Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовною заявою, в якій, згідно уточнених позовних вимог, просив стягнути з останнього на свою користь заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2019 року по лютий 2021 року у розмірі 153487,43 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 5 березня 2021 року по 26 травня 2021 року у розмірі 36229,60 грн та з 27 травня 2021 року по день ухвалення рішення у справі із розрахунку по 658,72 грн за кожен день затримки, а також просив судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 5 вересня 1996 року позивача було прийнято на роботу до Державного підприємства «Авіаагрегат» на посаду токаря 4 розряду. Згодом відбулися зміни в статуті ДП «Авіаагрегат», тому дане підприємство змінило назву на ПАТ «Дніпропетровський агрегатний завод». У зв`язку з реорганізацією товариства, позивача 1 вересня 2019 року було переведено до ПАТ «Дніпропетровський агрегатний завод» на посаду налагоджувальником верстатів і маніпуляторів з програмним керуванням 4 розряду. 4 березня 2021 року позивач звільнився за власним бажанням, але відповідачем в порушення статті 116 КЗпП України не здійснено виплату всіх йому належних сум. Звертає увагу, що не має можливості самостійно довести розмір заборгованості з невиплаченої заробітної плати за жовтень 2020 року лютий 2021 року, а тому ним було заявлено суду клопотання про витребування доказів, яке було задоволено судом. Однак відповідач ухиляється від надання витребуваних документів, від сплати податків та ЄСВ, а тому з урахуванням того, що відповідач не заперечує викладені в позовній заяві обставини, позивач вважає, що розмір невиплаченої заробітної плати за жовтень 2020 року лютий 2021 року, на який він посилається у позові, є фактично доведеним та не оспорюється відповідачем. Таким чином, зазначає, що через неправомірні дії відповідача, позивач не отримав свою заробітну плату у розмірі 153478,43 грн та на підставі статті 117 КЗпП України йому слід виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 5 березня 2021 року по 26 травня 2021 року у сумі 36229,60 грн та з 27 травня 2021 року по день ухвалення рішення у справі із розрахунку по 658,72 грн за кожен день затримки. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 9 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2021 року витребувано у Центру обслуговування платників Чечелівської ДПІ Правобережного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області відомості щодо нарахованих [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) доходів від Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» (ЄДРПОУ 14311614) в січні та лютому 2021 року. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем та 4 березня 2021 року позивача звільнено за власним бажанням (а.с.14-19). Позивачем надано суду розрахунок, відповідно до якого заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати позивачу складає: за вересень 2019 року 10184,42 грн, за жовтень 2019 року 8315,44 грн, за листопад 2019 року 7977,66 грн, за грудень 2019 року 495,23 грн, за січень 2020 року 6904,86 грн, за лютий 2020 року 8615 грн, за березень 2020 року 8957,66 грн, за квітень 2020 року 12816,75 грн, за травень 2020 року 8987,07 грн, за червень 2020 року 88,90 грн, за липень 2020 року 8682,89 грн, за серпень 2020 року 10686,38 грн, за вересень 2020 року 4912,16 грн, за жовтень 2020 року 9875,42 грн, за листопад 2020 року 10415,22 грн, за грудень 2020 року 9873,12 грн, за січень 2021 року 12645,20 грн, за лютий 2021 року 13045,15 грн, що разом становить 153478,43 грн (а.с.44). Однак судом не враховується наданий позивачем розрахунок, оскільки він суперечить дослідженим судом письмовим доказам у справі. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб щодо позивача за формою ОК-7 та з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за перший квартал 2021 року, встановлено, що за вересень 2019 року відповідачем було нараховано позивачу заробітну плату у розмірі 10184,42 грн, у жовтні 2019 року 8315,44 грн, у листопаді 2019 року 7977,66 грн, у грудні 2019 року 495,23 грн, у січні 2020 року 6904,86 грн, у лютому 2020 року 8615 грн, у березні 2020 року 8957,66 грн, у квітні 2020 року 12816,75 грн, у травні 2020 року 8987,07 грн, у червні 2020 року 88,90 грн, у липні 2020 року 8682,89 грн, у серпні 2020 року 10686,38 грн, у вересні 2020 року 4912,16 грн, у жовтні 2020 року 1252,44 грн, у листопаді 2020 року 39,54 грн, у грудні 2020 року 0 грн, у січні 2021 року 0 грн, у лютому 2021 року 288,65 грн, що разом складає 99205,05 грн (а.с.48,66). Доводи позивача та його представника [PERSON] з приводу того, що позивачу в січні та лютому 2021 року відповідачем було нараховано, але не виплачено заробітну плату у розмірі 12645,20 грн та 13045,15 грн відповідно, судом до уваги не приймаються, оскільки такі доводи спростовуються відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за перший квартал 2021 року щодо позивача (а.с.66). Надані представником позивача [PERSON] копії розрахункових листків позивача за січень та лютий 2021 року судом до уваги не приймаються, оскільки вони не є належними та допустимими доказами нарахування позивачу заробітної плати на вказану суму, жодних підписів та печатки уповноваженої особи відповідача такі розрахункові листки не містять (а.с.63). Крім того, з інформації з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за перший квартал 2021 року вбачається, що відповідачем в лютому 2021 року було виплачено позивачу 4820,18 грн (а.с.66). За таких обставин, суд вважає, що заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати з вересня 2019 року по лютий 2021 року включно становить 94384,87 грн (99205,05-4820,18). Належних та допустимих доказів виплати указаної суми позивачеві відповідачем суду не надано. Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, яка згідно ст.115 вказаного Кодексу виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом враховуються роз`яснення викладені в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», за яким задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. З урахуванням предмету та підстави позову, суд дійшов висновку, що ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права позивача, характеру його порушення, наслідкам, спричиненим цим порушенням, буде стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з вересня 2019 року по лютий 2021 року включно у розмірі 94384,87 грн. Крім того, згідно статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. \~При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, передбачено, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. З індивідуальних відомостей\~про застраховану\~особу,\~що містяться\~в Реєстрі\~застрахованих осіб\~щодо позивача\~за формою\~ОК-7,\~та інформації\~з Державного\~реєстру фізичних\~осіб \~платників податків\~про суми\~виплачених доходів\~та утриманих\~податків за\~перший квартал\~2021\~року вбачається,\~що останніми\~повними двома\~місяцями роботи\~позивача у\~відповідача є\~липень та\~серпень 2020\~року (а.с.48,66).\~ Інші місяці після серпня 2020 року судом до уваги для розрахунку середньоденної заробітної плати не беруться, оскільки вбачається суттєве зменшення місячного заробітку, а відомостей про фактичну кількість відпрацьованих позивачем днів в даний період сторонами суду не надано. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача, відповідно до заробітної плати за останні два відпрацьованих місяці, становить: липень 2020 року 8682,89 грн, серпень 2020 року 10686,38 грн, що разом складає 19369,27 грн, поділеної на кількість робочих днів за ці два місяці (23 + 20 = 43 днів) = 450,45 грн. Враховуючи наведене,\~суд зазначає,\~що середній\~заробіток розраховується\~за період,\~починаючи з\~дня,\~наступного за\~днем звільнення,\~тобто з\~5 березня 2021\~року і\~по 1 липня 2021 року, оскільки на день розгляду справи судом відповідач так і не провів з позивачем остаточний розрахунок. Кількість робочих\~днів за\~період з\~5\~березня 2021\~року по\~1 липня 2021 року складає 79 днів. Таким чином,\~розмір середнього\~заробітку за\~час затримки\~розрахунку при\~звільненні,\~а саме\~за період\~з 5\~березня 2021\~року по\~1 липня 2021 року складає: 79 днів х 450,45 грн = 35585,55 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь\~позивача слід стягнути\~суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 35585,55 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Розподіляючи судові витрати судом враховується наступне. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення заробітної плати з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13222,35 грн ((908+20000)*94384,87+35585,55/(153478,43+36229,60+15809,28 (де 15809,28 грн - середній заробіток з 27 травня 2021 року по день ухвалення рішення у справі за розрахунком позивача)) (а.с.32,51-55). Стягуючи витрати\~на професійну\~правничу допомогу\~судом враховується,\~що клопотання\~про зменшення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу, які\~підлягають розподілу\~між сторонами,від представника відповідача не надходило, обставини щодо неспівмірності витрат суду не повідомлялися та не доводилися.

Outcome: partial