Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . [PERSON] є єдиним спадкоємцем батька. Після смерті [PERSON] , у позивача погіршився стан здоров`я, загострились хвороби, у зв`язку з чим він тривалий час знаходиться на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в різних медичних закладах м. Харкова. Смерть батька була для позивача дуже сильним нервовим потрясінням, яке призвело до загострення тяжких захворювань, у зв`язку з чим [PERSON] переніс складні операції. Перед та після операцій він періодично, подовгу, знаходився на лікуванні в різних медичних закладах. З огляду на викладене, враховуючи стан здоров`я, перебування протягом тривалого часу на стаціонарному лікуванні в медичних закладах, позивач не мав змоги подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк. В травні 2019 року син позивача звернувся в нотаріальну контору з приводу прийняття позивачем спадщини після смерті батька, проте отримав відмову через пропуск строку подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.06.2019 року провадження у справі відкрито в спрощеному порядку з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України,\~відповідно\~до\~приписів якої,\~кожна\~особа\~має право\~звернутися\~до\~суду за\~захистом\~свого\~особистого немайнового\~або\~майнового\~права та\~інтересу,\~при\~цьому,\~способами\~захисту\~цивільних прав\~і\~інтересів\~можуть бути:\~визнання\~права;\~визнання\~правочину\~недійсним;\~припинення\~дії,\~яка\~порушує\~право;\~відновлення\~становища,\~яке\~існувало\~до порушення;\~примусове\~виконання\~обов`язку в\~натурі;\~зміна\~правовідношення;\~припинення\~правовідношення;\~відшкодування\~збитків\~та інші\~способи\~відшкодування\~майнової шкоди;\~відшкодування\~моральної\~(немайнової)\~шкоди;\~визнання\~незаконними\~рішення,\~дій\~чи\~бездіяльності органу\~державної\~влади,\~органу\~влади\~Автономної Республіки\~Крим\~або\~органу місцевого\~самоврядування,\~їхніх\~посадових\~і службових\~осіб.\~Суд\~може\~захистити цивільне\~право\~або\~інтерес іншим\~способом,\~що\~встановлений\~договором або\~законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.08.1947 року, батьком [PERSON] є [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.12.2001 року. Медична карта амбулаторного хворого [PERSON] підтверджує лише звернення позивача до терапевта 12.12.2016 року, 26.04.2017 року, 04.04.2018 року, до пульмонолога 23.05.2017 року, 19.03.2019 року, 21.08.2019 року. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.2,3 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Згідно із ч.1, 3 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень\~ст. 76 ЦПК України\~докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , адже позивачем не доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, які давали б підстави для надання додаткового строку для прийняття спадщини понад установлений законом шестимісячний строк. Суд не приймає до уваги надану позивачем медичну картку амбулаторного хворого [PERSON] , оскільки вона не є належним доказом, що містить інформацію щодо предмета доказу. Доводи позивача про те, що він не мав можливості звернутися до нотаріуса для прийняття спадщини, адже перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні в медичних закладах м. Харкова, суд не бере до уваги, оскільки наявні в матеріалах справи докази не містять інформації про те, що позивач мав стан здоров`я, який перешкоджав зверненню до нотаріуса впродовж строку для прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed