Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28.02.2011 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON] укладено кредитний договір №001-28033-280211. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 13 499,00 гривень на придбання певних майна/послуг, на умовах визначених договором, сплатою процентів, виходячи зі ставки 0,01% в рік, а також, за ведення кредитної справи в розмірі 3,42% в місяць. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 13 499,00грн., про, що свідчить меморіальний ордер №7738092 від 28.02.2011 та рахунок - фактура №СФКІС-0000001179 від 28.02.2011 року. В свою чергу, відповідач отримав у своє розпорядження Майно, що підтверджується накладною №РНКІС-0000000049 від 28.02.2011 року. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок Кредитора в повному обсязі. Відповідач не виконує належним чином умови Договору у зв'язку з чим станом на 20.09.2013 р. за останнім рахується заборгованість на суму 22 733, 53 грн. У зв'язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, а також витрати по сплаті судового збору. Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача направив до суду заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та заяв про зміну адреси листування до суду не надходило. Відповідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України за згодою представника позивача провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що 28.02.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON] укладено кредитний договір №001-28033-280211. Відповідно до п.1.1 вищевказаного Договору, позивач зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 13 499, 00 грн. на придбання певного майна/послуг, на умовах, визначених Договором. Відповідно до п.2.3 Договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 0,01% в рік. А також, за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 3,42% в місяць, п.2.5 Договору. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 13 499,00грн., про, що свідчить меморіальний ордер №7738092 від 28.02.2011 та рахунок - фактура №СФКІС-0000001179 від 28.02.2011 року. Відповідач отримав у своє розпорядження Майно, що підтверджується накладною №РНКІС-0000000049 від 28.02.2011 року. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок Кредитора в повному обсязі. Відповідач не виконує належним чином умови Договору у зв'язку з чим станом на 20.09.2013 р. за останнім рахується заборгованість на суму 22 733, 53 грн. Позивач надсилав відповідачу повідомлення про існування заборгованості за кредитним договором, разом з тим на час звернення до суду зазначена заборгованість погашена не була. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до п.1.2 Договору, кредит надається на строк 19 місяців, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 29 вересня 2012 року, на умовах, визначених цим Договором. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідач порушив умови договору та вимоги ст. 530 ЦК України, відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 2 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пені, штрафу). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наявність у відповідача простроченої заборгованості перед позивачем за кредитним договором підтверджується належними доказами - розрахунками заборгованості, наданими позивачем. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язання за Договором, станом на 20.09.2013 року розмір його заборгованості становить 22 733, 53 грн. та складається з: кредитної заборгованості - 13 499 грн., заборгованості за відсотками - 1,13 грн., заборгованості за комісіями - 9 233, 40 грн. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати між сторонами розподіляються у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved