Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП. Позов мотивував тим, що 30.06.2013 о 17 год. 00хв. на автодорозі Н-22 Устилуг Луцьк Рівне (Національні дороги) 38 км 250 м сталася ДТП за участі автомобіля Volkswagen T5, власником якого є [PERSON] та автомобіля ЗАЗ Sens під керуванням [PERSON] За фактом ДТП було встановлено, що водій автомобіля Volkswagen T5 не вибрав безпечної швидкомсті руху, внаслідок чого здійснив зіткнення та зник з місця ДТП. Згідно калькуляції від 12.07.2013 вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ Sens становить 32\~932,10 грн. Оскільки, даний автомобіль був застрахований в ТДВ «Експрес Страхування» страховою було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 32\~333,10 грн. Оскільки, власником транспортного засобу, з вини якого сталася ДТП є [PERSON], то ним повинна бути відшкодована завдана шкода в повному розмірі. Просить суд, стягнути з відповідача на користь ТДВ «Експрес Страхування» відшкодування шкоди в сумі 32\~333,10 грн. та сплачений судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Додатково пояснив, що на пошкодженому автомобілі під час ДТП відбився номер, водій з місця ДТП зник. Право власності на транспортний засіб зареєстроване за відповідачем. Видача довіреності на імя іншої особи не підтверджує факту передачі автомобіля та його фактичного вибуття від власника до іншої особи. Оскільки, винуватець ДТП зник з місця пригоди, особу його не встановлено, позов предявлений до відповідача, як до власника транспортного засобу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнав, заперечув щодо його задоволення. Пояснив, що автомобіль вибув з його володіння, був переданий по довіреності близько 6 років назад. Покупець, мав перереєструвати автомобіль на себе. З приводу ДТП його, як власника розшукувала міліція, відбирали пояснення. Оскільки ДТП було вчинено іншою особою, мали встановлювати особу винного. Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає. З матеріалів справи судом встановлено, що 30.06.2013 о 17 год. 00хв. на автодорозі Н-22 Устилуг Луцьк Рівне (Національні дороги) 38 км 250 м сталася ДТП за участі автомобіля [NUMBER], та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а.с. 12-14). За фактом ДТП було встановлено, що водій автомобіля Volkswagen T5 не вибрав безпечної швидкомсті руху, внаслідок чого здійснив зіткнення та зник з місця ДТП. Транспортний засіб ЗАЗ Sens, д.н.з. [NUMBER] зазнав механічниш пошкоджень. Вартість матеріального збитку становить 38\~260,32 грн. (а.с. 16,17). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ТДВ «Експрес Страхування» відповідно до договору добровільного страхування траспортного засобу №202.12.2140275 від 05.10.2012. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до платіжного доручення № 12655 від 29.07.2013 постраждалій стороні [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 32\~333,10 грн. (а.с. 32). Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З відомостей, що містяться в матеріалах справи вбачається, що власником автомобіля [NUMBER], є [PERSON]. Згідно довіреності від 02.06.2010 (а.с.65) [PERSON] уповноважив [PERSON], [PERSON], кожного зокрема бути представником при вирішенні питань, що стосуватимуться та повязані із зняттям з обліку, продажем чи обміном за ціну та на умовах йому відомих та за умови сплати в обовязковому порядку суми державного мита, або суми нарахованого податку з доходу, отриманого від продажу чи обміну належного на праві приватної власності автомобіля, у відповідності до свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії ВНС №351533, виданого 24.05.2005 Луцьким МРЕВ [PERSON] Волинської області, автомобіля марки Volkswagen T5, 2004 року випуску, кузов № [NUMBER], тип ТЗ легковий пасажирський, реєстраційний номер АС 5607АІ. Довіреність видана строком на 10 років, з правом передоручення. Отже, на момент ДТП та розгляду справи термін дії довіреності не закінчився. Відповідач в судовому засіданні вказував, що належний йому автомобіль фактично був переданий іншим володільцям на підтаві довіреності, які мали переєструвати право власності. Довіреність він не скасовував. З 2010 року відповідач транспортним засобом не користується, на момент ДТП автомобіль перебував в експлуатації іншої особи. У п.9 Постанови Пеленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 довіреність названа як одна з правових підстав володіння майном. До того ж, саме на такого володільця за довіреністю, а не на власника автотранспортного засобу, покладається обовязок щодо відшкодування шкоди у випадках, коли шкода завдана тимчасовим володільцем. З матеріалів Висновку №434 по факту повідомлення гр. [PERSON] вбачається, що водій Volkswagen T5, д.н.з. [NUMBER], до приїзду працівників міліції місце скоєння пригоди залишив. Під час проведення розшукових заходів особу водія Volkswagen T5, д.н.з. [NUMBER] встановити не вдалось. Тобто, жодних доказів того, що шкода була завдана відповідачем немає. Суд вважає, що в даному випадку [PERSON], як власник, що видав довіреність на керування транспортним засобом, виключається із числа субєктів відповідальності і ним визнається особа, що здійснює експлуатацію автомобіля за довіреністю. Оскільки власник позбавлений можливості контролювати експлуатацію джерела підвищеної небезпеки або поведінку особи, якій видана довіреність, і не несе відповідальності за завдану шкоду. Крім того, як в матеріалах цивільної справи так і в матеріалах Висновку №434 по факту повідомлення гр. [PERSON] відсутні належні та допустимі докази того, що саме зареєстрований за відповідачем [PERSON] автомобіль [NUMBER], був учасником ДТП. Відомості про зниклий з місця ДТП автомобіль зафіксовані лише в поясненнях [PERSON], який вказував на те, що при ударі об його машину на задньому бампері залишилися відбитки номерних знаків АС 5607 АІ. Такі пояснення особи були взяті до уваги працівниками міліції без проведення відповідних експертних досліджень. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позову є безпідставними і до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed