Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з цим позовом до відповідача, вказуючи, що 1971 року він був прийнятий на роботу у Державне підприємство «Дослідницьке господарство «Новоселівське» на посаду слюсаря зерноочисних машин, на якій пропрацював на різних посадах до 02.05.2013 року. Наказом №29к від 02.05.2013 року він був звільнений, згідно ст. 38 КЗпП України, в зв'язку з виходом на пенсію, але розрахунок з ним в день звільнення не був проведений. Згідно довідки Державного підприємства «Дослідне господарство «Новоселівське» №11/07 від 20.01.2014 року, заборгованість заробітній платі [PERSON] станом на 20.01.2014 року становить 22914 гривень 07 копійок. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівнику сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи, що до цього часу відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в розмірі 22 914 гривень 07 копійок, тому відповідач зобов'язаний сплатити на його користь за час затримки, а саме з 02.05.2013 року по 12.12.2013 року середній заробіток в розмірі 9 462 гривні 75 копійок, виходячи із середнього заробітку згідно довідки №11/07 від 20.01.2014 року. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, якщо порушення законних прав працівника призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, то проводиться відшкодування моральної шкоди власником або уповноваженим ним органом. Враховуючи, що несвоєчасним розрахунком у нього склалося важке матеріальне становище, в результаті чого він був вимушений позичати гроші у рідних та друзів, у наслідок цього погіршився його стан здоров'я, порушився сон та нормальні життєві зв'язки, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, чим заподіяно йому моральну шкоду яку він оцінюю в 10 000 гривень. Позивач просить суд стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Новоселівське» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 22 914 гривень 07 копійок та середній заробіток за період затримки розрахунку з 02.05.2013 року по 12.12.2013 року в розмірі 9 462 гривні 75 копійок, а всього стягнути 32 376 гривень 82 копійок, а також стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Новоселівське» на його користь моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень. Позивач у судовому засіданні на позові наполягали у повному обсязі. Представник відповідача за довіреністю Кузьонний О.І. в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність. В якій позов визнав частково. Зокрема, не заперечував у вимозі щодо стягнення заборгованості із зарплати в сумі 22 914 гривень 07 копійок, в іншому просив відмовити. Вислухавши позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Спірні правовідносини регулюються трудовим законодавством України. Згідно ст.21 КЗпП України трудовим договіром є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно вимог ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП. Однак у порушення вимог чинного законодавства відповідач цього не зробив. Тому вимога позивача щодо стягнення заборгованості із заробітної плати у розмірі 22 914 гривень 07 копійок підлягає задоволенню у повному обсязі. Підлягає також задоволенню вимога позивача щодо виплати йому середнього заробітку за час затримки проведення з ним повного розрахунку. Згідно ст.ст.116,117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпАП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином відповідач не провівши з позивачем повний розрахунок у день звільнення 02.05.2013 року зобовязаний за час затримки розрахунку нести відповідальність у вигляді сплати середньго заробітку за період з 02.05.2013 року по 12.12.2013 року. Вирішуючи вимогу позивача щодо відшкодування завданої йому відповідачем моральної шкоди, суд бере до уваги роз'яснення Пленуму Верховного суду України з цього питання. Пункт 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, який зазначає, що «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації…». Згідно ч.1 ст.69 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Доказів спричинення позивачу моральної шкоди у сумі 10 000 матеріали справи не містять, тому позов у цій частині підлягає частковому задоволенню у сумі 1 000 гривень. Судові витрати у справі в межах задоволеного позову суд покладає на відповідача. Одночасно суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення заборгованості із заробітної плати у розмірі - 22 914 гривень 07 копійок.

Outcome: partial