Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 02.10.2018 року між ПрАТ СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспортного засобу № 85/18-Т/Вл, згідно якого ПрАТ взяло на себе зобов`язання компенсувати [PERSON] будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу марки «Nissan», д.н.з. [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 08.02.2019 року в м. Луцьку по пр. Перемоги, 14 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Nissan», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Cheri», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно висновку № 2019/3904 від 22.03.2019 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan», д.н.з. [NUMBER] склала 129 711 грн. 42 коп., а тому відповідно до умов договору страхування дану суму було відшкодовано потерпілій особі. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» за полісом № АМ 003397372 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На їх вимогу вищезазначене товариство виплатило їм страхове відшкодування в розмірі 49 214 грн. 80 коп., у зв?язку з чим невідшкодованою залишилася сума в розмірі 80 496 грн. 62 коп. Просить стягнути дану суму з відповідача по справі та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що на момент вчинення ДТП та заподіяння шкоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ СК «УНІКА», ліміт за шкоду майну встановлений в сумі 100 000 грн., франшиза 2 000 грн, тобто, саме його страхова компанія мала б здійснити виплату в розмірі 98 000 грн., а різницю в розмір 37 711 грн. 42 коп. мав би сплатити [PERSON] . Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 02.10.2018 року між ПрАТ СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспортного засобу № 85/18-Т/Вл, згідно якого ПрАТ взяло на себе зобов`язання компенсувати [PERSON] будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу марки «Nissan», д.н.з. [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 08.02.2019 року в м. Луцьку по пр. Перемоги, 14 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Nissan», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Cheri», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно з постановою Луцького міськрайонного суду вказана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення Правил дорожнього руху України, водієм автомобіля марки «Cheri», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , його визнано винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та накладено стягнення у виді штрафу. Згідно висновку № 2019/3904 від 22.03.2019 року вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу, пошкодженого в результаті ДТП станом на 18.02.2019 року склала 129 711 грн. 42 коп., з яких: вартість робіт та матеріалів становить 17 573 грн. 39 коп., вартість складових становить 112 138 грн. 03 коп. Відповідно до страхового акту № 006.00207219-1 від 09.04.2019 року позивач визнав дорожньо-транспортну подію страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 129 711 грн. 42коп. на підставі страхового акту. ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відповідно до полісу страхування відшкодувало витрати на ремонт автомобіля в сумі 129 711 грн. 42 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 9997138 від 09.04.2019 року. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за договором, укладеним на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «УНІКА», що підтверджено витягом з полісу № АМ 003397372. Виконуючи договірні зобов`язання, ПрАТ «СК «УНІКА» здійснило виплату на користь ПАТ «СК «Арсенал страхування» у розмірі 49 214 грн. 80 коп. Різниця між завданою відповідачем шкодою та шкодою, яка відшкодована страховою компанією відповідача, становить 80 496 грн. 62 коп. Заперечуючи позовні вимоги позивача представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що ліміт страхового відшкодування за майнову шкоду визначний полісом серії АМ № 003397372 встановлений ПрАТ «СК «УНІКА» в розмірі 100 000 грн., франшиза 2 000 грн., відповідно страхова компанія відповідача повинна була здійснити виплату на суму 98 000 грн., а різницю в розмірі 37 711 грн. 42 коп. мав здійснити [PERSON] . Так, згідно статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страховою виплатою є сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страховим відшкодуванням є страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що ПрАТ «СК «УНІКА» повинно було здійснити виплату на суму 98 000 грн. в межах визначеного в договорі страхування ліміту 100 000 грн., так як відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Як зазначено у висновку про вартість матеріального збитку до звіту про оцінку транспортного засобу № 2019/3904 від 22.03.2019 року, то вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу колісного транспортного засобу, пошкодженого в результаті ДТП станом на 18.02.2020 року, як і вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП станом на 18.02.2019 року становить 51 214 грн. 80 коп. ПрАТ «СК «УНІКА», в межах суму страхового відшкодування, здійснила виплату позивачу в розмірі 49 214 грн. 80 коп., за мінусом франшизи в розмірі 2 000 грн., невиплаченою залишилася сума 80 496 грн. 62 коп. Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір: підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України). Відповідно до позицій Вищого спеціалізованого суду України, викладених у п.4 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70):стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IVпорядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що до позивача перейшло право на відшкодування суми страхового відшкодування, виплаченого внаслідок спричинення [PERSON] матеріальних збитків внаслідок ДТП, у скоєнні якої визнано винуватим [PERSON] . На підставі п. 1 ч. 1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Доказами наявності у позивача, як страховика, права вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди, є договір страхування і документ, який підтверджує виплату страхового відшкодування. Враховуючи викладене, відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в порядку суброгації відповідач повинен відшкодувати позивачеві суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 80 496 грн. 62 коп. Таким чином, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки вказані позивачем обставини є обґрунтованими та підтвердженими відповідними доказами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved