Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором спадкодавця. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 06.02.2008 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умов договору. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором, заборгованість [PERSON] станом на 12.03.2015 року становить 5513,41 гривень, з яких: 1933,54 грн. заборгованість за кредитом, 3579,87 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом. 12.03.2015 року позичальник [PERSON] померла. Зазначає, що відповідач прийняла спадщину після смерті [PERSON], в тому числі, кредитні зобовязання померлого позичальника в порядку ч.3 ст. 1268 ЦПК України, так як не відмовилась від спадщини у встановлені законом строки та проживала та була зареєстрована із спадкодавцем на момент її смерті. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором спадкодавця в розмірі 5513,41 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявилась, однак подала заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, із заявою про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталася, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечив представник позивача. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не зявились, тому згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В свою чергу, згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 06.02.2008 р. укладено договір №б/н, згідно якого вона отримала кредит у розмірі 21600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Із дослідженої судом заяви встановлено, що [PERSON] 18.02.2008 року отримала кредитну картку, а також ознайомлена та згідна з умовами та Правилами банківських послуг, тарифами банку, що підтверджується її підписом. Зокрема, [PERSON] зобовязалася погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, оплачувати комісії п.6.5. договору).. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З дослідженого судом розрахунку заборгованості по кредиту встановлено, що відповідач не вчасно та не в повному обсязі проводив платежі по погашенню кредиту, таким чином, не належним чином виконувала умови договору. Із даного розрахунку вбачається, що у [PERSON] на момент її смерті 13.03.2015 року існувала заборгованість за кредитним договором, з яких: 5513,41 гривень, з яких: 1933,54 грн. заборгованість за кредитом, 3579,87 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом. З огляду вищенаведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] неналежним чином виконувала умови зобовязання. Свідоцтвом про смерть від 13.03.2015 року підтверджується, що [PERSON] померла 12.03.2015 року. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у звязку зі смертю боржника припиняються лише ті зобовязання, які нерозривно повязані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, ч.3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Із досліджених судом копії паспортів [PERSON] та [PERSON] встановлено, що вони станом на 12.03.2015 року проживали та були зареєстровані за однією адресою [ADDRESS]. Згідно з відповіді Володимир-Волинської державної нотаріальної контори від 31.01.2017 року №198/02-14 на претензію кредитора ПАТ КБ «Приватбанк» встановлено, що після смерті [PERSON], 12.03.2015 року спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались, а спадкову справу заведено на підставі претензії банку за 34/2017. Оскільки [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала з [PERSON] і протягом 6 місяців із відкриття спадщини не подавала заяви про відмову від прийняття спадщини, тому згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача, як спадкоємця [PERSON], із листом-претензією про повернення кредитної заборгованості [PERSON] Однак, відповідач дану заборгованість не сплатив. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявність заборгованості за цим договором. Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що на час відкриття спадщини у [PERSON] внаслідок порушення зобовязання по умовах договору була заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» за договором на суму 5513,41 грн., яка в судовому засіданні не спростована жодними доказами зі сторони відповідача та котру [PERSON], як спадкоємець [PERSON] зобов»язана повернути позивачу, а тому вимоги є обгрунтованими, законними і такими, що підлягають до задоволення. Оскільки позов задоволено повністю, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1762 грн. судового збору, котрі понесені позивачем і документально підтвердженні (квитанція про сплату судового збору).

Outcome: approved