Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

позивач Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернувся в суд з позовом до [PERSON], за участю третіх осіб: ЛКП «Старий Львів», Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради про приведення балкону до попереднього стану. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що будинок [ADDRESS] перебуває у власності Львівської міської ради, на обслуговуванні ЛКП «Старий Львів». Власником квартири [NUMBER] у будинку є [PERSON], яка самовільно, без дозвільних документів самовільно пробила дверний проріз із влаштуванням балкону. Просить суд зобов'язати [PERSON] . - власника квартири [ADDRESS] за власні кошти демонтувати самовільно влаштований балкон зі сторони подвір'я будинку [ADDRESS] з приміщення мезоніну квартири [ADDRESS] у м.Львові та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник позивача Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, дав пояснення, аналогічні мотивам позову. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, покликаючись на його безпідставність, вважає спір публічно - правовим та таким, що має розглядатись в порядку адміністративного судочинства. Просить у задоволенні позову відмовити Представники третіх осіб ЛКП «Старий Львів», Управління охорони історичного середовища Львівської міської, в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи у їх відсутності не подали, про причини неявки суд не повідомили. Згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у відсутності сторін, що в судове засідання не з'явились, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково. В судовому засіданні встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], згідно довідки ЛКП «Старий Львів» №3682 від 01.09.2015 року /а.с.5/. Актом - попередження ЛКП «Старий Львів» від 13.05.2015 року, [PERSON] зобов'язано терміново припинити будівельні роботи, а саме самовільне пробиття дверного прорізу з влаштуванням балкону у [ADDRESS] /а.с.6/. Постановою Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №225 від 25.06.2015 року, на [PERSON] накладено штраф за проведення ремонтних робіт по переплануванню квартири [ADDRESS] у м.Львові /а.с.7/. 03.07.2015 року комісією ЛКП «Старий Львів» складено акт про те; що в кімнаті пл.19,1 м2 (мезонін) з віконного прорізу пробито дверний проріз та влаштовано балкон у подвір'я будинку на [ADDRESS] /а.с.8/. 13.07.2015 року головою Галицької районної адміністрації ЛМР прийнято розпорядження №282 «Про відновлення віконного прорізу та демонтаж балкону зі сторони подвір'я будинку на [ADDRESS] з приміщення мезоніну квартири [ADDRESS]». Розпорядженням затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району (витяг з протоколу №25 від 07.07.2015 року), а саме зобов'язано [PERSON], як власника квартири [ADDRESS] за власні кошти відновити віконний проріз взамін самовільно влаштованого дверного та демонтувати самовільно влаштований балкон зі сторони подвір'я будинку на [ADDRESS] з приміщення мезоніну квартири [ADDRESS] /а.с.9-10/. 25.07.2015 року комісією ЛКП «Старий Львів» складено акт про те, що [PERSON] частково виконано вимоги розпорядження, а саме відновлено віконний проріз /а.с.12/. Відповідно до ст.152 ЖК України, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Частиною 2 ст.319 ЦК України, передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Встановлено, що рішенням виконкому Львівської обласної ради від 28.10.1987 року, будинок [ADDRESS] віднесено до пам'яток культурної спадщини. Відповідно до ст.22 Закону України «Про охорону культурної спадщини», забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця пам'ятки, їхні частини, пов'язане з ними рухоме та нерухоме майно. Згідно до ст.26 Закону, ремонт та реставрація пам'яток національного значення здійснюється лише за наявності письмового дозволу центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини на підставі погодженої з ними науково - проектної документації. Відповідно до ст.47 Закону, юридичні і фізичні особи, які завдали шкоди пам'яткам, їхнім територіям (у тому числі незаконним будівництвом), зобов'язані відносити пам'ятки та їхні території, а якщо відновлення неможливе - відшкодувати шкоду відповідно до закону. Відповідно до п. 1.4.1 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Згідно з п. 1.4.3. Правил, до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Згідно з 1.4.4. Правил переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. У листі Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 11.09.2006 року, вказано, що роботи з перепланування повинні проводитися відповідно до проекту, розробленого з дотриманням вимог чинних будівельних норм і правил (ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН В.2.5-20-2001 «Газопостачання», ДБН А.22-3-97 «Склад, порядок, розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва»). Згідно з п.4 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», передбачено одержання дозволу виконкому місцевої ради та згоди решти учасників спільної власності при проведенні прибудови, надбудови або перебудови жилих і підсобних приміщень будинку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до [PERSON], за участю третіх осіб: ЛКП «Старий Львів», Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради про приведення балкону до попереднього стану, слід задовольнити частково, зобов'язавши позивача демонтувати каркас балкону зі сторони подвір'я будинку [ADDRESS] з приміщення мезоніну квартири [ADDRESS] Крім того, суд задовольняє позов з тих підстав, що відповідачем, внаслідок здійснення прибудови порушено права громади м. Львова, яка є співвласником будинку, яку представляє Галицька районна адміністрація Львівської міської ради. Позивачем перед здійсненням будівельних робіт не отримано згоди мешканців будинку на відповідне перепланування. Разом з тим, суд задовольняє позов частково, оскільки суду не надано доказів існування балкону, як такого, у зв'язку із чим відповідача слід зобов'язати демонтувати каркас самовільно встановленого балкону, який існує в дійсності. Суд відхиляє покликання представника відповідача про те, що спір є публічно правовим, та його слід розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки у п.21 Постанови №3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування (суб'єкт владних повноважень) бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору (наприклад, надання згоди іншому співвласнику житлового будинку на виконання переобладнання та перепланування), то залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК. Враховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права. Ухвалою суду у закритті провадження у справі відмовлено. Відтак даний спір стосується прав власника та виникає з цивільних правовідносин, а тому є цивільно-правовим.

Outcome: partial