overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача, який вихованням та утриманням дітей не займається та стягнення аліментів. Представник позивача [PERSON] подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити\~ при проведенні\~ попереднього судового засідання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно\~ до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ч.4 ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які разом з матірю проживали в м. Кривий Ріг. На даний час розглядається справа відносно матері дітей [PERSON] про позбавлення її батьківських прав та діти передані під опіку до Центру соціально психологічної реабілітації для дітей № 1 у м. Кривий Ріг. Відповідач тривалий час проживає окремо від дітей, зарекомендував себе з посередньої сторони, не працює, зловживає спиртними напоями, з дітьми не спілкується, не піклується про їх здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально не допомагає, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Крім того, вважає, що це не його діти. При таких обставинах, враховуючи інтереси неповнолітніх, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача, який вихованням та утриманням сина не займається, просив стягнути з нього аліменти, та передати неповнолітню дитину на опікування органу опіки та піклування. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Дитина з 31.01.2012 року проживає та знаходиться на повному утриманні опікуна - [PERSON]. Мати дитини померла. Відповідач вихованням та утриманням сина не займається, притягувалася до кримінальної відповідальності. 06.07.2015 року відповідач звернувся до служби у справах дітей з заявою про позбавлення його батьківських прав, в звязку з тим, що він має іншу сімю і не має можливості утримувати [PERSON]. 27.07.2015 року комісія прийняла рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно акту обстеження житла від 09.07.2015 року, умови для проживання дитини разом з бабусею [PERSON] - задовільні. Позивач в позові ставить питання про передачу неповнолітньої дитини на опікування органу опіки та піклування, але в матеріалах справи є розпорядження голови Кіровоградської районної державної адміністрації про встановлення опіки над неповнолітнім [PERSON] та призначення опікуна [PERSON] (а.с.11), і тому в цій частині позову необхідно відмовити. При таких обставинах, враховуючи інтереси неповнолітнього, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те , що є власником квартири [ADDRESS], згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.06.2017р. Однак на даний час зареєстрована відповідач , яка не проживає більше року , чим чинить перешкоди в користуванні власності та порушує її права. В судове засідання позивач не з»явився, просила розглядати в відсутність, позов задовольнити та усунути перешкоди в користуванні квартирою, визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою. Відповідач в судове засідання не з»явився , про день та час розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд , дослідивши письмові матеріали справи , приходить до слідуючого. Встановлено , що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.06.2017р. (а.с.11) Встановлено , що в спірній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с.10). Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном. Відповідно до статті 7 Закону України Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-1V «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі заяви цієї особи або остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У даному випадку позивач не має можливості зняти відповідача із реєстрації на підставі своєї особистої заяви без наявності з цього приводу рішення суду. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності , суд вважає що позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні квартирою , визнання відповідача таким , що втратив право користування квартирою підлягають задоволенню , оскільки встановлено , що відповідач чинить перешкоди позивачу в користуванні квартирою, не проживає в квартирі більше року. Відповідно до ст..141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про продовження терміну прийняття спадщини,стверджуючи,що 09.07.2015 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно,а саме домоволодіння в м.Калуш по вул.Миру,15,Івано-Франківської області. 09.11.2007 року спадкодавиця посвідчила заповіт яким все своє майно заповіла позивачу.Він звернувся в ноторіальну контору з проханням оформити спадщину після смерті матері,але йому відмовили,мотивуючитим,що він пропустив термін звернення про прийняття спадщини. Він не звертався в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини через важкий стан здоровя та відсутність коштів для оформлення документів. Важає,що строк звернення пропустив з поважних причин просить суд, винести рішення, яким продовжити термін для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері. В судове засідання позивач не зявився ,однак подав суду заяву у якій вказав,що позов підтримує та просить розглядати справу у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву в якій вказав, що позов визнає та просить справу заслухати у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Згідно ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні позивач являється сином померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.21 ). 09.07.2015 року мати позивача [PERSON] померла ,про що стверджує копія свідоцтва про смерть (а.с.4). Відповідно до повідомлення Калуської нотаріальної контори від 21.01.2016 р. позивач відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку на подання заяви про прийняття спадщини (а.с.8). Згідно заповіту 09.11.2007 року спадкодавиця все своє майно заповіла позивачу (а.с.7). Згідно договору дарування від 19.07.1990 року спадкодавиця [PERSON] є власником домоволодіння в м.Калуш по вул.Миру,15,Івано-Франківської області (а.с.5). В судовому засіданні встановлено, що позивач прийняв спадщину, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном з часу смерті матері. Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного хворого вбачається ,що позивач перебував на амбулаторному лікуванні з 23.12.2015 р. по 28.01.2016 р. . За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, а тому йому слід визначити додотковий строк для прийняття спадщини три місяці. На підставі викладеного, ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про продовження терміну прийняття спадщини,стверджуючи,що 25.08.1998 року померла його мати [PERSON],а 05.02.2011 р. помер батько позивача [PERSON]. Після їх смерті залишилось спадкове майно,а саме домоволодіння в м.Калуш по вул.Робітнича,32,Івано-Франківської області. Він звернувся в ноторіальну контору з проханням оформити спадщину після смерті батька,але йому відмовили,мотивуючитим,що він пропустив термін звернення про прийняття спадщини. Він не звертався в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини через необізнаність із спадковим законодавством. Важає,що строк звернення пропустив з поважних причин просить суд, винести рішення, яким продовжити термін для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері. В судове засідання позивач не зявився ,однак подав суду заяву у якій вказав,що позов підтримує та просить розглядати справу у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву в якій вказав, що позов визнає та просить справу заслухати у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Згідно ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні позивач являється сином померлих [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6 ). 25.08.1998 року померла [PERSON],а 05.02.2011 р. помер [PERSON],про що стверджують копії свідоцтв про смерть (а.с.7,8). Відповідно до повідомлення Калуської нотаріальної контори від 18.02.2016 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку на подання заяви про прийняття спадщини (а.с.15). Згідно заяви позивач звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька (а.с.14). В судовому засіданні встановлено, що позивач прийняв спадщину, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном з часу смерті матері. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, а тому йому слід визначити додатковий строк для прийняття спадщини три місяці. На підставі викладеного, ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про продовження терміну прийняття спадщини,стверджуючи,що 27.12.2005 року померла його мати [PERSON],а 18.12.2006 р. помер батько позивача [PERSON]. Після їх смерті залишилось спадкове майно,а саме домоволодіння в с.Боднарів по вул.Галицькій №43,Калуського району,Івано-Франківської області. Він звернувся в ноторіальну контору з проханням оформити спадщину після смерті батька,але йому відмовили,мотивуючитим,що він пропустив термін звернення про прийняття спадщини. Він не звертався в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини через необізнаність із спадковим законодавством та тривалим перебуванням на сезонних роботи за межами області. Важає,що строк звернення пропустив з поважних причин просить суд, винести рішення, яким продовжити термін для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька. В судове засідання позивач подав суду заяву у якій вказав,що позов підтримує та просить розглядати справу у його відсутності. Відповідачка в судове засідання подала заяву в якій вказала, що позов визнає та просить справу заслухати у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Згідно ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні 27.12.2005 року померла мати позивача [PERSON],а 18.12.206 р. помер батько позивача [PERSON],про що стверджують копії свідоцтв про смерть (а.с.7,8). Відповідно до свідоцтва про народження позивач являється сином померлих [PERSON] та [PERSON] (а.с.6 ). Відповідно до постанови Івано-Франківської державної нотаріальної контори від 11.07.2017 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку на подання заяви про прийняття спадщини (а.с.5). В судовому засіданні встановлено, що позивач прийняв спадщину, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном з часу смерті батька. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, а тому йому слід визначити додатковий строк для прийняття спадщини три місяці. На підставі викладеного, ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про продовження терміну прийняття спадщини,стверджуючи,що [INFO] року помер його батько [PERSON]. [INFO] року померла його мати [PERSON]. Після їх смерті залишилось спадкове майно,а саме домоволодіння в [ADDRESS] 12.02.2003 року [PERSON] ,а 25.03.2015 року [PERSON] посвідчили заповіти якими все своє майно заповіли позивачу.Він звернувся в ноторіальну контору з проханням оформити спадщину після смерті батька,але йому відмовили,мотивуючитим,що він пропустив термін звернення про прийняття спадщини. Він не звертався в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини оскільки не знав про існування заповіту ,а також через важкий стан здоровя дружини та відсутність коштів для оформлення документів. Важає,що строк звернення пропустив з поважних причин просить суд, винести рішення, яким продовжити термін для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька. В судове засідання позивач подав суду заяву у якій вказав,що позов підтримує та просить розглядати справу у його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, однак подали суду заяви в яких вказали, що позов визнають та просять справу заслухати у їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Згідно ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні позивач являється сином померлих [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11 ). [INFO] року помер батько позивача [PERSON] ,про що стверджує копія свідоцтва про смерть (а.с.13). Відповідно до повідомлення Калуської районної держаної нотаріальної контори від 27.10.2015 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку на подання заяви про прийняття спадщини (а.с.5). Згідно заповіту посвідченого 12.02.2003 року спадкодавиць [PERSON] все своє майно заповів позивачу (а.с.8). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.03.2005 р. [PERSON] є власником домоволодіння в [ADDRESS] В судовому засіданні встановлено, що позивач прийняв спадщину, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном з часу смерті батька. Відповідно до медичної довідки вбачається ,що [PERSON] являється інвалідом другої групи (а.с.16) . За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, а тому йому слід визначити додотковий строк для прийняття спадщини - три місяці. На підставі викладеного, ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про розірвання з відповідачкою шлюбу, зареєстрованого 08.10.2011 р. в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградської області, актовий запис № 576. На обґрунтування позову вказується, що сторони через сварки та відсутність взаєморозуміння припинили подружні відносини і сумісно не проживають вже протягом року, зберігати сім»ю позивач не бажає. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала повністю. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, на розірвання шлюбу згідна, вказує, що в період шлюбу відповідач виявив подружню невірність, в зв»язку з чим з жовтня 2012 р. вони дійсно сумісно не проживають і поновлення подружніх відносин є неможливим. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідачки, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами шлюб укладено 08.10.2011р. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] Протягом тривалого часу сторони сумісно не проживають, припинили подружні відносини і не бажають їх поновлювати, в зв»язку з чим шлюб між ними існує формально, а тому підлягає розірванню, оскільки його збереження суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, на підставі ст.112 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про розірвання з відповідачкою шлюбу, зареєстрованого 17.09.2010р. у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №453. На обґрунтування позову вказується, що через відсутність взаєморозуміння та конфлікти з листопада 2013р. позивач сумісно з відповідачкою не проживає і вони не підтримують подружніх відносин. Вказується на неможливість збереження шлюбу і необхідність його розірвання. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав повністю. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Вказала, що через часті конфлікти вона і позивач дійсно припинили подружні стосунки і з листопада 2013 р. сумісно не проживають. Примирення і подальше збереження шлюбу вважає неможливим. Заслухавши пояснення сторін і вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами шлюб укладено 17.09.2010р. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] З листопада 2013 р. сторони сумісно не проживають, не підтримують подружніх відносин і не бажають їх поновлювати. Шлюб між ними існує формально, а тому підлягає розірванню, оскільки його збереження суперечить інтересам позивача. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, на підставі ст.112 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи тим, що не можуть з дружиною дійти згоди з приводу побудови сімейних відносин, неповнолітніх дітей не мають, спір щодо майна відсутній. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ньому, наголосив, що примирення не можливе, оскільки дійсною причиною розірвання шлюбу є зрада дружини. Відповідач позов не визнала. 23 червня 2015 року провадження по справі зупинено та надано сторонам строк на примирення до 23 липня 2015 року. 23 липня 2015 року провадження відновлено за закінченням строку на примирення. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки примирення не можливе, проживають окремо. Відповідач позов визнала. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-БВ № 260427 від 15 грудня 1990 року, виданого Новоушицьким райвідділом ЗАГС Хмальницької області, сторони зареєстрували шлюб 15 грудня 1990 року, про що зроблено актовий запис № 67. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В частині 3 ст. 115 цього ж Кодексу зазначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача; сторони не підтримують шлюбних відносин, неповнолітніх дітей не мають, проживають окремо, позивач відмовляється від примирення та наполягає на розірванні шлюбу, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити його інтересам . Згідно ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] посилаючись на те, що 14.02.2014 року вони уклали шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білозерського районного управління юстиції у Херсонській області за актовим записом №11. В період шлюбу у них 25.07.2014 року народився син [PERSON]. Подружнє життя не склалося, причиною припинення шлюбу стала втрата почуття кохання та поваги один до одного. З серпня 2015 року проживають окремо. Просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач не з»явився, надав до суду заяву, в якій позовні заяви підтримав повністю, просив розірвати шлюб, справу розглядати без його участі. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про визнання позовних вимог, просила справу розглядати без її участі. Дослідивши докази у справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 14.02.2014 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білозерського районного управління юстиції у Херсонській області за актовим записом №11. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини припинили. Проживають окремо. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, родина фактично розпалася і існує формально. На підставі викладеного,

Outcome: approved