Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить зобов'язати Богунський ВДВС Житомирського МУЮ звільнити з-під арешту легковий автомобіль Opel Astrа, номер кузов/шасі: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER], 2006 рік випуску, що належить на праві власності [PERSON], накладений: - постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА562743 від 03.07.2009року. При цьому посилається на те, що між позивачем та [PERSON] 26.12.2006 року було укладено кредитний договір №ZHKWAK00070026, в забезпечення виконання зобов'язань за яким [PERSON], передав в заставу банку належний йому автомобіль Opel Astrа. Відповідачем Богунським ВДВС Житомирського МУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якому останній не заперечував щодо заочного розгляду справи, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідачів на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що 26.12.2006 року між позивачем та [PERSON], було укладено кредитний договір № ZHP0AE00000060, в забезпечення виконання зобов'язань за яким між позивачем та [PERSON], 26.12.2006 року було укладено договір застави рухомого майна, згідно якого останній передав в заставу банку автомобіль Opel Astrа, номер кузов/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить йому на праві власності. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира №2-545/2011 від 22.05.2011 року стало відомо, що Богунським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції було накладено арешт на все майно [PERSON], в тому числі на предмет договору застави, а саме: - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА562743 від 03.07.2009 р., арешт як рухомого так і нерухомого майна боржника та заборона на його відчуження; - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 31777308 від 21.03.2012 р., арешт як рухомого так і нерухомого майна боржника та заборона на його відчуження, а також постанова про розшук майна. Дані обставини підтверджуються Витягом Єдиного реєстру відчуження обєктів рухомого майна 44271023 від 22.05.2014 року. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», банк має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. Згідно зi ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно з встановленим пріоритетом. Судом встановлено, що державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження: №АА562743 від 03.07.2009 року, дані обставини підтверджуються витягом Єдиного реєстру відчуження об'єктів рухомого майна №43204442. Відповідно ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. За постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесеної у виконавчому провадженні про звернення стягнення на заставлене та іпотечне майно, стягнення звертається на вільне від застави майно боржника. Таким чином, оскільки позивач має пріоритетне право на звернення стягнення на майно, що перебуває під заставою, арешт та заборона на відчуження такого майна є неправомірними та такими, що порушують права позивача як заставодержателя, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved