Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, уточнивши який, остаточно, просив стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором позики у сумі 3\~526\~383,57 грн., де 2\~000\~000,00 грн. - сума основного боргу, 140\~383,57 грн. - 3% річних, нарахованих за період з 21.11.2014р. 24.03.2017р., 1\~386 000 грн. - інфляційні втрати з 21.11.2014р. 24.03.2017р. та стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором поруки в сумі 10\~000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 20.11.2013р. між ним та [PERSON] було укладено договір позики (безпроцентної), оформлений у вигляді розписки на суму 2 000\~000,00 (два мільйона) гривень 00 копійок. Розпискою встановлювався строк повернення суми боргу - 20 листопада 2014р. Свої зобов'язання позичальник не виконав, у зв'язку з чим, ним, в порядку ст.1048 ЦК України, нараховано відсотки за користування позикою в розмірі 3% річних, за період з 21.11.2014р. по 24.03.2017р., що склало 140\~383,57 грн., інфляційні витрати за період з 21.11.2014р. по 24.03.2017р., що склало 1\~386\~000 грн. В судове засідання позивач надав заяву, відповідно якої просив суд розглядати справу без його участі та без участі його представника, позовні вимоги підтримав, з урахуванням уточнень. Відповідач [PERSON] та його представники адвокати [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про відкладення розгляду справи не клопотали, причини їх неявки в судове засідання суду не відомі. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд\~приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Як встановлено\~\~\~\~судом та підтверджується матеріалами справи, 20.11.2013р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого\~\~\~\~[PERSON]\~\~\~позичив [PERSON] грошові кошти в розмірі 2\~000\~000,00 грн., з остаточним строком погашення не пізніше 20 листопада 2014 року. Позичальник [PERSON] свої зобов'язання за договором позики не виконав, грошові кошти не повернув, в тому числі і частково. 14.12.2016 р. по справі було постановлено заочне рішення суду, яке в подальшому, 20.02.2017 року було скасовано за заявою відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення суду. В обґрунтування заяви відповідач [PERSON] посилався на те, що не будучі обізнаним про день, час та місце розгляду справи, він був позбавлений можливості подати свої докази на спростування предявлених до нього позовних вимог. В судових засіданнях 10.04.2017 року та 25.04.2017 року, 23.05.2017 року за участі представників відповідача [PERSON] було розглянуто їх клопотання про витребування доказів (оглянуто в судовому засіданні оригінал розписки), про виклик свідків (задоволено частково), про призначення почеркознавчої експертизи (вирішення якого відкладено до надання сторонами пояснень по суті спору). Окрім цього, подане 23.05.2017 року адвокатом [PERSON] клопотання про призначення почеркознавчої експертизи не містило питань, які слід поставити на вирішення експертів так само як і не містило обґрунтування необхідності надання стороні відповідача [PERSON] часу на підготовку питань, оскільки ще в судовому засіданні 25.04.2017 року, за участі представника [PERSON] адвоката [PERSON] було надано час на підготовку клопотання про призначення почеркознавчої експертизи та винесення переліку питань на розгляд експерта, а розгляд справи було відкладено на місяць, що є достатнім, на думку суду, терміном для виконання адвокатом клопотання про призначення експертизи. Крім цього, підготовчу частину судового розгляду було закінчено 25.04.2017 року та призначено розгляд справи по суті позовних вимог на 23.05.2017 року. Подавши 23.05.2017 року до суду клопотання про призначення почеркознавчої експертизи адвокат [PERSON] не тільки не поставив питань на розгляд експерта, перелік яких, обєктивно, не може бути великим, стосуючись виключно справжності підпису та почерку позичальника, а й не зазначив про взяття на себе обовязку [PERSON] зі сплати вартості експертизи, не долучив вільні зразки підпису та почерку позичальника [PERSON], необхідні для виконання експертизи, які суд мав завірити в судовому засіданні та зазначити в можливій ухвалі як предмет порівняння для експерта, не забезпечив явки свого довірителя в судове засідання, де, при задоволенні такого клопотання, необхідно було відібрати експериментальні зразки підпису та почерку [PERSON] Крім цього, в судовому засіданні 25.04.2017 року судом визнано явку позивача та відповідача [PERSON] обовязковою. Вказані зловживання відповідачем [PERSON] та його представниками процесуальними правами, відсутність будь-яких доказів на спростування позовних вимог з боку відповідача, на існування яких він посилався у заяві про перегляд заочного рішення суду, відсутність доказів щодо існування між сторонами будь-яких інших правовідносин, крім правовідносин, що випливають з договору позики, неявка у судове засідання свідчать про затягування розгляду справи з метою уникнення майнової відповідальності за договором позики. За\~\~ст.1046 ЦК України\~\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2\~\~ст.1047 ЦК України\~\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно розписки від 20.11.2013 року, [PERSON] отримав від [PERSON] та зобов'язався йому повернути в строк до 20.11.2014 року 2\~000 000,00 гривен. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про те, що договір позики від 20 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] є укладеним, і під час його укладення були дотримані вимоги ч. 1 ст. 1047 ЦК України щодо письмової форми договору позики. За змістом положень ч. 1 ст. 1053 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідачем не доведено в порядку ст.60 ЦПК України своїх заперечень проти позову, його представника у судових засіданнях визнавався факт фінансових взаємовідносин між сторонами. Заперечень проти позову з визначеною правовою позицією від відповідача [PERSON] не надходило. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~\~ст.\~\~\~\~1048 ЦК України\~\~\~\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~\~ст. 1049 ЦК України\~\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, за змістом\~\~ст.1050 ЦК України\~\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно ч.2\~\~ст.625 ЦК України\~\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Цивільний Кодекс України не містить жодного виключення щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, то їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Тому, за відсутності заперечень відповідача щодо розрахунку, суд приймає до уваги розрахунок позивача інфляційних втрат у розмірі 1\~386\~000 грн., 3 % річних у розмірі 140\~383,57 грн., які нараховані за період з 21.11.2014р. по 24.03.2017р. Таким чином, суд доходить висновку, що оскільки [PERSON] не виконав свої зобов'язання за договором позики, у позивача виникло право на стягнення суми боргу у судовому порядку, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню повністю. Також, судом встановлено, що 20 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір поруки. Відповідно до умов Договору поруки передбачено, що порукою забезпечуються зобовязання Боржника повернути Кредитору частину боргу в розмірі 10 000,00грн. (Десять тисяч гривень 00 копійок) в строк до 20.11.2014р. Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою визначені статтею 554 Цивільного кодексу України та передбачають, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Оскільки поручителем не виконано зобовязання за договором поруки та визнано позов, в цій частині позовні вимоги також належить задовольнити. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір покласти на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved