Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № IFHAPP00000027 від 06.08.2007 року, посилаючись на те, що відповідач отримав у позивача кредит в розмірі 31 600 доларів США до 05.08.2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,8 % на місяць та зобовязався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів за відповідачем наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 14 038,85 доларів США, що еквівалентно станом на 16.01.2015 року 221 673 грн. 44 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, оскільки заборгованість за кредитом вже стягнуто з відповідача рішенням суду від 31 серпня 2010 року, просив суд про застосування строку позовної давності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 06.08.2017 року між ЗАТ КБ «Приват Банк», назву якого змінено на ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № IFHAPP00000027, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в розмірі 48 000 доларів США на будівництво приватного житлового будинку, а також 3080 доларів США на сплату страхових внесків, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,8% на місяць на суму залишку заборгованості (а.с.10). Пунктом 1.2 кредитного договору визначено, що погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісії здійснюється щомісяця в період з 09 по 10 число кожного місяця, позичальник зобовязується надавати банку грошові кошти у сумі нарахованих відсотків. Представник позивача стверджує, що незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.6-8). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 16.01.2015 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача за кредитними зобов'язаннями в сумі 66 509,17 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 29 149,42 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом 3,28 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 37 356,47 доларів США. Судовим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.08.2010 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 415 674 грн. 51 коп. (а.с.4-5). Позивач відмінусував суму заборгованості, яка вже стягнута рішення суду від заборгованості в сумі 66 509,17 доларів США та просить стягнути заборгованості в розмірі 14 038,85 долари США. Але, суд вважає такий розмір заборгованості не обґрунтованим та не доведеним виходячи з наступного. В кредитному договорі вказано, що відповідач отримав кредит в розмірі 48 000 доларів США, а як вбачається із ордеру-розпорядження від 30.08.2007 року на рахунок відповідача було направлено кошти в розмірі 31 550 доларів США (а.с.13). На підставі рішення суду від 31.08.2010 року з відповідача стягнуто заборгованість в гривнях та не вказано розмір заборгованості в доларах, курс за яким ця заборгованість була переведена в гривні, не вказано що входить у заборгованість, а саме: розмір тіла кредиту, відсотків, період за який нараховано відсотки, розмір пені та період за який вона нарахована. Тому безпідставним та необґрунтованим є розрахунок позивача шляхом відмінусування суми, яка вже стягнута. Також представником позивача не надано доказів звернення рішення суду до виконання, його добровільного виконання чи невиконання. Ухвалою суду від 06.07.2015 року було витребувано у позивача розрахунок заборгованості із врахуванням рішення суду від 31.08.2010 року та розрахунок розміру заборгованості 14 038,85 долари США, який просить стягнути позивача на даний час, однак ухвала суду залишилась не виконаною належним чином. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтованими та не доведеними. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 530, 546 ч.1, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України,

Outcome: dismissed