Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача, яким просить ухвалити рішення, про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 09.07.2009 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Франківському відділі РАЦС реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №306. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося і з грудня 2010 року відносини припинилися. З цього часу відповідач не навідує сина. Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 15.09.2014 року шлюб між сторонами було розірваною. Вказує, що син проживає з позивачкою і повністю перебуває на її утриманні. Наміру брати участь у вихованні дитини [PERSON] не має. На підставі наведеного просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, якою вимоги позову підтримала, просить задовольнити, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, в тому числі через публікацію в газеті «Львівська пошта» (№48(1958) від 22.06.2017р.). На підставі ст.169, 224 ЦПК України суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів(постановляє заочне рішення). Представник Великоберезняньскої районної державної адміністрації у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, не заперечує проти задоволення такого. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, перевіривши їх доказами, суд вважає, Згідно ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р. - дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані турбуватися про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно до роз'яснень, що містить п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку її до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що до 15 вересня 2014 року сторони перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, що копією Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 15.09.2014 року. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], [PERSON] є матір'ю, що стверджується копією відповідного Свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Як встановлено судом, відповідач із сином не проживає, враховуючи заяву [PERSON] про згоду на позбавлення його батьківських прав, акт обстеження умов проживання дитини від 22.05.2017 року та довідку - бесіду проведену з дитиною, комісія з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини вважає доцільним позбавити громадянина [PERSON], батьківських прав відносно його малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], що стверджується Висновком комісії з питань захисту прав дитини Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області від 30.05.2017 року №666/01-34. Згідно ч.1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що він (вона) ухиляється від своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст.212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, аналізуючи вище наведені обставини та докази справи у їх сукупності суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення у повному обсязі, а тому відповідача слід позбавити батьківських прав відносно його неповнолітнього сина.

Outcome: approved