Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом посилаючись на те, що відповідно до договору №37KН від 20.06.2007 року третя особа [PERSON] 20.06.2007 отримав кредит в розмірі 120 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 19.06.2014 року. Третя особа взяті на себе зобов`язання за вказаним договором кредиту належним чином не виконала. Заборгованість по кредитному договору станом на 03.09.2020 р. становить 138 9751,17 дол. США . На свій розсуд вимагають від боржника частину суми заборгованості за кредитом, а саме 2639,23 дол США - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 13.08.2018 по 07.09.2018. Вказує? що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором АТ КБ ПриватБанк і відповідач [PERSON] уклали договір іпотеки № 37КН , згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно нежитлову будівлю - магазин [INFO] загальною площею 447,60 за адресою [ADDRESS] , обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки становить 681 750 грн. Просить суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №37KН від 20.06.2007 в розмірі 2639,23 дол США , що за курсом НБУ складає 72948,32 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 13.08.2018 по 07.09.2018 звернути стягнення на нежитлову будівлю - магазин [INFO] загальною площею 447,60 за адресою [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в котрій не заперечив щодо розгляду справи у його відсутності, просить позов задоволити. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином , причини неявки суду не повідомили, відзив не подали . Проаналізувавши письмові докази по справі, суд доходить таких висновків. 20.06.2007 між позивачем Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (яке змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та третьою особою [PERSON] укладено кредитний договір №37KН від 20.06.2007 року і третя особа [PERSON] 20.06.2007 отримав кредит в розмірі 120 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 19.06.2014 року. (а.с.15-20) В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором позивач АТ КБ ПриватБанк та відповідач [PERSON] і третя особа [PERSON] уклали договір іпотеки № 37КН , згідно якого відповідач та третя особа надали в іпотеку нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю - магазин [INFO] загальною площею 447,60 за адресою [ADDRESS] . Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки становить 681750 грн. (а.с.23-29) 14.09.2020 позивач надіслав сторонам повідомлення з вимогою в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги сплатити суму кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту. Відповідачів попереджено, що у випадку невиконання вимоги позивач має намір звернути стягнення на предмет іпотеки та вимагає добровільно звільнити майно що зазначене у договорі іпотеки (а.с.13). Відповідно до ст.. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Однак, відповідно до п. 92 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг поштового зв`язку» № 270 від 05.03.2009 року зазначено, що підлягають доставці додому рекомендовані поштові картки, листи, секограми, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів. Таким чином, якщо в повідомленні про вручення поштового відправлення не проставлений підпис Боржника про отримання цього повідомлення, констатувати про виконання вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» не можна. В судовому засіданні встановлено, що позивачі не погасили заборгованість по кредитному договору, яка станом на 03.09.2020 року становила 1389751,17 доларів США. Позивач в рахунок погашення заборгованості боржника [PERSON] за кредитним договором № 37KН від 20.06.2007 в розмірі 2639,23 дол США ( заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 13.08.2018 по 07.09.2018) просить суд звернути стягнення на нежитлову будівлю - магазин [INFO] загальною площею 447,60 за адресою [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах, ціна котрого становить 681 750 грн. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Суд зазначає, що у кредитному договорі у рамках даної цивільної справи строк виконання основного зобов`язання чітко визначений, зокрема вказано, що термін повернення кредиту не пізніше 19 червня 2014 р. Велика Палата Верховного Суду в постановах від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12 і від 23.05.2018р. у справі № 910/1238/17 посилається на те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018р. у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Згідно з нормами статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З урахуванням встановлених обставин суд доходить висновку про відмову у позові до відповідача [PERSON] , третя особа [PERSON] у зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю вимог. На підставі викладеного, ст. ст.1050,1056-1 ЦК України, Закону України Про іпотеку,

Outcome: dismissed