Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою в якій просить стягнути солідарно з відповідачів 470,13 грн. основного боргу за спожитий природній газ та судовий збір у сумі 243,60 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] та споживачами природного газу, який надається останнім позивачем. Однак, відповідачі за наданні послуги з газопостачання до зазначеної вище квартири несвоєчасно вносять плату, у зв'язку із чим утворився борг у спірному розмірі, який підлягає солідарному стягнення з останніх у відповідності до ст.64 ЖК УРСР. Просить позов задовольнити повністю. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просить такий задовольнити повністю. У судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечив позовні вимоги відносно нього, оскільки зазначена вище квартира належить відповідачам на праві спільної часткової власності; відповідачам відкрито два особові рахунки-зобов'язання; заборгованість виникла по рахунку, який йому не належить, а іншому співвласнику - відповідачу [PERSON], а тому такай борг необхідно стягнути з останньої. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечив проти позовних вимог, оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає та не користується житлово-комунальними послугами. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та цивільної справи № 1319/5912/2012, з'ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 16.03.2007 квартира [ADDRESS] розподілена між співвласниками [PERSON] та [PERSON] порівно та роз'яснено необхідні оплати за житлово-комунальні послуги кожним співвласників окрема за належному кожному з них частку квартири; оплату за комунальні послуги [PERSON] сплачував належним чином та заборгованості немає. Дані обставини встановлені судовим рішенням від 17.12.2012 Сихівського районного суду м.Львова у справі № 1319/5912/2012, яке частково скасовано рішення апеляційного суду Львівської області від 04.06.2013, та такі не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ЦПК України. Так, [PERSON] стала власником ? частини зазначеної вище квартири на підставі договору дарування від 24.07.2009 укладеного [PERSON], яка передала у дарунок [PERSON] зазначену частину квартири, посвідченого державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 6-1950 /а.с.7 том 1 справа №1319/5912/2012/. Згідно з рахунків-квитанцій у відповідачів наявні окремі особові рахунки, а саме: у [PERSON] № [NUMBER], [PERSON] [NUMBER] /а.с. 18,19/. Відповідно до поданого розрахунку заборгованості за спожитий природній газ по рахунку [NUMBER] утворилась заборгованість за період з 2007 року по 31.09.2010 включно (01.10.2013 подачу газу до спірної квартири тимчасово припинено) у розмірі 470,13 грн. Цей розрахунок заборгованості стороною відповідачів не заперечувався та доказів неправильного нарахування заборгованості не подано, а тому приймається судом до уваги. Згідно з ст.162 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги в жилому приміщенні, будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності береться, крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції постанови Кабінет Міністрів України від 24.01.2006 р. № 45, діє з 02.02.2006р.), власники та наймачі (орендарі) квартир зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Так, стаття 360 Цивільного кодексу України визначає порядок утримання майна, що є у спільній частковій власності, передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Враховуючи наведене вище, суд приходить переконання, що оскільки зобов'язання щодо сплати заборгованості за спожитий природній газ у розмірі 389,57 грн. за період з 2007 року по 24.07.2009 (момент укладення договору дарування та прийняття дарунку) виникли у зв'язку із користуванням квартирою попереднім власником [PERSON]; жодних доказів у відповідності до ст.ст.57-60 ЦПК України не подано відносно сплати такої заборгованості [PERSON] за попереднього власника, а відтак суд приходить переконання, що така заборгованість не передається новому власнику, а відтак [PERSON] не відповідає за зобов'язання попереднього власника. Разом із тим, суд приходить переконання, що оскільки за період з 24.07.2009 по 31.09.2013 утворилась заборгованість за споживання природного газу у розмірі 111,82 грн. по особовому рахунку [NUMBER] [PERSON], фактичне не проживання такою у спірній квартирі не звільняє [PERSON] від обов'язку сплати за житлово-комунальні послуги відносно своєї частини квартири, у відповідача [PERSON] на момент ухвалення рішення суду від 17.12.2012 заборгованість за житлово-комунальні послуги відсутня, а тому суд приходить переконання, що співвласник зобов'язаний брати участь у витратах, передбачених у відповідності до ст.360 ЦК України. Разом із тим, щодо частини позовної вимоги про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів, то суд приходить переконання, що така безпідставна та необґрунтована у відповідності до ст.ст. 360, 541 ЦК України. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути заборгованість за споживання природного газу за зазначений вище період у розмірі 111,82 грн., а позов задовольнити частково. Вирішуючи поділ судових витрат суд враховує наступне. Згідно з ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, враховуючи, що позивачем при подані позовної заяви здійснено оплату судового збору у розмірі 243,60 грн. то такий підлягає стягненню наступним чином. Заявлено позов на загальну суму 470,13 грн. Задоволено позовні вимоги на суму 111,82 грн., що становить 24 %, а тому, враховуючи вищевикладені положення, слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 58,46 грн. судового збору. Відповідно до ст.162 ЖК Української РСР, ст.360 ЦК України, ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції постанови Кабінет Міністрів України від 24.01.2006 р. № 45, діє з 02.02.2006р.) та

Outcome: partial