Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом, який, в подальшому уточнив та обґрунтував неналежним виконанням умов кредитного договору від 06.09.2006 року з боку відповідача, внаслідок чого станом на 08.02.2018 р. виникла заборгованість за кредитом в розмірі 7730,82 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити заявлені вимоги. Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, просять застосувати до спірних відносин позовну давність та відмовити у задоволенні позову. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини по даному позову регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України «Про банки й банківську діяльність». \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. У судовому засіданні встановлено, що позивач 06.09.2006 року надав кредит відповідачу у розмірі 1774,25грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно довідки-розрахунку загальна сума заборгованості станом на 08.02.2018 року складає 7730,82 грн., з яких: 7730,82 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. (а.с.69). В добровільному порядку вказана заборгованість до теперішнього часу не погашена. Однак,\~відповідно статті\~2\~Закону України\~«Про тимчасові\~заходи на\~період проведення\~антитерористичної операції» «Із змінами, внесеними згідно із Законами\~ № 189-VIII від 12.02.2015, №222-V111 від 02.03.2015, №911-V111 від 24.12.2015» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач проживає в [INFO], де проводиться антитерористична операція та даний населений пункт визначений у переліку затвердженому Кабінетом Міністрів України населених пунктів де проводиться антитерористична операція, тому з неї не підлягає стягненню пеня та штрафи, нараховані після 14.04.2014 року. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 08.02.2018 року, заборгованість відповідача за пенею та комісією станом на 14.04.2014 року складає 6\~292,59 грн. Відповідач та його представник наполягають на застосуванні до спірних правовідносин строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як встановлено судом, заборгованість відповідача перед банком станом на 14.04.2014 року складає 6\~292,59 грн. З позовом в суд про стягнення заборгованості з [PERSON] банк звернувся 04.12.2015 року, тобто після спливу одного року з часу виникнення заборгованості. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі № 6-757цс15, які згідно зі ст.\~360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивачу слід відмовити у задоволенні позовних вимог. На підставі ст.141 ЦПК України, судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачу, у звязку з необґрунтованістю заявлених вимог.

Outcome: dismissed