Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач зазначає на те, що вироком Любарського районного суду Житомирської області від 01.03.2017 року у справі № 282/124/17, [PERSON] , було визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] , перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Любарська центральна районна лікарня» упродовж 9 ліжко-днів з 21.11.2016 року по 30.11.2016 року. Вартість лікування склала 4266 грн., бюджетних коштів. Саме тому позивач звернувся до суду з даним позовом з проханням стягнути з [PERSON] , на користь держави в особі відділу фінансів Любарської районної державної адміністрації Житомирської області кошти на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] , в сумі 4266 грн. Представник позивача у судове засідання на розгляд справи не з`явився, але подав до суду заяву, у якій позов підтримує в повному обсязі, справу просить розглядати у його відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання на розгляд справи не з`явилась та не повідомила про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Саме тому суд приходить до висновку, що справу слід розглядати у порядку заочного провадження у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Вироком Любарського районного суду Житомирської області від 01 березня 2017 року, по справі № 282/124/17, [PERSON] було визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Цивільний позов по справі заявлено не було. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Як вбачається з довідки КНП «Любарська центральна районна лікарня» № 593 від 12.07.2019 року, [PERSON] перебував у лікарні на стаціонарному лікуванні у ВАІТ з 21.11.2016 року по 30.11.2016 року. Вартість лікування склала 4266 грн. Згідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відтак, у судовому засіданні встановлено, що відповідач вчинила злочин передбачений ч. 1 ст. 121 КК України в результаті якого нанесла потерпілому тілесні ушкодження, на лікування яких держава витратила кошти в сумі 4266 грн. В ході судового розгляду кримінального провадження [PERSON] , було визнано винною у вчиненні вказаного злочину. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved