Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором №014/1842/74/94740 від 03 жовтня 2006 року в сумі 172514,29 грн. та судовий збір з кожного. В обґрунтування позову позивач зазначає, що згідно умов укладеного позивачем та [PERSON] (далі відповідач 1) кредитного договору від 03 жовтня 2006 року (далі Кредитний договір), позивач надав відповідачу 1 кредит в розмірі 147000,00 грн. з процентною ставкою 19,00 % річних. В якості забезпечення зобовязання відповідача 1 перед Банком, було укладено договір поруки від 03.10.2006 року (далі договір Поруки), відповідно до якого [PERSON] (далі відповідач 2) взяв на себе зобовязання перед Банком відповідати по борговим зобовязанням відповідача 1, які виникають з умов Кредитного договору. Незважаючи на неодноразові вимоги про погашення боргу відповідачі своїх зобовязань по Кредитному договору належним чином не виконували, у звязку з чим у відповідача 1 перед Банком виникла заборгованість. За таких обставин, позивач просить суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором. Сторони у судове засідання не прибули. Позивач участі представника у судовому засіданні не забезпечив, у поданій до суду письмовій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути без присутності представника Банку. Відповідач 1 [PERSON] в судове засідання не прибула, подала письмову заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає, просила зменшити розмір пені за несвоєчасне виконання зобовязання за кредитним договором, оскільки має скрутне матеріальне становище; просила справу слухати без її участі. Відповідач 2 [PERSON] в судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, просить розгляд справи слухати без його участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 жовтня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», назву якого змінено на ПАТ «[PERSON] Аваль» - позивачем у справі та [PERSON] відповідачем 1 у справі, укладено Кредитний договір № 014/1842/74/94740 від 03 жовтня 2006 року, згідно з яким позивач надав останньому кредит в розмірі 147000,00 грн. з процентною ставкою 19,00 % річних. Відповідно до умов Кредитного договору відповідач 1 зобовязався здійснювати безготівковим платежем або готівкою щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно з графіком, сплачувати відсотки за фактичне користування кредитних коштів та остаточно погасити кредит. Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору кредитор має право вимагати погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов кредитного договору . Таке погашення повинно бути здійснене позивальником не пізніше календарного дня з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від кредитора вимогою дострокового погашення. 03 жовтня 2006 року між Банком та [PERSON] відповідач 2, укладено договір Поруки № 1 від 03 жовтня 2006 року, відповідно до умов якого, в разі порушення боржником (відповідачем 1) зобовязання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники в повному обсязі, включаючи сплату як основного боргу так і відсотків. Перед укладенням Кредитного договору та договору Поруки відповідачі були повідомлені про всі умови кредитування в Банку та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Однак, в порушення умов Кредитного договору, відповідач 1 своїх договірних зобовязань не виконував, у звязку з чим, станом на 13.02.2015 року у неї виникла заборгованості перед Банком на загальну суму 172514,29 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 38321,15 грн., заборгованість за відсотками 8984,41грн., пеня за прострочення погашення кредиту та відсотків 125208,73 грн. Незважаючи на попередження про виникнення простроченої заборгованості по кредиту та необхідності її погашення відповідачі суму заборгованості не погасили. Правильність проведеного позивачем розрахунку заборгованості відповідачами не оспорювалась, будь-яких клопотань на його спростування відповідачем не заявлено. Дані обставини не оспорювались сторонами та підтверджуються наданими позивачем до матеріалів справи та дослідженими у судовому засіданні доказами (а.с.4-20). Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, тобто порука є способом забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до положень статтей 553-554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна (зобов'язана) довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобовязання за Кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит, проти чого остання не заперечує, а відповідачі, в свою чергу, не виконують умов Кредитного договору та договору Поруки: відповідач 1 - не сплачує щомісячний платіж і нараховані відсотки за користування кредитом, відповідач 2 - не виконали взяті на себе зобовязання перед Банком відповідати по борговим зобовязанням відповідача 1. Таким чином, невиконання відповідачами своїх договірних зобовязань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по кредиту та заборгованості по відсоткам - є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають до задоволення. Щодо стягнення пені суд дійшов до наступного висновку. Статтею 549 ЦК України визначено поняття неустойки, під якою розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Судом встановлено, що загальна заборгованість відповідача перед позивачем по тілу кредиту та відсоткам становить 172514,29 грн., з яких: заборгованість за кредитом 38321,15 грн., заборгованість за відсотками 8984,41 грн., а заборгованість по сплаті пені за прострочення погашення кредиту та відсотків 125208,73 грн., що на думку суду, значно перевищує реальний розмір збитків. Заслуговує на увагу й та обставина, що відповідач 1 у письмовому клопотанні, поданому до суду не заперечила щодо порушення нею своїх зобовязань перед Банком та вказала, що в силу таких обставин як скрутне матеріальне становище - вона не має можливості сплатити пеню, в розмірі зазначеному позивачем. Слід зазначити, що суттєвих негативних наслідків для позивача через прострочення відповідачем виконання зобовязання не настало. Окрім того, суд вважає за можливе застосувати до визначеного позивачем розміру неустойки положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», яким встановлено граничний розмір пені, що не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. Враховуючи вищевикладені обставини, обєктивно оцінивши вказану конкретну ситуацію та враховуючи майновий, соціальний стан відповідача 1, причини неналежного його виконання, виходячи з інтересів обох сторін, приймаючи до уваги той факт, що відповідач має скрутне матеріальне становище, суд, застосовуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про співмірність вимог із розміром заподіяних збитків, зменшує розмір пені до 500,00 гривень. Згідно з частиною 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача належить стягнути понесені позивачем при подачі позову та документально підтверджені (а.с.1) судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial