Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач в позові до [PERSON], який було ним уточнено , просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №56/07-ВФЛ від 31.10.2007р. у розмірі 236131,35грв. станом на 19.01.2015р. Свої позовні вимоги він обгрунтував тим, що відповідно до укладеного договору №56/07-ВФЛ від 31.10.2007р. ПАТ «Банком «Таврика» було надано [PERSON] відкличну не поновлювальну кредитну лінію з лімітом в сумі 22000,0 євро строком з 31.10.2007р. по 31.10.2012 р. на споживчі потреби під 14,5 відсотків річних від суми наданого кредиту. 30.10.2012р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір №3 про внесення змін до Кредитного договору, за яким було змінено валюту кредиту на гривню та визначено заборгованість на дату укладання цього договору в розмірі 205781,51грн. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 19.01.2015р. має заборгованість 236131,35грн., яка складається з: - 111281,51грн. строкова заборгованість за кредитом; - 70500,00грн. прострочена заборгованість за кредитом; - 0,0грн. строкова заборгованість по процентам за користування кредитом; - 41614,40 грн. прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом; - 8185,48грн. заборгованість по сплаті пені по простроченому кредиту; - 4549,96грн. заборгованість по сплаті пені по простроченим процентам У судовому засіданні представник ПАТ «Банк «Таврика» свої позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] не заперечуючи факт отримання кредиту, позовні вимоги не визнав , посилався на вкрай невигідні для себе умови кредитного договору та змін до нього, тяжкі сімейні обставини та стан здоровя. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, вчинивши дослідження матеріалів справи, вважає, що позов ПАТ «Банк «Таврика» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Кредитного договору №56/07-ВФЛ від 31.10.2007р. ПАТ «Банком «Таврика» було надано [PERSON] відкличну не поновлювальну кредитну лінію з лімітом в сумі 22000,0 євро строком з 31.10.2007р. по 31.10.2012р. на споживчі потреби під 14,5 відсотків річних від суми наданого кредиту. /а.с. 38-39/. В подальшому Договором №1 від 25.09.2008р., договором №2 від 29.12.2010р, договором №3 від 30.10.2012р. до кредитного договору№56/07-ВФЛ від 31.10.2007р були внесені зміни щодо строків повернення кредиту, збільшення ставки кредиту, зміни валюти кредиту з євро на гривню. (а.с.38-39, 41, 43, 44, 46, 48-49). Відповідні умови були погоджені сторонами договору, і [PERSON] надав на них свою згоду, що підтверджено його підписом під відповідними договорами. Доводи відповідача про те, що кредитний договір №56/07-ВФЛ від 31.10.2007р і зміни до нього були невигідними для нього і в діях банку він бачить нечесну підприємницьку діяльність суд сприймає критично . Відповідно до Додатку №2 до Кредитного договору №56/07-ВФЛ від 31.10.2007р.. [PERSON] було надано розрахунок орієнтовної сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки , за яким відповідач мав можливість передбачити усі можливі витрати повязані з отриманням кредиту. (а.с.42) Так само, відповідач отримав розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки за змінами до кредитного договору №56/07-ВФЛ від 31.10.2007р згідно до умов Договору №1 від 25.09.2008р та договору №3 від 30.10.2012р , відповідно до яких відбулися зміни умов кредитування.. (а.с.43-45,47,48) Доказів, які б обґрунтовували доводи [PERSON] стосовно нечесної підприємницької діяльності позивача, введення його в оману при укладені кредитного договору№56/07-ВФЛ від 31.10.2007р.. та договорів №№1,2,3 , якими були внесені зміни до нього, суду не представлено . Суд вважає такі доводи є недоведеними. Відповідно до виписки з особового рахунку [PERSON] в АТ « Банк «Тавріка» погашення кредиту та процентів по ньому здійснювалися відповідачем з певною періодичністю до 2014 року. Під час розгляду справи відповідач в погашення заборгованості за кредитним договором перерахував в червні-вересні 2015 року на рахунок позивача 110000 грн. (т.2 а.с.104,114) Відповідні обставини є свідченням визнання відповідачем забовязань перед банком за кредитним договором. Відповідно до розрахунку позивача станом на 19.01.2015 р. [PERSON] має заборгованість по кредитному договору у розмірі 236131,35 грн., яка складається з- 111281,51грн. строкова заборгованість за кредитом;- 70500,00грн. прострочена заборгованість за кредитом; 0,0грн. строкова заборгованість по процентам за користування кредитом;41614,40 грн. прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом; - 8185,48грн. заборгованість по сплаті пені по простроченому кредиту; 4549,96грн. заборгованість по сплаті пені по простроченим процентам . / т.2 а.с.47-52/. Розрахунок заборгованості відповідачем не заперечується. Разом з тим до розрахунку не увійшли суми погашення кредиту за червень-вересень 2015 року в сумі 110000 грн. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.5.4 Договору №56/07-ВФЛ від 31.10.2007 р. повернення кредиту забезпечується правом банку стягнення пені та штрафів та інших витрат . Відповідно до ст.1050 ЦК України у разі несвоєчасного повернення суми позики позичальник забовязаний сплатити суму відповідно до ст..625 цього Кодексу та неустойку відповідно до ст.. 549-552 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Суд вважає позовні вимоги є доведеними і підлягають задоволенню в розмірі заборгованості за винятком сум сплачених відповідачем під час судового розгляду справи в розмірі 110000 грн., а саме 236131,35 грн. -110000 грн.= 126131,35грв. Судові витрати в розмірі 1261,31 грн. мають бути стягнуті з відповідача на користь держави.

Outcome: partial