Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «ХДІ страхування» про стягнення суми пені, трьох відсотків річних від простроченої суми та суми встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Мотивував свої вимоги тим, що 06.03.2013року Голосіївським районним судом м. Києва було винесено по цивільній справі за позовом [PERSON] до ПАТ «ХДІ страхування» про стягнення страхового відшкодування. Вказаним рішенням позовні вимоги [PERSON] були частково задоволені та стягнуто із ПАТ «ХДІ страхування» страхове відшкодування у розмірі 99 500 гривень 00 копійок, витрати по оплаті послуг експерта у розмірі 1 125 гривень 60 копійок, пеню у розмірі 4 525 гривень 78 копійок, три відсотки річних у розмірі 2 004 гривні 27 копійок, судові витрати у розмірі 1 071 гривня 55 копійок. 11.07.2013року Апеляційним судом м. Києва було винесено рішення, яким рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06.03.2013року було змінено та стягнуто із ПАТ «ХДІ страхування» страхове відшкодування у розмірі - 77 197 гривень 58 копійок, витрати по оплаті послуг експерта у розмірі - 1 125 гривень 60 копійок, пеню у розмірі - 4 525 гривень 78 копійок, три відсотки річних у розмірі - 1 513 гривень 84 копійки, судові витрати у розмірі - 843 гривні 63 копійок. 28.08.2013р. державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, відповідно до якої відповідачу надавався строк для добровільного виконання рішення суду до 03.09.2013року. 25.10.2013 року позивач [PERSON] отримав кошти від ПАТ «ХДІ страхування». Позивач просить суд стягнути з ПАТ «ХДІ страхування» суму пені у розмірі - 4 466 гривень 33 копійки, трьох процентів річних у розмірі - 1 477 гривень 66 копійок за період після прийняття судом рішення про стягнення заборгованості, та судові витрати у сумі - 229 гривень 40 копійок. Представник позивача надіслав до суду заяву з клопотанням слухати справу у його відсутність. Позов просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення судової повістки. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Про причини неявки суд не повідомив. Позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України та частини 4 ст. 169 ЦПК України, вважає можливе вирішити справу у їх відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до приписів ч. 1,2 статті 612 ЦП України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитків і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Таким чином, прийняття судового рішення про стягнення боргу не припиняє зобов'язання, а неможливість виконання боржником грошового зобов'язання не звільняє останнього від відповідальності. Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В той же час, приписи статті 625 ЦК України не заперечують звернення кредитора з вимогою про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, суми, на яку заборгованість за грошовим зобов'язанням підвищена в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання, зокрема, за період після прийняття судом відповідного рішення, оскільки право кредитора вимагати сплатити боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процентів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Суд вважає, що стягнення інфляційних нарахувань та процентів річних на існуючу заборгованість за невиконанням зобов'язанням, оскільки згідно зі статтями 598-609 ЦК України, рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання Відповідно до матеріалів справи розмір пені та 3 % річних за полісом страхування № АВ/0398552 був стягнутий рішеннями суду з ПАТ «ХДІ страхування» за період з 27.07.2012-06.03.2013 року. Суд вважає, що право на нарахування пені та 3 % річних виникло у позивача з моменту порушення його права, а саме з 07.03.2013року по 25.10.2013року. В той же час суд погоджується з доводами позивача в частині необхідності застосування штрафних санкцій у виді пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика, а саме з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період за який нараховується пеня, що прямо передбачено ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і покладає в основу рішення надані представником розрахунки такого нарахування розміру пені. Суд, з врахуванням зазначених норм закону, вважає за можливе прийняти до уваги та покласти в обґрунтування мотивування рішення наданий представником позивача розрахунок суми боргу з врахуванням розміру процентів визначеного на рівні подвійної облікової ставки Національного банку України, встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми. Погоджуючись з наданим представником позивача розрахунком, суд вважає обґрунтовано доведеними позовні вимоги [PERSON] і вважає за можливе стягнути з відповідача ПАТ «ХДІ страхування» загальну суму пені за договором - 4466 гривень 33 копійок, загальну суму процентів за договором у розмірі 947 гривень 96 копійок, загальну суму процентів за договором у розмірі 529 гривень 70 копійок. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Питання розподілу судових витрат вирішити за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved