Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати недійсним додатковий договір № 2 до договору поруки № SR-К00/062/2008 від 07.05.2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» в особі відділення в м. Кіровограді Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», яке діяло від свого імені, але в інтересах Товариства з обмежено відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та ним. Позов обґрунтовує тим, що ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») згідно кредитного договору № МL-K00/062/2008 від 07.05.2008 року надав [PERSON] кредит в розмірі 105 823,28 грн. (п.1 договору), для розрахунку процентів сторони домовились, що буде використовуватись плаваюча процентна ставка: фіксований відсоток, який складає 5,49% річних + FIDR (п.3 договору), всі зміни та доповнення до цього договору повинні будуть складені у письмовій формі та підписані сторонами. Такі зміни додаються до договору та складають його невід»ємну частину (п.6.2 договору). 04.06.2009 року банк і позичальник уклали додатковий договір № МL-K00/062/2008/1 до кредитного договору із змісту якого сторони домовились, що на період з 04.06.2009 року до 03.11.2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 7,71% річних (п.3.2), на період з 04.11.2009 року до повного виконання боргових зобов»язань за кредитним договором включно, для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовувати плаваюча процентна ставка: фіксований відсоток, який складає 6,06% річних + FIDR (п.3.2). Відповідно до п. 2.2 додаткового договору сторони домовились в строк до 04.06.2009 року провести реструктуризацію частини боргових зобов»язань, а саме: змінити порядок та строки погашення частини кредиту в розмірі 1 730,90 доларів США з періодом погашення з 04.12.2008 року по 05.05.2009 року, погашення прострочених відсотків в сумі 6 081,90 доларів США (п. 2.2.1), надання позичальнику траншу в сумі 6 139,84 долари США з метою погашення прострочених відсотків (п.2.2.2). Таким чином позичальник та банк 04.06.2009 року до кредитного договору внесли зміни, згідно яких збільшився розмір тіла кредиту (105 823,28 + 6 139,84 = 111 963,12); збільшився розмір процентної ставки (плаваюча процентна ставка: фіксований відсоток, який складає за період з 04.06.2009 року по 03.11.2009 року 7,71% (5,49% + 2,22%) річних + FIDR та на період з 04.11.2009 року до повного виконання боргових зобов»язань 6,06% (5,49% + 0,57%) річних + FIDR. В подальшому банк та позичальник 08.04.2011 року уклали додатковий договір № 2 до кредитного договору. В забезпечення виконання зобов»язань по кредитному договору було укладено договір поруки № SR-К00/062/2008 від 07.05.2008 року між ним та банком із змісту якого вбачається, що порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов»язань за кредитним договором у такому3 розмірі, у такій валюті, у такий строк, у такому порядку як встановлено в кредитному договорі (п.2.1 договору поруки); на дату кладення цього договору розмір боргових зобов»язань забезпечених порукою, становить 105 823,28 доларів США. Порукою забезпечені боргові зобов»язання в разі зміни їх суми відповідно до п. 2.1 цього договору (п.2.2 договору поруки). Банк та поручитель 04.06.2009 року уклали додатковий договір № SR-К00/062/2008/1 до договору поруки із змісту якого вбачається, що в разі зміни розміру боргових зобов»язань після укладення цього договору, такі боргові зобов»язання забезпечуються в їх повному розмірі без укладення будь-яких додаткових договорів до цього договору (п. 2.2.1). Банк та поручитель 04.06.2009 року до додаткового договору поруки внесли зміни, згідно яких не було конкретизовано на які саме зміни кредитного договору погодився поручитель, а тому посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини та просив позов задовольнити. Пояснив, що обсяг відповідальності збільшився з 2009 року, а тому всі договори, укладені до порушення прав його довірителя є недійсними. Представник відповідачів: ПАИ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в судовому засіданні позов не визнала, надала суду заперечення та посилаючись на викладені в них обставини просила відмовити в задоволенні позову. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлявся, причини неявки суду не сповістив. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про безпідставність заявлено позову та відмови в його задоволенні. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Судом встановлено, що 07.05.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № МL-K00/062/2008. Умовами кредитного договору визначено, що банк надав [PERSON] кредит в розмірі 105 823,28 грн. (п.1 договору), для розрахунку процентів сторони домовились, що буде використовуватись плаваюча процентна ставка: фіксований відсоток, який складає 5,49% річних + FIDR (п.3 договору), всі зміни та доповнення до цього договору повинні будуть складені у письмовій формі та підписані сторонами. Такі зміни додаються до договору та складають його невід»ємну частину (п.6.2 договору). Також, 07.05.2008 року між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» було укладено договір поруки № SR-К00/062/2008, відповідно до ст. ст. 1, 2 з відповідними підпунктами, відповідно до п.п.3.1. якого [PERSON] зобов'язується відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання [PERSON] його боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань. 24.12.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно з умовами якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відповідно до ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № МLK00/062/2008 від 07.05.2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] Відповідно до вимог ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанніможе бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 вказаного Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшливсі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № МL-K00/062/2008 від 07.05.2008 року та Договором поруки № SR-К00/062/2008 від 07.05.2008 року. Відповідно до пункту 2.1 договору поруки № SR-К00/062/2008, порукою за договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов'язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі. Зокрема, порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо: повернення основної суми кредиту; сплати відсотків за користування кредитом; сплати пені за прострочення повернення кредиту, прострочення сплати відсотків та штрафу за нецільове використання кредиту. Позивач підписавши договір поруки, погодився відповідати солідарним боржником у разі порушення [PERSON] зобов'язання у повному обсязі, як то передбачено кредитним договором та договором поруки. Пунктом 2.2. статті 2 договору поруки передбачено, що порукою забезпечені боргові зобов'язання в разі зміни їх суми, відповідно до п.2.1. цього Договору. Відповідно до пункту 2.3. статті 2 договору поруки, позивач [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений з положеннями кредитного договору, цілком розуміє його зміст та згоден виступати поручителем за борговими зобов'язаннями. Будь-яке посилання в тексті цього договору на положення кредитного договору є достатнім для виявлення волі кожної сторони щодо змісту такого посилання. При підписанні договору поруки сторони погодили, що відповідно до п. 4.1. ст. 4, цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами (дата договору) і діє до виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до п. 4.2. ст. 4 договору поруки, відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань в повному обсязі. 04.05.2009 року між [PERSON] та банком, був укладений додатковий договір № МL-K00/062/2008/1 до Кредитного договору № МL-K00/062/2008 від 07.05.2007 року, відповідно до умов якого сторони внесли зміни до Кредитного договору, в тому числі, надали позичальнику транш в розмірі 6 139,84 доларів США. В зв'язку з укладанням додаткового договору до кредитного договору, 04.06.2009 року між позивачем та банком було укладено додатковий договір № SR-К00/062/2008/1/1 до договору поруки № SR-К00/062/2008 від 07.05.2008 року, відповідно до умов якого пункт 2.2. договору поруки був доповнений п. 2.2.1. наступного змісту: «В разі зміни розміру боргових зобов'язань після укладення цього договору, такі боргові зобов'язання забезпечуються в їх повному розмірі без укладання будь - яких додаткових договорів до цього договору». Відповідно до вимог ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору, як угоди (правочину), складає сукупність визначених на розсуд сторін на погоджених ними умовах, в яких закріплюються їх права і обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, що передбачено ч. 3 ст. 509 ЦК України, п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель, що визначено ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України. Зміна договору - це трансформація будь-якої або декількох умов, які складають зміст договору. Згідно зі ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Таким чином, умови збільшення обсягу відповідальності поручителя визначаються як за умовами договору поруки, так і за умовами кредитного договору. Згода поручителя може бути висловлена у будь-якій формі, зокрема письмового повідомлення, додаткової угоди, тощо. Дана правова позиція Верховного суду України, висловлена у постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-152цс13, в якій зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшиться обсяг його відповідальності. Згода поручителя зі змінами до кредитного договору, які визначають конкретні умови, порядок та обсяг збільшення відповідальності боржника, висловлена шляхом підписання додаткової угоди до договору поруки, не потребує додаткової згоди поручителя на збільшення відповідальності та не суперечить ч. 1 ст. 559 ЦК. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставоюнедійсностіправочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинностіправочину: 1. зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2. особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3. волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4. правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5. правочин має бути спрямований на реальнее настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6. правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Всі умови передбачені ст. 203 ЦК України сторонами при укладенні договорів були виконані. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі посилання представника позивача про те, що договір поруки № SR-К00/062/2008 від 07.05.2008 року припинив свою дію на підставі ст. 559 ЦК України - 04.05.2009 року, а укладання додаткового договору № 2 до договору поруки № SR-К00/062/2008 від 07.05.2008 року суперечить нормам законодавства та підлягає визнанню недійсним. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача. На підставі викладеного і ст. ст. 203, 215, 509, 512, 533, 553, 554,628, 654 ЦК України,

Outcome: dismissed