Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 10.07.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір № 106/08-I/02 відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 30 000 доларів США. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.12.2014 року у справі № 161/12706/14-ц ухвалено стягнути з [PERSON] на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 106/08-І/02 від 10 липня 2008 року в сумі 21 513 доларів США 95 центів, а також пеню в розмірі 9 084,36 гривень. Посилаючись на те, що на даний час рішення суду не виконане, заборгованість за кредитним договором не погашена, позивач просить стягнути з відповідача нараховані відсотки по кредиту за період з 01.11.2013 року по 30.06.2019 року в сумі 15 814, 23 дол. США та пеню за період з 01.07.2018 року по 30.06.2019 року в сумі 342 018, 43 грн., яка включає в себе пеню за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 180 521, 61 грн. та пеню за несвоєчасну сплату процентів у сумі 161 496, 82 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у письмовому відзиві та особисто в судовому засіданні позов не визнає, просить застосувати позовну давність до вимог позивача та відмовити в його задоволенні, посилаючись на недоведеність та безпідставність позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № 106/08-І/02 від 10 липня 2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 30 000,00 доларів США на строк з 10 липня 2008 року по 09 липня 2018 року із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14,3% річних. У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також щодо сплати пені згідно умов кредитного договору АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.12.2014 року у справі № 161/12706/14-ц задоволено заяву банку про дострокове повернення кредитних коштів за кредитним договором, стягнуто з [PERSON] на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 106/08-І/02 від 10 липня 2008 року в сумі 21 513 доларів США 95 центів, в т.ч., заборгованість по кредиту строкову - 14 250, 00 дол. США, заборгованість по процентах поточну - 233, 53 дол. США, заборгованість по процентах прострочену - 2 372, 91 дол. США, а також пеню в розмірі 9 084,36 гривень. Вказана заборгованість нарахована станом на 01.11.2013 року. Ця обставина свідчить про зміну строків виконання зобов`язання. Звертаючись з даним позовом, позивач посилається на те, що на даний час рішення суду не виконане, заборгованість за кредитним договором не погашена, а тому просить стягнути з відповідача нараховані відсотки по кредиту за період з 01.11.2013 року по 30.06.2019 року в сумі 15 814, 23 дол. США та пеню за період з 01.07.2018 року по 30.06.2019 року в сумі 342 018, 43 грн., яка включає в себе пеню за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 180 521, 61 грн. та пеню за несвоєчасну сплату процентів у сумі 161 496, 82 грн. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) від 31 жовтня 2018 року). Надавши правову оцінку обставинам справи та наданим доказам, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог. Щодо застосування строків позовної давності. Відмова у позові за пропуском строку позовної давності можлива тоді, коли порушене право підлягає захисту, але пропущено строк позовної давності і підстави для його поновлення відсутні. Між тим, враховуючи безпідставність позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування строку позовної давності.

Outcome: dismissed