Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, з тих підстав, що з 06.11.2004 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] Вказує, що причиною розірвання шлюбу є те, що протягом кількох років сімейне життя між ними не склалось, у них різні характери та погляди на життя, вони часто сваряться, шлюбних відносин не підтримують, відповідачка з дитиною проживає окремо. Перебувати у подальших шлюбних відносинах не бажає, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально, збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Просить шлюб розірвати та місцем проживання дитини визначити місце проживання його матері. Судові витрати просив віднести на його рахунок. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просив його задовольнити та розгляд справи провести у його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак до суду подала письмову заяву в якій вказала, що позов визнає та просила розгляд справи провести у її відсутності. Додатково просила залишити їй шлюбне прізвище «Микитин». Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони 06.11.2004 року зареєстрували шлюб у с. Палагичі Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 10 (а.с. 3). У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Сімейне життя у сторін не склалося, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи письмову заяву відповідачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище «Микитин». Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за згодою батьків та самої дитини. Враховуючи те, що позивач просив місцем проживання малолітнього сина визначити місце проживання його матері, а відповідачка визнала позовні вимоги, суд, вважає, що місцем проживання малолітнього [PERSON], [INFO], слід визначити місце проживання його матері [PERSON] (відповідачка). У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При такому вирішенні позову судові витрати, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, покласти на рахунок позивача. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved