Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивач звенувся в суд з позовом до Лукавецької сільської ради Вижницького району, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцями на час відкриття спадщини , про усунення спадкоємців від права на спадкування спадщини за законом та визнання права власності на спадкове майно. В позові вказує, 01 грудня 2004 року померла її мати - [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями, що розташований за вищевказаною адресою. За життя , мати ніякого розпорядження відносно свого майна не робила. Брат [PERSON] на момент смерті матері в даному будинку був зареєстрованим з своєю сім»єю, але з 1994 року вся його сім»я виїхала за межі України, а брат проживав з іншою жінкою за іншою адресою. Відповідно до ст.1268 Цивільного кодексу України, вважає, що прийняла спадщину, так як на день смерті проживала разом з нею в її будинку №71 по вулиці Центральній в с. Майдан, без реєстрації, але на протязі останніх років доглядала за нею і за господарством і здійснювала поховання. 01 грудня 2012 року помер її брат - [PERSON]. В зв»язку з тим, що він був зареєстрованим в [INFO], також фактично прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Після його смерті відкрилася спадщина і його діти - син [PERSON] та дочка [PERSON], його дружина - [PERSON] являються спадкоємцями першої черги, але в даному господарстві вони залишилися тільки зареєстрованими, та з 1994 року проживають за межами України. Його діти, дружина є відповідачами по справі починаючи з 1994 року по день смерті, тобто по 01.12.2012 року жодного разу не запропонували своєї допомоги. Не надали жодної копійки на його лікування та утримання, не з»явилися його провідати і не цікавилися його станом здоров»я. В зв»язку з тим, що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] є сином та дочкою спадкодавця, дружиною не приймали участі в догляді за хворим батьком, не цікавились станом його здоров»я, не відвідували його та не вчиняли жодних інших дій, щодо утримання та надання будь якої допомоги, байдуже віднеслися до життя свого батька, усвідомлюючи, що на Україні у нього дітей більше немає, а коли помер, то навіть не приїхали і не надали жодної матеріальної підтримки під час проведення організації поховання, а також допомоги в похованні та не приймали участі в них. Вважає, що діти померлого [PERSON] тільки зареєстровані в даному будинку , але з 1994 року залишили Україну і виїхали на постійне місце проживання в іншу країну, але з реєстрації не знялися. Будинок потребує ремонту, а діти померлого навіть не приїжджають на могилу батька і не дають про себе знати. Зазначала, що їй пройшлося доглядати за братом, брат хворів вона лікувала його за свої кошти, доглядала за ним та здійснювала поховання, продовжувала догляд за господарством, фактично на момент смерті брата проживала разом з ним без реєстрації. Тому на підставі ст. 1224 ЦК України, відповідачі як спадкоємці першої черги за законом необхідно усунути від права на спадкування спадщини, відкритої внаслідок смерті [PERSON], які ухилилися від надання допомоги своєму батькові, який перебував у безпорадному стані в наслідок хвороби. Проте для отримання свідоцтва про право на спадщину необхідно встановити факт постійного проживання із спадкодавцями, оскільки фактично постійно проживала із спадкодавцями на час відкриття спадщини, що знаходиться в с. Майдан по вулиці Центральній, 71, хоча зареєстрована за іншою адресою Вказувала, що в даному житловому будинку фактично проживала вона, доглядала за матір»ю, та братом. Крім неї інших спадкоємців немає. Довідкою виданою Лукавецькою сільською радою за № 531 від 19.12.2016 року підтверджується та обставина, що вона спадкоємець за законом на час відкриття спадщини постійно проживала з матір»ю [PERSON], та з братом [PERSON] в житловому будинку, що знаходиться по вулиці Центральній, 71, с. Майдан. Вижницького району. Чернівецької області. Просила ухвалити рішення, яким встановити, що вона, як спадкоємець за законом, проживала разом з матір»ю [PERSON], яка померла 01.12.2004 року, та братом [PERSON], який помер 01.12.2012 року, а саме на час відкриття спадщини у с. Майдан,по вулиці Центральній, 71, Вижницький району Чернівецької області. Усунути від права на спадкування за законом спадщини, відкритої внаслідок смерті 01 грудня 2012 року, сина [PERSON], та дочку [PERSON], який є їх батьком, та чоловіком для [PERSON], до складу якої ввійшли всі його права та обов»язки, які існували на момент його смерті. Визнати за нею [PERSON], право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с. Майдан Лукавецької с\\р по вулиці Центральній,71, Вижницький район. Позивач та його представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просили позов задовольнити. Представник Лукавецької сільської ради Вижницького району в адресованій суду заяві позов визнав, просив справу розглядати без участі представника сільської ради. Відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися , хоча належним чином були повідомлені через ЗМІ газету «Буковина» . Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили , що позивач проживала з [PERSON], яка померла 01 грудня 2004 року в її житловому будинку в с. Майдан по вулиці Центральній,71 (Лукавецької сільської ради). Крім того вказували на те, що здійснювала догляд за онкохворим братом, оскільки він потребував лікування та догляду. Організовувала поховання та витрачала на нього свої кошти ,як матері так і брата. Дружина і діти з 1994 року виїхали і не відвідували [PERSON], не цікавилися його життям коли він хворів , не приїхали і не здійснили його поховання. ) Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 01 грудня 2004 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-МИ №115984 , виданого виконавчим комітетом Лукавецькою сільської радою Вижницького району Чернівецької області, 02 грудня 2004 року. Після смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями, що розташований в с. Майдан по вулиці Центральній,71 (Лукавецької сільської ради). За життя [PERSON], жодного посмертного розпорядження що майна,яке перебувало у її власності , не залишала. Крім позивача спадкоємцем першої черги за законом був син померлої [PERSON], який на момент смерті матері в даному будинку був зареєстрованим з своєю сім»єю, але з 1994 року вся його сім»я виїхала за межі України, а брат проживав з іншою жінкою за іншою адресою . 01 грудня 2012 року помер брат позивача, - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-МИ №169382. Після його смерті відкрилася спадщина і його діти - син [PERSON] та дочка [PERSON], його дружина - [PERSON] являються спадкоємцями першої черги, але в даному господарстві вони залишилися тільки зареєстрованими, та з 1994 року проживають за межами України. Постановою приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу [PERSON] від 22 грудня 2016 року №235/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок №71, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Майдан , вул. Центральна Вижницького району Чернівецької області, у звязку з тим, що відсутні підстави для закликання [PERSON] до спадкоємства за законом, як спадкоємець другої черги, після [PERSON], у звязку із прийняттям спадщини спадкоємцями першої черги, вчинення такої дії суперечить законові, так як вона у встановлений законом строк не подала заяви про прийняття спадщини і відповідно до ст.1270 ЦКУ пропустила строк для прийняття спадщини, не надала доказів про постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і вважається такою, що не прийняла спадщину. Тобто, для оформлення спадщини позивачу необхідно встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 вказаної статті встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Протягом передбаченого ст.1270 ЦК України строку позивач від спадщини не відмовлялася. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року розяснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що довідкою виданою Лукавецькою сільською радою за № 531 від 19.12. 2016 року підтверджується та обставина, що позивач,як спадкоємець за законом на час відкриття спадщини постійно проживала з матір»ю [PERSON], та з братом [PERSON] в житловому будинку, що знаходиться по вулиці Центральній, 71, с. Майдан. Вижницького району, Чернівецької області. Згідно виписки №4865 з медичної картки стаціонарного хворого на злоякісне утворення від 15 листопада 2012 року [PERSON] з 24.10.2012 по 15.11.2012 р.р. перебував на стаціонарному лікуванні у Чернівецькому обласному клінічному онкологічному диспансері , з діагнозом центральний Сч правого трахельного бронху. Згідно довідки Лукавецької сільської ради за №89 від 01.03.2017 року поховання [PERSON], який помер 01.12.2012 року здійснювала сестра гр.[PERSON]. В довідці Лукавецької сільської ради за №43 від 02.02.2017 року вказано, що громадяни [PERSON],[INFO] [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO] зареєстровані але не проживаю в [INFO]. Згідно з ч. 2 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. Відповідно до ч. 5 указаної статті за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови № від «Про судову практику у справах про спадкування» факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, ухилення характеризується умисною формою вини. Ураховуючи наведене, вирішуючи такі справи суд повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Як встановлено в судовому засіданні діти та дружина померлого [PERSON] з 1994 року виїхали за кордон та не цікавилися життям батька та чоловіка. Позивач , яка є сестрою померлого , здійснювала за ним догляд ,оскільки він перебував у безпорадному стані у звязку з важкою хворобою, поховання брата. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи зі змісту ст. ст. 214 - 215 ЦПК України, підставою для задоволення позову в цивільному судочинстві є доведеність факту порушення прав, свобод чи інтересу особи, яка звернулась до суду за їх захистом. Суд вважає, що такі обставини по справі встановлені та позивачем доведені. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Судом встановлено, що [PERSON] має право на спадкування після померлого брата [PERSON] як спадкоємця першої черги , проте як особа, яка тривалий час опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, суд вважає , що вона має право на спадкування першої черги за законом. Таким чином є всі підстави для задоволення даного позову та усунення відповідачів від права на спадкування за законом після померлого [PERSON]. На підставі ст.ст.182, 328, 392, 1217, 1218, 1124, 1261, 1268-1270, 1273 ЦК України,

Outcome: approved