Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з названим позовом, мотивуючи тим, що за його заявою про скоєння злочину 19.02.2013 року було відкрито кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР під № 42013050170000017. Проте під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження посадові особи неналежним чином виконували свої обов'язки, порушуючи вимоги КПК України, чим допустили халатність. Звернувшись з заявою до слідчого управління в Донецькій області, він отримав відповідь щодо встановлення фактів недотримання кримінального процесуального законодавства при проведенні досудового слідства, за що до винних осіб вжиті заходи дисциплінарного впливу. Посилаючись на вимоги ст.ст. 23, 1167, 1174 ЦК України, вважає, що на його користь має бути стягнуто відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода полягає в тому, що у зв'язку з неправомірними діями відповідача йому було спричинено моральні страждання. Він був вимушений звертатися до держаних органів з заявами та запитами внаслідок чого було порушено його звичайний спосіб життя. Позивач моральну шкоду оцінює в 5 000 грн., які просить стягнути з відповідача. Позивач в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої доводи аналогічно викладеному в позові. Представник позивача просив позов задовольнити, обґрунтовуючи тим, що за заявою [PERSON] 19.02.2013 року було відкрито кримінальне провадження № 42013050170000017. Посадові особи, в провадженні яких знаходилися матеріали, були притягнуті до дисциплінарної відповідальності внаслідок неналежного виконання службових обов'язків. Оскільки з боку службовців мали місце порушення норм КПК України, [PERSON] в рамках процесуального законодавства був вимушений звертатися до правоохоронних органів з заявами та запитами. Обґрунтовуючи наявність порушень норм КПК України з боку посадових осіб посилається на постанову прокурора від 01.07.2013 року про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження. Вважає, що зазначені обставини свідчать про спричинення позивачу моральної шкоди в розмірі 5000 грн., які просить стягнути з відповідача. Не оспорював, що зі скаргою щодо бездіяльності посадових осіб, як це передбачено ст. 303 КПК України, [PERSON] не звертався. Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити повністю, в зв`язку з необгрунтованістю позовних вимог. Суд, вислухавши осіб які беруть участь у справі, дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України), встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В провадженні СВ Калінінського РВ Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області перебувають матеріали кримінального провадження за № 42013050170000017, про що за 19.02.2013 року за заявою [PERSON] внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, /а.с.7/. Згідно з відповіддю Слідчого управління ГУМВС України в Донецькій області від 08.02.2014 року, за результатами розгляду заяви [PERSON] встановлено факти недотримання кримінального процесуального законодавства при проведенні досудового слідства, за що до винних осіб вжиті заходи дисциплінарного впливу. Відповідно до ст.ст. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи. Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ним своїх повноважень. Відповідно до ст. 1176 Цивільного кодексу шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, виникає в разі постановлення судом виправдувального вироку, скасування незаконного вироку суду, закриття кримінальної справи органом попереднього ( досудового) слідства. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього ( досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Згідно За змістом ст.ст.1,2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року право на відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину; 3) відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у п. 2 ч.1 ст. 2 зазначеного Закону; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Таким чином, законодавець визначив спеціальні випадки, умови та порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові діями, зокрема, органів досудового слідства. За таких обставин, оскільки позивач посилається на інші обставини, ніж передбачені Законом, сам по собі факт вжиття заходів дисциплінарного впливу щодо осіб відповідальних за хід досудового розслідування не може свідчити про заподіяння позивачеві шкоди немайнового характеру. Крім того з ч.ч.5,6 ст.4 Закону України від 1 грудня 1994 року «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться в разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвели до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином засада змагальності у цивільному судочинстві, є засадою особистої автономії сторін у цивільному судочинстві. Від волевиявлення сторін повинні залежати дії суду в доказовій діяльності. Активне втручання суду в доказову діяльність сторін без їх волі на те суперечить суті та природі цивільних прав, які особа здійснює вільно на власний розсуд. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач обґрунтовує заподіяння йому моральної шкоди діями посадової особи, які відповідно до вказаних норм не є умовами відповідальності правовоохоронних органів. Заявляючи вимоги немайнового характеру, позивач не обґрунтував свої вимоги належними доказами. Суд не бере до уваги доводи представника позивача щодо бездіяльності органів досудового розслідування, оскільки зі скаргою щодо бездіяльності посадових осіб, як це передбачено ст. 303 КПК України, [PERSON] не звертався, тому факт бездіяльності не встановлений. Наявність постанови прокурора від 01.07.2013 року про скасування постанови слідчого про закриття кримінального, на яку представник позивача посилається в обґрунтування своїх вимог, також не свідчить про порушення кримінального процесуального законодавства, оскільки право прокурора самостійно скасувати певне рішення слідчого передбачено ст. 305 КПК України. Звернення позивача до органів досудового розслідування з заявами та запитами не може вважатись порушенням прав [PERSON], оскільки є правомірною дією суб'єкта, направленою на реалізацію його процесуального права звернення до органів досудового розслідування. З огляду на викладене зазначені позивачем обставини не свідчать про заподіяння позивачеві шкоди немайнового характеру. На підставі викладеного суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed