Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача у якому просить стягнути з останнього кошти, як повернення вартості соціальних послуг, у розмірі 4607,87 грн; вирішити питання судових витрат. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову покликається на те, що відповідач з 06.08.2018 отримував у центрі зайнятості матеріальне забезпечення та соціальні послуги, як безробітний. Попри те, з 04.07.2019 відповідачу призначено пенсію на пільгових умовах, однак про таке не повідомив позивача, хоча зобов`язаний був, а тому виплата припинилась, у відповідності до ст. ст. 31, 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Таким чином, відповідачу за період з 04.07.20198 по 31.07.2019 неправомірна нараховано вартість соціальних послуг у спірному розмірі, яку просить стягнути. При цьому, вирішити питання судових витрат у відповідності до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. Позов задовольнити повністю. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов. 03 січня 2020 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справ за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~18 березня 2020 року представником позивача подано до суду заяву про слухання справи у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує повністю. Не заперечує проти заочного вирішення справи у раз неявки відповідача. Відповідач\~у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву,\~а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, 06 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до Львівського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного. В заяві зазначив, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» та на підставі заяви відповідача наказами Львівського міського центру зайнятості від 10.08.2018 №№ НТ 180810, від 13.08.2018 № НТ180813 [PERSON] надано статус безробітного з 06.08.2018, призначено допомогу по безробіттю з 13.08.2018 відповідно. Згідно з п. 18 ч. 2 ст.22 ЗУ «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації від 13.02.2009 року № 60/62 та постановою правління Пенсійного Фонду України від 13.02.2009 року № 7-1, центрами зайнятості проводяться розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення. Відповідно до акту розслідування № 64 складеного позивачем 26.09.2019 [PERSON] у період статусу безробітного призначено пенсію на пільгових умовах з 04.07.2019. Наказом позивача від 15.08.2019 № НТ190815 припинено реєстрацію безробітного [PERSON] з 04.07.2018 у зв`язку із досягненням пенсійного віку на пільгових умовах. Відтак, проведено розрахунок суми витрат на організацію громадських робіт за період з 04.07.2019 по 31.07.2019 [PERSON] , що становить 4607,87 грн, що підтверджено довідкою позивача від 27.09.2019 № 06/3338. Відповідний розрахунок розміру заборгованості не оскаржувався, є чинним, будь-яких заперечень з цього не подано, а тому приймається судом до уваги. Надалі, позивач повідомив відповідача про добровільне повернення вартості соціальних послуг у сплату суми заборгованості, що підтверджено повідомленням про відшкодування шкоди від 27.09.2019 № 10/3354, яке направлено відповідачу 30.09.2019, що підтверджено поштовим відправленням листа. Будь-якої відповідь з цього питання від [PERSON] суду не подано. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 31 цього Закону виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку. Згідно\~ст. 1212 Цивільного кодексу України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи наведене, суд прийшов переконання, оскільки факт отримання відповідачем пенсії на пільгових умовах у період перебування на обліку як безробітного доведено позивачем; [PERSON] з невідомих суду причин не повідомив позивача про це самостійно, що було підставою для припинення реєстрації як безробітного, у зв`язку із чим втрачає право на допомогу по безробіттю відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а відтак суд прийшов висновку, що позовні вимоги підставні, а тому позов необхідно задовольнити. Будь-яких фактичних даних, які мають значення для правильного вирішення справи, однак сторони не посилались, суд не встановив. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 1921,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved