Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, у якій просить визнати право спільної сумісної власності на нежитлове приміщення (шиномонтаж) по [ADDRESS] , що входить до 1/50 частки нежитлового приміщення в будівлі «Г», а саме гараж площею 34,0 кв.м., навіс «г1», прохідна «В» площею 5,9 кв.м., стягнути з [PERSON] на її користь кошти в сумі Ѕ частки спільного сумісного майна подружжя, що визначено первісним позивачем, що становить 95 500,00 грн. оскільки речі є неподільними та вона не користується ними у домашньому вжитку; Ѕ частини вартості автомобіля та причепу автомобільного. Пізніше зменшила позовні вимоги та просила суд визнати право спільної сумісної власності на нежитлове приміщення (шиномонтаж) по [ADDRESS] , що входить до 1/50 частки нежитлового приміщення в будівлі «Г», а саме гараж площею 34,0 кв.м., навіс «г1», прохідна «В» площею 5,9 кв.м., з визначенням часток по Ѕ кожному, стягнути з [PERSON] на їх користь Ѕ частину вартості автомобіля Chevrolet Aveo, номер (кузова, рами) [NUMBER] , [NUMBER] , та причепу ПФ Фермер, д.н.з. [NUMBER] , оскільки речі є неподільними та вона не користується ними, що становить 57087,00 грн. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, пізніше збільшив зустрічні позовні вимоги та просить суд визнати нежитлове приміщення в будівлі «Г», а саме гараж площею 34,0 кв.м., навіс «г1», прохідна «В» площею 5,8 кв.м., що становить 1/50 частину виробничих будівель за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці Карлівської міської ради, спільною сумісною власністю подружжя, з визначенням часток по Ѕ кожному; в порядку розподілу майна, визнати за [PERSON] право власності на вказане нежитлове приміщення, загальна вартість якого становить 56 900,00 грн.; в порядку розподілу майна, виділити [PERSON] визначене переліком майно та за відхилення від ідеальних часток стягнути з [PERSON] на його користь грошову компенсацію різниці вартості ідеальних часток в спільному майні подружжя в розмірі 38604,50 грн.; просить відмовити у задоволенні первісного позову у повному обсязі. У первісному позові зазначається, що позивачка з офіційного сайту Карлівського районного суду Полтавської області, дізналася, що відповідач за первісним позовом подав заяву до суду про розірвання шлюбу. За час спільного життя та перебування у шлюбі сторонами було придбано ряд визначеного позивачем майна, яке позивачка вважає за необхідне визнати спільною сумісною власністю та поділити. У зустрічному позові позивач зазначає, що у період шлюбу, 21.10.2014 на його ім`я було придбано за 30 000,00 грн. частину виробничих будівель по [ADDRESS] . Майно було придбано зі згоди позивача за первісним позовом і є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Позивач є ФОП та здійснює в спірній частині промислових будівель підприємницьку діяльність з технічного обслуговування та ремонту т/з, тому, це майно є не подільним, спільне користування є неможливим, і позивач за зустрічним позовом вважає, що майно може бути присуджено йому з виплатою позивачу за первісним позовом грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на це майно. Загальна вартість частини промислових будівель становить 56900,00 грн., відповідно вартість Ѕ частини становить 28450,00 грн. При збільшенні позовних вимог, позивач за зустрічним позовом, зазначив у переліку все майно, що має статус спільного майна подружжя, вказавши, що загальна вартість спірного майна становить 191009,00 грн., кожному належить по Ѕ частці та припадає майно вартістю 95504,50 грн. При виділенні в натурі позивачу за первісним позовом майна, яке вона використовує постійно, вартістю 134109,00 грн. на її частку припадає майна більше на 38604,50 грн. ніж на частку майна позивача за зустрічним позовом. Тому, за відхилення від ідеальних часток в спільному майні подружжя, позивач за зустрічним позовом зазначає, що має право на стягнення з позивачки за первісним позовом на свою користь різницю вартості ідеальних часток - 38604,50 грн. В судовому засіданні, сторона позивача за первісним позовом, підтримали свої вимоги. Зустрічний позов не визнали з підстав викладених у позові та поясненнях. Вважають, що не доведено наявність меблів та іншого майна. Не бажають відшкодування вартості нерухомого майна, наполягають на реальному розподілі. Сторона відповідача за первісним позовом, позовні вимоги не визнають. Зустрічний позов підтримують в повному обсязі. Вважають реальний поділ неможливим, тому необхідно визначити половину вартості для відшкодування. На авто та причеп позивачка за зустрічним позовом надавала згоду на продаж. Не заперечували проти реального поділу нерухомого майна. Зазначили, що на більшу частину майна, немає документів. [PERSON] , підтримавши свого представника, пояснила, що відповідач за первісним позовом з 07.08.2019 виїхав і не спілкувався з нею за межами приміщення суду. Додала, що не давала згоду на продаж авто та причепу. Не погодилася з оцінкою вартості нерухомого майна та переліком майна у житлі, більшість вказаного майна взагалі ніколи не було, до переліку включено майно, яке було подаровано саме їй. [PERSON] в суді пояснив, що у шлюбі сторона прожили 25 років, він залишив все і пішов з сім`ї. Перестали спілкуватися з серпня 2019. Раніше колись він вже йшов з сім`ї, потім повернувся. Працював на Півночі вахтовим методом по 1-1,5 місяці, вдома був по 2-3 тижні. Авто та причеп продав ще коли жили разом (навідувався до дружини). Пояснив, що авто і причеп продав без згоди дружини, необхідності у її згоді не було, оскільки вона їх не купляла. Чеків на інше майно, що вказав для поділу, не має. Не заперечує проти визнання права за кожним на Ѕ частину шиномотажу. Свідок зі сторони позивача за первісним позовом [PERSON] в суді пояснив, що є сусідом позивачки з 2000 року, з цього року знає, що [PERSON] жили як сім`я , коли вони одружилися йому не відомо. Були випадки, коли вона розходилися, не жили разом близько року. В квартирі позивача свідок був, у 2011-2013 роках, у передпокої була металева вішалка, у 2014 році була нова кухня, нова шафа-купе. З кінця серпня 2019 вони разом не проживають. На території подвір`я є гараж, він був ще у 2000 році. Є авто білого кольору, їздить на ньому відповідач [PERSON] . Знає, що відповідач за первісним позовом працював на Півночі. Свідок зі сторони позивача за первісним позовом [PERSON] , є сусідкою, знає [PERSON] з 1982 року, коли сторони одружилися свідок не пам`ятає. Одного разу [PERSON] йшов з сім`ї, приблизно на рік. Була у квартирі до 2000 року, тоді були меблі Карлівської меблевої фабрики. Була також і у 2012-2013 роках, була нова прихожа, кухня. Сторони не проживають разом з літа чи з 2019 чи 2020 року. У них був білий автомобіль, на ньому їздив [PERSON] . На подвір`ї є гараж, побудували його приблизно після 2000 року з матеріалів позивачки за первісним позовом. Свідок з боку відповідача за первісним позовом [PERSON] в суді пояснив, що перебуває у дружніх стосунках з [PERSON] близько 10 років. За шино монтаж свідку відомо у загальних рисах. У 2014 році свідок надав у користування обладнання, було укладено договір. Свідок сам хотів відкрити СТО, скупляв обладнання, але потім не склалося. Він передав [PERSON] балансувальний станок, шино монтажний станок, зварювальний апарат. Обладнання не було нове і навіть у неробочому стані, [PERSON] його відновив та користувався. Коли точно і як перевозилося обладнання з території свідка він не пам`ятає. Свідок з боку відповідача за первісним позовом [PERSON] в суді пояснив, що колись працював разом з [PERSON] , свідок торгував побутовою технікою. Матяші більше 10 років назад придбавали холодильник «Індезид» (приблизно 2007-2008 роки), пральну машину «Самсунг» (приблизно 2008-2009 роки). Придбавали безпосередньо у магазині, звертався [PERSON] , і з ним було все спілкування. Хто оплачував свідок не пам`ятає. Цю ситуацію свідок пам`ятає, бо [PERSON] є його знайомим і колись разом працювали. У магазині були товари і інших марок. [PERSON] звертався також за меблевою стінкою, вартістю 4000-5000 грн. Свідок з боку відповідача за первісним позовом [PERSON] пояснив, що занє сторони, як мешканців міста, встановлював меблі: кухню та шафу-купе, точної дати не пам`ятає, договору не укладали. Свідок робив заміри та виготовив приблизно за місяць, розраховувався з ним готівкою господар - [PERSON] . Точної вартості свідок не пам`ятає, обліку у будь-яких журналах не вів, на кресленні записував все. Заслухавши сторін, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 11.10.2005 сторони зареєстрували шлюб у Карлівському РВ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавської області. Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 15.07.2020 шлюб між сторонами було розірвано. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з роз`ясненнями пунктів 23-24 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України - дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У період шлюбу сторонами було придбано майно, яке вони виявили бажання поділити згідно вимог у первісному та зустрічному позовах. Так, згідно Договору купівлі-продажу від 21.10.2014, [PERSON] придбано 1/50 частину виробничих будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що складається в цілому: з цегляної адміністративної будівлі, столярного цеху літ. А-1, гаражу літ. А1-1, прохідної літ. В, гаражу літ. Г, навісу літ. г1, вбиральні літ. Д, складу літ. Е, пилорами літ. Ж, огорожі №№ 1, 5, 6, воріт № 4, що розташовані на земельній ділянці Карлівської міської ради Карлівського району Полтавської області. [PERSON] , як особа, з якою [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі, дала згоду частини промислових будівель (а.с.46-47). Дата державної реєстрації права власності вищезазначеного об`єкту нерухомого майна - 21.10.2014, що вбачається з наданої копії Витягу (а.с.51). Згідно Висновку експерта №385/386 від 21.10.2020 (а.с.133-148), ринкова вартість вищезазначеного об`єкту нерухомого майна складає 59880,00 грн. У період шлюбу сторонами також придбано автомобіль Chevrolet Aveo, номер (кузова, рами) [NUMBER] , [NUMBER] , та причеп ПФ Фермер, номер (кузова, рами) [NUMBER] , [NUMBER] , власником зазначався [PERSON] , який продав зазначене майно [PERSON] , вартість причепу за Договором купівлі-продажу (а.с.43) склала 3000 грн., вартість автомобіля за Договором купівлі-продажу (а.с.44) склала 49000 грн. Згідно наданих копій свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів (а.с.45), 10.09.2019, на вищевказані ТЗ зареєстровано право власності за [PERSON] . У Звіті про оцінку майна (а.с.180-189), ринкова вартість автомобілю Chevrolet Aveo склала 106900 грн. У Звіті про оцінку майна (а.с.190-199), ринкова вартість причепу ПФ Фермер склала 7300 грн. Із визначеного позивачем за зустрічним позовом майна, що підлягає поділу, підтвердження надано лише на меблеві вироби - передпокій, вартість яких, згідно Договору підряду на виготовлення та збирання меблів від 18.03.2010 склала 6770,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 70 СК - у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Врахувавши вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] в частині визнання нерухомого майна спільною власністю подружжя з виділенням часток по 1/2 кожному слід задовольнити та визнати нежитлове приміщення в будівлі літ. Г, а саме: гараж пл. 34,0 кв. м., навіс літ г1, будівля літ. В, що складається з прохідної пл. 5,8 кв. м., що становить 1/50 частину виробничих будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що складається в цілому: з цегляної адміністративної будівлі, столярного цеху літ. А-1, гаражу літ. А1-1, прохідної літ. В, гаражу літ. Г, навісу літ. г1, вбиральні літ. Д, складу літ. Е, пилорами літ. Ж, огорожі №№ 1, 5, 6, воріт № 4, що розташовані на земельній ділянці Карлівської міської ради Карлівського району Полтавської області, спільною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , з визначенням часток по 1/2 кожному. Позовні вимоги [PERSON] в частині виділення в порядку розподілу спільного майна [PERSON] задовольнити частково та виділити [PERSON] меблі для передпокою, вартістю 6770. 00 грн. Позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення 1/2 частини вартості автомобіля та причепу задовольнити та стягнути з [PERSON] на її користь 1/2 частину вартості автомобіля Chevrolet Aveo, номер (кузова, рами) [NUMBER] , [NUMBER] , та причепу ПФ Фермер, номер (кузова, рами) [NUMBER] , [NUMBER] , згідно вартості майна, визначеної у Звіті про оцінку майна, за вирахуванням вартості визнаних за [PERSON] меблів, в розмірі 50330, 00 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог суд вважає за доцільне відмовити за недоведеності. З урахуванням положення ст.141 ЦПК України, слід здійснити наступний розподіл судових витрат, пропорційно задоволеним частинам позовних вимог, так з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені судові витрати та витрати на проведення експертизи, з вирахуванням різниці судових витрат, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] , в загальному розмірі 5424, 47 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 60,61,70 СК України,

Outcome: partial