Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Позивач Дрогобицький державний педагогічний університет імені Івана Франка просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за договором про надання освітніх послуг (навчання) в сумі 906,47 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 12.08.2016 між Дрогобицьким державним педагогічним університетом імені Івана Франка та [PERSON] було укладено Договір про надання освітніх послуг, відповідно до якого Університет зобов`язувався надати освітні послуги [PERSON] за рахунок коштів відповідача на рівні державних стандартів освіти за денною формою навчання з метою отримання освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр, а відповідач взяв на себе зобов`язання вносити плату за отримання освітньої послуги. Відповідно до наказу ректора Дрогобицького державного педагогічного університету імені Івана Франка від 12.08.2016 [PERSON] зараховано до числа студентів інституту фізики, математики, економіки та інноваційних технологій за спеціальністю «015.20 Професійна освіта (транспорт)». Наказом ректора Університету від 03.02.2017 [PERSON] був відрахований із числа студентів інституту фізики, математики, економіки та інноваційних технологій за невиконання навчального плану. На момент відрахування у відповідача існувала заборгованість з оплати за навчання на першому курсі 2016/2017 навчального року (один навчальний семестр), яка становить 906,47 грн., що свідчить про неналежне виконання умов договору. Станом на момент подання позовної заяви до суду відповідач у добровільному порядку заборгованість не сплатив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, на виклик суду повторно не з`явився, про причину неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача в межах заявлених ним вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Судом встановлено, що 12.08.2016 між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено Договір про надання освітніх послуг (навчання) № ПОТбд-037, відповідно до п. 1 якого позивач (виконавець за договором) зобов`язався надати відповідачу (замовнику за договором) освітні послуги за рахунок коштів відповідача на рівні державних стандартів освіти за денною формою навчання з метою отримання освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр, а відповідач зобов`язався вносити плату за отримання освітньої послуги /а.с. 8/. Згідно з пунктом 9 Договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 36340,00 грн. /а.с. 8/ Умовами Договору (п. 4) передбачено обов`язок [PERSON] своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки , що встановлені договором /а.с. 8/. Відповідно до виписки з наказу № 354-с від 12.08.2016 [PERSON] зараховано студентом інституту фізики, математики, економіки та інноваційних технологій за спеціальністю «015.20 Професійна освіта (транспорт)» /а.с. 9/. Відповідно до протоколу № 12 від 03.02.2017 Засідання ради студентського самоврядування Дрогобицького державного педагогічного університету надано згоду на виключення з числа студентів [PERSON] за невиконання навчального плану /а.с. 10-15/. Відповідно до витягу з наказу № 69/с від 03.02.2017 Дрогобицького державного педагогічного університету імені Івана Франка [PERSON] відраховано з числа студентів 1 курсу денної форми навчання з 03.02.2017 за невиконання навчального плану /а.с. 16/. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для його виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до вимог ст. 903 ЦК України, яка регулює питання щодо плати за договором про надання послуг, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В статті 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідності до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, у справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов`язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов`язання ним виконано відповідно до умов договору або не виконано не з його вини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження позовних вимог надано договір про надання освітніх послуг (навчання), розрахунок ціни позову та довідку про наявну заборгованість, в яких відображено вичерпну інформацію про отримання освітніх послуг відповідачем та наявність заборгованості щодо їх сплати. Всупереч вищенаведеному відповідачем не подано жодного доказу на спростування розрахунку, поданого позивачем, та належного виконання зобов`язань за договором. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконав взятих на себе за договором про надання освітніх послуг зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість перед Дрогобицьким державним педагогічним університетом імені Івана Франка в сумі 906,47 грн. за період навчання з 01.01.2017 до 03.02.2017. Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з вимогою № 863 від 13.02.2017 про сплату заборгованості в добровільному порядку, однак дана вимога була залишена без відповіді та виконання /а.с. 17/. Враховуючи, що зазначена заборгованість на даний час залишається непогашеною, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і такими, що підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1921,00 грн. підтверджено платіжним дорученням № 1538 від 16.12.2019 /а.с. 1/. Так, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір в сумі 1921,00 гривень. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved