Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON], Дочірнього підприємства «Шпагатно-вірьовочні вироби» Товариство з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство «МІК» та Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство «МІК» про стягнення боргу вказавши, що 31.12.2010 року між ним та відповідачем 1 було укладено Договір позики, згідно з яким він передав відповідачу-1 в борг 2 200 Євро на строк до 31.10.2014 року. Крім того, позивач вказав, що між ним та відповідачем-1 було укладено інший Договір позики від 11.03.2011 року, за яким він передав відповідачу-1 в позику кошти у сумі 40 000, 00 грн. на строк по 31.10.2014 року. З метою належного виконання зобовязань відповідача -1 за Договором позики від 11.03.2011 року з відповідачами 2 та 3 було укладено договори поруки №1/1-П та №1/2-П від 07.11.2011року, відповідно до якого підприємство «МІК» та ТОВ ВП «МІК» виступили поручителями відповідача-1 до Договору від 11.03.2011 року, тобто взяли на себе зобовязання щодо солідарної відповідальності по зобовязанням відповідача-1. В обґрунтування позовних вимог позивач також зазначив, що відповідачем 1 в порушення договірних умов кошти йому не повернуті, у звязку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідачів заборгованість у судовому порядку солідарно. 02.07.2015 року представником позивача подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно з якою представник просив стягнути з відповідачів солідарно 91 297,55 грн. з урахуванням зміни курсу євро по відношенню до національної валюти. Представник позивача надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, позов просив позов задовольнити та надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, проте неодноразово повідомлялися про день, час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі не надали. З урахуванням вказаних вище обставин суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних матеріалів та доказів, заочно. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав 31.12.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики та відповідачем-1 було складено розписку, відповідно до яких відповідач -1 отримав від [PERSON] позику в розмірі 2 200, 00 Євро, що підтверджується договором позики від 31.12.2010 року та розпискою відповідача-1 від 31.12.2010 року. Згідно з умовами Договору позики та розписки відповідача-1 від 31.12.2010 року, сума позики відповідачем-1 повинна була повернута не пізніше 31.10.2014 року. 11.03.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики та відповідачем-1 було складено розписку, відповідно до яких відповідач -1 отримав від [PERSON] позику в розмірі 40 000,00 грн., що підтверджується договором позики від 11.03.2011 року та розпискою відповідача-1 від 11.03.2011 року, оригінали яких оглянуті у судовому засіданні. Згідно з умовами Договору позики та розписки відповідача-1 від 11.03.2011 року, сума позики відповідачем-1 повинна була повернута не пізніше 31.10.2014 року. Крім того, 07 листопада 2011 року з метою забезпечення умов договорів позики відповідача-1 між позивачем та відповідачами 2 і 3 було укладено договори поруки №1/1-П та №1/2-П від 0 7.11.2011року, відповідно до якого підприємство «МІК» та ТОВ ВП «МІК» виступили поручителями відповідача-1 до Договору від 11.03.2011 року, тобто взяли на себе зобовязання щодо солідарної відповідальності по зобовязанням відповідача-1 за вказаним Договором. Відповідно до п. 1.2 договору поруки від 11.03.2011 року сторони Договору визначили, що Поручителі на добровільних засадах взяли на себе зобовязання відповідати перед Позикодавцем по зобовязанням Боржника, а також за будь-якого нового боржника в разі переведення боргу (заміні боржника) за договором позики, які виникають з умов Договору позики від 11.03.2011 року, укладеного між Позичальником і Боржником, в повному обсязі, в тому числі за виконання: зобовязань Боржника (нового боржника) по поверненню позики за Договором позики; зобовязань Боржника (нового боржника) по сплаті пені, штрафів та інших зобовязань, що виникають з умов Договору позики. Сторони визначили, що у випадку невиконання Боржником взятих на себе зобовязань по Договору позики, Поручитель має виконати вказане зобовязання за Боржника в повному обсязі (п.2.1 Договорів поруки). Згідно з п.3.1 Договорів поруки, сторонами встановлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання Боржником, взятих на себе зобовязань по Договору позики, Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Позикодавцем на всю суму заборгованості, визначену Позикодавцем на дату подання позовної заяви, у відповідності до ст.. 554 ЦК України. Після спливу обумовлених в усіх договорах строків повернення коштів позивач звернувся до відповідачів з письмовими вимогами щодо повернення коштів, які з боку відповідачів залишилися без належного реагування. Виходячи з викладеного, між сторонами мають місце договірні правовідносини, що походять з договору позики, нормативне регулювання яких визначене параграфом 1 глави 71 Цивільного кодексу України, а саме відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно зі ст.525 ЦК України заборонено односторонню відмову від виконання зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір являється обовязковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). Частиною 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договори позики та розписки про отримання від позивача коштів, на які посилається позивач, як на доказ своїх вимог, підписані позичальником [PERSON] та відповідають вимогам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях За офіційним курсом Національного Банку України, 100 Євро складає 1978,2016 гривень. Таким чином виходячи з даних Національного Банку України щодо курсу Євро відносно національної валюти гривні, з відповідача - 1 на користь позивача підлягає стягненню 51 297, 56 грн. Крім того, з відповідачів 1, 2 та 3 на користь позивача підлягає стягненню солідарно 40 000,00 грн. Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання. У відповідності до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (ч. 3 ст. ст. 553 ЦК України). У разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст. 543 ЦК України). У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники,якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 3 ст. 554 ЦК України). За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial