Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, судові витрати просить покласти на відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що 23.07.2009 року відповідач отримала кредит в сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, відповідач при укладенні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Стверджує, що відповідач своїх зобовязань за кредитним договором не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 99903,17 грн. На підставі наведеного змушений звернутись в суд для захисту свого майнового права та інтересу. Ухвалою від 31.05.2018 року відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач та її представник у судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Представник відповідача подав клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки згідно укладеного з позивачем договору, відповідачу встановлено кредитний ліміт 3000,00 грн., термін внесення щомісячних платежів встановлено до 25 числа місяця наступного за звітним. Остання проплата за вказаним кредитним договором здійснена 23.01.2015 року в сумі 500,00 грн. та з вказаного часу по даний момент жодні проплати не здійснювались. Оскільки договір встановлює окремі зобовязання, які деталізують обовязок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то незалежно від визначення у договорі строку користування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. Початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення та унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування. Позивач звернувся до суду з позовом після спливу строку позовної давності, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відтак, беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що сторона відповідача обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надала, в силу положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за їх відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] підписала заяву № б/н від 11.08.2009 року, відповідно до якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 3000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % в місяць (30,00 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті:\~www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Даний факт підтверджується підписом відповідача у заяві. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, ПАТ КБ «ПриватБанк» публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та Правила надання банківських послуг». Таким чином, «Умови та Правила надання банківських послуг» є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку. При укладенні договору сторони керувалися частиною першою статті 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписуючи заяву, відповідач [PERSON] підтвердила той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в ПриватБанк, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Відповідач [PERSON] не виконала належним чином взяті на себе за договором зобов'язання, що призвело до утворення в неї перед банком заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 23.07.2009 року заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк» станом на 02.04.2018 року становить 99903,17 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 4731,91 грн.; заборгованість за процентами в сумі 86037,78 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3900,00 грн.; заборгованість за судовими штрафами 5233,48 грн. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). З банківської виписки по картрахунку позичальника [PERSON] судом встановлено, що банк встановив позичальнику кредитний ліміт, а остання користувалася кредитною карткою та коштами на ній. Останнє користування карткою відбулося 23.01.2015 року, позичальник [PERSON] має заборгованість, яка станом на 02.04.2018 року складає 99903,17 грн. Суд враховує правовий висновок Верховного Суду України, зроблений при розгляді 06.11.2013 року справи №6-116 цс 13 у якому вказано, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Статтями 256, 257, 258 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частини 1 і 5 ст.261 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Пунктом 1.1.7.41. договору, який міститься в Умовах та правилах надання банківських послуг, встановлено, що даний договір діє без обмеження строку. Згідно п. 1.1.7.42. сторони визнають, що дія договору припиняється в момент закриття останнього рахунку/вкладу клієнта, відкритого в рамках договору або підлягаючого під дію договору, а також при закінченні використання послуг банку, передбачених договором. Відповідно до п. 2.1.1.2.11. Умов та правил надання банківських послуг, карта діє до останнього дня місяця, вказаного на лицьовій стороні карти, включно. Забороняється використання карти із закінченим строком дії. Пункт 2.1.1.2.12. зазначає, по закінченні строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк, по зверненню клієнта в банк, згідно з діючими тарифами. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 19.03.2014 року у справі № 614цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. З наданої позивачем банківської виписки по картрахунку позичальника [PERSON] за період з 11.08.2009 року по 02.04.2018 року вбачається, що останнє користування відповідачем карткою відбулось 23.01.2015 року, коли відповідач погасила проценти в сумі 300,00 грн. за користування карткою. Як зазначив позивач у відзиві на клопотання, який зареєстрований судом 29.12.2018 року, та не спростовано стороною відповідача, строк дії перевипущеної картки [PERSON] - до останнього дня 08.2018 року. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява зареєстрована судом 03.05.2018 року та подана засобам поштового звязку 25.04.2018 року, а тому позов поданий у строк, встановлений законодавством, без пропуску такого. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що комісія та пеня були нараховані, згідно розрахунку з 11.08.2009 року в той час, як строк позовної давності щодо стягнення пені встановлено 1 рік Таким чином сума заборгованості за пенею та комісією, яка підлягає стягненню з відповідача становить 1300,00 грн.

Outcome: partial