Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про визнання договору недійсним, посилаючись на те, що відповідно до договору майнового лізингу № 805136 від 23.01.2015 року, укладеного між ним та відповідачем , останній зобов»язувався придбати та передати на умовах майнового лізингу у користування трактор ,.а позивач зобов»язувався прийняти та сплачувати лізингові платежі. Однак від імені відповідача договір був підписаний [PERSON]., яка діяла згідно Довіреності № 60 від 12 травня 2015р. Вважає що даний представник не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності та ввела його в оману , тому просить визнати договір недійсним повернути йому кошти в розмірі 41 000 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити та визнати договір недійсним , повернути кошти в розмірі 41 000грн. та стягнути судові витрати з відповідача. Відповідач в судове засідання не з»явився , про день та час розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.. Суд, заслухавши пояснення представника позивача , дослідивши письмові матеріали справи, приходить до слідуючого . Встановлено, що 23.01.2015 року між [PERSON] та Лізингова компанія «ТОВ «ІГК»було укладено договір майнового лізингу № 805136 , відповідно до якого відповідач зобов»язувався придбати та передати на умовах майнового лізингу у користування трактор, а позивач зобов»язувався прийняти та сплачувати лізингові платежі. Позивачем сплачено 41 000 грн. на виконання умов даного договору. Відповідно до ст. 202 ч. 1, ст. 207 ч. 2 ЦК України, договір є правочином, спрямованим на набуття позивачем цивільних прав та обов'язків з поруки і вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Встановлено , що від імені відповідача договір був підписаний [PERSON]. , яка діяла згідно Довіреності № 60 від 12 травня 2015р. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами ) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Встановлено , що представник відповідача [PERSON]. На момент підписання спірного договру не мала відповідних повноважень , оскільки довіреність датована 12.05.2015р. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання договору недійсним,стягнення коштів в розмірі 41 000 грн. знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доведені та підлягають задоволенню, оскільки укладений не уповноваженою особою від імені відповідача. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн. у відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат

Outcome: approved