Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач завернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом про стягнення в порядку регресу з [PERSON], [INFO], на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України понесених витрат в розмірі 8969,58грн. та судовий збір в розмірі 1600,00грн. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 11 листопада 2013 року, приблизно о 12 годині 40 хвилин в м. Харкові на пр-т 50-річчя ВЛКСМ з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем марки ВАЗ 21063 д/н. 26166 ХВ та допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 21099 д/н. 05379 ХК, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди, водій [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача підтверджується постановою Московського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2013 року. В результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений автомобіль марки ВАЗ 21099 д/н. 05379 ХК, що належить [PERSON] цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ТОВ «Гарантія» згідно Полісу № АС/5451549, строк дії якого з 12 вересня 2013 року по 11 вересня 2014 року. 06 грудня 2013 року потерпіла особа повідомила про страховий випадок та з метою отримання відшкодування [PERSON] звернувся до МТСБУ. Розмір регламентної виплати становив 8969,58грн., але зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. У звязку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 06 березня 2014 року сплатило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 8969,58грн., на підставі Наказу МТСБУ № 1369 від 06 березня 2014 року. В звязку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду через свого представника за захистом порушених цивільних прав з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути у відсутність представника позивача та у разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.37). Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованою кореспонденцією (а.с.35, 36). За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши надані докази, перевірив матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що Постановою за № 643/19111/13-п Московського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2013 року визнано винним [PERSON] за порушення п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340,00грн. Згідно вищевказаної Постанови встановлено, що 11 листопада 2013 року, приблизно о 12 годині 40 хвилин в м. Харкові на пр-т 50-річчя ВЛКСМ з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем марки ВАЗ 21063 д/н. 26166 ХВ та допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 21099 д/н. 05379 ХК, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода і в результаті якої був пошкоджений автомобіль марки ВАЗ 21099 д/н. 05379 ХК, що належить [PERSON] (а.с.6). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТОВ «Гарантія» згідно Полісу № АС/5451549, строк дії якого з 12 вересня 2013 року по 11 вересня 2014 року (а.с.16). У звязку з залученням аварійного комісара відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ понесло витрати в розмірі 8969,58грн., що підтверджується копією платіжного доручення (а.с.23). На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 06 грудня 2013 року потерпіла особа повідомила про страховий випадок та з метою отримання відшкодування, його довірена особа [PERSON] звернувся до МТСБУ (а.с.5). Згідно звіту № 23/01/2014 від 18.01.2014р. складеного спеціалістом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сател Груп», матеріальний збиток завданий власникові автомобіля ВАЗ 21099 д/н. 05379 ХК, в результаті його пошкодження при ДТП склав 9671,50грн. в тому числі ПДВ (а.с.6-9). Згідно п. 17 ст. 9 Закону України «Про страхування» Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Отже, податок на додану вартість в розмірі 1611,92грн. не с прямим збитком, а тому не був включеним МТСБУ до суми регламентної виплати. Розмір регламентної виплати становив 8969,58грн., але зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. У звязку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 06 березня 2014 року сплатило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 8969,58грн., на підставі Наказу МТСБУ № 1369 від 06 березня 2014 року (а.с.19). Законом України від 01.07.2004р. № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» урегульовано відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно зі ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем були доведені всі обставини викладені в позовній заяві, проведено відшкодування матеріальної шкоди потерпілій особі, тому необхідно задовольнити позовні вимоги в повному обсязі Судові витрати суд покладає на відповідача, у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved