Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача і просив стягнути на його користь грошові кошти в сумі 83364 грн. 13 коп. та 5000 грн. моральної шкоди. Мотивував позов тим, що 14 березня 2014 року між та відповідачем було укладено договір № 171710 банківського вкладу (депозиту) . Предметом Договору є розміщення ним у Відповідача депозитного вкладу в сумі 81382 гривни строком на 1 місяць з 14.03.2014 по 14.04.2014 (дата повернення) з виплатою банком - відповідачем на його користь відсотків на суму депозитного вкладу з розрахунку 24.5 % відсотка річних . На виконання Договору він 14.03.2014 року вніс готівкою на депозитний рахунок, а банк прийняв грошову суму вкладу в розмірі 81382 гривні, що підтверджується випискою по рахунку та взяв на себе зобов'язання виплатити йому суму вкладу та проценти на умовах і в порядку визначеному Договором. 10 квітня 2014 року він звернувся до відповідача з листом, в якому просив повернути йому суму вкладу та нараховані проценти. Його письмове звернення залишено відповідачем без задоволення. Таким чином, на момент подання цієї позовної заяви банк - відповідач не повернув йому суму депозитного вкладу, чим порушив свої зобов'язання по Договору. Відповідно до виписки по рахунку від 15.04.2014 року, розмір заборгованості відповідача складає - 83364 грн. 13 коп.Крім того, діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 5000 грн.Мотивує моральну шкоду тим, що відповідач не повертав йому вклад, у нього почалися сварки та скандали в сім ї в зв язку з цим. Важко переживаючи обставини, що склалися, у нього останнім часом виникли систематичні головні болі порушення сну, депресія. Він вимушений витрачати вільний час на здійснення дій по відновленню свого порушеного права. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали вимогу про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн. , а вимогу про стягнення грошових коштів в сумі 83364 грн. 13 коп. не підтримали, так як вона задоволена відповідачем після відкриття провадження по даній справі. Представник відповідача в судове засідання не з явився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність , заперечив проти задоволення позову. В письмовому запереченні зазначив, що Умови та порядок повернення суми вкладу та нарахованих процентів чітко та виключно передбачені п.2.5 Договору банківського вкладу , та не суперечать положенням ЦК України, зокрема ч.І ст. 1058 ЦК України , відповідно до якої за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання після закінчення строку дії Договору банківського вкладу (депозиту), оскільки п.2.5 вказаного Договору повернення грошових коштів, належних вкладнику разом із нарахованими відсотками передбачається виключно на поточний рахунок, відкритий в ПАТ «АКБ Банк». Вказана умова Договору була належним чином виконана Відповідачем 14.04.2014 p., що підтверджується випискою по поточному рахунку. Відсутній предмет позову, оскільки правовідносини між сторонами за Договором банківського вкладу (депозиту) припинено. Позивач не звертався до Банку із вимогою про дострокове розірвання Договору банківського вкладу (депозиту), тому право вкладника на отримання вкладу за першою вимогою не порушено. Починаючи з 30.05.2014 р. в ПАТ «АКБ Банк» розпочато процедуру тимчасової адміністрації, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку з дотриманням принципу забезпечення виплати владу в межах гарантованої суми відшкодування. Тому просить відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Статтею 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність» установлено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. В судовому засіданні встановлено, що 14.03.2014 р. між [PERSON]( Позивачем) та Публічним акціонерним товариством « Автокразбанк» ( Відповідачем) було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) №171710 (надалі Договір). Відповідно до умов Договору, Банк відкрив Позивачу депозитний рахунок та прийняв грошові кошти в сумі 81382 грн. строком на 1 місяць з 14.03.2014 р. до 14.04.2014 р. під 24.5 % річних. Відповідно до п.2.5 Договору вклад повертається в Дату повернення вкладу (в даному випадку 14.04.2014 р.) шляхом безготівкового перерахування на картковий рахунок вкладника для проведення операцій з використанням електронного платіжного засобу відкритий в ПАТ «АКБ Банк», код Банку 331100. 14.04.2014 р. у відповідності до положень п.2.5 Договору, у зв'язку із закінченням строку Договору, Банком було перераховані належні Позивачу грошові кошти у сумі 81382 грн. та нараховані відсотки на поточний рахунок відкритий в ПАТ «АКБ Банк», що підтверджується випискою, наданою Відповідачем. В заяві про уточнення позовних вимог позивач зазначив, що 12.08.2014 року відповідач виплатив йому грошові кошти в сумі 83364 грн. 13 коп. В судовому засіданні уточнив, що 26.08.2014 року .Тому вимогу про стягнення грошових коштів в сумі 83364 грн. 13 коп. не підтримав, так як вона задоволена відповідачем після відкриття провадження по даній справі. Позивач просить стягнути з Відповідача також моральну шкоду в сумі 5000 грн. Згідно з чинним законодавством особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачене нормами Конституції України або у випадках, передбачених нормами ЦК, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди, зокрема, Законом України «Про захист прав споживачів» (у редакції Закону від 1 грудня 2005 року №3161-ІУ). Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Ні умовами укладеного між сторонами договору, ні нормами Закону , якими регулюються спірні правовідносини, такий вид цивільної відповідальності не передбачений . Тому в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди необхідно відмовити.

Outcome: dismissed