Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свій позов тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 23.11.2007 року остання отримала кредит в розмірі 2 000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України відповідно до норм якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до норм чинного законодавства (ст. 599 ЦК України) встановлено, що зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позивач повністю виконав взяті на себе зобов»язання, передбачені даним договором. В порушення умов договору відповідач від своєчасного виконання зобов'язань ухиляється, в зв'язку з чим, станом на 31.10.2012 року має заборгованість в сумі3 490,90 доларів США із них: заборгованість за кредитом - 1 095,14 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 1 751,15 доларів США грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 418,80 доларів США, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 62,55 долари США - фіксована частина та 163,25 доларів США - процентна складова. Посилаючись на норми діючого законодавства просить задовольнити позов та стягнути з відповідачки зазначену вище суму заборгованості і судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на надані суду заперечення просили застосувати до даних правовідносин строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення відповідачки, представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 23.11.2007 року остання отримала кредит в розмірі 2 000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України відповідно до норм якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. За статтями 526, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого права або інтересу, а ст. 257 цього Кодексу встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В судовому засіданні оглянуто оригінал заяви [PERSON] та встановлено, що договір з відповідачкою банком укладено 23.11.2007 року, враховуючи вимоги п. 9.12 строк дії договору закінчувався 23.11.2009 року. З позовом в суд ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся 28.11.2012 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду, тобто після закінчення строку позовної давності. Відповідно до вимог ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі до винесення ним рішення. Відповідач [PERSON] заявила про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, представникові позивача судом надавався термін для надання пояснень щодо заявленого клопотання, але він не скористався наданим йому правом та не з»явився в судове засідання, призначене на 21.11.2014 року, а тому суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» не доведений в судовому засіданні, в задоволенні позову необхідно відмовити. Судові витрати по справі суд відносить за рахунок позивача. На підставі викладеного і ст.ст. 256, 257, 267, 526, 612, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed