Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 02.07.2014 року між [PERSON] «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» (далі - [PERSON] «ФК «ЦФР») та відповідачем укладено кредитний договір № 653568254, згідно з якого відповідач отримав кредит в розмірі 12773,90 грн. 14.07.2017 року між [PERSON] «ФК «ЦФР» та [PERSON] «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір відступлення права вимоги №20170714, згідно з якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 653568254 від 02.07.2014 року укладеним між [PERSON] «ФК «ЦФР» та [PERSON] У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором, заборгованість [PERSON] станом на день звернення до суду становить 27390,31 гривень, з яких: 9791,75 грн. заборгованість за кредитом, 2871,02 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 8340,59 грн. сума заборгованості за платою за управління кредитом, 6386,95 грн. сума заборгованості за пенею. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором в розмірі 27390,31 грн. та судові витрати. 24.01.2019 року відповідач подав відзив на позовну заяву, який обгрунтовує тим, що 02.07.2014 року він отримав кредит розмірі 11000,00 грн., а не 12773,90 грн., що підтверджується платіжним дорученням №144636374. Не визнає суму в розмірі 1553,90 грн., яка вказана позивачем як страховий платіж, у звязку з тим, що не має доказів, що дана сума на підставі його заяви-доручення про утримання із суми наданого мені кредиту за даним кредитним договором була перерахована в якості страхового платежу (витрат на страхування) за договором страхування від 02.07.2014 року, так як позивачем не доведено, що договір страхування укладався, а також не доведено, що дані кошти поступили на користь ПАТ «Страхова компанія «ТАС». Крім цього страховий платіж, згідно з умов договору, мав бути відрахований із суми наданого мені кредиту, тобто з 11000,00 грн. Також не визнає разову плату за кредитом в розмірі 220 грн. та щомісячну плату за кредитом в розмірі 2,69% від суми кредиту, що становить 343,62 грн., як передбачено п.4.7 та 4.8 Договору. Зазначає, що згідно з довідки про надходження сум на погашення кредиту, останній платіж в розмірі 760 грн. було здійснено 31.07.2015 року, а отже право позивача вважається порушеним з моменту порушення строку внесення чергового платежу, тобто з 05.08.2015 року, після якого розпочинається перебіг позовної давність щодо вимог про стягнення кожного такого щомісячного платежу. Разом з тим цей строк обраховується та спливає стосовно кожного щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу, а не стосовно заборгованості за кредитом в цілому. В такому разі кредитна заборгованість підлягає стягненню в межах позовної давності. Також позивач пропустив спеціальний строк звернення до суду в частині стягнення пені, так як із позовної заяви вбачається, що позивач нарахував розмір пені за даним кредитним договором більше одного року. Зважаючи на вище викладене, відповідач просить застосувати строки позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та повністю відмовити у задоволенні позову [PERSON] «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором. 05.02.2019 року позивач [PERSON] «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» подав відповідь на відзив в якому позивач заперечує сплив строків позовної давності за даною вимогою, оскільки строк виконання зобов»язання за кредитним договором визначений - 02.07.2018 року, а тому саме із цієї дати слід рахувати перебіг строків позовної давності. Також позивач зазначає, що договором про надання кредиту№653568254 від 02.07.2014 р. банк надав позичальнику кредит у розмірі відповідно до п.4.1 Договору 12773,90 грн. із річною відсотковою ставкою за кредитом 14.99% та строком на 48 місяців (п.п. 4.2, 4.3. Договору). Також, на виконання умов договору банком сформовано графік платежів із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування кредиту, вартості всіх супутніх послуг та ін., передбачених Договором. Відповідач підписав заяву-доручення від 02.07.2014 року, згідно з якої просить банк утримати із суми наданого кредиту суму в розмірі 1553,90 грн. та перерахувати її на користь ПАТ «Страхова компанія «ТАС». За таких обставин, позивач просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі та судове засідання у справі проводити за відсутності представника позивача. В судове засідання представник позивача не зявився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач та його представник в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про дату та час судового засідання, однак представник відповідача подав заяву в якій просить проводити розгляд справи без його участі та відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позов. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не зявились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між [PERSON] «ФК «ЦФР» та [PERSON] 02.07.2014 р. укладено кредитний договір № 653568254. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов»язанні і в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, інше не встановлено договором або законом. Із дослідженого судом договору відступлення права вимоги №20170714 встановлено, що [PERSON] «ФК «ЦФР» передає (відступає) [PERSON] «ФК «ЄАПБ» за плату права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 653568254 від 02.07.2014 року укладеним між [PERSON] «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та [PERSON] Оскільки на підставі даного договору відбулась заміна кредитора [PERSON] «ФК «ЦФР» на [PERSON] «ФК «ЄАПБ», тому останній вправі заявляти вимоги до відповідача про повернення кредитної заборгованості. Відповідно до п. 4 договору сторони погодили, що первісний кредитор [PERSON] «ФК «ЦФР» надає відповідачу кредит у розмірі 12773,90 грн., строком на 48 місяців, із річною відсотковою ставкою за кредитом 14,99 %. У п. 4.5. договору сторони визначили, що кредит надається шляхом перерахування коштів на рахунок відповідача та перерахування на оплату страхових або інших послуг. Згідно з п. 4.6. відповідач зобов»язався повертати кредит та вносити плату за ним щомісячно, за графіком платежів, котрі визначені у додатку до договору. Відповідно до графіка платежів, відповідач зобов»язався 05.07.2018 р. повністю виконати зобов»язання. Також у п. 4.7. , 4.8. договору сторони погодили, що разова плата за кредитом становить 220 грн., а щомісячна плата за кредитом 343,62 грн. Крім цього, у п. 6 сторони визначили, що до складу плати за кредитом (сукупної вартості кредиту) входить плата за річною відсотковою ставкою, разова плата за кредитом та щомісячна плата за кредитом. Разова плата за кредитом та витрати на страхування справляються за рахунок наданого кредиту, відразу після його надання. Із додатку до кредитного договору встановлено, що сторони дійшли згоди про те, що разова плата за кредитом у розмірі 220 грн. та витрати на страхування, надання інших послуг в розмірі 1553,90 грн. включаються до тіла кредиту, тобто у суму кредиту 12 773,90 грн., котра визначена у п.4.1. договору. Заявою дорученням від 02.07.2014 р. підтверджується, що відповідач просив утримати із суми кредиту за договором від 02.07.2014 р. 1\~553,90 грн. та перерахувати її в якості страхового платежу (витрат на страхування) за договором страхування від 02.07.2014 р. №653568254 С на користь ПАТ «Страхова компанія «ТАС». Оскільки договором було передбачено, що кредит у розмірі 12\~773,90 грн. надається за умови разової плати відповідачем 220 грн., котра включається до тіла кредиту, а також 1553,90 грн. витрат на страхування, сума якого також включається до тіла кредиту, тому позивач 02.07.2014 р. надав відповідачу кредит у розмірі 12\~773,90 грн., утримавши із цієї суми - 220 грн. разову плату та 1553,90 грн. витрат на страхування, що повністю відповідає умовам договору (п.4.7., 6 та додатку до договору). Враховуючи те, що із суми кредиту правомірно були утримані дані платежі, тому після оплати цих платежів, котрі входять до тіла кредиту, банк видав відповідачу платіжне доручення №144636374 від 02.07.2014 р. на суму 11\~000 грн. (12773,90 грн. 220 грн. -1553,90 грн. = 11000 грн.), що відповідає умовам договору та підтверджує повне виконання позивачем умов договору. Доводи відповідача про те, що йому надано кредит у розмірі 11 000 грн. і страховий платіж має бути відрахований із цієї суми є безпідставними, оскільки згідно з умов договору відповідачу наданий був кредит у розмірі 12773,90 грн., а тому саме із цієї суми має бути відрахований цей платіж (п. 4.7., 6, додаток до договору). Платіжне доручення від 02.07.2014 р. не доводить, що відповідачу був наданий кредит саме у розмірі 11\~000 грн., а не 12773,90 грн., оскільки цей документ підтверджує суму, яка надана відповідачу після утримання вищевказаних платежів від суми кредиту 12 773,90 грн. За умовами договору кошти в розмірі 220 грн. та 1553,90 грн., котрі утримані позивачем при наданні кредиту, також включаються до тіла кредиту, тому сума наданого відповідачу кредиту становить 12773, 90 грн. Із дослідженого судом кредитного договору та додатку до кредитного договору вбачається, що [PERSON] зобовязався погашати заборгованість по кредиту, шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі та в строки, передбачені графіком платежів. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З дослідженого судом розрахунку заборгованості по кредиту встановлено, що відповідач не вчасно та не в повному обсязі здійснював щомісячні платежі по поверненню кредиту, тобто порушив зобов»язання. Згідно з ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК України, виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше нерухоме майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Із даного розрахунку вбачається, що у [PERSON] існує 9791,75 грн. заборгованості за кредитом, 2871,02 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 8340,59 грн. заборгованості за платою за управління кредитом. Відповідно до п. 4.9. договору сторони визначили, що у випадку несвоєчасного виконання грошових зобов»язань відповідач зобов»язаний сплатити позивачу пеню у розмірі 0,3% від суми прострочення за кожний день прострочення. Оскільки відповідач порушив зобов»язання, тому повинен сплатити позивачу пеню, котра відповідно до наданого суду розрахунку становить 6386,95 грн. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростували доводи позивача щодо невиконання ним умов договору, наявність заборгованості за цим договором у розмірі 27390,31 грн. З огляду вищенаведеного, суд приходить до висновку, що не сплачуючи обов»язкові щомісячні платежі у строк та розмірах визначених договором, [PERSON] порушив умови зобов»язання, внаслідок чого має заборгованість у розмірі 27390,31 грн., котра не спростована жодними належними та допустими доказами, а тому підлягає стягненню в користь позивача. Однак, на судовий розгляд справи відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності. Вирішуючи дану заяву суд виходить з наступного. Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок відповідача повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право позивача вважається порушеним з моменту недотримання відповідачем строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Із розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] здійснив останній платіж 05.08.2015 р. та після чого перестав виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту, а тому позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів, процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа. Із матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач звернувся до суду 28.11.2018 р. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов»язаннями з визначенним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи те, що останній черговий щомісячний платіж відповідач здійснив 05.08.2015 р., а позов пред»явлено 28.11.2018 р., тому суд приходить до висновку, що вимоги про повернення кредиту у виді щомісячних чергових платежів за межами трьох років до дня звернення до суду, подані з пропуском строку позовної давності. Також суд бере до уваги, що відповідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені). Оскільки позивачем заборгованість за пенею розраховано за період з 06.07.2015 р. по 06.01.2017 р., тобто за межами позовної давності і відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності, тому у задоволенні вимоги про стягнення пені в розмірі 6386,95 грн. слід відмовити. З огляду\~наведеного,\~суд приходить\~до висновку,\~що з\~відповідача на\~користь позивача\~слід стягнути\~14845,97\~грн.\~заборгованості за\~кредитом в межах строку позовної давності за період з 28 листопада 2018 року (дата звернення до суду) по 28 листопада 2015 року. При цьому суд не погоджується із вимогою відповідача про відмову у задоволенні позову повністю у зв»язку із пропуском строку позовної давності, оскільки позивачем пропущений лише строк вимоги про повернення щомісячних чергових платежів за межами трьох років до дня звернення в суд і зважаючи на те, що кінцевий строк повернення кредиту є 05.07.2018 р. та на час звернення до суду строк позовної давності про повернення кредиту не сплив, так як настане лише 05.07.2021 р., а тому вимоги позивача про стягнення кредиту в межах трьох років до дня звернення до суду (з 28.11.2018 р. по 28.11.2015 р.) заявлені в межах строку позовної давності. Оскільки позов задоволено частково, тому відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційний розміру задоволених позовних вимог (54,2%), котрий становить 955 грн. (1762 х 54,2%:100).

Outcome: partial