Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач звернувся в суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд розірвати шлюб між ними. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак, подала суду заяву, в якій просить слухання справи проводити у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, причину своєї неявки суд не повідомив. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, а також те, що позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, на підставі\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 вересня 2004 року у Бродівському районному відділі ДРАЦС головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 99. Від цього шлюбу в сторін є одна неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO] (а.с. 6). З пояснень позивача, зазначених у позовній заяві, вбачається, що спільне життя не склалося через постійні непорозуміння в сімї, внаслідок чого в березні 2016 року вона переїхала на постійне місце проживання в квартиру до батьків. Чоловік відмовився проживати разом зі нею і з дитиною, сімю матеріально не забезпечував, спільне господарство не велося. З цього часу вони практично не спілкуються як подружжя, шлюбні стосунки припинено повністю. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, оскільки їхній шлюб фактично вже розпався. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю на даний час немає. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини по справі, приходить до висновку, що з березня місяця 2016 року припинено сімейні відносини між подружжям [PERSON], сімя розпалася і зберегти її неможливо.

Outcome: approved