Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-07 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна корпорація розваг» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок порушення прав споживача. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він придбав квитки на виставу «Свідок звинувачення» Московського художнього театру ім. Чехова (МХТ) у кількості 3 (трьох) штук, вартістю 590,00 грн. кожний, на загальну суму 1 770,00 грн. Зазначену виставу організовано Товариством з обмеженою відповідальністю «Національна корпорація розваг» (код ЄДРПОУ 38745669, місцезнаходження: м. Київ, вул. Горького, буд. №7-В). Даний захід мав відбутися 10 березня 2014 року у Національному академічному драматичному театрі імені Івана Франка за адресою: м. Київ пл. Івана Франко, 3, але вищезазначену виставу було відмінено та гроші за квитки організатором концерту повернуто не було. У зв'язку з цим позивач просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна корпорація розваг» на свою користь 1 770 грн. вартості квитків та 5 203,80 грн. пені. В подальшому позивач збільшив розмір позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, зокрема просив стягнути 13 434,30 грн. пені. В іншій частині позовні вимоги залишилися незмінними. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивача надійшла заява щодо розгляду справи за його відсутності, також, згідно з текстом заяви позивач підтримує позовні вимоги, з урахуванням збільшення, в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач придбав квитки на виставу «Свідок звинувачення» Московського художнього театру ім. Чехова (МХТ) у кількості 3 (трьох) штук, вартістю 590,00 грн. кожний, на загальну суму 1 770,00 грн. За інформацією розповсюджувача квитків Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРТЕР.УА», розміщеної на веб-сайті останнього, зазначену виставу організовано Товариством з обмеженою відповідальністю «Національна корпорація розваг» (код ЄДРПОУ 38745669, місцезнаходження: м. Київ, вул. Горького, буд. №7-В). Даний захід мав відбутися 10 березня 2014 року у Національному академічному драматичному театрі імені Івана Франка за адресою: м. Київ пл. Івана Франко, 3. Згідно з інформацією, розміщеною на веб-сайті розповсюджувача квитків Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРТЕР.УА», концерт не може відбутися у зв'язку з проведенням військових дій в Україні. Станом на час розгляду справи гроші за квитки відповідач позивачу не повернув. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» підтвердженням вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому та друга сторона не може запропонувати свої умови договору є договором приєднання. Виходячи з наведеного у даному випадку підтвердженням укладання договору між позивачем та відповідачем є квитки. До цього часу відповідачем його зобов'язання, які виникли з договору приєднання та підтверджується квитками, не виконано, сплачені кошти, у зв'язку з невиконанням зобов'язання, не повернуто. На підставі абз. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням наведеного, а також, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позивачем доведено той факт, що відповідачем не виконано зобов'язань, які виникли з договору приєднання та підтверджуються квитками, що дає право позивачу вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна корпорація розваг» повернення вартості квитків у сумі 1 770,00 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна корпорація розваг» на користь [PERSON] вартості квитків у сумі 1 770,00 грн. Стосовно позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 13 434,30 грн. суд зазначає наступне. Абзацом 1 ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Частиною 6 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», передбачено, що виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Як зазначалось вище, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Будь-які докази вини самого позивача у невиконанні зобов'язання або дій непереборної сили відповідачем суду не надані. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення з відповідача, згідно з вимогами абз. 1 ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», пені за кожний день прострочення у розмірі трьох відсотків вартості квитків. З урахуванням наведеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 3% від загальної вартості квитків за кожен день прострочення, що становить 13 434,30 грн., виходячи з наступного розрахунку: 1 770,00 грн. (вартість квитків) Х 3% Х 253 дні (з 11.03.2014 по 18.11.2014) = 13 434,30 грн. Таким чином, загальний розмір шкоди з урахуванням пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 15 204,30 грн. (1 770,00 грн. (вартість квитків) + 13 434,30 грн. (розмір пені)). Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» був звільнений від сплати судового збору при поданні позову до суду. Таким чином, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 243,60 грн., у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1, абз. 1 ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 4, абз. 1 ч. 5 ст. 10, ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 634 ЦК України та

Outcome: approved