Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд та просить визнати за ним право власності на земельні ділянки, в порядку спадкування після смерті батька та матері. Свої вимоги мотивує наступним. [INFO] помер її батько [PERSON] , а [INFO]. - мати [PERSON] . Батькові та матері, крім іншого майна, належало право на земельні ділянки, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, призначені для ведення товарного селянського (фермерського) або колективного господарства. Заповіту батьки не укладали. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірні земельні ділянки, оскільки сертифікати видані не районною державною адміністрацією, а сільською радою. Позивач в судове засідання не прибув та подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає та просить розгляд справи проводити без його участі. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Із свідоцтва про народження встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір`ю позивача. [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] - [INFO].. що стверджується свідоцтвами про смерть. Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа та позивач успадкував належний батькові житловий будинок, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину, витягами про реєстрацію в спадковому реєстрі, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власнсоті. Згідно копії сертифікатів, [PERSON] , належало право на земельну частку (пай), загальною площею 1,29га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, а [PERSON] - право на земельну частку (пай), загальною площею 2,18га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. З довідки від 19.12.2019р. встановлено, що позивач [PERSON] проживав зі своїми батьками до дня їх смерті. 23.12.2019р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 1,29га, право на яку належало його батькові уз в`язку з тим, що сертифікат видано не районною державною адміністрацією. В силу ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 п. г ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Статтею 549 ЦК Української РСР (1963р.) регламентовано, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у володіння або управління спадковим майном. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем після батька матері, прийняв у спадок інше майно після смерті батька та проживав на час відкриття спадщини, з огляду на що вважається таким, що прийняв спадщину. В той же час, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.04. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Саме тому, суд не погоджується з вимогою позивача про визнання права власності на земельні ділянку, оскільки спадкуванню підлягає лише право на такі, а тому, позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial