Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом. В позові посилається на те, що він є власником будинку за [ADDRESS] в м.Дніпрі. В 2007 році, а саме 19.02.2007 року він зареєстрував в своєму домоволодінні свого зятя [PERSON] Починаючи з лютого 2017 року відповідач фактично не проживає в домоволодінні за [ADDRESS] в м.Дніпрі, тобто за місцем своєї реєстрації. Він зібрав свої речі та виїхав з місця реєстрації у невідомому напрямку. Жодних зав'язків він з ним не підтримує, його подальшою долею не цікавиться. Позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням домоволодіння за [ADDRESS] в м.Дніпрі та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. Витрати по справі покласти на відповідача. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження. Відповідачеві було запропоновано надати відзив на позов, але від нього відзиву на позов не надано. Натомість, на копії ухвали про відкриття провадження у справі, врученої йому разом з копією позову з додатками до нього, відповідач зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. Третім особам надати пояснення щодо позову або відзиву, проте жодних пояснень треті особи не надали. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на домоволодіння від 19.12.2002 року, що зареєстровано в КП «ДМБТІ» в реєстровій книзі №647 за реєстровим №4718-527. Відповідач зареєстрований у спірному домоволодіння з 2007 року. Починаючи з лютого 2017 року відповідач фактично не проживає в домоволодінні за [ADDRESS] в м.Дніпрі, тобто за місцем своєї реєстрації. Він зібрав свої речі та виїхав з місця реєстрації у невідомому напрямку. Жодних зав'язків він з ним не підтримує, його подальшою долею не цікавиться.. В Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом. В силу ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає доказаним факт не проживання відповідача [PERSON] у спірній квартирі більш ніж шість місяців без поважних причин, відповідач не цікавиться квартирою, як житлом, не приймає участі у сплаті комунальних послуг та утриманні квартири, тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved