Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач звернувся в Канівський міськрайонний суд з позовом до територіальної громади м. Канева в особі виконавчого комітету Канівської міської ради про визнання права власності на житловий будинок. У позові позивач вказав, що її дядько, [PERSON], проживав у власному будинку - по [ADDRESS]. Проживаючи у власному будинку, [PERSON] не оформив та не отримав на будинок свідоцтво про право власності. [PERSON] помер [INFO]. В день його смерті відкрилася спадщина на будинок по [ADDRESS]. Батьків, дружини або дітей у померлого немає. Єдиною рідною йому людиною являється позивач, яка є племінницею померлого. [PERSON] та її батько - [PERSON], були рідними братами. Цей факт підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] та витягом з Державного реєстру [NUMBER] про народження [PERSON] Позивач своєчасно подала в Державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Після збігу шестимісячного строку після відкриття спадщини, вона звернулася до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на спадкове майно. Однак, Державним нотаріусом Канівського нотаріального округу була винесена постанові від 26.04.2016 року про відмову в видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом в зв'язку з тим, що у спадкодавця було відсутнє свідоцтво про право власності на будинок. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно - житловий будинок по [ADDRESS], після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, просить його задовольнити. Представник відповідача територіальної громади м. Канева в особі Канівської міської ради - Леонова А.А., в судове засідання не з'явилася, до суду надійшла телефонограма про розгляд справи за відсутності представника відповідача, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно із ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема: - з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.09.2015 року (а.с.15), що [PERSON] помер [INFO] в м. Канів Черкаської області; - з технічного паспорта на житловий будинок [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] ( а.с.20); -з будинкової книги на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.21,22), що [PERSON] був зареєстрований за вказаною адресою з 26.10.1996 року по день смерті; - з довідки КП «ЧООБТІ» №124 від 13.04.2016 року (а.с.18), що станом на 01.01.2013р. житловий будинок [ADDRESS] у Канівському відділку ЧООБТІ не зареєстровано; - згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 02.10.1964 року, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. - з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища серії [NUMBER] від 08.04.2016 року (а.с.8,9), що [PERSON] після державної реєстрації шлюбу 19.10.1985 року отримала прізвище «[PERSON]». Шлюб розірвано 30.06.1993 року, актовий запис №87; - з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища серії [NUMBER] від 08.04.2016 року (а.с.12), що [PERSON] після державної реєстрації шлюбу 08.12.1998 року отримала прізвище «[PERSON]». Шлюб розірвано 27.12.2000 року, актовий запис №205, що підтверджується також свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 27.12.2000 року (а.с.11). Після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище «[PERSON]»; - з свідоцтва про народження спадкодавця [PERSON] серії [NUMBER] від 25.05.2005 року вбачається, що його батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с.13); - з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища серії [NUMBER] від 28.11.2015 року (а.с.14), що батьками батька позивача - [PERSON], [INFO] були [PERSON] та [PERSON]; Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України). Крім цього, судом у судовому засіданні встановлено, що відповідач не заперечує проти визнання права власності за [PERSON] на спадкове майно після смерті [PERSON], з повідомлення Канівської державної нотаріальної контори № 2240/02-14 від 08.11.2016 року (а.с.40-43), що після смерті [PERSON], який помер [INFO], спадщину за законом прийняла [PERSON]. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено, так як [PERSON] не надала належним чином оформлених правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок (а.с.19). З огляду на викладене та з урахуванням зібраних у справі доказів суд дійшов висновку про можливість задоволення позову та визнання за позивачем права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і право чинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або право чинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень», №1952-1У від 01.07.2004 року передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні докази на підтвердження заявлених позовних вимог, і його доводи знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved