Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач, в особі свого представника звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 18 листопада 2013 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ТДВ СК «УКООПГАРАНТ». Уточнивши 04 лютого 2014 року позовні вимоги представник позивача просила суд стягнути солідарно з [PERSON] та ТДВ СК «УКООПГАРАНТ» суму завданої матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 6 017, 66 грн. та судовий збір у сумі 229,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.12.2010 року сталося ДТП за участю автомобіля «Шевроле Авео», д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Ніссан Кашкай», д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON]В результаті дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоди автомобілю «Ніссан Кашкай», власником якого є [PERSON] Вина відповідача підтверджується постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.02.2011 року, згідно до якої [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 11.09.2007 року між ПрАТ СК «ВУСО» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту. Відповідно до наряду-замовлення № 101 ФОП від 17.12.2010 року, рахунку-фактури № 20/1 від 20.12.2010 року вартість матеріального збитку складає 21697,00 грн. При розрахунку суми страхового відшкодування було застосовано коефіцієнт пропорційності в розмірі 0,5547 (п.10.11 Договору). Отже, сума, що підлягає виплаті в якості страхового відшкодування за Договором страхування становить 12035,33 грн.. про що було складено страховий акт № 647-02 від 12.03.2011 р. Виплата страхового відшкодування була здійснена у відповідності до ст. 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви страхувальника від 10.12.2010 р., страхового акту № 647-02 від 12.03.2011 р. та листа вигодонабувача за договором страхування ХОФ АКБ «Укрсоцбанк» від 17.01.2011 р. про перерахування коштів. Платіжним дорученням № 2729 від 12.03.2011 р. страхове відшкодування було сплачено в повному обсязі. Приймаючи до уваги спільну вину обох водіїв в ДТП, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів по справі суму регресної вимоги, яка становить 6017,66 грн. Представник позивача - Клюс О.О., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення по суті позовних вимог так, як про це зазначено вище в даному рішенні та не заперечувала про ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи міститься його підпис у явочному аркуші. Із оголошених судом письмових заперечень відповідача від 04 лютого 2014 року вбачається, що [PERSON] проти позову заперечує в повному обсязі, оскільки його відповідальність за шкоду, заподіяну майну та інтересам третіх осіб застрахована договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ВА/4847859 в ТДВ СК «УКООПГАРАНТ», і повідомлення на адресу СК про настання страхової події було написано 10.12.2011 року. Представник відповідача ТДВ СК «УКООПГАРАНТ» - Орлов О.О., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення СМС-повідомлення. Враховуючи, що у справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів та, зі згоди представника позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 09 грудня 2010 року за участю автомобілів «Шеврове Авео», д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та «Ніссан Кашкай», д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], відбулася дорожньо-транспортна подія. Відповідно до копії довідки ГУМВС України в Харківській області №7077 від 17 грудня 2010 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоди автомобілю «Ніссан Кашкай», д.р.н [NUMBER], власником якого є [PERSON] (а.с. 6) Відповідно до постанови Червонозаводського районного суду м.Харкова [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, оскільки він порушив п.п. 12.1 ПДР України; [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності, за ст.124 КУпАП, оскільки він порушив п.п. 16.5 ПДР України. Відповідно до положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту №62986-20-02 від 11 вересня 2007 року укладеного між ПрАТ СК «ВУСО» та [PERSON] страховим випадком - визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП було завдано шкоду автомобілю страхувальника. Розмір страхового відшкодування визначається страховиком виходячи із суми заподіяного в результаті настання страхового випадку матеріального збитку, але не більше розміру страхової суми. Підставою для виплати страхового відшкодування згідно п. 5.2 договору страхування є рахунок станції технічного обслуговування ( а.с. 8-9). Судом встановлено, що 07.09.2010 року на позачергових загальних зборах акціонерів ЗАТ «СК «ВУСО» було прийнято рішення про зміну найменування Товариства. Назву товариства було приведено у відповідність з Законом України «Про акціонерні товариства», відповідно найменування змінено з Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО». Відповідно до нової редакції статуту, зареєстрованого державним реєстратором виконавчого комітету Донецької міської ради 29.09.2010 року (№ запису державного реєстратора 126611050013000593), ПРАТ «СК «ВУСО» є повним правонаступником усього майна, прав та обов'язків ЗАТ «СК «ВУСО». Відповідно до наряду-замовлення ФОП [PERSON] № 101 від 17 грудня 2010 року та рахунку-фактури № 20/1 від 20 грудня 2010 року СПД [PERSON] вартість матеріального збитку складає 21 697,00 грн.(а.с.10-11). Відповідно до Страхового акту № 647-02 від 12 березня 2011 року до договору страхування наземного транспорту № 62986-20-02 від 11 вересня 2007 року розмір страхового відшкодування становить 12 035,33 грн.(а.с. 14). Згідно положень ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до платіжного доручення № 2729 від 12.03.2011 р. страхове відшкодування було сплачено в повному обсязі. Відповідно до полісу №ВА/4847859 про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ТДВ СК «УКООПГАРАНТ». Ліміт відповідальності страховика за зазначеним полісом обмежена 25 500,00 грн. На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За змістом ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають лише у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У роз'ясненнях, викладених в п. 16 Постанови № 4 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Доказів на підтвердження зазначених обставин відповідачем ТДВ СК «УКООПГАРАНТ» суду не надано. Разом з цим, відповідно до п. 3 ч.1 ст. 1188 ЦК України, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Враховуючи те, що вина водіїв, які є учасниками ДТП яке сталося 09.12.2010 року, визнана судом обопільною, суд приходить до висновку про те, що на користь позивача підлягає стягненню половина суми страхового відшкодування, визначеного страховою компанією, що становить 6017,66 грн., тобто 50% від розміру фактичних витрат позивача. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВА/4847859 встановлено франшизу в розмірі 510 грн. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якої відшкодовуються збитки, заподіяні майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується. Враховуючи зазначені норми права франшиза страховою компанією не відшкодовується, обов'язок по сплаті коштів в такому розмірі покладається на особу, яка є винною у завданні шкоди. Таким чином, при визначенні суми коштів на відшкодування матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача ТДВ СК «Укоопгарант», суд враховує, що відповідальність останнього має бути зменшена на суму франшизи, яка згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВА/4847859 складає 510 грн., а вказана сума підлягає стягненню з відповідача [PERSON], яким заподіяно шкоду. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідача ТДВ СК «УКООПГАРАНТ» на користь позивача ЗАТ «СК «ВУСО» підлягають стягненню сума завданої матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі = 5 507,66 грн. (6017,66 -510,00 = 5 507,66 грн.), з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню 510,00 грн. Згідно платіжного доручення № 8885 від 29 липня 2013 року позивачем при пред'явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 229,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. З відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволених судом вимог. З ТДВ СК «УКООПГАРАНТ» підлягає стягненню судовий збір у сумі 209, 96 грн. (5 507,66 грн.х229,40 грн./6017,66 грн.), з відповідача [PERSON] підлягає стягненню - 19,44 грн. (510,00 грн.х229,40 грн./6017,66 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial