Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що за ТзОВ «Плай» зареєстровано на підставі розпорядження голови Хустської РДА від 25.04.1997 року за №163 домоволодіння [ADDRESS] , що складається з 34/100 частини з цілого будинку. Інша частина вищезазначеного домоволодіння, а саме 36/100 належить [PERSON] відповідно до рішення виконавчого комітету Хустської міської ради від 02.09.1998 року. Інші співвласники, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , володіють незалежними цілими частками загальною площею 46,80 кв.м., з яких [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності10,10 кв.м., а [PERSON] -36,70 кв.м., відповідно до договорів купівлі-продажу. Маючи намір виділити свою частку в натурі, директор ТзОВ «Плай» звернувся до Хустського державного підприємства технічної інвентаризації, з метою отримання висновку щодо технічної можливості виділу в натурі об`єкта нерухомого майна. 28 квітня 2021 року такий висновок був наданий, та відповідно до його змісту за технічними показниками приміщення, що належить ТзОВ «ПЛАЙ», загальною площею 65 кв.м., є відокремлене, має окремий вхід і може бути виділене в натурі. Також, Хустським ДПТІ виготовлено технічний паспорт на будівлю по [ADDRESS] , що належить позивачеві, загальною площею 65 кв.м. На підставі вказаних документів ТзОВ «ПЛАЙ» 01.06.2021 року, звернулося до приватного нотаріуса із заявою про виділ частки майна, що з спільної часткової власності. Однак, при підготовці до посвідчення вище вказаного договору з`ясувалося, що основній частині співвласників уже виділені їхні частки в натурі. Такі обставини слугували підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Через вказані обставини позивач змушений звернутися до суду з позовом про виділення у натурі частки із спільного майна. У своїх уточнених вимогах поданих до суду позивач просив припинити /погасити/ право спільної часткової власності, державну реєстрацію якого проведено на підставі реєстраційного посвідчення №160 виданого 17.04.1998 року згідно розпорядження голови Хустської РДА №163 від 25.04.1997 року та визнати в цілому за ТОВ «ПЛАЙ» право власності на нежитлову будівлю - магазин продтоварів « [INFO] » (Літ. А- на плані), загальною площею 65 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду подано клопотання за підписом директора ТзОВ «ПЛАЙ» Орос М.Д., з проханням проводити розгляд справи без участі представника, позовні вимоги повністю підтримує та просить суд ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнають, проти задоволення позову не заперечують і просили розглянути справу за їх відсутності. Державний реєстратор виконавчого комітету Хустської міської ради Закарпатської області в судове засідання не з`явився. Про день час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Відзиву на позовну заяву або заперечень не подавав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. З`ясувавши обставини даної справи та дослідивши докази наявні в матеріалах справи суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вбачається, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За приписами ст.82 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України, майно що є у власності двох чи більше осіб із визначенням частко кожного з них у праві власністю є спільною частковою власністю. На підставі ст. 364 ЦК України співвласник у такому майні має право на виділу натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно частини третьої цієї Статті встановлено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно із проведенням державної реєстрації такого права власності. З огляду на встановлені обставини, з врахуванням наявних у справі доказів, суд приходить до висновку що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАЙ» є обґрунтованим та доведеним в судовому засіданні, а тому його слід задовольнити в повному об`ємі. На підставі наведеного, та

Outcome: approved