Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, посилаючись на те що працювала у відповідача на посаді директора та при звільненні 27.07.2010р. не була виплачена заробітна плата. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав , просив задовольнити стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 1316 день в розмірі 845291 грн.04 коп., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 63389 грн.68 коп. Відповідач в судове засідання не з»явився , про день та час розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд , заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи , приходить до слідуючого. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Судом встановлено, що позивачка працювала у відповідача директором. 16.07.2010р. написала заяву про звільнення за власним бажанням. В день звільнення, 27.07.2010 року, відповідачем не було виплачено заробітну плату в розмірі 35017 ,89 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 63389 грн.68 коп. в порушення вимог ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ч. 2 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. За частиною 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України підприємство, установа, організація згідно з частиною 1 ст. 117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як встановлено вище, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, Тому на підставі статті 117 КЗпП України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки, а саме з 27.07.2010 року до 4.03.2014р. становить день 1316 день в розмірі 845291 грн.04 коп. Розрахунки надані позивачем є вірними , а тому можуть бути використані судом при вирішенні даної справи по суті. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Вимоги позивача про стягнення компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 63389 грн.68 коп. не підлягають задоволенню, оскільки подані передчасно. Відповідно до ч .3 ст. 118 ЦК України закріплено, що позовна заява щодо вимог, визначених у ч. 1 ст. 96 цього Кодексу (зокрема, заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати), може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. При таких обставинах позов підлягає задоволенню частково. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3654 грн

Outcome: partial