Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до КС «Львівська» про стягнення грошових коштів за додатковою угодою про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки на рахунок спілки, мотивуючи позовні вимоги наступним. 11 травня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки на рахунок спілки та умови про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки. Сума внесеного додаткового пайового внеску склала 40000 грн. Ця угода і умови були розраховані на три місяці зі виплатою 15 процентів річних у кінці строку, тобто 11 серпня 2017 року. 10 серпня 2017 року позивач продовжив дію угоди про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки на рахунок спілки на три місяці з виплатою 10 процентів річних у кінці строку, тобто 11 листопада 2017 року. Крім того, 9 листопада 2017 року позивач вкотре продовжив дію угоди про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки на рахунок спілки на три місяці з виплатою 10 процентів річних у кінці строку, до 11 лютого 2018 року, а 9 лютого 2018 року знову продовжив дію угоди до 11 травня 2018 року. За 30 днів до планованого закінчення дії договору [PERSON], у присутності свідків, усно звернувся до відповідача з вимогою 11 травня 2018 року виплатити йому додатковий пайовий внесок члена кредитної спілки з нарахованими процентами, однак не отримав жодної ствердної відповіді. Оскільки відповідач відмовляється виплати внесок та нараховані відсотки, позивач змушений звертатися до суду з метою захисту своїх майнових прав. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму додаткового пайового внеску члена кредитної спілки на рахунок спілки та нарахованих процентів в сумі 50834 (п'ятдесят тисяч вісімсот тридцять чотири) грн. 61 коп. та судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 17 липня 2018 року відкрито провадження у справі. У судове засідання позивач не зявився, від його представника надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі. Відповідач у судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. З урахуванням ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 11 травня 2017 року між [PERSON] та кредитною спілкою «Львівська» було укладено в письмовій формі додаткову угоду про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки на рахунок спілки та умови про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки. Сума внесеного додаткового пайового внеску 40000 грн., про що свідчить копія квитанції до прибуткового касового ордера від 11 травня 2017 року. Ця угода і умови були розраховані на три місяці з виплатою 15 процентів річних у кінці строку, тобто 11 серпня 2017 року. Крім того, 10 серпня 2017 року [PERSON] продовжив дію вказаної вище угоди на три місяці зі виплатою 10 процентів річних у кінці строку, до 11 листопада 2017 року. Поряд з тим, 9 листопада 2017 року позивач продовжив дію угоди на три місяці з виплатою 10 процентів річних у кінці строку, тобто 11 лютого 2018 року. 9 лютого 2018 року [PERSON] продовжив дію угоди про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки на рахунок спілки на три місяці з виплатою 10 процентів річних у кінці строку, тобто 11 травня 2018 року. Згідно з положеннями\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з ч. 7\~ст. 10 Закону України «Про кредитні спілки»\~повернення вкладів проводиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором. Статтею 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За приписом\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Згідно із ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про кредитні спілки»\~кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону, іншим нормативно-правовим актам та статуту кредитної спілки, набувати майнові та немайнові права, мати обов'язки, що випливають із законодавства України та укладених кредитною спілкою угод, бути позивачем і відповідачем у судах. Пунктом 3 ч. 1\~ст. 21 Закону України «Про кредитні спілки»\~передбачено, що кредитна спілка відповідно до свого статуту в процесі господарської діяльності вправі залучати на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій, так і в безготівковій формі. Внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності (ч.1 ст. 23 Закону). Відповідно до абз. 3 ч. 2\~ст. 23 зазначеного Закону\~кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в ч. 1 цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до ч. 7\~ст. 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. За правилами ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, між сторонами було укладено договір про внесення внеску (вкладу), який є чинним, ніким із сторін не оспорювався і недійсним не визнавався. А тому наведені положення\~Закону України «Про кредитні спілки»\~щодо засад діяльності кредитних спілок не звільняють відповідача від належного виконання договору про внесення внеску (вкладу), як це передбачено чинним цивільним законодавством України. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки відповідачем належним чином не виконано зобовязання за додатковою угодою про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість перед позивачем, що стверджується представленими суду письмовими доказами.

Outcome: approved