Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] про визнання договору поруки припиненим. Мотивував свої вимоги тим, що між нею, [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» 17.07.2008 року було укладено договір поруки № 02-038/431. Згідно договору поруки вона, як поручитель зобов'язалася перед кредитором - ПАТ «Укрсоцбанк» у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником - [PERSON] зобов'язань, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій(пені, штрафу), у розмірі, в строк та в порядку, передбаченого договором кредиту № 05-038/426 від 17 липня 2008 року. Як зазначає позивач, останній платіж [PERSON] було здійснено 20 березня 2014 року, а в подальшому сплачувати заборгованість за договором кредиту перестав. Таким чином, як зазначає позивач відповідно до п. 4.5 кредитного договору в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх обов'язків, визначених п. 3.3.7(сплата процентів), 3.3.8(своєчасна та в належному розмірі сплата кредиту й процентів) цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції(штраф, пеню). ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся з позовом до Деснянського районного суду міста Києва у грудні 2015 року з позовом про стягненя з [PERSON], [PERSON] суми заборгованості в солідарному порядку. Позивач вважає, що кредитор мав право звернутися до поручителя [PERSON] у строк до 21 грудня 2014 року з вимгою про виконання зобов'язання за договором поруки, а оскільки такого звернення не відбулося то відповідно договір поруки вважається припиненим. З посиланням на обставини зазначені у тексті позовної заяви та докази надані до неї позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати припиненим договір поруки № 02-038/431 від 17 липня 2007 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та просив суд її задовольнити повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судовому засіданні вважав, що вимоги позовної заяви підлягають задоволенню. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Між [PERSON], [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» 17.07.2008 року було укладено договір поруки № 02-038/431. Згідно договору поруки [PERSON], як поручитель зобов'язалася перед кредитором - ПАТ «Укрсоцбанк» у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником - [PERSON] зобов'язань, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій(пені, штрафу), у розмірі, в строк та в порядку, передбаченого договором кредиту № 05-038/426 від 17 липня 2008 року. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», судам роз'яснено, що при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язань у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Відповідно до п. 6.2 договору поруки № 02-038/431 від 17.07.2008 року укладеного між [PERSON], [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк», цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до повного виконання всіх вимог забезпечених порукою, визначених п.п. 2.1.1-2.1.3 цього договору. Відповідно до п. 2.1.1 договору поруки № 02-038/431 від 17.07.2008 року укладеного між [PERSON], [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк», зміст забезпеченого порукою зобов'язання, його строк, розмір, строк та порядок виконання є повернення кредиту в сумі 80000 доларів США, з порядком погашення заборгованості за кредитом, визначеним в договорі кредиту з кінцевим терміном погашення кредиту до 16 липня 2033 року, а також дострокового погашення у випадках передбачених договором кредиту. На погляд суду за наявності встановленої умови між сторонами про строк остаточного повернення кредиту, а саме 16 липня 2033 року, в конкретному випадку строк пред'явлення вимог до кредитора необхідно обчислювати починаючи із зазначеної дати. Також судом враховується, що правовідносини за договором кредиту є такими, що на день розгляду справи тривають. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог, суд вважає необхідним також зазначити наступне. Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути у тому числі - припинення правовідношення. Позивач же звертаючись до суду із даним позовом просить суд визнати припиненим договір поруки № 02-038/431 від 17.07.2008 року укладеного між [PERSON], [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк», тобто остання звернулась до суду за захистом цивільного права та інтересу у непередбачений статтею 16 Цивільного кодексу України спосіб захисту свого цивільного права, що відповідно є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити в за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed