. Груша була стара та із неї самовільно падали сухі гілки, плоди з дерева [PERSON] не збирала, як не збирали вони також, лише до них зліталися оси, які неодноразово кусали їх малолітніх дітей. Крім того, груша була спиляна за усною домовленістю із позивачем [PERSON] Дрова із груші лежать в дворі. Моральну шкоду в сумі 5\~000 грн. вони також не визнають так як їхніми діями шкода [PERSON] завдана не була. У задоволенні позову просять суд відмовити у повному обсязі. Допитані в судовому засіданні свідки надали наступні пояснення. Свідок [PERSON] показав, що він знайомий із [PERSON] із 2011р., то в цей час колодязь був уже неробочий, на ньому було відсутнє відро, трос та коловорот. Чи був засипаний сміттям він не знає. У 2012р. він допомагав відповідачу робити в будинку ремонт. Побутове сміття від ремонту вони автомобілем вивозили на сміттєзвалище, а мілке сміття та камінці висипали на проїжджу частину дороги. В колодязь ніякого сміття вони не скидали. Він також пояснив, що на прохання [PERSON] спиляв грушу, яка була стара та гнила та від неї відпала велика гілка. Він бачив після цього [PERSON], яка будь-яких заперечень щодо груші не висловлювала. Свідок [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що [PERSON] побутове сміття від ремонту вивозили на автомобілі із двору, в колодязь вони не бачили, щоб хтось кидав сміття. Цей копаний колодязь був у неробочому стані, було відсутнє відро, трос та коловорот, із нього ніхто не брав воду більше 20 років. Груша, яку спиляв [PERSON] була посеред двора, та вона була стара та постійно відломлювалося гілля. Позивач [PERSON] рідко бувала в своїй частині будинку, колодязем вона також не користувалася. Деякий час вона здавала будинок квартирантам. Свідок [PERSON] показала. Що вона є сусідкою сторін по справі. Їй відомо, що у колодязі давно немає води, а також вона бачила як під осінь 2012р. два незнайомі чоловіки висипали із мішка сміття у колодязь. Свідок [PERSON] пояснила, що у 2012 році вона підшукувала для найму квартиру чи частину будинку. Коли вона оглядала будинок позивача, то бачила як чоловік кидав сміття в колодязь. Вона про це зателефонувала [PERSON] та запитала, чи є колодязь робочим. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи сторін, свідків, проаналізувавши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставнини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення в частині демонтажу каналізаційної ями. При цьому суд виходить із акту обстеження будинковолодіння по вул. Партизанська, 6 м. Золотоноша за № 349 від 10.09.2013р., яке проводилося за заявою [PERSON], згідно якого було виявлено, що на відстані 2,5 м. від зовнішньої стіни кВ. № 1, що належить [PERSON] [PERSON] була влаштована каналізаційна яма в дворі загального користування без погодження із [PERSON] та всупереч вимогам п.3.25б ДБН 360-92 без відповідних висновків РайСЕС. Комісія рекомендувала [PERSON] виконати підключення до міської каналізаційної мережі та не використовувати її без погодження [PERSON] та відповідних висновків РайСЕС. Як вбачається із пояснень відповідачів, зазначеною каналізаційною ямою вони не користуються, оскільки їх каналізація підключена до міської мережі каналізації. Висновків РайСЕС на дозвіл користування спірною каналізаційною ямою у відповідачів немає, як немає згоди [PERSON] За цих обставин, суд вважає, що є доведеними вимоги позивача в частині зобовязання відповідачів демонтувати каналізаційну яму. Суд, проаналізувавши та оцінивши надані сторонами докази та покази допитаних в судовому засіданні свідків за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позивачем не надано належних, допустимих, переконливих та достовірних доказів щодо того, що саме відповідачі умисно засипали криницю у 2012 році побутовим сміттям та саме внаслідок цього нею стало неможливо користуватися за призначенням. В судовому засіданні достовірно встановлено, що із криниці вода не набиралася більше 20 років, що не заперечувала сама позивач. Крім того, суд приймає до уваги, що криниця, як і груша була у спільному користуванні співвласників будинковолодіння до липня 2014р., та не належала позивачу [PERSON] позивачем також не надано належних доказів щодо вартості дров чи розмір завданих збитків внаслідок зрубу груші, а тому суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] ґрунтуються лише на припущеннях. Суд також вважає, що є недоведеною моральна шкода, завдана позивачу діями відповідачів внаслідок недоведеності її вимог в частині матеріальної шкоди за криницю та грушу. Суд критично розцінює покази свідка [PERSON] в частині того, що вона особисто бачила, як [PERSON] кидав сміття в криницю, оскільки, як слідує із пояснень відповідачів, зазначений свідок перебувала в неприязних відносинах із батьком відповідача [PERSON] За вищенаведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є недоведеними та відмовляє у задоволенні позову в цій частині. Суд вважає, що не підлягають стягненню із відповідачів витрати, понесені позивачем по оплаті за проведену судову будівельно-технічну експертизу в сумі 2\~500 грн., оскільки судом відмовлено в частині позовних вимог щодо відшкодування збитків за колодязь. Судові витрати, понесені сторонами на оплату послуг за надання юридичної допомоги, суд вважає, що доцільно покласти на сторони в розмірі понесених ними витрат. Судові витрати по оплаті судового збору суд стягує із відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 40 грн. 60 коп. із кожного.

Outcome: partial