Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № L01.188.33917 від 10 лютого 2015 року, посилаючись на те, що згідно вказаного кредитного договору ПАТ «Ідея Банк» надало відповідачу кредитні кошти в сумі 32 161 грн. зі сплатою 3 % річних. ПАТ «Ідея Банк» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТзОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ». Внаслідок неналежної сплати відповідачем тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами за ним наявна заборгованість в загальній сумі 35 531 грн. 86 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, в прохальній частині позовної заяви просив про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує з мотивів наведених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується конвертом, який повернувся за закінченням терміну зберігання. Причини неявки суду не повідомив. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого ТзОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» позивається про його відновлення шляхом стягнення з позичальника заборгованості за вказаним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша Факторингова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 10 лютого 2015 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № L01.188.33917, за яким банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 32 161 грн. зі сплатою 3 % річних. Право вимоги за кредитним договором № L01.188.33917 від 10 лютого 2015 року було відступлено ТзОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» на підставі Договору факторингу № 31/12-2 від 31 грудня 2015 року. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач належно їх не виконував, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості від 21.03.2016 року. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 21.03.2016 року проведено розрахунок заборгованості, за кредитним договором № L01.188.33917 від 10 лютого 2015 року згідно якого заборгованість відповідача [PERSON] складає 35 531 грн. 86 коп., в тому числі: 31 856 грн. 86 коп. борг за тілом кредиту, 3675 грн. борг за відсотками та комісіями. Будь-яких доказів, які б спростовували заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 20, 526, 527, 530, 612, 1054 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved