Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач заявив позов до [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору без номера від 05 жовтня 2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 1800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ними договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме - надав відповідачеві кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач [PERSON] зобовязання за вказаним договором не виконала. У звязку із порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31 січня 2016 року має заборгованість у сумі 16086,77 грн., яка складається із 1794,32 грн. заборгованість за кредитом; 10300.22 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2750.00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500.00 грн. штраф (фіксована частина); 742.23 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість не погашає. Тому позивач змушений звернутися до суду із даним позовом і просити суд винести рішення, яким стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором без номера від 05 жовтня 2012 року у сумі 16086.77 грн., яка складається із 1794,32 грн. заборгованість за кредитом; 10300.22 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2750.00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500.00 грн. штраф (фіксована частина); 742.23 грн. штраф (процентна складова), а також судові витрати у сумі 1378 грн. Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у судове засідання не зявився, подав до суду письмове клопотання за вхід.№2026 від 12.04.2016 року, в якому просить суд справу слухати в його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином судовою повісткою та рекомендованим повідомленням вих..№2450000160019 від 22.04.2016 року за адресами, яка вказана у позові (вулиця Лесі Українки,25 місто Ямпіль Вінницької області) та за зареєстрованим місцем проживання (вулиця Лесі Українки,25 місто Ямпіль Вінницької області). Лист повернувся із відміткою, що адресат за вказаною адресою не проживає. Про причини неявки суд не повідомила, заперечень суду не надала, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в її відсутність до суду не надійшло. Відповідно ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому, суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про день та час розгляду справи. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів анкети - заяви без № від 05.10.2012 року, додатку до неї, який є умовами договору, розрахунку заборгованості, судом встановлено, що між сторонами було укладено у простій письмовій формі договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 1800 грн., відповідач зобовязалася повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за його користування та комісію, однак, як слідує із розрахунків по договору, не виконала своїх зобовязань та допустила заборгованість станом на 31.01.2016 року у сумі 16086.77 грн. Дослідивши усі докази в їх сукупності та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобовязався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобовязався повернути кредит та проценти за користування кредитом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити процент. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобовязує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобовязанні має право вимагати доказів того, що обовязок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непредявлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість кредиту у сумі 16086 гривень 77 копійок. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - платіжним дорученням №PROM8B7JXV від 28.03.2016 року, за правилами ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 1378 гривень. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.526, 527, 530, 533, 610, 611, 612, 623, 625, 631, 1048-1050, 1051, 1052, 1054, 1055, 1056, 1056-1 ЦК України.

Outcome: approved