Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про зняття арешту з майна та заборони на його відчуження, обґрунтувавши його тим, що він з 28.09.2006 року являється власником квартири [ADDRESS]ятникова м. Кіровограда. На разі виникла потреба у продажу вказаної квартири у приватного нотаріуса він дізнався про існування арешту від 31.08.2009 року згідно постанови [PERSON] ВДВС Кіровоградського МУЮ. 19.10.2015 року звернувся до [PERSON] ВДВС Кіровоградського МУЮ із заявою про зняття арешту, адже борг на підставі якого було відкрите виконавче провадження був ним погашений ще в 2009 році, а стягувач своєю заявою повернув виконавчий документ без виконання. На свою заяву отримав лист від 20.10.2015 року від [PERSON] ВДВС Кіровоградського МУЮ з рекомендацією звернутися до суду. Накладеним, [PERSON] ВДВС Кіровоградського МУЮ, арештом на все майно боржника порушуються його права на користування та розпорядження належним майном. Просить скасувати арешт на квартиру [ADDRESS]ятникова в місті Кіровограді, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна 31.08.2009 року за № 9523484 та накладений згідно постанови [PERSON] відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 31.08.2009 року та виключити даний запис з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна. Позивач в попереднє судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Представники відповідачів [PERSON] ВДВС Кіровоградського МУЮ та Реєстраційної служби Кіровоградського МУЮ в попереднє судове засідання не зявились, при цьому, представник [PERSON] ВДВС Кіровоградського МУЮ до суду надав пояснення, згідно яких просив провести судове засідання без його участі та не заперечує проти зняття арешту з майна, що належить позивачу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що за виконавчим провадженням з примусового виконання виконавчого листа № 2-3074 від 30.09.2008 року Ленінського районного суду м. Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь ДП «Кіровоградтепло» боргу в сумі 722,89 грн. та витрат 81 грн., державним виконавцем 31.08.2009 року накладено арешт на майно боржника. Згідно листа [PERSON] ВДВС Кіровоградського МУЮ від 20.06.2015 року, адресованого [PERSON] вбачається, що виконавче провадження закінчено на підставі ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме повернуто без виконання виконавчий документ стягувачеві. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребовувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що накладеним [PERSON] ВДВС Кіровоградського МУЮ арештом на все майно, що належить [PERSON] порушуються права позивача як власника, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до Закону України «Про судовий збір» позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави, які позивач не просив стягувати з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved