overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом та просить розірвати шлюб укладений з відповідачем, зареєстрований 28.02.1997 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м.Харкова, актовий запис № 75. При цьому посилається на те, що спільне життя між ними не склалося, через істотні протиріччя у світоглядних принципах, що стало причиною фактичного припинення шлюбу у 2005 році. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій свої позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити, розглядати справу у його відсутності, у разі неявки відповідача у судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення. (а.с.18) Відповідач в судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом подання оголошення про виклик відповідача у судове засідання у газеті «Слобідський край» (а.с.19) Суд вважає, що в справі є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін та за згодою позивача приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення по справі. Судом встановлено, що 28.02.1997 року Відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м.Харкова зареєстровано шлюб між [PERSON], 28.02.19869 року народження та [PERSON], [INFO], про що зроблено актовий запис № 75. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження [PERSON] 1- ВЛ № 056619 видане 08.07.1997 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, актовий запис № 2019. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені, сімя існує формально, а тому шлюб необхідно розірвати, так як причини які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сімї стали неможливими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом та просить розірвати шлюб укладений з відповідачкою, зареєстрований 26.11.2011 р. в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану м.Харкова, актовий запис № 722. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що шлюб існує між ними формально, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Шлюбні відносини припинилися з 2012 року. Дітей від шлюбу не мають. Позивач у судове засідання не з'явися, подав суду заяву в якій свої позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву в якій позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнала в повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутності . Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 26.11.2011 р. в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану м.Харкова зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] , про що зроблено актовий запис № 722. Дітей від шлюбу подружжя не має. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що сторони не бажають перебувати у шлюбі, на примирення не згодні, тому суд вважає що шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом у вересні 2015 року та в своєму позові в обґрунтування заявлених вимог посилається на наступне. Йому на праві приватної власності належить будинок № 3 по вулиці Григорівського Десанту в смт. Комінтернівське Комінтернівського району Одеської області. В зазначеному житловому приміщенні зареєстрований з 27.04.2013 року відповідач [PERSON], але він не проживає за місцем реєстрації і ніколи не проживав. Оскільки відповідач отримав право користування зазначеною житловою площею на нього, нарівні з наймачем, розповсюджуються права та обовязки. що випливають з договору найму житлового приміщення. Проте, відповідач не виявив бажання проживати в зазначеному житловому приміщенні. Перепони та перешкоди в користуванні житловою площею йому не чинилися. Майна та особистих речей відповідача в будинку немає. Добровільно знятися з реєстраційного обліку з належної йому житлової площі будинку відповідач не згоден. При таких обставинах він вимушений звернутися до суду, оскільки це єдиний спосіб захистити свої права. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок № 3 по вулиці Григорівського Десанту в смт. Комінтернівське Комінтернівського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №89 виданим 15.11.2004 року, виданим виконкомом Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області та витягом про реєстрацію права власності №6031353 від 25.12.2004 року. В зазначеному житловому приміщенні зареєстрований з 27.04.2013 року відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою з виконкому Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області №02-20/2191 від 03.09.2015 року. Відповідно до акту депутата Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області [PERSON], складеного в присутності сусідів позивача , [PERSON] за адресою: вул. Григорівського Десанту, 3 в смт. Комінтернівське Комінтернівського району Одеської області не проживає та ніколи не проживав, його особистих речей в будинку немає. На підставі ст.ст. 391, 815 ЦК України, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом у жовтні 2014 року та в своєму позові обґрунтування заявлених вимог послалася на наступне. Вона є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 11 жовтня 1985 року, посвідченого виконавчим комітетом Кремидівської сільської ради за №94. Згідно довідки Кремидівської сільської ради №328 від 01 березня 2013 року, окрім її сім'ї, у будинку прописані [PERSON] та [PERSON], які за даною адресою ніколи не проживали, що підтверджується актом обстеження житлового будинку, складеного депутатом в присутності двох сусідів. За таких обставин вона просить задовольнити позовні вимоги та визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS]. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 11 жовтня 1985 року, посвідченого виконавчим комітетом Кремидівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області за №94. Згідно довідки Кремидівської сільської ради №328 від 01 березня 2013 року, окрім сім'ї позивачки, у будинку прописані [PERSON] та [PERSON]. Відповідачі за вказаною адресою ніколи не проживали, що підтверджується актом обстеження житлового будинку, складеного депутатом Кремидівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області Жековою В.Б. в присутності двох сусідів. При таких обставинах суд вважає заявлені позовні вимоги цілком обґрунтованими, а отже позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 71, 72, 156, 163 ЖК України, 391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом у квітні 2015 року та в своєму позові в обґрунтування заявлених вимог послалася на наступне. Він є власником житлового будинку, який знаходиться в смт. Комінтернівське Комінтернівського району Одеської області по вул. Вишнева, 4, що підтверджується договором дарування від 17.02.1997 року. З 1997 році в зазначеному будинку був зареєстрований чоловік її доньки [PERSON]. З серпня 2010 року відповідач в будинку не проживає, житлово-комунальні послуги не сплачує, в добровільному порядку не знімається з реєстрації, тому він вимушений звернутися до суду з метою визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 72 ЖК України, Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться в смт. Комінтернівське Комінтернівського району Одеської області по вул. Вишнева, 4, що підтверджується договором дарування від 17.02.1997 року. У вказаному будинку з 1997 року зареєстрований [PERSON], [INFO], що підтверджується домовою книгою для прописки громадян та проживаючих [INFO]. Відповідно до актів від 01.11.2012 року та 12.03.2014 року, складених комісією у складі депутата Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області [PERSON] та сусідів [PERSON] та [PERSON], [PERSON] з серпня 2010 року не проживає за місцем реєстрації. При таких обставинах суд вважає заявлені позовні вимоги цілком обґрунтованими, а отже позов підлягає задоволенню. Також суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., які підтверджується відповідною квитанцією №16-11418/1 ПАТ «Марфін Банк» від 08.04.2015 року. На підставі ст. 72, 156, 163 ЖК України, 391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом у квітні 2015 року та в своєму позові обґрунтування заявлених вимог послався на наступне. Він є власником 1/2 (однієї другої) частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, село Нова Дофінівка, вулиця Шкільна, 3а, розташованого на земельній ділянці, площею 215 кв.м., кадастровий номер 5122783900:02:001:0582, що підтверджується договором купівлі-продажу від 12.07.2013 року, який посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Комінтернівського нотаріального округу Одеської області. На момент укладання договору купівлі-продажу ? частки житлового будинку був зареєстрований з 25.02.2008 р. та проживав тільки позивач. Дружина позивача, [PERSON] за даною адресою проживає з 2008 року, без реєстрації. В той же час відповідач - [PERSON], була зареєстрована з 07.04.1998 р., але фактично постійно не проживала. Місце проживання відповідачки невідоме, отже в добровільному порядку вона не в змозі знятися з реєстрації, тому позивач вимушений звернутися до суду. Відповідач та треті особи в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 72 ЖК України, Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, село Нова Дофінівка, вулиця Шкільна, 3 а, розташованого на земельній ділянці, площею 215 кв.м., кадастровий номер 5122783900:02:001:0582, що підтверджується договором купівлі-продажу від 12.07.2013 року, який посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Комінтернівського нотаріального округу Одеської області. У вказаному будинку зареєстрована з 07.04.1998 р., але не проживає [PERSON], що підтверджується актом депутата Новодофінівської сільської ради [PERSON] від 27.03.2015 р., складеного в присутності свідків, про встановлення факту не проживання громадянки [PERSON], [INFO] в с. Нова Дофінівка по вул. Шкільна, 3а. При таких обставинах суд вважає заявлені позовні вимоги цілком обґрунтованими, а отже позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 72, 156, 163 ЖК України, 391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом у червні 2013 року та у своєму позові в обґрунтування заявлених вимог послався на наступне. На праві комунальної власності Фонтанській сільській раді Комінтернівського району Одеської області належить кімната [ADDRESS] В 2008 році [PERSON], [INFO], була зареєстрована в гуртожитку по [ADDRESS] На підставі рішення виконкому Фонтанської сільської ради №42 від 29.05.2008 року був виданий ордер на житлове приміщення №53 від 22.10.2008 року. В теперішній час відповідачка не проживає у зазначеному приміщенні. Термін її відсутності значно перевищує чотирьохрічний термін, що свідчать комісія у складі депутатів Фонтанської сільської ради, яка неодноразово фіксувала відсутність Відповідача, вибиті вікна в наданому [PERSON] приміщенні, що свідчить про довгострокову відсутність у даному приміщенні. Відповідачка зареєстрована, але відсутня за адресою в [ADDRESS] та не виконує обов'язки по утриманню жилого приміщення, не оплачує комунальні послуги, чим завдає шкоди місцевому бюджету. За таких обставин позивач звертається до суду для зняття відповідачки з реєстраційного обліку в згаданому будинку. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У судовому засіданні встановлено, що на праві комунальної власності Фонтанській сільській раді Комінтернівського району Одеської області належить кімната [ADDRESS] З 2008 року [PERSON], [INFO], зареєстрована в гуртожитку по [ADDRESS] На підставі рішення виконкому Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №42 від 29.05.2008 року виданий ордер на житлове приміщення №53 від 22.10.2008 року. В теперішній час відповідачка не проживає у зазначеному приміщенні. Згідно Актів від 03.10.2012 року, 21.11.2012 року, 01.08.2013 року складених депутатами Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в присутності свідків, в гуртожитку по [ADDRESS] [PERSON] не проживає протягом більш ніж 4 років. При таких обставинах суд вважає заявлені позовні вимоги цілком обґрунтованими, а отже позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 71, 72, 156, 163 ЖК України, 391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, у якому вказав, що 12 вересня 2012 року відповідачка отримала в банку кредит у розмірі 5000 гривень зі сплатою 53,88 відсотків річних за користування кредитом. Протягом дії договору боржниця порушувала умови договору, не повернула строковий кредит в розмірі 3466 гривень 76 копійок та має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 1529,72 гривні, суму відсотків на строкову кредитну заборгованість - 2067,84 гривень, суму відсотків на прострочену заборгованість за кредитом - 449,99 гривень, суму штрафу за кожен випадок прострочення - 3850 гривень, суму простроченої комісії за користування карткою - 150 гривень, суму ін.комісії - 9,60 гривень, а всього її борг складає 11523,91 гривні. Просить стягнути ці суми, а також витрати по справі. Відповідачка позов визнала частково, пояснивши, що вона дійсно брала кредит на умовах, що вказані в позові. Кредит погашала, але не в повній мірі, оскільки не мала коштів на повне повернення кредиту. Основний борг визнає в повному обсязі, розмір штрафних санкцій вважає надмірним та просить застосувати строк позовної давності. Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. В судовому засіданні встановлено, що 12 вересня 2012 року відповідачка отримала в банку кредит у розмірі 5000 гривень зі сплатою 53,88 відсотків річних за користування кредитом. Протягом дії договору боржниця порушувала умови договору, несвоєчасно та не в повній мірі повертала кредит та не повернула строковий кредит в розмірі 3466,76 гривень та має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 1529,72 гривні, суму відсотків на строкову кредитну заборгованість - 2067,84 гривень, суму відсотків на прострочену заборгованість за кредитом - 449,99 гривень, суму простроченої комісії за користування карткою - 150 гривень, суму ін.комісії - 9,60 гривень. Крім того, відповідно до умов договору відповідачці нарахований штраф за кожен випадок прострочення в сумі 3850 гривень (а.с. 84). Вказані обставини крім пояснень сторін підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується в в один рік. Позивач звернувся до суду 25 березня 2015 року, штрафні ж санкції нараховує з 7 жовтня 2013 року (а.с. 84). Штраф за несвоєчасне повернення кредиту за один рік - за 5 випадків прострочення платежу складає 1750 гривень (350 ? 5 = 1750).

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, у якому вказує, що з відповідачкою він перебував в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини з відповідачкою припинили в лютому 2001 року. 09.04.2006 року р. відповідачці народилась дочка [PERSON]. Оскільки шлюб між ними офіційне не був розірваний, у свідоцтві про народження дитини [PERSON] в графі батько було записано [PERSON]. Але фактично [PERSON] з 2004 року проживала у цивільному шлюбі з іншим чоловіком. У нього виникли сумніви свого батьківства відносно дочки [PERSON], тому що він фактично перебував у місцях позбавлення волі і ніяких стосунків з відповідачкою не мав. Однак, він фактично не є батьком зазначеної дитини, а запис про його батьківство була зроблена по тим підставам, що вчасно народження дитини він знаходився з відповідачкою у шлюбі. Позивач просить виключити з актового запису про народження дитини [PERSON] відомості про його батьківство. У судовому засіданні позивач підтримав свій позов повністю. Відповідачка позов визнала повністю, суду пояснила, що вона визнає, що позивач не є батьком її дитини [PERSON] [INFO]. Вона згодна, щоб в актовому записі про народження дитини [PERSON] був виключений запис про те, що позивач доводиться батьком зазначеної дитини. Біологічним батьком дитини є інший чоловік. Суд, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності зі ст. 121 Сімейного Кодексу України права й обов'язки матері, батька дитини ґрунтуються на походженні дитини від них. У судовому засіданні сторони прийшли до угоди, що позивач не є батьком дитини [PERSON] народженого 09 квітня 2006 р. Встановлено, що з 2001 року сторони припинили шлюбні відносини, шлюб розірваний 13 червня 2007 року , що підтверджується актовим записом № 106 по відділу реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському району Новомосковського МРУЮ Дніпропетровської області. Відповідачка пояснила, що вона завагітніла у червні 2005 року, коли відповідач був в місцях позбавлення волі. Згідно довідки з міст позбавлення волі вбачається, що позивач неодноразове судимій. Він був засуджений 20 червня 2006 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області по ст. 190 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 13.05.20013 року, до відбиття 1 рік 2 місяця 23 дні позбавлення волі. Звільнений з під варти із зала суду. Аналізуючи данні, які вказані у довідки про судимості, суд враховує, що, в період зачаття дитини [PERSON], позивач знаходився під вартою, і фактично не міг бути батьком зазначеної дитини. Згідно з ст. 136 Сімейного Кодексу України, особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити своє батьківство. Аналізуючи зібрані докази, суд вважає виключити з актового запису про народження [PERSON], [INFO] відомості про те, що позивач доводиться батьком зазначеної дитини. На підставі викладеного й

Outcome: approved