Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

Позивач в особі свого представника звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що з 2018 року вона та [PERSON] підтримували шлюбні стосунки без реєстрації шлюбу, від яких [INFO] народився син [PERSON] , батьком якого записаний відповідач [PERSON] , оскільки позивач перебувала з ним у шлюбі, який був розірваний тільки 29 жовтня 2019 року. 14 лютого 2020 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, визнано останнього батьком вказаної дитини, згідно рішення суду, однак, через те, що в ньому не було вирішено питання щодо виключення відомостей про батька дитини, який зазначений в актовому записі про народження відповідно до статті 133 СК України, її теперішньому чоловіку [PERSON] було повідомлено про неможливість виконання рішення суду. Посилаючись на вказані обставини просила суд постановити рішення, яким виключити із актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дитини - [PERSON] та зазначити батьком дитини [PERSON] , видавши нове свідоцтво про народження. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві позовні вимоги підтримав повністю, просив слухати справу без його участі та участі позивача. Відповідач [PERSON] для розгляду справи до суду не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких заяв або клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду був повідомлений належним чином. Представник третьої особи Сумського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) для розгляду справи до суду не з`явився, просив слухати справу без їх участі, заперечень до позову не подав. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, 18 жовтня 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що виконкомом Кіндратівської сільської ради Сумського району Сумської області було складено актовий запис № 05(а.с.14). Відповідно до ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Починаючи з 2018 року позивач та 3-тя особа [PERSON] стали проживати разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, оскільки позивач вже перебувала у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), позивач і відповідач зазначені батьками [PERSON] , який народився [INFO] (а.с.9). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідач записаний батьком дитини відповідно до ст. 122 Сімейного кодексу України, якою визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. 24 жовтня 2019 року шлюб між позивачем та її попереднім чоловіком [PERSON] був розірваний, згідно рішення суду (а.с.10). 14 лютого 2020 року позивач і третя особа [PERSON] уклали шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище позивача змінено на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.13). Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 11 червня 2020 року, яке набрало законної сили 13.07.2020 року, у справі № 587/324/20,позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання батьківства задоволено повністю, визнано [PERSON] батьком дитини [PERSON] , який народився [INFO] у м. Суми. Батьком дитини [PERSON] , [INFO] є [PERSON] . Зазначені обставини не оспорюються сторонами. Так, відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Відповідно до ст. 138 СК України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини. У відповідності до пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК). Згідно із п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно із вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позову знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, та позивачем визнано позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved