Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з цивільним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 29.09.2005 року між сторонами було укладено кредитний договір, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 7 988,08 грн. зі сплатою відсотків за його користування 25,08% річних. Стверджує, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 119 250,31 грн., проте просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 54 138,54, оскільки про стягнення різниці заборгованості між зазначеними сумами за цим самим кредитним договором вже існує рішення суду від 06.11.2012 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, зокрема, шляхом надсилання за його зареєстрованою адресою проживання поштової кореспонденції з повідомлення про виклик до суду, а також шляхом оголошення виклику до суду у засобах масової інформації, зокрема у газеті «Львівська Пошта», обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надав, в силу положень ст. 169 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку із чим змінено його найменування. Встановлено, що 09.08.2005 року між сторонами укладено кредитний договір №DNH4KS11760072, згідно умов якого позивач надав відповідачу строковий кредит в сумі 7 988,08 грн. на термін до 11.08.2008 року з відсотковою ставкою 02,09% у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, а відповідач зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов договору. Оскільки відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконав, у нього перед позивачем станом на 22.06.2015 року виникла заборгованість у загальному розмірі 119 250,31 грн., з яких 5 595,80 грн. - заборгованість за кредитом; 34 237,30 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 79 417,21 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Проте, оскільки, Індустріальним судом м. Дніпропетровська 06.12.2011 року прийнято рішення між тими самими сторонами про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за цим самим кредитним договором у сумі 65 111,77 грн., то позивач у даній справі просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 54 138,54 грн., яка складається із різниці суми боргу станом на 22.06.2015 року між заборгованістю, яку слід стягнути на підставі рішенням суду від 06.11.2012 року (119 250,31 - 65 111,77). Зазначені обставини стверджуються розрахунком заборгованості за договором № DNH4KS11760072. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до положень ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму неустойки у виді пені, яка нарахована з моменту ухвалення рішення суду від 06.11.2012 року, однак, її розмір слід зменшити до розміру суми заборгованості по кредиту та заборгованості по комісії за користування кредитом, що становить 39 833,10 грн. (5 595,80 + 34 237,30). Відтак заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача в користь позивача за невиконання умов кредитного договору № DNH4KS11760072, та яка є пенею за несвоєчасність виконання зобов'язань за вказаним договором, з врахуванням зменшеного судом її розміром, становить 39 833,10 грн., а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Із відповіді від 10.09.2015 року на запит суду щодо доступу до персональних даних відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області вбачається, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою [ADDRESS], проте 19.10.2006 року вибув на прізвище «Сольський», а із відповіді від 05.01.2016 року вбачається, що за вказаною адресою зареєстрований [PERSON], [INFO]. З врахування наведеного у суду не виникає сумніву, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є однією і тією ж особою. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 541,39 грн., однак, оскільки позовні вимоги задоволено частково, то, у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути лише 398,33 грн. документально підтвердженого сплаченого останнім судового збору.

Outcome: partial