Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач в серпні 2012 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON], [PERSON] заборгованості на свою користь за кредитним договором № Е/V № 3336 від 30.10.2007 року у розмірі 395393,47 грн.; з ПАТ «Акцент - банк», [PERSON], [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн., та з [PERSON], [PERSON] на свою користь стягнути судовий збір. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору № Е/V № 3336 від 30.10.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит 28000 дол. США зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 16,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.10.2011 року. Проте, в порушення умов договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ «Акцент-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010 року; договором поруки, укладеним з поручителем [PERSON] у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2012 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості була задоволена. Ухвалою суду від 12 вересня 2013 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2012 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано. При новому розгляді справи представник позивача відповідно до заяви просив суд розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], відповідно до клопотання просили суд розглядати справу в їх відсутності, та просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав наведених в запереченнях на позовну заяву. Представник ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 жовтня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № E/V №3336, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 28000,00 дол. США, зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 16,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.10.2011 року. Відповідно до п.3.1.1, п.3.1.2 Договору зобов'язання позичальника за даним Договором забезпечуються Договором фінансової поруки та Договором застави. Згідно до Договору поруки №1 від 30 жовтня 2007 року укладеного між ПриватБанком ( кредитор), [PERSON] (боржником) та [PERSON] (поручитель), поручитель відповідно до п.1 Договору поруки зобов'язується перед Кредитором відповідати за виконання зобов'язань Боржником згідно Кредитного договору № E/V №3336 від 30.10.2007 року в повному обсязі ( сума кредиту, нараховані проценти за користування кредитом, пеня за прострочку сплати платежів та інші штрафні санкції, що передбачені вказаним договором). Крім того, зобов'язання за вказаним договором № E/V №3336 від 30.10.2007 року забезпечено порукою в розмірі 10000 грн. на підставі договору поруки №167 від 20.10.2010 року, укладеного з поручителем ПАТ «Акцент-Банк». Предметом вказаного договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржником [PERSON] всіх своїх обов'язків за кредитним договором ( п.4 договору поруки). Згідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ КБ « ПриватБанк» посилається на те, що [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 08.08.2012 р. заборгованість склала 50737,61 дол. США в тому числі 20963,16 дол. США - заборгованість за кредитом; 16794,05 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 693,35 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 9841,17 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 31,29 дол. США - штраф (фіксована частина); 2414,59 дол. США - штраф (процентна складова). За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Заочним Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.10.2010 року за позовною заявою ПАТ КБ « ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно та зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційного банку « ПриватБанк» про розірвання кредитного договору та договору застави, позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» залишена без розгляду. Зустрічна позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства ПАТ КБ « ПриватБанк» про розірвання кредитного та договору застави задоволена. Розірвано кредитний договір № E/V №3336 від 30 жовтня 2007 року укладений між ПриватБанком в особі керуючої Стрийського відділення «Міська рада» Західного ГРУ ПриватБанку і [PERSON] про надання кредиту в сумі 28000 дол. США. Розірвано договір застави автомобіля укладений між Закритим Акціонерним товариством комерційний Банк « ПриватБанк» та [PERSON] від 13.10.2007 року, щодо надання в заставу автомобіля марки ІVECO EUROSTAR ( рік випуску 2001, тип ТЗ сідловий тягач № кузова /шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та напівпричіпа бортового Е SCYMITZ S, рік випуску 1997, № кузова/шасі [NUMBER], реєстрацій номер [NUMBER], посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №4465. Рішення набрало законної сили (а.с.39). В ході розгляду справи встановлено, що згідно наданих суду копій квитанцій про оплату грошових коштів з 05.12.2007 року по 22.10.2009 р. відповідачем було оплачено банку більша половина кредиту. Згідно Акту прийому автомобіля позичальника [PERSON] від 05.10.2010 р. напівпричіп бортовий Е SCYMITZ S, рік випуску 1997, № кузова/шасі [NUMBER], реєстрацій номер [NUMBER] передано представнику банку. Згідно Акту прийому автомобіля позичальника [PERSON] від 05.10.2010 року автомобіль марки ІVECO EUROSTAR (рік випуску 2001, тип ТЗ сідловий тягач № кузова /шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] переданий банку, що підтверджується актами передачі ( а.с.79,80) . Судом встановлено, що позивач не надав суду доказів щодо скасування заочного рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 жовтня 2010 року, яким розірвано кредитний договір та договір застави між сторонами, а подаючи даний позов здійснив нарахування процентів за користування кредитом після розірвання кредитного договору, тому суд приходить до висновку про те, що позивачем невірно визначена ціна позову та її обґрунтування. Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ст.57 ЦПК України визначено, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, та вимушений в позові відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові то судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed