Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом в якому просить визнати дійсним укладений 04.02.1998 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , зареєстрований Універсальною товарною біржею «Інкопмарк-Контракт» за реєстраційним № 404. Позов мотивовано тим, що відповідно до вищезазначеного договору вона придбала у свою власність квартиру [ADDRESS] . Продаж вказаної квартири між нею та відповідачем вчинено за 11 654 грн., які вона передала продавцеві до підписання договору. Вказаний договір був зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт» 16.02.1998 року за реєстраційним № 404 на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року та зареєстрований в Кіровоградському обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації. Згідно умов договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.01.1999 року для оформлення зазначеного договору продавцем були надані всі необхідні документи щодо належності їй вказаної квартири, що підтверджується п.3 договору купівлі-продажу. 30.01.1998 року відповідач знялась з реєстрації, жодних претензій одна до одної вони не мають. Таким чином, сторони добросовісно виконали зобов`язання за даною угодою: продавець передали у власність покупцю квартиру і отримала гроші, а покупець сплатила гроші й отримала вказану квартиру. Вказане свідчить про те, що угода відбулася, оскільки сторони дійшли спільної згоди між собою щодо істотних умов договору. З того часу по теперішній день вказана квартира використовується для її постійного проживання, вона регулярно сплачує комунальні платежі та квартира утримується у належному санітарно-технічному стані. В червні 2021 року у неї виникла необхідність розпорядитись своєю власністю, але нотаріус пояснила, що договір є недійсним, так як був нотаріально не посвідчений, не може бути прийнятий як правовстановлюючий, а тому вона вимушена звернутись в суд з даним позовом та просить його задовольнити. Ухвалою суду від 13.07.2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Ухвалою суду від 11.08.2021 року підготовче провадження у справі зарите. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог, відповідач відзиву на позов не надала. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно 04.02.1998 року між [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупцем) було укладено договір купівлі-продажу квартири на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт», предметом якого є те, що продавець продала, а покупець купила квартиру [ADDRESS] . Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до п. 5 договору продаж квартири вчинено за 11 645 гривень, які покупець передала продавцю повністю до підписання цього договору, тобто сторони діяли добросовісно, виконали зобов`язання за даною угодою: продавець передала у власність покупцю належну їй квартиру і отримала кошти, а покупець сплатила кошти й отримала придбане майно. Вказане свідчить про те, що угода відбулася, оскільки сторони дійшли спільної згоди між собою щодо істотних умов договору. Вказаний договір зареєстровано 04.02.1998 року на біржі за № 404. Покупець зареєструвала своє право власності в Кіровоградському обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 16.02.1998 року за № 17834/76. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Вказане кореспондується і вимогами статей 224-225 ЦК УРСР, що діяв на момент укладення даного договору. Зокрема, передача квартири продавцем у власність, прийняття її покупцем, сплата вартості, оформлення договору. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР, який діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідченим, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Вимогами ч.2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», яка діяла на момент укладення договору, угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» зі змінами та доповненнями, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Судом встановлено, що продавець - відповідач по справі [PERSON] виписалась з квартири, жодних претензій до позивача не пред`являла. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене та виходячи з положень цивільного законодавства, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по справі за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved