Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Мегабанк», в особі Кіровоградського центрального регіонального відділення ПАТ Мегабанк» про скасування Рішення постійно діючого третейського суду при асоціації «Слобожанська перспектива» від 10.02.2014 року та визнання недійсним третейського застереження зазначивши, що 09 січня 2013 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Мегабанк» було підписано Кредитний договір № 01- 10П / 2013-А від 09.01.2013р., за яким позивач отримав кредит у розмірі 50 000 грн., а також Договір №1510 від 28.12.2012 року банківських розрахунків фізичної особи для перерахування зазначених кредитних коштів. Згідно з вказаними договорами, сторони домовилися що будь-які спори, що виникають за договором між сторонами, підвідомчі третейським судам розглядаються Постійно діючим Третейським судом при Асоціації «Слобожанська перспектива» у відповідності з його Регламентом. Сторони погодилися, що розгляд спорів у третейському суді буде здійснюватися одноособово. За Договором сторони доручають Голові Третейського суду призначити третейського суддю зі списку Третейського суду. Сторони ознайомлені з Регламентом Третейського суду. 10.02.2014 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації «Слобожанська перспектива» розглянуто справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 61 965,83 грн. та дострокове розірвання кредитного договору з винесенням рішення, яким позовні вимоги позивача було задоволено. Відповідно до цього рішення суду, вказано, що відповідач в судове засідання Третейського суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що розгляд справи у Третейському суді відбувся без його участі, що є порушенням його права на судовий захист та на доступ до правосуддя. Крім того позивач вказав про відсутність свободи його волевиявлення на свідоме підписання третейської угоди та вважає, що відносини між ним та банком повинні регулюватися Законом України «Про захист прав споживачів». На підтвердження своїх вимог також зазначив, що невід`ємною частиною договору є Регламент третейського суду, про що повинно бути зазначено. Проте, в укладених сторонами договорах з третейськими застереженнями не було закріплено письмового Регламенту Постійно діючим Третейським судом при Асоціації «Слобожанська перспектива». В тексті укладених договорів не міститься посилання на те, що сторонам відомий зміст зазначеного Регламенту та не міститься вказівки про те, що зазначений Регламент є невід`ємною частиною будь-якого з укладених договорів. Позивач у судове засідання з`явився, позов підтримав та посилаючись на викладені обставини позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання з`явився, надав заперечення проти позову, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. 09 січня 2013 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Мегабанк» було підписано Кредитний договір № 01- 10П / 2013-А від 09.01.2013р., за яким позивач отримав кредит у розмірі 50 000 грн., а також Договір № 1510 від 28.12.2012 року банківських розрахунків фізичної особи для перерахування зазначених кредитних коштів. 10.02.2014 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації «Слобожанська перспектива» розглянуто справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 61 965,83 грн. та дострокове розірвання кредитного договору з винесенням рішення, яким позовні вимоги позивача було задоволено. Відповідно до цього рішення суду, вказано, що відповідач в судове засідання Третейського суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. У судовому засіданні представником відповідача з урахуванням наданих копій рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та інших матеріалів, не було доведено факту своєчасного направлення на адресу позивача повістки у судове засідання по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 61 965,83 грн. та дострокове розірвання кредитного договору, а з наданих суду копій описів поштової кореспонденції не встановлено своєчасність отримання [PERSON] повістки або будь - якого іншого письмового повідомлення про день, час та місце розгляду справи. Натомість з наданого листа № 24/Д від 03.03.14 року Кіровоградської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» вбачається, що відправлені двічі ПАТ «Мегабанк» на адресу [PERSON] листи, а саме 17.02.14 року та 27.01.14 року вручені позивачу 17 лютого 2014 року -судове засідання Третейського суду відбулося 10.02.2014 року. Відносини, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг, у тому числі про надання кредитів регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», про що зазначено в Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та вказано, що за наявності у кредитному договорі третейського застереження при вирішенні спору суд має врахувати положення п.14 частини першої ст.6 Закону України «Про третейські суди» про те, що справи щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку(кредитної спілки), не підлягають розгляду третейськими судами. Згідно з п.14 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» банк не є споживачем. Таким чином, звернення Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до третейського суду не може вважатись спором щодо захисту прав споживачів, оскільки підставами позову є невиконання відповідачами умов договору. Згідно зі ст.12 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Так, у відповідності до п.9.1 Кредитного договору № 01- 10П / 2013-А від 09.01.2013 року сторони домовилися що будь-які спори, що виникають за договором між сторонами, підвідомчі третейським судам розглядаються Постійно діючим Третейським судом при Асоціації «Слобожанська перспектива» у відповідності з його Регламентом. Сторони погодилися, що розгляд спорів у третейському суді буде здійснюватися одноособово. За Договором сторони доручають Голові Третейського суду призначити третейського суддю зі списку суддів Третейського суду. Строни ознайомилися з Регламентом Третейського суду. Одним з порушення прав та інтересів позивача, є відсутність свободи його волевиявлення на свідоме підписання третейської угоди. Крім того, невід`ємною частиною договору є Регламент третейського суду, про що повинно бути зазначено. Проте, в укладених сторонами договорах з третейськими застереженнями не було закріплено письмового Регламенту Постійно діючим Третейським судом при Асоціації «Слобожанська перспектива». В тексті укладених договорів не міститься посилання на те, що сторонам відомий зміст зазначеного Регламенту та не міститься вказівки про те, що зазначений Регламент є невід`ємною частиною будь-якого з укладених договорів. Таким чином, не додання до Кредитного договору Регламенту Третейського суду позбавило позивача свідомого вибору та волевиявлення при підписанні договору з третейським застереженням. Не повідомлялося позивачу й про витрати, які він може понести у разі виникнення спору та передачі його до Третейського суду. У судовому засіданні на стадії судових дебатів за повідомленням представника відповідача було з'ясовано обставину щодо необхідності розгляду даної справи судом за місцем знаходження третейського суду, а саме у м. Харкові,вул. Артема, буд.46, тобто дана обставина не була з'ясована під час розгляду справи. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Споживачі за власним вибором звертаються до суду за місцем свого проживання, або за місцем знаходження відповідача, або за місцем заподіяння шкоди, або за місцем виконання договору. Відповідно до ст.3 ЦК України свобода договору та судовий захист цивільного права та інтересу є загальними засадами цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст.27 ЦК України правочин, що обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обов'язки, є нікчемним. Частиною першою ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Якщо, відповідно до ч.3 цього Кодексу, недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені позивачем судові витрати у сумі 609, 00 грн. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved