Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

Позивач зазначає на те, що він народився [INFO] року в сім'ї [PERSON] та [PERSON]. Життя у батьків не склалось і 10 серпня 2007 року рішенням Любарського районного суду Житомирської області за позовом батька із матері стягуються аліменти на користь батька на утримання дітей. Рішенням суду від 12 березня 2008 року за позовом батька матір позбавлено батьківських прав відносно дітей. Протягом тривалого проміжку часу і на даний час батько не турбується про життя та виховання позивача, а навпаки, схильний до вживання алкоголю, що у свою чергу призводить до жорстокого ставлення до сина. Батько також не приділяє уваги фізичному та духовному розвитку дитини. З 2017 року позивач був змушений піти з дому і проживати у сім'ї його дядька [PERSON], який фактично і займається його вихованням та доглядає за ним, забезпечує усім необхідним. З огляду на вище викладене позивач просить ухвалити рішення про позбавлення [PERSON], батьківських прав відносно нього, покласти функції піклувальника щодо нього на його дядька [PERSON], та про стягнення із відповідача на його користь на його утримання аліменти у розмірі ? частини від його заробітку до досягнення ним повноліття. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити. Також зазначив, що батько бив його, зловживає спиртними напоями, через побої він був змушений не ходити до школи, грошей не давав, за останні півтора року не питав чи йому потрібно щось, його життям не цікавиться. [PERSON], його дядько, він у нього проживає та останній його доглядає. Відповідач [PERSON], у судове засідання на розгляд справи не з'явився та не повідомив про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 53). Представник органу опіки і піклування Любарської РДА Матійчук О.В., у судовому засіданні пояснила, що дана сім'я перебуває у них на обліку. Мати позбавлена батьківських прав, позивач проживає в селі Нова Чортория з дядьком [PERSON] Орган опіки та піклування не заперечує проти задоволення позову. На комісії відповідач визнав свою провину. Умови проживання в будинку батька не задовільні. В будинку дядька належні умови для проживання та виховання дитини, є дохід. [PERSON], у судовому засіданні пояснив, що позивач проживає у нього один рік та три місяці і батько [PERSON], за цей час з ним не спілкувався, не цікавився життям, не допомагав фінансово. Він переживає за себе, а не за дитину. Він як дядько одягає, доглядає [PERSON], у дитини є місце для сну та виконання уроків, має свій ноутбук. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та думку учасників судового розгляду суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи і від нього не надійшло ніяких відомостей про неявку. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевикладене, суд приходить до наступного висновку. [INFO] року народився [PERSON], що стверджується свідоцтвом серії [NUMBER]. Його батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. Заочним рішенням Любарського районного суду Житомирської області № 2-348/07 від 10 серпня 2007 року, із [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню аліменти на трьох дітей, сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всих видів її доходів до досягнення дітьми повноліття. Заочним рішенням Любарського районного суду Житомирської області № 2-89/08 від 12 березня 2008 року, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно трьох дітей, сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки Новочорторийського державного аграрного технікуму № 518 від 07.12.2017 року [PERSON] навчається на першому курсі на факультеті Агрономії. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 рік. Як вбачається із пояснювальної записки [PERSON] куратора групи А-12 Новочорторийського ДАТ, [PERSON] є студентом даної групи із 01.09.2017 року. За період навчання його навчанням цікавились та неодноразово спілкувались із викладачами [PERSON] та [PERSON] в яких проживає [PERSON] За час навчання батьки студента з викладачами не спілкувались із викладачами та не цікавились навчанням. З акту обстеження житлово-побутових умов в житловому будинку [PERSON], [ADDRESS] складеного Головним спеціалістом служби у справах дітей Любарської РДА та завідуючим сектором опіки та піклування служби у справах дітей Любарської РДА 07 грудня 2017 року вбачається, що [PERSON] проживає у даному будинку з 27 травня 2017 року. У будинку створені усі необхідні умови для проживання та розвитку дитини. З травня 2017 року батько дитини не займається його вихованням. Своїм висновком № 401/18 від 12 квітня 2018 року орган опіки та піклування Любарської районної Державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно сина [PERSON], [INFO] та призначення піклувальником над ним паламарчука [PERSON], [INFO], жителя [INFO]. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції «Про права дитини» держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком винятків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про неї. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні встановлено, що батько дитини [PERSON], не піклується про навчання та виховання сина, не надає йому належного батьківського піклування, не цікавиться життям, інтересами, вподобаннями, не бажає приймати участі у житті сім'ї та сина зокрема. Ці всі обставини у сукупності дають підстави вважати, що відповідач, будучи батьком дитини не бажає зберегти сімейних відносин із сином. Саме тому, на підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно ч. 1 ст. 59 ЦК України, піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи те, що [PERSON], являється рідним дядьком [PERSON], приймає участь у його вихованні та навчанні, забезпечує матеріальну підтримку, має усі необхідні умови для проживання дитини, враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що він може бути опікуном позивача. Судом встановлено той факт, що батько дитини не надає матеріальної допомоги на його утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки батько дитини, не надає матеріальної допомоги на його утримання, то позовні вимоги [PERSON], про стягнення аліментів підлягають до задоволення в повному обсязі. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, із відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved