Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Позивач в позовній заяві вказує, що з відповідачкою проживав в фактичних шлюбних відносинах з 2013 року. 21 грудня 2017 року сторони уклали шлюб в Калинівському районному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за актовим записом № 239. Від сумісного проживання у них є 2 неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Сторони проживали в квартирі батьків позивача за адресою: [ADDRESS] . В березні 2019 року позивач поїхав на заробітки в Республіку Польща, залишивши відповідачку з дітьми. Коли 26.08.2019 року позивач приїхав додому в відпустку, відповідачка повідомила, що вона зустрічається з іншим чоловіком та не бажає з ним надалі проживати. 28.08.2019 року відповідачка, забравши всі свої речі та речі неповнолітніх дітей, переїхали з квартири батьків позивача в найману квартиру в м. Калинівка Вінницької області. Після цього звернулась в Калинівський районний суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Згідно судового наказу Калинівського районного суду Вінницької області від 18.12.2019 року з позивача було стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання 2 дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1\\3 частки з усіх видів мого доходу (заробітку) щомісячно до повноліття дітей. 10.09.2019 року позивач знову поїхав на роботу в Республіку Польщу. Повернувшись 01.03.2020 року в Україну, відповідачку в Україні не застав. Позивачу стало відомо, що ще в січні 2020 року вона також поїхала на заробітки в Республіку Польщу, а дітей залишила біля своєї матері. Згідно рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 22.09.2020 року (справа №132/2738/20) шлюб з відповідачкою було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачка змінила прізвище на « [PERSON] ». Після розірвання шлюбу позивач проживав в м. Вінниці. На початку 2021 року позивачу, від наших спільних з відповідачкою знайомих, стало відомо, що відповідачка народила дівчинку, однак коли саме вона її народила не було відомо, також позивач не знав, хто записаний її батьком. Позивач дитину не бачив, ніяких претензій з приводу народження дівчинки відповідачка не пред`являла. На початку серпня 2021 року позивач випадково зустрів відповідачку і вона повідомила, що [INFO] народила дочку [PERSON] зареєструвала її на своє прізвище « [PERSON] », однак в графі «батько дитини» відповідно ч. 2 ст. 122 СК України записаний позивач, [PERSON] , так як [PERSON] народилася до спливу 10 місяців після розірвання їхнього шлюбу. Відповідачка підтвердила, що ця дитина не від позивача, а завагітніла вона від іншого чоловіка, з яким разом їздила на заробітки в Республіку Польща. Враховуючи зазначені обставини позивач, вважає, що актовий запис № 21, в якому його записано батьком [PERSON] не відповідає дійсності. Тому звертається до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак від неї до суду надійшла заява, в якій вона позовні вимоги визнає повністю та просить розглянути справу без її участі. Представник третьої особи - Калинівського районного відділу ДРАЦС у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про про час та дату судового засідання, причин неявки до суду не повідомив. Згідно ч. 3\~ ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Оцінивши зібрані по справі докази, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити з таких підстав. Так, судом встановлено, що сторони проживали в фактичних шлюбних відносинах з 2013 року. 21 грудня 2017 року сторони уклали шлюб в Калинівському районному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за актовим записом № 239. Від сумісного проживання у них є 2 неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Сторони проживали в квартирі батьків позивача за адресою: [ADDRESS] . В березні 2019 року позивач поїхав на заробітки в Республіку Польща, залишивши відповідачку з дітьми. Коли 26.08.2019 року позивач приїхав додому в відпустку, відповідачка повідомила, що вона зустрічається з іншим чоловіком та не бажає з ним надалі проживати. 28.08.2019 року відповідачка, забравши всі свої речі та речі неповнолітніх дітей, переїхали з квартири батьків позивача в найману квартиру в м. Калинівка Вінницької області. Після цього звернулась в Калинівський районний суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Згідно судового наказу Калинівського районного суду Вінницької області від 18.12.2019 року з позивача було стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання 2 дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1\\3 частки з усіх видів мого доходу (заробітку) щомісячно до повноліття дітей. 10.09.2019 року позивач знову поїхав на роботу в Республіку Польщу. Повернувшись 01.03.2020 року в Україну, відповідачку в Україні не застав. Позивачу стало відомо, що ще в січні 2020 року вона також поїхала на заробітки в Республіку Польщу, а дітей залишила біля своєї матері. Згідно рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 22.09.2020 року (справа №132/2738/20) шлюб з відповідачкою було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачка змінила прізвище на « [PERSON] ». Після розірвання шлюбу позивач проживав в м. Вінниці. На початку 2021 року позивачу, від наших спільних з відповідачкою знайомих, стало відомо, що відповідачка народила дівчинку, однак коли саме вона її народила не було відомо, також позивач не знав, хто записаний її батьком. Позивач дитину не бачив, ніяких претензій з приводу народження дівчинки відповідачка не пред`являла. На початку серпня 2021 року позивач випадково зустрів відповідачку і вона повідомила, що [INFO] народила дочку [PERSON] зареєструвала її на своє прізвище « [PERSON] », однак в графі «батько дитини» відповідно ч. 2 ст. 122 СК України записаний позивач, [PERSON] , так як [PERSON] народилася до спливу 10 місяців після розірвання їхнього шлюбу. Відповідачка підтвердила, що ця дитина не від позивача, а завагітніла вона від іншого чоловіка, з яким разом їздила на заробітки в Республіку Польща. Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 122 СК України має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як про батька з актового запису про народження дитини; у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття; до вимог чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Згідно п.п. 11,14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, «Відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається; оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини; предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою написаною батьком і дитиною; у разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини; для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено». Той факт, що позивач не є батьком [PERSON] і не проживав з відповідачкою задовго до дня зачаття дитини підтверджується заявою відповідачки [PERSON] , відповідно до якої остання позовні вимоги заявлені позивачем визнає повністю. Питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд вважає необхідним вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved