Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18.07.2008 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1260/08/05 з процентною ставкою за кредитним договором на рівні 24% річних. Згідно пунктів 1.1. - 1.4. кредитного договору, банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 17 241,00 грн. з кінцевим терміном повернення 18.07.2014 року. Факт отримання кредиту [PERSON] підтверджується меморіальним ордером № 310040 від 18.07.2008 року. За обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії за обслуговування кредиту позичальника в розмірі 172,41 грн., що становить 1,00 процент від суми кредиту. Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобов'язання за договором в повному обсязі, а відповідач від виконання зобов'язань ухиляється. Відповідач [PERSON] порушила свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління кредиту, які передбачені п. 1.2 Кредитного договору. Так, згідно пункту 4.2 договору за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених п.п. 3.3 (крім підпунктів 3.3.3) цього договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 % від суми кредитних коштів, зазначеної в п.1.1 цього договору. Згідно пункту 4.3. договору за неналежне виконання зобов'язань, передбачених п. 3.3.3 цього договору, якщо прострочення виконання таких зобов'язань сталося більше ніж на 7 календарних днів, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 25 % від суми неналежно виконаного грошового зобов'язання, розрахований від суми невиконаних зобов'язань, а саме неповерненого кредиту та/або несплачених процентів та/або плати за обслуговування кредиту, строк виконання яких настав і які не були виконані станом на восьмий календарний день прострочення такого виконання. Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] відповідно до розрахунку заборгованості станом на 29.05.2015 року становить 35 271 грн. 39 коп., з них: кредит - 3 453,60 грн.; відсотки - 16 164,44 грн.; комісія за РО - 9 137,73 грн.; плата за пропуск платежів - 6 515,62 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 18.07.2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки №VP7348. Відповідно до п.1.1 договору поруки, поручитель солідарно відповідає перед кредитодавцем за виконання боржником зобов'язань у повному обсязі за кредитним договором та додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому. Відповідно до п.2.1. договору поруки, поручитель зобов'язується в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов'язань перед кредитором погасити протягом 30 днів з моменту отримання повідомлення кредитора про невиконання боржником своїх зобов'язань заборгованість по кредитному договору, а саме: суму кредиту, нараховані проценти по кредиту, проценти по простроченому кредиту (штраф, пеню) та інші платежі, передбачені кредитним договором. У випадку невиконання зобов'язань по кредитному договору та даному договору боржник і поручитель відповідають перед кредитодавцем як солідарні боржники. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала однак погодилася з тим, що підстави для стягнення коштів з поручителя відсутні тому, просить позовні вимоги задоволити в частині стягнення коштів з [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі та пояснив, що пред'явлені вимоги до [PERSON], як поручителя, є безпідставними, оскільки дія поруки припинилась на час звернення банку до суду із позовом про стягнення заборгованості. Так, між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» 18.07.2008р. було укладено договір поруки № VP7348, за умовами якого [PERSON] виступає як поручитель перед банком за виконання [PERSON] умов кредитного договору від 18.07.2008р. № 1260/08/05. Зазначив, що відповідно до п.1.3 договору поруки поручитель погоджується з тим, що при зміні боржника, зміні змісту та обсягу забезпеченого цією порукою зобов'язання за кредитним договором, цей договір буде діяти до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Згідно із п.3.3. договору поруки порука припиняється на підставах та у порядку, що передбачений чинним законодавством та цим договором. Умови договору про його дію до повного припинення зобов'язань боржника за договором поставки не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статей 251, 252 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 цього Кодексу, а п.1.3 договору поруки не встановлює строку його дії. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, а тому, виходячи з наведеного, строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову) кредитор вчиняти не може. Окрім цього, зазначив, що до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки, слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. За таких умов, позивач у зв'язку з припиненням поруки мав звернутися до суду із позовом про стягнення з [PERSON] як поручителя заборгованості протягом шести місяців з дня настання строку повернення кредиту в повному обсязі. Пунктом 1 додаткового договору № 1 від 26.05.2009р. до кредитного договору від 18.07.2008р. № 1260/08/05 строк користування кредитними коштами збільшено до 18.07.2014р. включно, якщо тільки інший строк користування не буде встановлено домовленостями сторін чи умовами основного договору. Враховуючи, що строк повернення кредиту в повному обсязі настав 18.07.2014р., банк повинен був звернутися до суду з позовом до [PERSON] як поручителя протягом шести місяців - не пізніше 18.01.2015р., а звернувся лише 17.06.2015р., тому договір поруки припинився. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явилася, причин своєї неявки суду не повідомила, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у її відсутності на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, проти чого сторони не заперечили. Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ч. 1 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні, 18 липня 2008 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1260/08/05, згідно якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 17 241 (сімнадцять тисяч двісті сорок одна) грн. 00 коп., з кінцевим терміном повернення - 18.07.2011 року. Процентна ставка за яким встановлена на рівні 24% річних /а.с.5-11/. 26.05.2009р. між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №1260/08/05 від 18.07.2008р., згідно умов якого строк користування кредитними коштами збільшено до 18.07.2014 року /а.с.16/. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ч. 1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач [PERSON], в порушення умов договору, не проводила сплату кредитних ресурсів та нарахованих по кредиту відсотках згідно встановленого ліміту, у зв'язку з чим станом на 29.05.2015р. її заборгованість по кредиту становить 35 271,39 грн., з них кредит - 3 453,60 грн.; відсотки - 16 164,44 грн.; комісія за РО - 9 137,73 грн.; плата за пропуск платежів - 6 515,62 грн. /а.с.23-25/. Протягом строку дії договору відповідач [PERSON] внаслідок неналежного виконання умов укладеного між сторонами договору кредиту допустила заборгованість перед позивачем, умови кредитного договору не виконувала, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути заборгованість по кредитному договору в розмірі 35 271,39 грн. Окрім цього, для забезпечення виконання зобов'язання по даному кредитному договору 18.07.2008р. між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки, за якими поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором /а.с.20-21/. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно із п.3.3. договору поруки №VP7348, договір поруки припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя. Відповідно до абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Враховуючи наведене та те, що строк виконання основного зобов'язання згідно кредитного договору настав 18.07.2014р., відповідач [PERSON] припинила внесення щомісячних платежів, а позивач протягом шести місяців від дня настання цього строку не звернувся до суду з позовом до поручителя [PERSON] про стягнення заборгованості, пред'явивши вимогу про сплату тільки 17.06.2015р., а тому дії банку з приводу несвоєчасного повідомлення поручителя про наявну заборгованість привели до збільшення розміру заборгованості, тому суд вважає, що порука за договором поруки №VP7348 від 18.07.2008р. припинилася. У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором слід стягнути тільки з боржника (позичальника) [PERSON]

Outcome: approved