Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до[PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON], про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він зареєстрований та є основним наймачем квартири [ADDRESS], в якій зареєстрована також відповідач - його колишня дружина та її неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відповідач з неповнолітньою донькою з червня 2014 року за місцем реєстрації не проживають. У зв'язку з цим просить суд визнати [PERSON]та її неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 березня 2017 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, службу у справах дітей Артемівської районної державної адміністрації Донецької області. Позивач у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позову в частині щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO], просить прийняти рішення на розсуд суду. У судовому засіданні 29 березня 2017 року надав пояснення про те, що, наскільки йому відомо, відповідач та її донька проживають на території Російської Федерації, однак доказів забезпечення малолітньої житлом у нього відсутні. Відповідач, належним чином повідомлена у відповідності до вимог частини 5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила і на підставі частини 2 ст.77 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що вона не з'явилась у судове засідання без поважних причин. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 березня 2017 року постановлено проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого позивач не заперечував. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області в судове засідання не з'явилась, рішення просила прийняти на розсуд суду з врахуванням інтересів неповнолітньої дитини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом установлено, що за ордером № 1 на житлове приміщення, виданим 23 січня 2014 року Світлодарською міською радою Донецької області на підставі рішення виконкому Світлодарської міської ради Донецької області, [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. До членів його сім'ї входять [PERSON] - його дружина, та [PERSON], [INFO], - донька дружини (а.с.7). Відповідно до довідки виконавчого комітету Світлодарської міської ради Донецької області від 9 грудня 2016 року №804 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.8). Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 9 листопада 2016 року, яке набрало законної сили 12 грудня 2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11). Відповідно до положень ст. ст. 64, 65 Житлового кодексу Української РСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно зі ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Положення статі 71 Житлового кодексу України, регулюють правовідносини користування жилими приміщенням в будинках державного та громадського житлового фонду. Актом обстеження приміщення, складеним 14 грудня 2016 року комісією в складі майстра та старшого майстра комунального підприємства «Веста», за поясненнями сусідів, стверджується, що [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON], [INFO], не проживають за місцем своєї реєстрації з червня 2014 року (а.с.9). Згідно з інформацією, наданою Бахмутським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, лист №5940/201/05-2017 від 28 березня 2017 року, за автоматизованими даними обліку Бахмутського ВП Головного управління Національної поліції в Донецькій області відсутні будь-які дані щодо звернення громадянки [PERSON], [INFO], з приводу вчинення їй перешкод з боку будь-якої особи щодо недопущення її чи її неповнолітньої доньки до квартири [ADDRESS] Згідно з інформацією, наданою комунальним закладом «Світлодарська міська лікарня», лист №01/132 від 9 березня 2017 року (а.с.55), КЗОЗ «Бахмутська центральна районна лікарня», лист №1283 від 13 березня 2017 року (а.с.58), [PERSON]та її неповнолітній доньці [PERSON], [INFO], що зареєстровані за адресою: [ADDRESS], у період часу з 2014 року по теперішній час медична допомога не надавалась та на обліку вони не перебувають. Листом комунального закладу «Бахмутський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 23 березня 2017 року №380/01-14 стверджується, що [PERSON]та її неповнолітня донька [PERSON], [INFO], які зареєстровані за адресою: [ADDRESS], знаходилися на обліку в Світлодарській амбулаторії до 2015 року. У 2015 році [PERSON] забрала амбулаторні картки свою та доньки, посилаючись на становищу у зв'язку з проведенням антитерористичної операції. З 2015 року [PERSON]не зверталася за медичною допомогою, ні щодо себе ні щодо неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], медична допомога вдома їм також не надавалася (а.с.83). Відтак у суду відсутні докази поважності причин відсутності відповідача [PERSON] понад встановлені строки у спірній квартирі. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню. Стосовно позовної вимоги про визнання неповнолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд звертає увагу на наступне. У відповідності до ч.2 ст.2 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім'ї. За ч.1 ст.3 цієї Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини (ст.27 Конвенції про права дитини). У відповідності до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», охороною дитинства є система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Частиною 2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Однак, суду не представлено доказів наявності у матері дитини житла, придатного для проживання неповнолітньої [PERSON], [INFO], забезпечення дитини належними умовами проживання. У суду на час розгляду справи, не зважаючи на наданий строк позивачеві для встановлення зазначених обставин, відсутні відомості де дитина перебуває та проживає. Оскільки наявність у неповнолітньої [PERSON] іншого місця постійного проживання ніж те, у якому вона зареєстрована на підставі ордеру як член сім'ї наймача житла, не підтверджена, позбавлення дитини права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], суперечитиме принципу найкращого забезпечення її інтересів щодо права на житло. Відтак у задоволенні позову у цій частині слід відмовити.

Outcome: partial