Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач в особі свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі по 4 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 вересня 2005 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого 18 листопада 2006 року народилася дитина [PERSON]. 09 квітня 2009 року шлюб між сторонами розірвано, дитина залишалася проживати із позивачем за її зареєстрованим місцем проживання. Відповідач донькою не цікавиться з моменту розлучення, не приймає участі у вихованні, з дитиною не спілкується, жодного разу за весь цей час не поніс ніяких витрат на утримання дитини та забезпечення її матеріально. Відповідач має нестабільний, мінливий, при цьому високий дохід, є підприємцем, види діяльності, якими займається [PERSON], приносять йому гідний прибуток, тому відповідач може надавати матеріальну допомогу, однак цього не робить, у зв'язку з чим спроможний сплачувати аліменти на свою дитину у розмірі 4 000 грн. на місяць. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали позов та викладені у ньому обставини, додатково пояснили, що раніше на аліменти позивач не подавала, оскільки відповідач обіцяв сплачувати кошти на утримання доньки по 2 000 грн. щомісячно, працює [PERSON] далекобійником, їздить в Польщу, отримує більше 2 000 Євро, повідомляв, що працює офіційно. Проте відповідач не виконує свого обов'язку, сплатив кошти лише у вересні 2017 року та в січні 2018 року. Від другого шлюбу відповідач має двох неповнолітніх дітей. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, суду подав відзив на позов від 17.07.2018 року (а.с. 47-49), у якому просить відмовити у задоволенні позову, при прийнятті рішення стягнути з нього аліменти у розмірі по 500 грн. щомісячно, розгляд справи провести без його участі, при цьому врахувати, що після розірвання шлюбу з [PERSON] він продовжував надавати матеріальну допомогу, але ніяких розписок не брав, про перерахування коштів у нього збереглося лише дві квитанції, доньку він любить і буде матеріально допомагати незалежно від рішення суду. На сьогоднішній день на його утриманні перебуває ще троє неповнолітніх дітей, одна з яких усиновлена, проживає разом з одинокими дядьком пенсіонером та тіткою інвалідом 2 групи психічного захворювання, допомагає своїм непрацездатним батькам, які є пенсіонерами, син [PERSON] перебуває на «Д» обліку в окуліста, дружина [PERSON] знаходиться в декретній відпустці, потребує періодичного лікування через захворювання колінних суглобів, його сім'я є малозабезпеченою, перебуває на обліку в Костопільському управлінні праці та соціального захисту населення. Джерелом його доходів є державна соціальна допомога, протягом останніх трьох років він фактично підприємницьку діяльність не здійснював, доходів не отримував. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2005 року (а.с. 11). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Шлюб між позивачем та відповідачем розірваний 09.04.2009 року (а.с. 12). Частиною 2 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд, серед іншого, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За нормою ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований, як фізична особа-підприємець (а.с. 17-19), згідно запису у трудовій книжці, звільнений з роботи з ПП «Сатра» за власним бажанням з 15.07.2016 року (а.с. 67-69), на утриманні відповідача, окрім доньки [PERSON], також знаходяться ще троє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (а.с. 52), [PERSON], [INFO],(а.с. 53), [PERSON], [INFO] (а.с. 54), кошти на утримання доньки [PERSON] відповідач переказував 25.09.2017 року в сумі 1000 грн. (а.с. 57) та 17.01.2018 року в сумі 1340 грн. (а.с. 58), доходи від підприємницької діяльності за 2017 рік [PERSON] не реєстрував (а.с. 56). При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік», який з 01.07.2018 року для дітей віком від 6 до 18 років становить 1 944 грн., а також те, що малолітня [PERSON] перебуває на утриманні матері, відповідач є батьком дитини, особою працездатного віку, на даний час не працює, медичних показань щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності відповідачу не встановлено, на забезпеченні відповідача ще перебувають троє неповнолітніх дітей, та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, тому в сукупності оцінених судом доказів є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини у розмірі по 1 944 грн. щомісячно, що становить прожитковий мінімум на дитину сторін по справі, з дня подачі позову, а саме з 23.05.2018 року, і до досягнення дитиною повноліття. У решті вимог слід відмовити, оскільки позивачем не надано доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За викладених обставин позов підлягає задоволенню частково. Позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно положень п. 3) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачем не заявлено до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, тому у порядку ст. 141 ЦПК України питання розподілу судових витрат між сторонами судом не вирішується. Відповідно п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: partial