Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Козятинського району Вінницької області , [PERSON] , [PERSON] управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання права власності на спадкову земельну ділянку площею 2,9513 га , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Козятинського району Вінницької області. Свої вимоги мотивував тим, що 22 березня 2005 року померла його баба [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщини на земельну ділянку площею 2,9513 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , яка розташована на території [PERSON] сільської ради Козятинського району Вінницької області . Дана земельна ділянка належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку. Спадкоємцем майна [PERSON] являється її син , [PERSON] , відповідно до заповіту посвідченого секретарем виконкому [PERSON] сільської ради 27 листопада 2002 року та зареєстрованого в реєстрі за № 256, який спадщину прийняв, оскільки проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини , але не оформив спадкових прав . 12 грудня 2011 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,9513 га , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Козятинського району Вінницької області. Він являється спадкоємцем першої черги на спадкове майно за законом. Крім нього, спадкоємцем за законом на майно померлого є його брат [PERSON] , який спадщину не прийняв і на неї не претендує, про що подала відповідну заяву . Після смерті батька він спадщину прийняв, оскільки проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину за законом він не може отримати, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку , а саме державний акт на право приватної власності на землю . Представник позивача в судовому засіданні підтримав в повному обсязі обставини та вимоги викладені в позову та просить їх задовольнити . Представник відповідача [PERSON] сільської рада в судове засідання не з'явився. Подав суду заяву в якій позовні вимоги визнає повністю, просить слухати справу у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Вінницькій області в судове засідання не з'явився подав суду заяву в якій зазначив , що відповідно по постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 р. № 1127 позивачу необхідно було звернутись до територіального органу [PERSON] управління Держгеокадастру з заявою не щодо видачі дублікату державного акту на право власності на земельну ділянку, а з заявою щодо надання його завіреної копії. Просить слухати справу за відсутності представника та відмовити в задоволені позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 22 березня 2005 року померла баба позивача [PERSON], яка постійно проживала [INFO], що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Козятинського району Вінницької області №539 від 26.09.2016 (а.с.15) . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщини на земельну ділянку площею 2,9513 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , яка розташована на території [PERSON] сільської ради Козятинського району Вінницької області. Дана земельна ділянка належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с.9,22,25). Спадкоємцем майна [PERSON] являється її син, [PERSON], відповідно до заповіту посвідченого секретарем виконкому [PERSON] сільської ради 27 листопада 2002 року та зареєстрованого в реєстрі за № 256 (а.с.10) , 12 грудня 2011 року помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,9513 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Козятинського району Вінницької області. Позивач являється спадкоємцем першої черги на спадкове майно за законом. Крім позивача, спадкоємцем за законом на майно померлого є його брат - [PERSON] . [PERSON] та його спадкоємці син, позивач по справі - [PERSON], та інший син, відповідач по справі [PERSON] на час смерті спадкодавця проживали однією сім'єю в будинку №19 по вул Жукова в с. Лопатин Козятинського району, що підтверджується довідками [PERSON] сільської ради, копіями паспортів сторін. Відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Ні позивач ні відповідач [PERSON], протягом шести місяців, не відмовлялися від прийняття спадщини, [PERSON], подав до [PERSON] сільської ради заяву про відмову від спадщини тільки через п'ять років три з половиною місяці. Дана заява не має правового значення, оскільки подана поза строками встановленими ст 1270 ЦК України. Таким чином [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, своїх спадкових прав не оформили, свідоцтво про право на спадщину за законом не отримали, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а саме державний акт на право приватної власності на землю . Частиною 1 ст. 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна за законом та заповітом відповідно до статті 1217 ЦК України. Частина 1 ст. 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Законодавчо загальні та процесуальні норми оформлення права на спадщину закріплені у Цивільному Кодексі України, Законі України «Про нотаріат». Згідно ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Пленум Верховного Суду України у роз'ясненнях, викладених у п.23 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив судам, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач не використав своє право оформити спадкові права на земельну ділянку у встановленому законом порядку, відмову нотаріуса не отримував, і таке право ним не втрачено і на сьогодні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи вищевикладене, відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджені належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину , а тому є підставою для відмови у позові. Відповідно до правової позиції ВСУ висловленої у справі №6-1243цс16 можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Відсутність у позивача оригіналу державного акту на земельну ділянку та відмову Управління Держгеокадастру у Козятинському районі Вінницької області у видачі дубліката державного акту на право приватної власності на землю на ім'я [PERSON], в зв'язку з неможливістю його видачі, оскільки змінилось законодавства не являється підставою для визнання права власності на земельну ділянку за позивачем. Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. (Правова позиці ВСУ у справі № 6-1685цс16). Разом із тим листом від 24.10.2017 0-2-0.6-12265/2-17 [PERSON] управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області, позивачу роз'яснено, що відповідно до п.53,66 Постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 р. № 1127 для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, реєстрація якого проведена до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, у зв'язку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку йому необхідно подати органові державної реєстрації прав: 1) завірену в установленому порядку органом, що видавав документ, копію примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого документа; 2) оголошення про втрату документа у регіональних друкованих засобах масової інформації за місцем розташування нерухомого майна, в якому повинні бути зазначені назва документа, його номер і дата видачі, на чиє ім'я виданий, яким органом (крім випадків пошкодження чи зіпсування документа). Аналізуючи досліджені докази і співставляючи їх з нормами права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], не підлягають задоволенню, оскільки оформлення своїх спадкових прав йому необхідно проводити в нотаріальному порядку і позивач має право тільки на 1/2 частину спадкового майна. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed