Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою і просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість, у розмірі 5659,44 грн. за кредитним договором № б/н від 20.10.2008 року та суму судового збору у розмірі 1218,00 грн. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 20.10.2008 року між ним та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до якого [PERSON]. отримав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання за договором позивач виконав повністю. Проте, [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 30.06.2015 року за відповідачем утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 5659 грн. 44 коп. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. За цих обставин, суд на підставі ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.10.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору від 20.10.2008 року, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідно до умов договору, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії за користування кредитом на умовах, передбачених даним договором. Згідно п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Позивач виконав свої зобов'язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі. Проте, [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка згідно даних розрахунку по кредиту, наданому позивачем станом на 30.06.2015 року складає 5659 грн. 44 коп., з яких: 493 грн. 10 коп. - заборгованість за кредитом; 2313 грн. 75 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2345 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. штраф (фіксована частина); 257 грн. 59 коп. - штраф (процентна складова). Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України (ЦКУ) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦКУ порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно із ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору. Ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що у [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» утворилася заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.10.2008 року у загальному розмірі - 5659 грн. 44 коп., яка має бути стягнена з відповідача на користь позивача. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1218 грн. 00 коп.

Outcome: approved