Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивачем 08.12.2017 року подано до суду відповідний позов, в обґрунтування якого зазначено, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 02 червня 2007 до 16 листопада 2009 р, під час якого у них народилась дитина [PERSON], [INFO]. Дитина після розірвання шлюбу живе з позивачем та знаходиться на її утриманні. З часу народження дитини відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не приходив, не виявляв бажання спілкуватися з сином, не надавав матеріальну допомогу на його утримання, аліменти не сплачує. Дитина проживає з матір'ю та її батьками в їх домоволодінні. Оскільки відповідач ніяким чином не піклується про сина, не спілкується з ним, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, її оздоровлення, просила позбавити відповідача батьківських прав. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав, посилалась на обставини викладені в позові. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки в судове засідання відповідач не сповістив, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. Заяв про перенос розгляду справи відповідач до суду не подавав. Третя особа, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в судове засідання не з'явилась, але її представник [PERSON] надала суду письмові пояснення, в яких зазначила, що позов підтримує, додала до пояснень письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав, та просила розглядати справу без участі представника Департаменту. Суд, з урахуванням думки позивача, виходячи з інтересів дитини, вважає за можливе провести розгляд справи заочно. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. У відповідності зі ст.151 СК України батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років. Підстави для позбавлення батьківських прав чітко передбачені нормами ст.164 СК України. У відповідності зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в родині є першочерговим завданням розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання й розвиток. У відповідності зі ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, що проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримку з ними регулярних особистих відносин і прямих контактів. У відповідності зі ст.8 Конвенції про права дитини спілкування з дітьми може залежати від віку, стану здоров'я дитини, поводження батьків і інших істотних обставин. У випадку перешкоди в такім спілкуванні батьки можуть звернутися в органи опіки й піклування або суд. Судом встановлено, що сторони у справі, є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис №153, вчинений Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції від 11.03.2008 року /а.с.5/. Батьки дитини перебували у шлюбі з 02.06.2007 року, який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 16.11.2009 року./а.с.6/ Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 16.11.2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON]./а.с.7/ [PERSON] за даними адресно-довідкового підрозділу ГУДМСУ в Харківській області від 18.12.2017 року на території Харківської області не має зареєстрованого місця проживання./а.с.18 / Відповідно до довідки-розрахунку від 21.11.2017 року, заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті аліментів на утримання їх сумісної дитини [PERSON] за період з 06.08.2009 року по 01.06.2016 року складає 57947,40 грн., та з наданого розрахунку вбачається, що за зазначений період відповідач аліменти не сплачував. /а.с.9/ З довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб, які мешкають у приватному домоволодінні, вбачається, що за адресою [ADDRESS], мешкають позивач [PERSON] з сином [PERSON], батьками [PERSON] та [PERSON], а також братом [PERSON] /а.с.10/ Крім того, в матеріалах справи наявна характеристика на учня 4-а класу Харківської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 118, [PERSON], згідно якої він навчається в Харківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №118 з першого класу, проживає з мамою [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. На уроках уважний, старанний, має добрий загальний розвиток, завжди охайно одягнений, тримає свої речі в порядку, бережливо ставиться до шкільного майна, прислухається до добрих порад дорослих, жвавий, добрий, самостійний. Мама, [PERSON], приділяє увагу навчанню та вихованню сина. Завжди відвідує батьківські збори, позакласні шкільні заходи. Систематично цікавиться успіхами [PERSON], створює умови для всебічного розвитку сина, забезпечує якісне харчування. Хлопчик повністю забезпечений необхідними шкільними речами. Мама систематично слідкує за здоров'ям хлопчика, тому протягом навчального року він практично не хворів. За період навчання у школі батько, [PERSON], жодного разу не відвідував навчальний заклад, не цікавився навчальними досягненнями, не приймав участі у батьківських зборах, не спілкувався з учителями та класним керівником./а.с.11/ Відповідно до ст.7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Тобто, приймаючи відповідне рішення суд повинен враховувати інтереси усіх учасників сімейних відносин, діяти на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року проголошено, що діти мають право на особливе піклування і допомогу, а також що дитині мають бути надані необхідні захист і сприяння, з тим щоб вона могла повністю покласти на себе зобов'язання в рамках суспільства, визнано, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. В ході розгляду справи було допитано свідка [PERSON], який суду пояснив, що він є батьком позивача у справі, та дідусем [PERSON]. Знав й відповідача. На теперішній час з колишнім зятем відносини не підтримує, ні він, ні донька [PERSON] не знають його теперішнє місцеперебування. Відповідач обіцяв допомагати, але допомоги не надає. Навідувався один раз, навесні, в травні 2018 року, дав 100,00 грн. До цього років 6-7 відповідача не бачив. Перешкод у спілкуванні з дитиною йому ніхто не чинить. Дитина його не згадує. Свідок [PERSON] повідомив суду, що він є сусідом позивача, проживає через паркан в сусідньому домоволодінні. Був на свадьбі у сторін, потім бачив відповідача лише один раз. Зазначив, що знає про випадок коли [PERSON] бив дружину. Вихованням [PERSON] займається його мама. Дід з бабусею допомагають їй, водять на заняття з футболу. Батька хлопчик не згадує. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей Виконавчого Комітету Харківської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] № 257 від 25.04.2008 року було визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO], та таким що відповідає інтересам дитини. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд дослідивши всі обставини у справі, погоджується із висновком органу опіки, оскільки він є обґрунтованим та прийнятий після ретельного дослідження всіх обставин справи. В ході розгляду справи було встановлено, що батько дійсно не займається вихованням та утриманням дитини, самоусунувся від участі в його житті, допомоги на утримання не надає, дитину не бачить, із святами не вітає, про інтереси дитини не знає, не цікавиться успіхами у школі. Перешкод з боку позивача в реалізації прав відповідача не вчиняється, мати надає можливість дідусеві по лінії батька спілкуватись з дитиною без обмежень, не змінювала місце проживання. Тому суд вважає, що є підстави для позбавлення батьківських прав відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved