Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 14.01 2009 між ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем [PERSON] було підписано заяву № б/н про отримання банківських послуг, відповідно до умов якої останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки позичальник [PERSON] свої зобов`язання по кредитному договору не виконав, станом на 18.10.2020 у нього утворилась заборгованість перед банком 28570,41 грн. А тому просив, стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідач подав відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у його відсутності. Вимоги позову не визнав, заперечував щодо його задоволення з підстав викладених у відзиві. Зазначив, що довідка, яка містить розмір відсоткової ставки підписана невідомою особою, відповідач з поданою довідкою не ознайомлювався та не підписував. Окрім того, вказує, що на сайті позивача розміщені Правила споживчого кредитування починаючи з 01.09.2013, тобто на час укладення кредитного договору інформація про умови кредитування взагалі не були загальнодоступні, відповідач не міг ознайомитись з ними на сайті банку. \~ \~ \~ \~Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 550, 556 ЦК України. Судом встановлено, що 14.01.2009 відповідачем [PERSON] було підписано запропоновану ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якої останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 17-28). Відповідачу [PERSON] видано банківську (кредитну) картку. Статтями 11, 509 ЦК України установлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають в тому числі і з договорів та інших правочинів. Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З дослідженої «Справки об условиях кредитования» судом встановлено, що вона містить підпис позичальника. Відповідач у своєму відзиві заперечував факт ознайомлення і підписання «Справки об условиях кредитования», якою встановлювався розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами. При цьому, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх слів та спростування доводів сторони позивача, відповідач не надав. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , порушуючи умови договору, свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, в частині погашення заборгованості за кредитом. Так, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за договором (а.с. 5-14) вбачається, що станом на 18.10.2020 позичальнику нараховано заборгованість в розмірі 28\~570,41 грн., з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 19\~661,54 грн., заборгованість за простроченими відсотками 8 908,87 грн. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 28\~570,41 грн., з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 19\~661,54 грн., заборгованість за простроченими відсотками 8908,87 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved