Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач заявив позов до [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що відповідно до підписаної заяви без номера від 15 липня 2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ними Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Позивач свої зобов'язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме - надав відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала. У зв'язку із порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 16 липня 2018 року має заборгованість у сумі 15150 гривень 26 копійок, яка складається із 9428, 50 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 5571,19 грн. - нараховано пені; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 697,63 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість не погашає. Тому позивач змушений звернутися до суду із даним позовом і просити суд винести рішення, яким стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором без номера від 15 липня 2011 року у сумі 15150 гривень 26 копійок, а також судові витрати у сумі 1762.00 грн. Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у судове засідання не з'явився, подав до суду письмове клопотання в якому просить суд справу слухати в його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Ухвалою судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON], про стягнення заборгованості та призначено перше судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження на 22 жовтня 2018 року на 11 годину 30 хвилин з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву вх.№7183 від 22.10.2018 року про розгляд даної справи у її відсутність. Позовні вимоги визнає та не заперечує з приводу їх задоволення. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів - анкети - заяви без № від 15 липня 2011 року, витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які є умовами договору, розрахунку заборгованості, судом встановлено, що між сторонами було укладено у простій письмовій формі договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за його користування та комісію, однак, як слідує із розрахунків по договору, не виконала своїх зобов'язань та допустила заборгованість станом на 15 липня 2018 року у сумі 15150 гривень 26 копійок. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов'язався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов'язався повернути кредит та проценти за користування кредитом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов'язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги те, що відповідач позовні вимоги визнав повністю, а також оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість кредиту у сумі 15150 гривень 26 копійок. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України з огляду на визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом, на підставі ч.1ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.526, 527, 530, 533, 610, 611, 612, 623, 625, 631, 1048-1050, 1051, 1052, 1054, 1055, 1056, 1056-1 ЦК України.

Outcome: approved