Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про захист порушеного права на інформацію. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з метою отримання інформації про себе в банківській установі з метою подальшої реалізації своїх прав 12.10.2013 року та 03.12.2013 року ним було направлено письмові заяви до ПАТ «Західінкомбанк», у яких просив надати інформацію про розмір його грошових зобов'язань перед ПАТ «Західінкомбанк». Проте, на поставлені питання, відповідачем надіслані відповіді, у яких повідомили його про окремі питання кредитних відносин між банком та ТзОВ «Волинська інвестиційна група». При цьому зазначивши, що оскільки він в певний проміжок часу був учасником цього товариства, то й відповідальний за належне виконання кредитних зобов'язань цього товариства перед «Західінкомбанк» і фактично ухилився від надання йому інформації та зробив можливим поширення іншими особами інформації про наявність у нього боргів перед банком. Зволікання із одержанням вказаної інформації ставить під загрозу його, честь, гідність та ділову репутацію. Вказує, що вимогу про надання інформації про розмір його заборгованості перед банком та підстави її виникнення відповідачем двічі проігноровано. В зв'язку з чим, просить усунути порушення його прав на інформацію шляхом зобов'язання ПАТ «Західінкомбанк» видати йому довідку про розмір грошових зобов'язань перед банком як позичальника, як поручителя чи гаранта, як векселедавця простого векселя або трасата переказного векселя, як учасника товариства з додатковою відповідальністю, повного та командного товариств, що мають заборгованість перед ПАТ «Західінкомбанк», на підставі судових рішень чи виконавчих написів нотаріуса або на підставі інших правочинів. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 32 Конституції України кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею. Частиною 1 статті 5 Закону України «Про інформацію» передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Згідно із ч. 2 ст. 7 вказаного Закону, ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію. При цьому, зі змісту ч. 2 ст. 11 Закону слідує, що кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ст. 28 Закону інформація не може бути використана для закликів до повалення конституційного ладу, порушення територіальної цілісності України, пропаганди війни, насильства, жорстокості, розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, вчинення терористичних актів, посягання на права і свободи людини. Як вбачається з представлених суду письмових заяв від 12.10.2013 року та 03.12.2013 року, [PERSON] неодноразово звертався до ПАТ «Західінкомбанк» про надання інформації щодо розміру його заборгованості перед банком як позичальника, як поручителя чи гаранта, як векселедавця простого векселя або трасата переказного векселя, як учасника товариства з додатковою відповідальністю, повного та командного товариств, що мають заборгованість перед ПАТ «Західінкомбанк», на підставі судових рішень чи виконавчих написів нотаріуса чи на підставі інших правочинів (а.с. 4, 5). Проте, як слідує з листів ПАТ «Західінкомбанк» №3972-19 від 27.12.2013 року та №3627-19 від 29.10.2013 року, відповідачем у жодному з них не надано інформації на поставлені позивачем питання, що стосуються його особисто, у зв'язку з чим суд вважає, що гарантоване позивачу право на інформацію належним чином не виконане та не забезпечено відповідачем, а тому його слід зобов'язати надати таку інформацію. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на корить позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved