Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовною заявою в якій вказує, 31.05.2014 року, близько 8 години, під час руху автодорогою між населеним пунктом с. Ходорків та населеним пунктом смт. Попільня трапилася ДТП, під час якої були пошкоджені транспортні засоби, якими керували він та відповідач за первісним позовом. Позивач за первісним позовом - [PERSON] вказує, що зазнавши стресу він погодився з переконаннями відповідача за первісним позовом - [PERSON], в наслідок чого [PERSON] був змушений сплатити [PERSON] кошти для ремонту його автомобіля. В результаті чого [PERSON] сплатив [PERSON] кошти в розмірі 4000,00 гривень та написав розписку про позику ним у [PERSON] 8000,00 гривень. [PERSON] вказує, що незважаючи на написання розписки, в дійсності він в [PERSON] ніколи не брав у борг жодних коштів, в тому числі 8000,00 гривень. Позивач за первісним позовом - [PERSON] просить визнати недійсною написану ним розписку від 31.05.2013 року про позику у [PERSON] 8000,00 гривень. Визнати неукладеним договір позики 8000,00 гривень від 31.05.2014 року між ним та [PERSON] Стягнути на його користь з [PERSON] 15000,00 гривень (12000,00 гривень безпідставно набутих та 3000,00 гривень для відшкодування моральної шкоди) та судові витрати. В подальшому, 01.07.2014 року до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, який він обґрунтовує тим, що дійсно, 31.05.2014 року він та [PERSON] уклали усний договір позики коштів. В цей же день він передав [PERSON] 8000,00 гривень - суму обумовлену в договорі позики, яку він зобов'язався повернути протягом місяця. [PERSON] стверджує, що у підтвердження отримання від нього грошей у сумі 8000,00 гривень відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] написав розписку. Не маючи наміру повертати борг, [PERSON] подав позовну заяву до суду про визнання недійсним договору позики, в якій просить визнати недійсним договір позики та витребувати в нього розписку про позику 8000,00 гривень, в зв'язку з вищезазначеним, позивач за зустрічним позовом просить стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором позики в сумі 8000,00 гривень та судовий збір в розмірі 243,60 гривень, а всього 8243,60 гривень. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представник позовні вимоги первісного позову підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечували. В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом та його представник позовні вимоги зустрічного позову підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі, проти задоволення первісного позову заперечували. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що зустрічний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні первісного позову слід відмовити, з наступних підстав: Відповідно до розписки від 31.05.2014 року [PERSON] позичив у [PERSON] 8000,00 гривень, зобов'язується віддати їх на протязі місяця. Як вбачається з розписки від 31.05.2014 року [PERSON] в разі оплати за ремонт його автомобіля «OPEL - VIVARO» д.н.з. претензій мати не буде і паспорт [PERSON] поверне. З виписки від 10.06.2014 року № 831696 вбачається, що [PERSON] 31.05.2014 року зняв з карткового рахунку кошти в розмірі 4000,00 гривень. Згідно із постанови слідчого СВ Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області від 30.08.2014 року кримінальне провадження за заявою [PERSON], згідно якої [PERSON] вчинив шахрайські дії відносно нього 31.05.2014 року в смт. Попільня, закрито, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Відповідно до приписів п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків , зокрема, є договори та інші правочини. Згідно приписів ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно приписів ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до приписів ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно приписів ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Нормами ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до приписів ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно приписів ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до приписів ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до приписів ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В свою чергу, в постанові про закриття кримінального провадження від 30.08.2014 встановлено, що 31 травня 2014року, близько 07.00 год., на автодорозі Ходорків - Попільня, неподалік с.Котлярка Попільнянського району, трапилося ДТП, за участю водіїв [PERSON] та [PERSON], розібравшись на місці, вказані водії прийшли до згоди, що [PERSON] відшкодує за ремонт автомобіля [PERSON], який останній оцінив в 12000 грн. Діставшись до смт.Попільня, [PERSON] дав [PERSON] 4000грн., за домовленістю позичив у [PERSON] ще 8000 грн., про що написав розписку. Написання вказаної розписки відбулося добровільно, без спричинення будь - яких тілесних ушкоджень [PERSON] Тобто, судом встановлено, що [PERSON] позичив кошти у розмірі 8000,00грн. у [PERSON], однак, їх не повернув. Враховуючи вищезазначене зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, підлягає задоволенню у повному обсязі. Суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги в первісному позові про те, що договір позики є неукладеним, оскільки вимога про визнання правочину неукладеним не відповідає способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ст. 16 ЦК, відповідно. В свою чергу, посилання в позовній заяві [PERSON] на те, що розписка написана ним внаслідок тиску зі сторони [PERSON], без реального факту позичання грошей, а тому є підстави для визнання розписки недійсною є недоведеними та такими, що спростовуються матеріалами справи, а саме, матеріалами перевірки. Щодо вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди то вона не підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] не було доведено, з посиланням на конкретні докази, що йому було завдано душевні страждання, саме відсутністю паспорта. Крім того, слід зазначити, що паспорт було повернуто. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вищезазначене, у задоволенні вимоги щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 12000 грн. - безпідставно набутих коштів слід відмовити, у зв'язку з її недоведеністю, та такою, що не відповідає матеріалам справи. Суд критично відноситься до посилань в судовому засіданні представника [PERSON] на те, що правочин вчинено в 2013році, а на той час позивач і відповідач не були знайомі, оскільки виходячи з спірних правовідносин суд вважає, що це є технічною помилкою. Крім того, слід зазначити, що в прохальній частині позову сам [PERSON] посилається на 2014рік, а не 2013 рік. Таким чином, в задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved