Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором №014/1842/82/118613 від 14.09.2007 року в сумі - 53230,27 грн.; та судовий збір по 266,15 грн. з кожного. В обґрунтування позову позивач зазначає, що згідно умов укладеного між позивачем та [PERSON] (далі - відповідач 1) кредитного договору від 14 вересня 2007 року (далі - Кредитний договір), позивач надав відповідачу 1 кредит в розмірі 76125,00 грн. на строк по 14.09.2017 року включно, з процентною ставкою 15,00% річних. В якості забезпечення зобов'язання відповідача 1 перед Банком, було укладено договір поруки від 14.09.2007 року (далі - договір Поруки), відповідно до якого [PERSON] (далі - відповідач 2) взяв на себе зобов'язання перед Банком відповідати по борговим зобов'язанням відповідача 1, які виникають з Кредитного договору. Незважаючи на неодноразові вимоги про погашення боргу відповідачі своїх договірних зобов'язань належним чином не виконували, у зв'язку з чим них перед Банком виникла заборгованість, яка добровільно не погашається. За таких обставин, позивач просить суд стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором. Сторони у судове засідання не прибули. Позивач участі представника у судовому засіданні не забезпечив, у поданій до суду письмовій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути без присутності представника Банку. Відповідач 1 - [PERSON] в судове засідання не прибула, подала письмову заяву в якій зазначає, що позовні вимоги визнає, просить зменшити розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за кредитним договором, оскільки має скрутне матеріальне становище; просила справу слухати без її участі. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не прибув, подав письмову заяву в якій зазначає, що позовні вимоги визнає, просить зменшити розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за кредитним договором, оскільки має скрутне матеріальне становище; просив справу слухати без його участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», назву якого змінено на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - позивачем у справі, та [PERSON] - відповідачем 1 у справі, укладено Кредитний договір № 014/1842/82/118613 від 14 вересня 2007 року, згідно з яким позивач надав останній кредит в розмірі76125,00 грн. на строк по 14.09.2017 року включно з процентною ставкою 15,00% річних. Відповідно до умов Кредитного договору відповідач 1 зобов'язалася здійснювати безготівковим платежем або готівкою щомісячно, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно з графіком, сплачувати відсотки за фактичне користування кредитними коштами та остаточно погасити кредит до 14.09.2017 року. Відповідно до п. 6.5 Кредитного договору кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадку невиконання позичальником умов цього договору. 14 вересня 2007 року між Банком та [PERSON] - відповідач 2, укладено договір Поруки № 1 від 14.09.2007 року, відповідно до умов якого, в разі порушення боржником (відповідачем 1) зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники в повному обсязі, включаючи сплату як основного боргу так і відсотків. Перед укладенням Кредитного договору та договору Поруки відповідачі були повідомлені про всі умови кредитування в Банку та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Однак, в порушення умов Кредитного договору, відповідач 1 своїх договірних зобов'язань не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 21.01.2015 року у неї виникла заборгованості перед Банком на загальну суму 53230,27 грн. в тому числі: заборгованість за кредитом - 39557,21 грн., заборгованість за відсотками - 4372,76 грн., пеня за прострочення погашення кредиту та відсотків - 9300,00 грн. Незважаючи на попередження про виникнення простроченої заборгованості по кредиту та необхідності її погашення відповідачі суму заборгованості не погасили. Правильність проведеного позивачем розрахунку заборгованості відповідачами не оспорювалась, будь-яких клопотань на його спростування відповідачами не заявлено. Дані обставини не оспорювались сторонами та підтверджуються наданими позивачем до матеріалів справи та дослідженими у судовому засіданні доказами: копією розрахунку заборгованості (а.с.7-10), копією кредитного договору від 14.09.2007 року (а.с.11-19), копією договору поруки від 14.09.2007 року (а.с.20-22), копіями досудової вимоги (а.с.23,24), копіями паспортів та податкових номерів відповідачів (а.с.25-28), копією статуту ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с.30-32), Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, тобто порука є способом забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до положень статтей 553-554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна (зобов'язана) довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит, проти чого остання не заперечує, а відповідачі, в свою чергу, не виконують умов Кредитного договору та договору Поруки: відповідач 1 - не сплачує щомісячний платіж і нараховані відсотки за користування кредитом, відповідач 2 - не виконав взяті на себе зобов'язання перед Банком відповідати по борговим зобов'язанням відповідача 1. Таким чином, невиконання відповідачами своїх договірних зобов'язань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по кредиту та заборгованості по відсоткам - є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають до задоволення. Щодо стягнення пені суд дійшов до наступного висновку. Статтею 549 ЦК України визначено поняття неустойки, під якою розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Заслуговує на увагу та обставина, що відповідачі у письмових заявах, поданому до суду не заперечили щодо порушення ними своїх зобов'язань перед Банком та вказали, що в силу таких обставин як скрутне матеріальне становище вони не мають можливості сплатити пеню, в розмірі зазначеному позивачем. Слід зазначити, що суттєвих негативних наслідків для позивача через прострочення відповідачем виконання зобов'язання не настало. Окрім того, суд вважає за можливе застосувати до визначеного позивачем розміру неустойки положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», яким встановлено граничний розмір пені, що не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. Враховуючи вищевикладені обставини, об'єктивно оцінивши вказану конкретну ситуацію та враховуючи майновий, соціальний стан відповідачів, причини неналежного його виконання, виходячи з інтересів обох сторін, приймаючи до уваги той факт, що відповідачі мають скрутне матеріальне становище, суд, застосовуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про співмірність вимог із розміром заподіяних збитків, зменшує розмір пені до 500,00 гривень. Згідно з частиною 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача належить стягнути понесені позивачем при подачі позову та документально підтверджені (а.с.1) судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial