Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей посилаючись на те, що 16.03.2013 вони з відповідачем уклали шлюб. Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 31.10.2018 шлюб розірвано. Від даного шлюбу є неповнолітні діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти з жовтня 2018 року проживають з ним окремо від відповідача та знаходяться повністю на його утриманні. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відповідач останнім часом не бере участі у вихованні та утриманні їхніх спільних синів. Таким чином, дітям, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь - якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень він один не може забезпечити, тому мати, яка є працездатною, зможе сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів її доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Відповідно до сімейного законодавства, батьки рівні у своїх обов`язках щодо утримання дітей. Таким чином, при сплаті відповідачем аліментів у розмірі однієї третьої заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку забезпечується їхня рівність при несенні обов`язку утримання дитини. Так відповідач інших утриманців не має, він працездатний, а тому може сплачувати такий розмір аліментів. Просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітніх сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів її доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду 29.01.2021 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відзив відповідачем не подано. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити, справу розглянути у його відсутність, у зв`язку із сімейними обставинами. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку (оголошенням про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого не відоме). Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Суд вважає, що оскільки, відповідно до ст. 12 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовилася від захисту своїх прав в суді, а ст. 223 ЦПК України дає право суду у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами. 01 березня 2021 року, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 31.10.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 16.03.2013 виконавчим комітетом Цибулівської селищної ради Монастирищенського району Черкаської області, запис № 04, розірвано ( а.с.6). Права та обов`язки матері і батька дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу (ст.121 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] , відповідач у справі, є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження: серії [NUMBER] , видане Цибулівською селищною радою Монастирищенського району Черкаської області, актовий запис № 12 від 06.06.2013 (а.с.4) та є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження: серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Цибулівської селищної ради Монастирищенського району Черкаської області, актовий запис № 15 від 11.09.2015 (а.с.5), а позивач у справі [PERSON] , є батьком неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно довідки №581 від 23.12.2020 виданої виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради [PERSON] 1983 року народження [ADDRESS] має такий склад сім`ї: син [PERSON] , 2013 року народження, син [PERSON] , 2015 року народження (а.с.7). Відповідач не надала суду доказів того, що немає можливості сплачувати кошти на утримання дітей, не надала документів, які підтверджують відсутність заробітку, перебування на утриманні інших осіб. Суд з урахуванням матеріального становища дітей, які проживають з позивачем, матеріального становища платника аліментів, інших обставин справи, визначає розмір стягуваних аліментів на дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача, але у відповідності до ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 18.01.2021. Суд вважає за необхідне на підставі ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved