Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (на даний час Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог вказує, що в червні 2019 року звернувся до приватного нотаріуса для оформлення продажу належного йому будинку, але виявилось, що на його власність накладено арешт. Як зазначено в інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта 08.04.2010 року було зареєстровано арешт на все його майно Ленінським відділом державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції (виконавче провадження № 18441695). Так, дійсно, в 2007 році він уклав договір з РУ «ПриватБанк» № МН -147/2007 від 03.04.2007 року, але в січні 2011 року в повному обсязі виконав свої зобов`язання перед банком, і фінансових та майнових претензій у банку до нього не було, про що було направлено повідомлення банку № Р.26.08.3.0.0/498 від 10.01.2011 року до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу з проханням зняти обтяження з будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно з іпотечним договором від 03.04.2007 року, завіреним приватним нотаріусом Бєлінським І.Д. та вважати його таким, що втратив силу. 05.08.2019 року Ленінським районним судом м. Кіровограда ухвалено рішення про звільнення його майна з під арешту, а саме будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , але з усього іншого майна, арешт знятий не був, а саме з транспортного засобу ВАЗ реєстраційний номер [NUMBER] , що перешкоджає йому у вільному володінню та користуванні своїм майном. Накладення арешту на нерухоме майно порушує права власника на розпорядження цим майном, арешт, накладений на все майно є безпідставним і незаконним. На даний час відносно нього не ведеться жодної кримінальної справи, він не являється боржником і жодних листів про накладення арешту не отримував, а тому за захистом порушеного права змушений звертатись до суду. Просить суд зняти арешт зі свого майна. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не сповістив. Відзиву на позов не надав. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату,час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач в 2007 році уклав договір з РУ «ПриватБанк» № МН -147/2007 від 03.04.2007 року і в січні 2011 року в повному обсязі виконав свої зобов`язання перед банком, і фінансових та майнових претензій у банку до нього не було, про що було направлено повідомлення банку № Р.26.08.3.0.0/498 від 10.01.2011 року до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу з проханням зняти обтяження з будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно з іпотечним договором від 03.04.2007 року, завіреним приватним нотаріусом Бєлінським І.Д. та вважати його таким, що втратив силу. Крім того, 05.08.2019 року Ленінським районним судом м. Кіровограда ухвалено рішення про звільнення майна позивача з під арешту, а саме будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Питання щодо зняття арешту з усього іншого майна, належного позивача, а саме з транспортного засобу ВАЗ реєстраційний номер [NUMBER] , судом не вирішувалось. Згідно даних в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта міститься інформація про наявність обтяження, а саме на все належне майно позивача. Підстави для накладення обтяження на даний час відсутні, матеріали виконавчого провадження знищено, що підтверджується листом Подільського відділу державної виконавчої служби в місті Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 26.06.2-019 року № 23511/13.20-38/5. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що накладеним арештом на все майно, що належить [PERSON] порушуються права позивача як власника, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати за рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved