Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 14 листопада 1996 року між нею та [PERSON], було укладено шлюб, який у 2000 році було розірвано рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області. Від даного шлюбу в них народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дочка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2015 року змінено розмір аліментів, визначений рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.03.2000 року та вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], 22.12.1998р.н., аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 22 грудня 2016 року [PERSON] виповнилося 18 років, тому примусове стягнення призначених аліментів припинилося, а добровільно надавати їй матеріальну допомогу на утримання дочки відповідач не бажає. З 01 вересня 2014 року їхня дочка, [PERSON], навчається в Дрогобицькій філії ТзОВ «Медичне училище «Медик» на платній формі навчання. Згідно Договору про навчання у вказаному навчальному закладі від 01 серпня 2014 року, термін навчання [PERSON]Я становить 3 роки 6 місяців з 01 вересня 2014 року до 01 березня 2018 року. Пунктом 3.5. даного Договору визначена оплата навчання за перший навчальний рік у розмірі 12150,00 грн., за другий навчальний рік - 13150,00 грн., за третій навчальний рік - 14150,00 грн., за четвертий навчальний рік - 10620,00грн.; відповідно загальна вартість навчання становить 50070,00 грн. Оплата за навчання дочки здійснюється виключно нею, добровільної участі відповідач брати не бажає, через що їй довелося навіть звертатися до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області про стягнення додаткових витрат на навчання дитини. На даний час [PERSON] навчається третій навчальний рік, у відповідності до умов Договору нею було оплачено навчання 25.06.2016р. у розмірі 5660,00грн., 20.12.2016р. у розмірі 5660,00грн. і до 10 травня 2017 року вона повинна оплатити 2830,00грн. Крім того дитині необхідне повноцінне харчування, одяг, ліки, навчальне приладдя, мобільний зв'язок, доступ до Інтернету. Вона працює медсестрою Комунального некомерційного підприємства «Дрогобицька дитяча поліклініка» Дрогобицької міської ради і крім заробітної плати інших доходів не має. Для того, щоб дитина отримала омріяну спеціальність і стала фахівцем з сестринської справи, вона та її батьки змушені постійно заощаджувати та часто відмовляти собі у найнеобхіднішому. Натомість відповідач, будучи фізично здоровою і працездатною особою, володіючи дорогим автомобілем, не маючи нікого на утриманні, багато років ніде офіційно не працюючи, а займається власного справою - ремонтом автомобілів, де отримує високий дохід, який витрачає тільки на власні потреби. До цього часу будь-яка матеріальна допомога на дочку з його сторони була стягнута лише примусово за рішенням судів. Оскільки добровільно надати їй допомогу у звязку із навчанням вже повнолітньої дочки відповідач відмовляється, то вона змушена звертатися з даним позовом в суд. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову з підстав викладених в письмовому запереченні. Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та давши їм правову оцінку, приходжу до наступного. Згідно зі статтями\~3,\~4,\~11 ЦПК України,\~\~кожна особа\~\~має право у визначеному порядку звернутися\~\~до суду за захистом\~\~своїх\~\~порушених, невизнаних\~\~або оспорюваних\~\~прав, свобод\~\~чи інтересів, які\~\~суд захищає у спосіб, визначений законами України.\~\~Суд розглядає\~\~цивільні справи\~\~не інакше як за зверненням\~\~фізичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними\~\~вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Відповідно до вказаних вище норм та ст.. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину має той з батьків з ким вона проживає. За замістом зазначених статтей позивач мала право звернутися з даним позовом в суд, однак такий позов мав бути поданий в інтересах повнолітньої дочки, яка повинна бути позивачем. Матеріалами справи встановлено, що сторони у справі є батьками повнолітньої доньки, [PERSON] [INFO], яка навчається в Дрогобицькій філії ТзОВ «Медичне училище «Медик»» на платній формі навчання. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає про відсутність у нього можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, оскільки не працює, не володіє жодним автомобілем, не отримує жодних доходів, на обліку у центрі зайнятості не перебуває й не має статусу безробітного, здійснює догляд за хворою мамою, яка являється особою похилого віку і потребує сторонньої допомоги, окрім цього він також хворіє бронхіальною астмою, а тому не може фізично працювати. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України , а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітнім дочкою, сином. З огляду на викладене, однією із обов'язкових умов, за яких можливе покладення на батьків обов'язку по утриманню повнолітньої дитини, є їх спроможність надавати таку допомогу, водночас матеріалами справи встановлено, що відповідач не спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови у задоволені позову, оскільки сама потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв'язку із навчанням, без встановлення можливості батьків надавати таку допомогу, не може бути підставою для задоволення позову.

Outcome: dismissed