Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач заявив позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 08.08.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON] було укладено кредитний договір №001-01530-080811 та відкрито картковий рахунок [NUMBER]. Відповідно до умов кредитного договору банком було відкрито кредитну лінії на загальну суму 30000 гривень, та на день укладання кредитного договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку на суму 2173,34 грн. У відповідності до договору держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки визначені правилами здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом. Відповідач станом на 11 серпня 2014 року порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 1365,46 грн. Позивач просить стягнути з позичальника [PERSON] заборгованість по кредитному договору у сумі 1365,46 грн. та судовий збір у сумі 243,60 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву за вхід.№7509 від 05.12.2014 року в якій просить суд справу слухати в її відсутність, заявлені позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів - договору №001-01530-080811 від 08.08.2011 року встановлено, що між сторонами у простій письмовій формі укладено договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. Відповідно до умов договору відповідачеві [PERSON] було відкрито відновлювальну відкличну кредитну лінію на загальну суму 30000 гривень та на день укладення цього договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 2174,34 грн., відповідач зобов'язалася повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за його користування та комісію, однак, як слідує із розрахунків по договору, не виконала своїх зобов'язань та допустила заборгованість станом на 11 серпня 2014 року у сумі 1365 гривень 46 копійок. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов'язався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов'язалася повернути кредит та проценти за користування кредитом. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити процент. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов'язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість кредиту у сумі 1365 гривень 46 копійок. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - платіжним дорученням №74397787 від 15 вересня 2014 року, за правилами ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 243 гривні 60 копійок. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.526, 527, 530, 533, 610, 611, 612, 623, 625, 631, 1048-1050, 1051, 1052, 1054, 1055, 1056, 1056-1 ЦК України.

Outcome: approved