Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач Департамент праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради звернувся до відповідача [PERSON] про стягнення надміру виплаченої державної соціальної допомоги. Посилаються на те, що 03.12.2014 року відповідач [PERSON] звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Чернівці ради, яке згідно рішення Чернівецької міської ради від 30.06.2015 року № 1645 «Про структуру, загальну чисельність виконавчих органів Чернівецької міської ради, ліквідацію виконавчих органів районних в місті Чернівцях рад та підрозділів, створених при виконавчих органах районних в місті Чернівцях рад» з 23.10.2015 року реорганізовано шляхом приєднання до Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради, із заявою про призначення їй компенсаційної виплати, як особі, яка надає соціальні послуги громадянину [PERSON] та згідно поданої заяви, [PERSON], зобов'язувалась повідомити Управління про обставини, які можуть впливати на виплату компенсації. Вказують, що на підставі рішення від 15.12.2014 року Управлінням відповідачу [PERSON] було призначено компенсацію з 03.12.2014 року, однак, під час перевірки було встановлено, що відповідач працевлаштувалася з 05.10.2015 року, про що не повідомила Управління, вказане підтвердилося і довідкою ПП «Карпат-Ліс» №55 від 11.01.2016 року та за розпорядженням Управління від 28.01.2016 року нараховано було переплату державних коштів у вигляді компенсаційних виплат фізичним особам, які надають соціальні послуги за період з 05.10.2015 року по 30.11.2015 року у зв'язку з виходом на роботу, яка становить 257,82 грн. Зазначають, що позивачем направлялося відповідачу письмові повідомлення про повернення надміру виплачених бюджетних коштів, однак відповідач в добровільному порядку кошти не реагує, борг не повернуто, а тому, просять, стягнути з відповідача [PERSON] на користь Департамент праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради кошти в сумі 257,82 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи; від представника в суд поступила письмова заява про розгляд справи у його відсутність; позовні вимоги представником позивача підтримано в повному обсязі і не заперечувалося в разі повторної не явки в засідання відповідача справу розглянути в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи в порядку ст. 74 ч. 4 ЦПК України, відомостей про поважність причини неявки в судове засідання суду не повідомила, клопотань про відкладення слухання справи не поступило. Розгляд справи проведено у відповідності до ст.197 ч.2 ЦПК України без участі сторін та фіксування судового процесу. Вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності в межах заявлених позовних вимог, з врахуванням відсутності заперечення проти позову з посиланням на докази, суд приходить до наступних висновків. Судом, належними доказами по справі встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS], що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] ( а.с.6). У відповідності до медичного висновку №970 від 01.12.2014 року громадянка [PERSON] [INFO] потребує постійного стороннього догляду, оскільки нездатна до самообслуговування (а.с.8), відповідач [PERSON] відповідно висновку ЛКК по стану здоров'я може надавати соціальні послуги постійно (а.с.9). Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, відповідач не працює, надає соціальні послуги громадянці [PERSON], [INFO], яка є особою старше 80-ти років та потребує надання цих соціальних послуг (а.с.7). Згідно останнього запису в трудовій книжці, відповідач [PERSON] звільнена з роботи наказом №9-к від 06.02.2013 року (а.с.10). 03.12.2014 року відповідач [PERSON] звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Чернівці ради, яке згідно рішення Чернівецької міської ради від 30.06.2015 року № 1645 «Про структуру, загальну чисельність виконавчих органів Чернівецької міської ради, ліквідацію виконавчих органів районних в місті Чернівцях рад та підрозділів, створених при виконавчих органах районних в місті Чернівцях рад» з 23.10.2015 року реорганізовано шляхом приєднання до Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради, із заявою про призначення їй компенсаційної виплати, як особі, яка надає соціальні послуги громадянці [PERSON] (а.с.5). Згідно поданої заяви відповідач [PERSON], зобов'язувалась повідомити Управління про обставини, які можуть впливати на виплату компенсації. Рішенням від 15.12.2014 року Управління відповідачу [PERSON] призначено компенсацію з 03.12.2014 року (а.с.11). Під час перевірки та згідно даних Пенсійного фонду (а.с.12) було виявлено, що відповідач працевлаштувалася з 05.10.2015 року сортувальницею виробів з дерева, про що не повідомила Управління, що підтвердилось довідкою ПП «Карпат-Ліс» №55 від 11.01.2016 року (а.с.13). Розпорядженням Управління від 28.01.2016 року встановлено переплату державних коштів у вигляді компенсаційних виплат фізичним особам, які надають соціальні послуги за період з 05.10.2015 року по 30.11.2015 року у зв'язку з виходом на роботу, яка становить 257,82 грн. (а.с.14-15). Управлінням направлялось відповідачу [PERSON] письмове повідомлення від 05.05.2015 року, та попередження від 03.02.2016 року, 14.03.2106 року, 15.04.2016 року, 10.06.2016 року 25.07.2016 року, 23.11.2016 року (а.с.16-22) про повернення надміру виплачених бюджетних коштів, однак відповідач в добровільному порядку кошти не повертає, повідомлення та попередження залишила без уваги. У відповідності до «Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 р. №558 дана компенсація призначається непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами). Пунктом 15 Порядку «Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 р., фізичні особи, які одержують компенсацію, зобов'язані повідомити органи праці та соціального захисту населення, що призначають ці виплати, про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення. У разі виявлення таких обставин виплата компенсації припиняється з дня, що настає за днем виникнення таких обставин. У разі одержання у зв'язку з ним зайвих сум компенсації одержувачі повинні відшкодувати органам праці та соціального захисту населення надміру виплачені суми. Якщо фізична особа не повернула добровільно надміру виплачені суми, вони стягуються в судовому порядку на підставі заяви органу праці та соціального захисту населення, що призначив компенсацію. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідачем заперечень проти позову з посиланням на докази в суд не подано. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.19 ст.5 Закону України «Про судовий збір» при подачі позовної заяви до суду в сумі 1600 грн., а позовні вимоги задоволено повністю, отже, відповідно до вимог ст.88 ч.3 ЦПК України вказані витрати по оплаті судового збору належить стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved