Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 13.11.2007 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 100147-cred, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 4 000 дол. США, зобов'язувався повернути його та сплатити відсотки за користування кредитним коштами в строки та в порядку, встановлених договором. Оскільки позичальник [PERSON] свої зобов'язання по кредитному договору не виконав, станом на 22.07.2013 року у нього утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі з процентами в розмірі - 5 929,18 дол. США. А тому просив, стягнути з відповідача суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору. 01.03.2016 року позивачем було подано уточнену позовну заяву (а.с. 79-81), в якій, покликаючись на ухвалене раніше Луцьким міськрайонним судом Волинської області рішення від 21.07.2010 року про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним договором в сумі 2 443,04 доларів США, позивач просив стягнути залишок тіла кредиту, нараховані після ухвалення рішення суду відсотки та штрафи в загальному розмірі 3 517,85 доларів США, що станом на 22.07.2013 року складає 28 107,59 грн. Представник позивача Ліпич І.В. в судовому засіданні вимоги позову підтримав з урахування обставин викладених в заяві про уточнення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив закрити провадження в даній справі, оскільки судом вже розглядався даний спір між тими самими сторонами, щодо аналогічного предмету спору, судом винесено рішення про стягнення з відповідача кредитної заборгованості, яке набрало законної сили. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 550, 556 ЦК України. Судом встановлено, що 13 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 100147-cred, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 4 000 дол. США, зобов'язувався повернути його та сплатити відсотки за користування кредитним коштами в строки та в порядку, встановлених договором (а.с. 6-8). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], порушуючи умови договору, свої зобов'язання за договором належним чином не виконував, в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним. Як встановлено з матеріалів справи, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.07.2010 року з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 100147-cred від 13.11.2007 року в сумі 2 443,04 дол. США (еквівалентно 19 261,93 грн.) (а.с. 82,83). З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за договором, доданого до уточненої позовної заяви (а.с. 84,85) вбачається, що станом на 22.07.2013 року у позичальника перед позивачем існує заборгованість в розмірі - 5 617,04 дол. США грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 1 728,02 дол. США, заборгованості по відсотках за користування кредитом - 3 889,02 дол. США; сума за кредитом задоволена рішенням суду - 2 443,04 дол. США, залишок заборгованості - 3 320,53 дол. США. Крім того, за невиконання договірних зобов'язань нараховано штрафи, в розмірі 31,29 дол. США (фіксована частина) та 166,03 дол. США (процентна складова). Разом до стягнення - 3 517,85 дол. США Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 3 517,85 дол. США, що за курсом НБУ станом на 22.07.2013 року становить 28 107, 59 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягає до часткового задоволення вимога позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат пропорційно до стягнутої суми заборгованості в розмірі 281,07 грн.

Outcome: partial