Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач звернувся в Костопільський районний суд з позовом до [PERSON] сільської ради, Головного управління Держземагенства у Рівненській області про визнання права власності на самочинне будівництво. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликаються на те що, 14.07.2005р., за майновий пай в колгоспі придбав приміщення пункту штучного осіменіння по вул. Шевченка, 35-б с. Садки. Рішенням сесії [PERSON] сільської ради надано дозвіл на виготовлення містобудівного обгрунтування, містобудівних умов та обмежень на реконструкцію пункту штучного осіменіння під житловий будинок із земель під господарськими дворами та будівлями, розташованої за межами села Садки, Костопільського району по вул. Шевченка, 35-б. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позов пітримав, та просив задоволити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з'явився. В судовому засіданні представник відповідача, Головного управління Держземагенства у Рівненській області - [PERSON], заперечила проти позовних вимог , та надала до суду письмові заперечення з приводу поданого позову. Заслухавши пояснення представників позивача, та відповідача , всебічно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що позивач 14.07.2005р., за майновий пай в колгоспі придбав приміщення пункту штучного осіменіння по вул. Шевченка, 35-б с. Садки. Рішенням сесії [PERSON] сільської ради надано дозвіл на виготовлення містобудівного обгрунтування, містобудівних умов та обмежень на реконструкцію пункту штучного осіменіння під житловий будинок із земель під господарськими дворам та будівлями, розташованої за межами села Садки, Костопільського району по вул. Шевченка, 35-б. Позивач самочинно перебудував та збудував надвірні будівлі, а саме: А-1 житловий будинок, А- прибудова, Б- літня кухня, В- навіс, Г,д,Д,з сараї, Ж- гараж. Даний житловий будинок, одноповерховий, загальною площею- 54,1 кв.м., житловою площею 49,1 кв.м. Вартість житлового приміщення, згідно звіту ПП «Олімп- Консалтінг» станом на 14.07.2015р. становить 71047 грн. Факт належності позивачу данного житлового приміщення, підтверждується технічним паспортом, накладною №61 від 14.07.2005р., рішенням [PERSON] сільської ради від 20.10.2010 р., № 1120. Однак реєстрація реєстраційною службою Костопільського РУЮ не проводилась, оскільки правовстановлюючі документи на земельну ділянку відсутні. Згідно до ч.2 ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку визначеному Законом. Частинами З, 4 статті 376 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Тобто перед тим, як визнавати право власності на самочинне будівництво, позивачу необхідно отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Статтею 38 Земельного кодексу України встановлено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів,які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Таким чином, житлова забудова може здійснюватися лише в межах населених пунктів. Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України, визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, суд не виходячи за межі заявлених позовних вимог, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed