Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про стягнення відсотків та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що між ним та відповідачем 14 червня 2014 року укладено договір строкового банківського вкладу фізичної особи за допомогою СДО ІБ №90.16.0000 на суму 4200 грн. з виплатою 25% річних на суму вкладу. 20 серпня 2014 року він поповнив депозитний вклад на суму 80000 грн.; 22серпня 2014 року на суму 34000 грн.; 28 серпня 2015 року на 115000 грн. Загальна сума вкладу, таким чином, становила 271000 грн. 14 вересня 2014 року закінчився строк дії договору і він зняв з депозитного рахунку 271000 грн. Вважає, що в цей день Банк повинен був виплатити йому 4572,60 грн. відсотків за депозитним договором, однак виплатив лише 3382,54 грн., а не виплачену різницю в сумі 1190,06 грн. відповідач пояснив як податок з доходів фізичних осіб. Позивач не погоджується із процедурою нарахування відсотків, вважає, що Банк повинен був відобразити нараховані відсотки до договором, згодом зазначити, яку суму коштів було перераховано на сплату податків, і скільки після цього фактично залишилося. Тому звернувся до відповідача зі заявою про надання йому інформації про фактично виплачені відсотки у розрізі кожного місяця і скільки при цьому було стягнуто відсотків. Крім того, вважає, що Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо пасивних доходів» від 04 липня 2014 року, який набрав чинності 02 серпня 2014 року і передбачає оподаткування відсотків за депозитними вкладами, суперечить положенню п.4.1.9 ПК України, який передбачає, що податки, збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року. У зв'язку із цим вважає, що відповідач повинен був звернутися до податкового органу за відповідним роз'ясненням, а потім його оскаржувати в суді, а не стягувати податки з нарахованих йому за депозитним договором відсотків. Разом з ти, зазначає, що такими діями відповідача, йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 20000 грн. Просить суд стягнути з ПАТ «Ідея Банк» на його користь проценти в розмірі 537,05 грн., проценти в розмірі 653,01 грн., моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала клопотання про проведення розгляду справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, просить суд проводити розгляд справи без його участі. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 червня 2014 року між [PERSON] (вкладником) та публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (банк), укладено договір строкового банківського вкладу фізичної особи укалдений за допомогою СДО ІБ №90.16000097, нас строк 3 місяці, з виплатою 25% річних на суму вкладу (а.с.4). 20 серпня 2014 року [PERSON] поповнено депозитний вклад на суму 80000 грн., що підтверджується меморіальним ордером №МТ12_237787 від 20.08.2014 року (а.с.5); 22 серпня 2014 року на суму 34000 грн. (а.с.6).; 28 серпня 2015 року на 115000 грн. (а.с.7) Загальна сума вкладу, таким чином, становила 271000 грн. У зв'язку із закінченням строку дії договору №90.16000097, 14 вересня 2014 року [PERSON] знято з депозитного рахунку 271000 грн., про що свідчить Виписка/особовий рахунок з 14.08.2014 року по 24.09.2014 року (а.с.28-29). У відповідності до вимог п.4.1.9 ст.4 ПК України, податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року. Разом з тим, Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо пасивних доходів» від 04 липня 2014 року, який набрав чинності 02 серпня 2014 року, передбачає оподаткування відсотків за депозитними вкладами. Як вбачається з пункту 1 Листа Мінюсту №758-0-2-08-19 від 26 грудня 2008 року «Щодо практики застосування норм права у випадку колізій», у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Така неузгодженість може виникнути внаслідок того, що прийняття нової норми не завжди супроводжується скасуванням «застарілих» норм з одного і того ж питання. Таким чином, враховуючи те, що Закон України від 04 липня 2014 року №1588-VII вносить відповідні зміни до Податкового кодексу України та є таким, що прийнятий пізніше за часом, застосуванню підлягають саме передбачені ним норми, а відтак оподаткування з 02 серпня 2014 року відсотків, нарахованих за депозитними договорами, є правомірним. Крім того, слід зазначити, що Банк виступає податковим агентом позивача, а не платником податків під час відрахування податків з відсотків за депозитним договором, а відтак, у випадку незгоди з діями податкового органу, саме позивач - вкладник повинен оскаржувати дії останнього. Суд приймає до уваги, представлену представником відповідача довідку від 19 серпня 2015 року з детальною розшифровкою платежів (а.с.27); виписку з особового рахунку з 01 червня 2014 року по 14 серпня 2015 року, в якій відображено нарахування відсотків за договором та виписку з особового рахунку з 14 червня 2014 року по 24 вересня 2014 року, в якій відображено операції з поповнення позивачем депозитного вкладу. Відповідно до ст. 611 ЦК, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором чи законом (зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди). Однак відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах договором банківського вкладу не передбачено. Не містять такого виду відповідальності за неналежне виконання цього договору норми гл.71, ст.625 ЦК, Закону України «Про банки і банківську діяльність». Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки відповідачем належним чином виконано зобов'язання за кредитним договором банківського вкладу фізичної особи за допомогою СДО ІБ №90.16.0000 від 14 червня 2014 року, що стверджується представленими суду письмовими доказами.

Outcome: dismissed