Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON]про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що шлюб між ним та відповідачкою був зареєстрований 01 серпня 2014 року виконавчим комітетом Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5. У шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, між ними відсутнє порозуміння, любов та повага, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Між сторонами досягнуто згоди відносно проживання дитини. Позивач вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, суперечить їх інтересам, тому просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася із невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (судової повістки). Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 01 серпня 2014 року виконавчим комітетом Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5, що стверджено повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 25 квітня 2018 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Від шлюбу в сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO], що стверджено копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 27 квітня 2018 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 11 від 10.02.2015 р. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов'язок подружжя турбуватись про сім'ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в сім'ї, та зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За наданий судом строк для примирення сторони не помирилися. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка не з'явилася в судове засідання та не подала до суду заяву, в якій би зазначила, яким прізвищем бажає іменуватися після розірвання шлюбу, тому суд вважає, що відсутні підстави для зміни прізвища відповідачці. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved