Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даною позовною заявою до відповідача, свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мама [PERSON]. Після смерті мами залишилось спадкове майно. 03 грудня 1999 року мамою позивача складено заповіт посвідчений секретарем Жужелянської сільської ради, де вона зазначила що земельну частку(пай), згідно Державного акту [NUMBER] від 14.10.1999 року за №364 вона заповідає своєму сину. Вказує, що звернувшись у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини йому було роз'яснено, що для видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкову земельну ділянку необхідно подати оригінал правовстановлюючих документів, зокрема Державний акт на право приватної власності на землю, однак такі у нього відсутні, а збереглась лише її копія. Просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку після смерті його мами. Позивач в судове засідання не прибув, подав заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, розгляд справи проводити без його участі. Представник відповідача Жужелянської сільської ради в судове засідання не прибув, подав заяву, у якій зазначає, що позовні вимоги визнає, розгляд справи просить проводити без його участі. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову представником відповідача, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі і не суперечить правам та інтересам інших осіб. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. В свою чергу, відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦПК України - незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Із свідоцтва про смерть [NUMBER], актовий запис №21, встановлено що [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. Згідно заповіту посвідчений секретарем Жужелянської сільської ради від 03.12.1990 року встановлено що [PERSON] заповіла земельну частку(пай), згідно Державного акту [NUMBER] від 14.10.1999 року за №364 своєму сину [PERSON]. Згідно державного акту на право приватної власності серії [NUMBER] від 14.10.1999 року [PERSON] являється власником земельної ділянки - площею 2,75га., що розташована на території Жужелянської сільської ради, для ведення сільськогосподарського виробництва. Згідно п. 10 Постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», визначено, що відповідно до ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved