Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання договору оренди дійсним. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 16.01.2010 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди транспортних засобів №16/01/10, за яким сторони домовились, що орендодавець зобовязується надати орендарю у тимчасове користування автомобіль марки MAN F2000, державний номер [NUMBER], кузов WMAT324M22M278874, з причепом марки Trailer, державний номер [NUMBER], шасі VFNSYY3CXTAL10413, із сплатою орендної плати 2000,00 грн. на місяць строком дії з 03.01.2010 року по 03.01.2015 року. В усному порядку сторонами було погоджено, що спочатку договір оренди буде укладений у простій письмовій формі, а пізніше договір буде посвідчений нотаріально. Свої зобовязання позивач виконав, надавши автомобіль MAN F2000, державний номер [NUMBER], з причепом марки Trailer, державний номер [NUMBER], у розпорядження відповідача на підставі акту приймання-передачі від 16.01.2010 року. Позивач зазначає, що відповідач, незважаючи на неодноразові звернення, до теперішнього часу не забезпечив нотаріального посвідчення вказаного договору, у зв'язку з чим позивач просив суд визнати договір оренди №16/01/10 від 16.01.2010 року автомобіля марки MAN F2000, державний номер [NUMBER], кузов WMAT324M22M278874, з причепом марки Trailer, державний номер [NUMBER], шасі VFNSYY3CXTAL10413, дійсним з моменту його укладення. Також позивач посилається на те, що відповідач за період з 16.01.2010 року по 01.02.2014 року орендні платежі не сплачував, у звязку з чим заборгованість становить 85932,00 грн. Посилаючись на те, що договір оренди був укладений та фактично виконувався сторонами, автомобіль MAN F2000, державний номер [NUMBER], з причепом марки Trailer, державний номер [NUMBER], знаходився у користуванні відповідача, тому позивач також просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по орендній платі в сумі 85932,00 грн. та 860,00 гривень судових витрат. Позивач в судове засідання не зявився, позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу за його відсутності, проти заочного рішення не заперечував, про що надав відповідно заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про зміну свого місця проживання та про причини неявки суду не повідомляв, тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.01.2010 року [PERSON] (орендодавець) та [PERSON] (орендар) у простій письмовій формі уклали договір оренди транспортних засобів №16/01/10. Відповідно до п.1.1 договору оренди №16/01/10 встановлено, що орендодавець передає, а орендар бере у строкове платне користування наступні транспортні засоби: автомобіль марки MAN F2000, державний номер [NUMBER], кузов WMAT324M22M278874, з причепом марки Trailer, державний номер [NUMBER], шасі VFNSYY3CXTAL10413, а також сплачує орендодавцю орендну плату у сумі 2000,00 грн. на місяць згідно з п.2. Згідно з актом приймання-передачі орендованого майна від 16.01.2010 року відбулось приймання-передача між сторонами автомобіля марки MAN F2000, державний номер [NUMBER], кузов WMAT324M22M278874, з причепом марки Trailer, державний номер [NUMBER], шасі VFNSYY3CXTAL10413. Відповідно до ч.2 ст.799 ЦК України, договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Як вбачається ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права або інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Верховний Суд України в Постанові №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (пункт 13) зазначив, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. За вказаних обстави, беручи до уваги те, що позивач і відповідач по справі уклали договір оренди транспортного засобу без нотаріального посвідчення, домовилися щодо усіх істотних умов договору, однак відповідач на теперішній час ухиляється від його нотаріального посвідчення договору, тому суд вважає визнати договір оренди автомобіль [NUMBER], кузов WMAT324M22M278874 з причепом марки Trailer державний номер [NUMBER] шасі VFNSYY3CXTAL10413, №16/01/10 від 16.01.2010 р., укладений між [PERSON] до [PERSON], - дійсним. Як передбачено статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.5 ст.762 ЦК України). Як встановлено судом, відповідач не сплатив позивачу орендну плату за 16.01.2010 року по 01.02.2014 року у звязку з чим, заборгованість становить 85932,00 грн., тому суд вважає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по орендній платі в сумі 85932,00 грн., а також 860,00 гривень судових витрат. На підставі наведеного,

Outcome: approved