Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Позивач заявленими вимогами просив суд ухвалити рішення про визнання виконавчого напису таким, який не підлягає виконанню, оскільки він суперечить чинному законодавству. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і, відповідно, без фіксації його перебігу та заперечень щодо такого порядку від учасників не надходило і судом не встановлено. Дослідив заявлені вимоги, судом встановлено наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини на підставі доказів поданих позивачем. Суд зауважує, що інших доказів суду не надавалось, як і не заявлялось клопотань про витребовування/забезпечення доказів. Позивач є громадянином України, отримував код платника податків, має зареєстроване місце проживання та від сплати при зверненні до суду судового збору звільнений, як особа, яка має інвалідність 2-ої групи. 24 вересня 2021 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження по стягненню з позивача заборгованості на загальну суму 59 179,83 гривень на підставі виконавчого напису № 5233 від 27 січня 2019 року виданого приватним нотаріусом Київського міського НО Гуревічовим О.М. Крім копії постанови державного виконавця позивач надав роздруківку з реєстру ЄРДПОУ щодо відповідача. Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає, що позивач у порядку та строки, визначені процесуальним законом, не довів протиправність вчинених дій щодо видачі виконавчого напису нотаріусом. Так само, не було доведено наявність спору щодо нарахованої заборгованості. При цьому, суд зауважує, що позивач не спростовував, як наявність боргу перед відповідачем так і укладення зобов`язань щодо цього. Досліджені та раніше згадувані матеріали, суд вважає, беззаперечно вказують на не доведення заявлених вимог та висловлених тверджень позивачем, оскільки з копій наданих та зазначених раніше документів встановити протиправність дій відповідачем в межах заявлених вимог не представляється можливим. Інших доказів суду на дослідження не було. Посилання на ту обставину, що нотаріусом було досліджено не належний обсяг документів, суд до уваги не приймає та вважає таку позицію голослівною з огляду на відсутність підтверджуючих дану обставину доказів. Суд наголошує, що дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду даних справ, визначено наступне. Так, розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12, 13 та 81 ЦПК України). Позиція відповідача щодо того, що він частково визнає позов лише у частині сплаченого судового збору суд до уваги не приймає, оскільки позов суд вважає не доведений, а освітлені обставини голослівними. Інших доказів суду не надавалось і суд позбавлений можливості їх витребовувати за власною ініціативою. Результати вирішення спору не дають підстав для подальшого розподілу судових витрат. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed