Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 22.07.1987 та довідки Торговицької сільської ради № 91 від 27.01.2020 [PERSON] був головою колгоспного двору у приватній власності якого був жилий будинок по [ADDRESS] . За вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку площею 0,23 га. [PERSON] помер [INFO] . Померлий [PERSON] залишив заповіт, згідно із яким, все належне йому майно заповів онуку [PERSON] . Згідно довідки Торговицької сільської ради № 1214 від 25.11.2019 на час смерті [PERSON] разом з ним проживав і був зареєстрований його онук [PERSON] . Позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Проте, згідно із постанови приватного нотаріуса позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що невизначені частки між членами бувшого колгоспного двору. Технічним паспортом на житловий будинок та свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок стверджено, що житловий будинок. який належав [PERSON] знаходиться по [ADDRESS] . Звітом про оцінку житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] визначено, що ринкова вартість будинку становить 173 511,00 грн. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача-адвоката Візінського В.В. до суду поступила заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Заявлені позовні вимоги підтримують, позовну заяву просять задовольнити. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася. До суду, через поштове відділення, поступила заява про розгляд справи за її відсутності. Повністю визнає заявлені до неї вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Від своєї частки у колгоспному дворі у приватній власності якої був жилий будинок по [ADDRESS] вона відмовляється , на неї не претендує і претендувати не буде. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. До суду. через поштове відділення, поступила заява про розгляд справи за його відсутності. Повністю визнає заявлені до неї вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Від своєї частки у колгоспному дворі у приватній власності якого був жилий будинок по [ADDRESS] він відмовляється , на неї не претендує і претендувати не буде. Представник Торговицької сільської ради в судове засідання не зявився. До суду 06.04.2020 поступила довідка виконавчого комітету Торговицької сільської ради про розгляд справи без представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог в повному обсязі не заперечує. Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 122.07.1987р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 142 від 10.07.1987, слідує, що жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] в цілому. Згідно попередніх рішень сільвиконкому [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS], а номер його індивідуального житлового будинку змінено з [NUMBER] на [NUMBER], що стверджується довідкою № 92 виданою 27.01.2020 виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. З довідки № 91 виданої 27.01.2020 виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району слідує, що згідно по господарської книги № 5 за 1991-1995 рр на 15.04.1991 за особовим рахунком № [NUMBER] в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON] , 1941 р.н., дружина [PERSON] , 1952 р.н., син [PERSON] , 1976 р.н. За заповітом, посвідченим 29.04.2014 секретарем Торговицької сільської ради Городенківського району, [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті усю спадщину, права, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права і обовязки, які можуть йому належати у майбутньому заповів своєму онуку [PERSON] , 1989 р.н., який проживає в [ADDRESS] . Заповіт зареєстровано в журналі для реєстрації нотаріальних дій за № 11. [PERSON] помер [INFO] у віці 77 років в с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 16 від 05.04.2019, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.04.2019 виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого с.1270 ЦК України. Заява про відмову від спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Довідкою № 1214, виданою 25.11.2019 виконавчим комітетом Торговицької сільської ради стверджено, що [PERSON] , який помер [INFO] проживав по [ADDRESS] та разом з ним в господарстві проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] , 1952 р.н., онук [PERSON] , 1989 р.н., невістка [PERSON] , 1990 р.н., правнучка [PERSON] , 2017 р.н. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.09.1989 виконкомом Торговицької сільської ради Городенківського району, позивач [PERSON] народився [INFO] , його батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Про те, що батьками матері позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , свідчить її копія повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Городенківського районного управління юстиції 06.06.2002. Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] слідує, що 23 січня 1988 укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1 від 23.01.1988, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON] . Наведеним стверджено, що позивач [PERSON] є онуком спадкодавця [PERSON] . Відміткою в паспорті серії [NUMBER] [PERSON] , виданому Городенківським РВ УМВС в Івано-Франківській області стверджено, що 11 лютого 1968 року був зареєстрований шлюб з [PERSON] , 1941 р.н. Вона, як той з подружжя, який пережив спадкодавця, має право на спадкування у першу чергу за законом. В поданій до суду заяві відповідачка [PERSON] зазначила, що вона повністю визнає заявлені до неї вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Копією спадкової справи № 1341/2019, наданою суду приватним нотаріусом Городенківського РНО Яшана Р.Р. стверджено, що 08 серпня 2019 року позивач [PERSON] подав до приватного нотаріуса Городенківського РНО Яшана Р.Р. заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті діда [PERSON] Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 57155309 виданий привтаним нотаріусом Яшана Р.Р. свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 64580799, номер у нотаріуса 131/2019. Отже, позивач [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину за заповітом після смерті діда [PERSON] . До спадкового майна померлого [PERSON] належить житловий будинок по [ADDRESS] . З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] , інші господарські будівлі збудовані в 1970,1979, 1985, 1988, 1991 роках. Згідно Звіту про оцінку житлового будинку (загальною площею 81,8 кв.м), складеного ФОП [PERSON] на підставі договору № 00651/С від 14.12.2019, ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] станом на 14.12.2019 становить 173 511 грн. Довідкою № 1213, виданою 25.11.2019 виконавчим комітетом Торговицької сільської ради стверджується, що розмір земельної ділянки для будівництва, обслуговування, житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] становить 0,2300 га. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивач, як спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернувся до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, як передбачено ч. 1 ст.1297 ЦК України. Постановою приватного нотаріуса Городенківського РНО Яшана Р.Р. № 31/02-31 від 30.01.2020 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] після смерті діда [PERSON] у зв`язку з тим, що свідоцтво про право власності на житловий будинок видано на ім`я спадкодавця [PERSON] , як голові колгоспного двору, що позбавляє можливості нотаріуса визначити його частку в житловому будинку та відповідно видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003р.),

Outcome: approved