Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 03 червня 2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Перечинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 14. Від даного шлюбу у них народилася донька Мілєна, [INFO]. Однак подружнє життя у них не склалося, оскільки вони з відповідачем мають різні характери та погляди на сімейне життя, що призводило до частих непорозумінь та сварок. З червня 2015 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільних інтересів не мають. Питання розірвання шлюбу ним обдумане, примирення вважає неможливим. Тому просить розірвати шлюб між ними. Позивач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили такі задовольнити, посилаючись на обставини позову. У судовому засіданні представник відповідача залишив вирішення спору на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03 червня 2006 року сторони зареєстрували шлюб у Перечинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 14, про що свідчить повторне свідоцтво про шлюб серії І-ФМ № 148043, видане Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 02 березня 2017 року (а. с. 3). Також встановлено, що від даного шлюбу у них народилася одна дитина, а саме донька [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФМ № 046900, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 05 жовтня 2006 року (а. с. 4). Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, так як вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, що призводило до частих непорозумінь та сварок. Понад два роки сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, а отже шлюб між ними існує лише формально. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони повністю втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сімя розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини, суд вважає, що шлюб між ними слід розірвати. Судові витрати понесені позивачем при подачі позову до суду підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ч. 1 ст. 88 ЦПК України. Тому,

Outcome: approved