Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач в особі свого представника звернувся до суду з даною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що у 1993 році рішенням Свято-Миколаївської релігійної громади для поселення йому був наданий будинок по вул. Шербакова, 3 м. Лебедин Сумської області, який на той час пустував. З того час позивач зі своєю сімєю відкрито, безперервно проживає у даному помешканні, займається благоустроєм господарства, здійснює його ремонт, оплачує комунальні послуги. Оскільки [PERSON] володіє зазначеним майном понад 10 років, то він вважає, що набув його за набувальною давністю, а тому просив визнати за ним право власності на вказане домогосподарство. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Представник позивача в наданій заяві позов підтримав та просив справу розглянути у його відсутності та у відсутності позивача. Представник відповідача в своїй заяві вказав те, що проти задоволення позову не заперечує, справу також просить розглянути без його участі. Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повязані зі спорами про набуття права власності, а позовна заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. Указом керуючого Сумської Єпархії УПЦ від 20.05.1993 року [PERSON] був призначений настоятелем Миколаївської церкви міста Лебедин Сумської області. В звязку з цим позивачеві та його сімї для проживання було надане домогосподарство по вул. Шербакова, 3 м. Лебедин Сумської області, яке складається з житлового будинку під літ. «А» до 1917 року побудови деревяного обкладеного цеглою загальною площею 143,0 кв.м., житловою 97,9 кв.м. та надвірних будівель: прибудови цегляної під літ. «А1», літньої кухні цегляної під літ. «Г», сараю цегляного під літ. «Б», сараю цегляного під літ. «В», огорожі металевої, цегляної «№ 1-2». З того часу [PERSON] відкрито та безперервно володіє даним домогосподарством та вважає, що набув його в порядку набувальної давності. Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що факти, наведені позивачем у його позовній заяві, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому його вимоги суд вважає обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved