Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивач ГУ ПФУ в м. Києві, звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача\~\~ [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування заявлених вимог Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Деснянського району) і отримує пенсію відповідно до ЗУ від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідачу з 01.01.2018 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деякими іншими категоріями осіб» було проведено перерахунок пенсії на підставі наданої [INFO] довідки про грошове забезпечення від 13.03.2018 № ФА 107678, де розмір грошового забезпечення на 01.03.2018 року склав 13282,00 грн. При проведенні перерахунку підсумок пенсії (з надбавками) склав 18517,10 грн. та мав би обмежуватись максимальним розміром пенсії відповідно до ст. 43 Закону №2262, який станом на 01.01.2018 року становить 13730,00 грн. Після перерахунку по ПКМУ №103 програмним комплексом ПВ ДКГ (Реліз ПАТЧА 213_1213\-_2 від 27.03.2018 року) було визначено невірний загальний розмір пенсії з якої має проводитися розрахунок підвищення 18517,10 грн. Після доопрацювання програмного комплексу та приведення матеріалів пенсійної справи відповідача у відповідність до норм чинного законодавства було визначено вірний розмір пенсії та розраховано суму пенсії, виплачену відповідачу понад розміру, визначений законодавством. Відповідно до розрахунку управління на доплату (виплату, утримання) пенсії від 02.07.2018 року ця сума склала 6995,31 грн. з 01.01.2018 року по 31.03.2018 року. В добровільному порядку відповідач суму переплачених коштів управлінню не повернув, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму безпідставно отриманих коштів (пенсії) в розмірі 6995,31 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08.07.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24.09.2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. У даному відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог, вказуючи на їх необґрунтованість та безпідставність, оскільки переплата виникла виключено у зв`язку з допущеною рахунковою помилкою, яка відбулась з технічних причин, при цьому відсутні зловживання або подання недостовірних даних з його боку. Відтак, відсутні підстави для стягнення з нього в судовому порядку надміру виплачених сум пенсій. Посилаючись на викладене, відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з викладених підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що надмірна виплата пенсії відбулася з його вини. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві і отримує пенсію відповідно до ЗУ від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії від 02.07.2018 року за період з 01.01.2018 року по 31.03.2018 року, відповідачу було надмірно виплачено пенсію в розмірі 6995,31 грн. Позивач просить задовольнити його вимоги, посилаючись на те, що в результаті перерахунку пенсії по ПКМУ №103 програмним комплексом ПВ ДКГ (Реліз ПАТЧА 213_1213_2 від 27.03.2018 року) відповідач отримав переплату в сумі 6995,31 грн. та ці кошти не повернув, хоча, позивачем було направлено лист на адресу відповідача з пропозицією добровільного внесення надміру виплачених коштів. Відповідно до ч. 1\~ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно з ч. 1\~ст. 103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого\~постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до\~ ст.103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»\~у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо. Частиною першою\~ст. 1212 ЦК України\~передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі наявності недобросовісності з боку набувача виплати. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже зазначене у\~ст. 1215 ЦК України\~майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. При цьому, слід зазначити, що чинне законодавство не визначає такого поняття, як рахункова помилка. Разом з тим, у\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про працю»\~надається роз`яснення визначенню поняття лічильної (рахункової) помилки, під якою розуміється помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. Виходячи з доводів позовної заяви, виплата відповідачу пенсії пов`язана з тим, що програмним комплексом ПВ ДКГ (Реліз ПАТЧА 213_1213_2 від 27.03.2018 року) було визначено невірний загальний розмір пенсії. Таким чином, така помилка не є рахунковою. Крім того, у § 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Установивши відсутність двох умов, за наявності яких відповідно до вимог\~ст.\~1215\~ЦК України та ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії (рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності/зловживання з боку відповідача), слід дійти висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 530/95/17 (провадження № 61-14755св18). Оскільки підстави для стягнення з відповідача надмірно отриманих коштів відсутні, позов слід залишити без задоволення. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України\~судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed