Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В позовній заяві (а.с. 1 - 2) викладено наступну позицію. У період з 08 листопада 2016 року по 13 липня 2017 року [PERSON] працював на посаді юрисконсульта у ТОВ «Океан-судоремонт». При звільненні позивача та на момент звернення до суду (15 травня 2018 року) товариством не було проведено остаточного розрахунку, розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку становить 104 000 грн. За вказаних обставин [PERSON] просив стягнути з відповідача на його користь розмір середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 14 травня 2017 року по 15 травня 2018 року в сумі 104 000 грн. Відзив на позов не надходив. В судове засідання позивач не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. ТОВ «Океан-судоремонт» належним чином повідомлене про дату, час і місце судового засідання, проте представник відповідача в судове засідання не з'явився вдруге, про причини неявки, їх поважність суд не оповістив; будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило. Судом ухвалено про проведення заочного розгляду за відсутності учасників справи. Судом встановлено, що відповідно до наказу від 04 листопада 2016 року № 72 (а.с. 9) [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду юрисконсульта ТОВ «Океан-судоремонт». Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу (а.с. 31 - 32), розмір виплаченої [PERSON] заробітної плати у листопаді 2016 року становив 9 736 грн. Рішенням Каховського міськрайонного суду від 02 квітня 2018 року (а.с. 10 - 11, 12) задоволений позов [PERSON] до ТОВ «Океан-судоремонт» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати - судом ухвалено стягнути з ТОВ «Океан-судоремонт» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 27 669,95 грн. Указаним рішенням суду встановлено наступні обставини. [PERSON] з 08 листопада 2016 року працював у ТОВ «Океан-судоремонт» на посаді юрисконсульта; 13 липня 2017 року був звільнений на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Розмір заборгованості ТОВ «Океан-судоремонт» з виплати [PERSON] заробітної плати, компенсації за щорічну відпустку, вихідної допомоги на день звільнення позивача становив 27 669,95 грн. Рішенням Каховського міськрайонного суду від 10 травня 2018 року (а.с. 27 - 30) задоволений позов [PERSON] до ТОВ «Океан-судоремонт» про стягнення суми, належної працівнику при звільненні - судом ухвалено стягнути з ТОВ «Океан-судоремонт» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 40 229,90 грн., а також компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 3 347 грн., всього 52 576,90 грн. Указаним судовим рішенням встановлено наступні обставини. Оклад юрисконсульта [PERSON] згідно із затвердженим 01 січня 2017 року штатним розписом з 01 січня 2017 року становив 7 000 грн. Роботодавець про зменшення заробітної плати [PERSON] у встановленому порядку не повідомляв, відповідного наказу не видавав. Як встановлено ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю і кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як вказав Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08 листопада 2015 року в справі «Кечко проти України», поняття «власності», яке міститься в ч. 1 ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1. Суд визнає, що відповідач в порушення норм трудового законодавства не провів з позивачем розрахунок, чим обмежив право позивача на майно. Обчислюючи розмір середнього заробітку за час затримки суд визначає розмір середньоденної заробітної плати виходячи із посадового (місячного) окладу, визначену при прийнятті на роботу, тобто виплачену в перший відпрацьований позивачем місяць в сумі 9 736 грн. за відпрацьовані 17 робочих днів - це відповідає вказівкам п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. При цьому суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, не може вийти за межі позовних вимог. За вказаних обставин стягненню з ТОВ «Океан-судоремонт» на користь [PERSON] середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 липня 2017 року по 15 травня 2018 року в сумі 104 000 грн. Судовий збір в сумі 704,80 грн., відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладається на відповідача.

Outcome: approved