Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

Позивач заявляє позовні вимоги, а саме: Визнати [PERSON] втративши право користування привішенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , та знати його з реєстрації. В мотивуванні змісту позовних вимог позивач вказав, позивач є власником квартири [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровано відповідача - [PERSON] з яким перебувала у шлюбі який було розірвано 02 березня 2018р. рішенням Ленінського районного суду м.Харкова. В теперішній час відповідач за вказаною адресою не проживає, тягар сплати комунальних послуг не здійснює, особистих речей не має. Таким чином, вона заявляє позовні вимоги. Відповідач відзиву стосовно позовних вимог не надав. Позивач на позові наполягав, що вказав в заяві в наданої суду. На підставі досліджених доказів, судом встановлено наступні факти та обставини: Позивачка, є власником квартирою [ADDRESS] , що підтверджено копією свідоцтво про право власності за заповітом від 29 серпня 2000р. Відповідач зареєстровано за адресою: квартира [ADDRESS] , що свідчить довідка про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні. Факт відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації підтверджується повернутою кореспонденцією. Дослідивши і оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, суд вважає: Частиною 1 статті 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів його сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно статті 391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Виходячи із порівняльного аналізу статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 64, 150. 156 ЖК УРСР. слід дійти висновку, що положення статей 383. 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру від будь-яких осіб, у тому числі і тих, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 64, 150. 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16). За змістом частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту мої порушених прав. Отже, заявлені позовні вимоги в частині визнання особи втративши право користування житловим приміщенням обґрунтовані допустимими доказами, та відповідають вимогам вказаного закону. Проте, позивач заявляє вимоги до відповідача про обов`язок зняти з реєстрації відповідача за адресою: квартира [ADDRESS] . Статтею 4 ЦПК України визначено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вказана норма закону передбачає заявлені вимог до особи яка порушує або не визнає право іншої особи. Але позивачка заявляє вимог до відповідача в обов`язок якого не входить проводити реєстрацію або зняття з реєстрації. Підстави позовних вимог щодо статей 401, 402, 405 ЦК України є підставою реалізації прав позивача за статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, N 1382-IV, визначено: Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: - судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином на підставі встановлених обставини позовні вимоги в частині визнання особи втративши право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню, а у зв`язку з визнання особи втративши право користування житловим приміщенням підлягає скасуванню реєстрація фізичної особи. Отже, вимоги щодо зобов`язання зняти з реєстраціє відповідача заявлені до неналежно особи, т.я. в обов`язок відповідача не входить проведення зняття з реєстрації.

Outcome: partial