Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про виселення із житлового будинку без надання іншого житлового приміщення В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що 8 серпня 2005 року вона успадкувала житловий будинок в [ADDRESS] і з того часу вона є власником будинку та проживає в ньому разом із своєю сім'єю та колишнім чоловіком [PERSON], з яким вона розірвала шлюб 22.02.2016 року. Відповідач систематично порушує правила співжиття: вчиняє психологічне насильство щодо неї та дітей, погрожує, ображає, внаслідок його дій вона та діти постійно перебувають у психологічній напрузі, страху, тривозі. Кожний раз, коли відповідач приходить додому п'яний, діти тікають до її батьків. Вона неодноразово зверталася у поліцію із заявами, [PERSON] притягнено до адміністративної відповідальності за насильство в сім'ї, однак поведінка відповідача не змінилася. Відповідач може повернутися проживати до будинку своїх батьків, однак не бажає цього зробити. Оскільки подальше життя з ним в одному будинку неможливе, просить суд виселити його. Відповідач позов не визнав, пояснив, що він дружину та дітей не ображає, алкоголем не зловживає, дітей не залякує. Раніше він проживав у своїх батьків, однак там тепер живе сестра із сім'єю, тому він не має іншого житла. Просить у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, свідка, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст 405 ЦК України, член сім'ї власника , який проживає разом з ним, має право користуватися цим житлом відповідно до закону. Ст 157 ЖК України визначає, що членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є дочкою [PERSON] та [PERSON](що підтверджується свідоцтвом про народження) вони та її молодша сестра проживають разом в будинку. Батько не приймає участі у житті та утриманні сім'ї, зловживає алкоголем, не працює, по господарству не допомагає, постійно свариться та обзиває нецензурними словами, тероризує матір. Вважає, що батька необхідно виселити з будинку, оскільки жити з ним разом неможливо. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 08.08.2005 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно довідки Теофіпольського РСУДМС, відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS], згідно довідки про склад сім'ї від 06.07.2016 року, відповідач проживає разом із позивачем та двома доньками. Згідно довідки виконкому Михнівської сільської ради від 10.05.2016 року, [PERSON] не має постійного місця роботи, бувають випадки зловживання алкогольними напоями, в сільську раду надходили скарги від [PERSON] про те, що він ображає її нецензурними словами. Постановами Теофіпольського райсуду від 9.06.2016 року та 29.06.2016 року відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст 173-2 КУпАП , накладено стягнення, відповідно, 40 та 30 годин громадських робіт. Відповідно до п.17 Постанови ПВСУ від 14 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Оцінюючи докази у їх сукупності, враховуючи, що відповідач не надав доказів, що у наданий строк для мирного врегулювання спору відпали підстави позову, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved