Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

Позивач Державна установа «Софіївська виправна колонія (№55)» звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , у якому зазначено, що [PERSON] проходив службу та перебував на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» з 18.11.2016. Наказом № 223/ос від 21.09.2018 [PERSON] було звільнено на підставі п.1 пп.7 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» за власним бажанням. У день звільнення 21.09.2018 [PERSON] було повідомлено про наявність заборгованості за отримане грошове забезпечення і вручено розрахунок наявної заборгованості за грошове забезпечення перед державною установою «Софіївська виправна колонія (№ 55)» у сумі - 4425,14 грн., яку він повинен був в день звільнення внести до каси установи. [PERSON] 10.09.2018 на свій картковий рахунок отримав грошове забезпечення за вересень (30 календарних днів) у розмірі 6565,20 грн., тобто за 30 діб наперед. У червні 2018 року наказом від 11.06.2018 №31/ОС/ВП [PERSON] було надано щорічну чергову відпустку за 2018 рік у кількості 30 діб. У вересні фактично [PERSON] було відпрацьовано 17 діб, оскільки ним було допущено факт невиходу на службу з 13.09.2018 по 16.09.2018. У період з 13.06.2018 по 13.07.2018 відповідно до наказу від 11.06.2018 №31/ОС/ВП [PERSON] перебував у щорічній черговій відпустці терміном 30 діб, із яких 10 діб відпустки наперед. У наказі при звільненні зазначено, що з [PERSON] необхідно утримати частину надмірно нарахованої частини щорічної оплачуваної відпустки в кількості 10 діб за час невідпрацьованої частини календарного року в сумі 2 298,92 грн. Поверненню підлягає частина грошового забезпечення у сумі 2 126,22 грн. за 13 календарних днів та зайво використана частина відпустки у сумі 2 298,92 грн. Загальна сума до повернення становить 4 425,14 грн. Державою установою «Софіївська виправна колонія (№55)» від 05 жовтня 2018 року №7/12-4119 було направлено претензію з вимогою про повернення надмірно нарахованої частини чергової відпустки та грошового забезпечення за час невідпрацьованої частини календарного року кошти у сумі 4 425,14 грн. На момент подачі позовної заяви до суду зі сторони [PERSON] кошти до каси установи не були внесені, у зв`язку з чим звернулися до суду з позовом. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити їх, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представників позивача, встановив такі факти та відповідні правовідносини. [PERSON] проходив службу та перебував на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» з 18.11.2016. Наказом № 223/ос від 21.09.2018 [PERSON] було звільнено на підставі п.1 пп.7 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» за власним бажанням. У день звільнення 21.09.2018 [PERSON] було повідомлено про наявність заборгованості за отримане грошове забезпечення і вручено розрахунок наявної заборгованості за грошове забезпечення перед державною установою «Софіївська виправна колонія (№ 55)» у сумі - 4425,14 грн., яку він повинен був в день звільнення внести до каси установи. У п.17 розділу 1 наказу Міністерства юстиції України від 28 березня 2018 року №925/5 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України» зазначено, що грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу виплачується за поточний місяць - раз на місяць до 10 числа кожного місяця, тобто наперед. [PERSON] 10.09.2018 на свій картковий рахунок отримав грошове забезпечення за вересень (30 календарних днів) у розмірі 6565,20 грн., тобто за 30 діб наперед. У червні 2018 року наказом від 11.06.2018 №31/ОС/ВП [PERSON] було надано щорічну чергову відпустку за 2018 рік у кількості 30 діб. У вересні фактично [PERSON] було відпрацьовано 17 діб, оскільки ним було допущено факт не виходу на службу з 13.09.2018 по 16.09.2018. Відповідно до розділу 1 п.7 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України» грошове забезпечення за час відсутності особи рядового чи начальницького складу на службі без поважних причин (прогул) грошове забезпечення не виплачується. Відповідно до п.1 розділу 22 зазначеного Порядку передбачено, що днем звільнення зі служби вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення, яка не повинна передувати даті звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби. Грошове забезпечення виплачується до дня звільнення зі служби включно. У період з 13.06.2018 по 13.07.2018 відповідно до наказу від 11.06.2018 №31/ОС/ВП [PERSON] перебував у щорічній черговій відпустці терміном 30 діб, із яких 10 діб відпустки наперед. У наказі при звільненні зазначено, що з [PERSON] необхідно утримати частину надмірно нарахованої частини щорічної оплачуваної відпустки в кількості 10 діб за час невідпрацьованої частини календарного року в сумі 2 298,92 грн. Поверненню підлягає частина грошового забезпечення у сумі 2126,22 грн. за 13 календарних днів та зайво використана частина відпустки у сумі 2298,92 грн. Загальна сума до повернення становить 4 425,14 грн. Державою установою «Софіївська виправна колонія (№55)» від 05 жовтня 2018 року №7/12-4119 було направлено претензію з вимогою про повернення надмірно нарахованої частини чергової відпустки та грошового забезпечення за час невідпрацьованої частини календарного року кошти у сумі 4 425,14 грн. На момент подачі позовної заяви до суду зі сторони [PERSON] кошти до каси установи не були внесені. Відповідно до ст. 127 КЗпП та ст. 22 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. На момент розгляду справи позивач у добровільному порядку вказану суму надмірно нарахованих коштів не сплатив. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1921 грн. Оскільки позивачем під час подачі позовної заяви судовий збір сплачений не в повному обсязі, з відповідача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір, а на користь держави - розмір недоплаченого судового збору (1921-1762) - 159 грн.

Outcome: approved