Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даним позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором спадкодавця. Позовні вимоги обгрунтовує тим, 09.09.2008 р. [PERSON] отримав кредит в розмірі 7000 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.09.2010 р. 12.06.2015 р. позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцями [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] 21.09.2017 р. направлено лист-претензію до [PERSON], [PERSON] про задоволення вимог про сплату кредитної заборгованості спадкодавця [PERSON] Однак дана вимога не була виконана. Станом на день смерті [PERSON] заборгованість за кредитним договором становила 27180,84 долари США, з яких: 5758,48 долари США заборгованість за кредитом; 10454,33 долари США заборгованість по відсотках за користування кредитом, 10968,03 долари США заборгованість за пенею. Оскільки відповідачі прийняли спадщину після смерті [PERSON], а тому позивач просить стягнути з них на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором [PERSON] в розмірі 5758,48 долари США, що за курсом 28.20 грн. НБУ становить 162389,14 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечив представник позивача. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не зявились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] 09.09.2008 р. укладено кредитний договір №215/к, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 7000 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.09.2010 р. Згідно з п. 1.3. [PERSON] зобов»язався повертати кредит, відсотки і винагорду щомісячно, за графіком платежів, котрі визначені у додатку №1 до договору, але не пізніше 08.09.2010 р. З дослідженого судом розрахунку заборгованості по кредиту встановлено, що [PERSON] не вчасно та не в повному обсязі проводив платежі по погашенню кредиту, та не повернув кредит у строк, визначений договором, тобто до 08.09.2010 р. Свідоцтвом про смерть серія І-ЕГ №172978 підтверджується, що [PERSON] помер 12.06.2015 р. Із розрахунку\~заборгованості вбачається,\~що на\~день смерті\~[PERSON]\~у нього\~існувала заборгованість\~за кредитним\~договором з\~яких: 5758,48 долари США заборгованість за кредитом, 10579,03 долари США заборгованість по відсотках за користування кредитом, 10968,03 долари США заборгованість за пенею. Позивач звертаючись із позовом до відповідачів обгрунтовує свої вимоги тим, що відповідачі є спадкоємцями та прийняли спадщину після смерті [PERSON], а тому відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України зобов»язані задовольнити вимоги кредитора повністю. Вирішуючи даний спір виходить з наступного. Згідно з ч. 2 ст. 1281 ЦК України, котра була чинною на час виникнення даних правовідносин, кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатись про відкриття спадщини, пред»явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. З аналізу вищенаведених норм вбачається, що кредитор може пред»явити вимоги не до усіх спадкоємців, а лише до тих, які прийняли спадщину. В свою чергу, спадкоємці несуть зобовязання спадкодавця лише в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Судом встановлено, що позивач 25.10.2015 р., тобто у визначений ч.2 ст. 1281 ЦК України, звернувся до Володимир-Волинської нотаріальної контори із вимогою повідомити банк чи заводилась спадкова справа після смерті [PERSON] та повідомити спадкоємців [PERSON] про наявність заборгованості перед банком у розмірі 330483,66 грн., а також надати інформацію про осіб спадкоємців, котрі прийняли спадщину. 12.09.2017 р. позивач направив вимогу [PERSON] та [PERSON], як спадкоємцям [PERSON], сплатити заборгованість за кредитним договором [PERSON] у розмірі 32111,85 доларів США. Із досліджених матеріалів спадкової справи №277/2015 р. встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та їм не видавались свідоцтва про право на спадщину. Крім цього, позивач, котрий відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України зобов»язаний довести обставини на котрі він покликається як на підставу своїх вимог, зокрема обставину прийняття відповідачами спадщини після смерті [PERSON], не надав суду жодних доказів того, що відповідачі прийняли спадщину, яке саме спадкове майно прийняли та його вартість. При цьому факт прийняття відповідачами спадщини після смерті [PERSON] позивач обгрунтовує тим, що відповідачі постійно проживали із [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто 12.06.2015 р., а тому вважаються такими, що прийняли спадщину. На підтвердження даної обставини позивач надав суду копію паспорта [PERSON] та відповідачів, в яких збігається місце реєстрації цих осіб. На думку суду, копія паспорта [PERSON] не є достовірним та достатнім доказом постійного проживання [PERSON] із відповідачами на день відкриття спадщини (12.06.2015 р.), оскільки цей документ був наданий позивачу при укладенні кредитного договору 09.09.2008 р. і містив інформацію про місце реєстрації [PERSON] станом на 09.09.2008 р., а не на день відкриття спадщини. При цьому, позивач не надав суду доказів, що [PERSON] після укладення договору не змінював місце реєстрації і станом на день відкриття спадщини (12.06.2015 р.) був зареєстрований і проживав за однією адресою із відповідачами. Оскільки відповідачі не звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, а також позивач не надав суду жодних доказів, що [PERSON] був власником майна і відповідачі прийняли це майно у спадщину, тому безпідставні доводи позивача про прийняття відповідачами спадщини після смерті [PERSON] Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач не надав доказів того, що відповідачі є спадкоємцями (за законом чи за заповітом) [PERSON] та мають право спадкувати його майно, оскільки не надав суду жодних підтверджуючих документів, тобто не довів, що вони є спадкоємцями та несуть обов»язок задовольнити вимоги кредитора. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи, що позивач на підтвердження доводів позовної заяви не подавав клопотань про витребування судом таких доказів, а тому такі докази судом з власної ініціативи не витребовувались, оскільки це призведе до порушення принципу дизпозитивності, що є недопустимо. Оскільки відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора можуть бути задоволені спадкоємцями лише в межах вартості майна, одержаного у спадщину, однак позивач в судовому засіданні не довів, що [PERSON] був власником майна і відповідачі після його смерті прийняли спадщину, а також яке саме майно прийнято відповідачами у спадщину та вартість спадкового майна прийнятого у спадщину, і встановлення цих обставини мають значення для вирішення справи, так як є предметом доказування у даній справі, а суд згідно з ст. 13 ЦПК України позбавлений можливості самостійно збирати докази та доводити ці обставини, тому приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed