Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

Позивач за позовом [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить: - визнати спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] , загальною площею 53,1 кв.м., житловою площею 30,5 кв.м.; - поділити спільне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] , виділивши [PERSON] та [PERSON] кожному по 1/2 частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 53,1 кв.м., житловою площею 30,5 кв.м. - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 53,1 кв.м., житловою площею 30,5 кв.м. - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 53,1 кв.м., житловою площею 30,5 кв.м. На обґрунтування позову [PERSON] в позовній заяві зазначила, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що їх сім`я розпалась, спільне господарство не ведеться, відносини у шлюбі погіршились, відбуваються постійні конфлікти через право користування майном, яке належить подружжю. За час спільного життя у шлюбі вони за сімейні кошти придбали квартиру [ADDRESS] , загальною площею 53,1 кв.м., житловою площею 30,5 кв.м., яку просить розділити. 02 квітня 2021 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та витребувано у приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Панко Ганни Вікторівни копію договору купівлі-продажу квартири від 09.01.2020 року (серія та номер: НОЕ 744320), зареєстрованого в реєстрі за №19, за яким [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] та копію заяви [PERSON] , дружини [PERSON] , про надання згоди на придбання [PERSON] квартири [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач підтримала поданий нею позов та просила його задовільнити в повному обсязі. Відповідач та його представник визнали позовну заяву та не заперечувала щодо її задоволення. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.04.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 14). На підставі договору купівлі-продажу квартири від 09.01.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Панко Г.В., зареєстрованого в реєстрі за №19, відповідачем було придбано квартиру [ADDRESS] , загальною площею 53,1 кв.м., житловою площею 30,5 кв.м. (а.с.35). Ринкова вартість спірної квартири становить 396503грн., що підтверджується звітом з оцінки вартості майна (а.с. 5-13). Вказане майнонабуте подружжям (сторонами) під час шлюбу, є спільним сумісним майном подружжя, належить сторонам на праві спільної сумісної власності, та підлягає розподілу між ними. На даний час між сторонами виникло питання щодо розподілу спільного майна подружжя, згоди щодо повного та остаточного врегулювання претензій сторони шляхом укладення мирової угоди не досягли. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 367 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Оскільки сторонами не заперечувались вимоги щодо поділу по 1/2 майна, набутого під час шлюбу, а саме: квартири [ADDRESS] , суд приходить до висновку, що є підстави для такого поділу майна подружжя. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі.

Outcome: approved