Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № ІФ02-00256 від 14.11.2013 року, посилаючись на те, що відповідач отримав в позивача кредит в розмірі 1500,00 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 2% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення 28.11.2013 року та зобов'язався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на день подачі позову в суд за відповідачем наявна заборгованість по кредитних зобов'язаннях в розмірі 1815,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, за змістом якої вимоги позову підтримав з мотивів наведених в позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомила. З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого товариство з обмеженою відповідальністю «Українська мікрофінансова мережа» позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за цим договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 14.11.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Українська мікрофінансова мережа» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № ІФ02-00256, за яким товариство надало, а позичальник (відповідач) отримав кредит в розмірі 1500 грн. Умовами кредитного договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 2% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитними коштами. Кінцевий термін повернення кредиту 28.11.2013 року. Додатковою угодою № 19 від 25 серпня 2014 року сторони погодили викласти п. 2.2 договору в новій редакції та продовжили термін користування кредитними коштами. Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується довідкою про стан заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № ІФ02-00256 від 14.11.2013 року позичальника [PERSON]. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. За змістом п.п.3.4.2 договору про надання фінансового кредиту Позичальник зобов'язується своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов`язання за цим договором і не пізніше терміну вказаного в договорі повернути отримані кредитні кошти разом із нарахованими процентами, а також сплачувати штрафні санкції, якщо такі будуть мати місце. Позивачем станом на 13.03.2015 року проведено розрахунок заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № ІФ02-00256 від 14.11.2013 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача [PERSON] за кредитними зобов'язаннями в сумі 1815 грн. 00 коп., а саме: сума неповернутого кредиту 1500 грн., прострочені проценти за користування кредитом в розмірі 315,00 грн., пеня - 0 грн. 00 коп., штраф за несвоєчасне повернення кредиту 0,00грн. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1 ЦПК України,

Outcome: approved