Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», [PERSON] про визнання поруки припиненою. Мотивував свої вимоги тим, що між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк», який є правонаступником ЗАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 490055091 від 12.01.2008 року. В той же день, 12.01.2008 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір поруки № 490055091-П від 12.01.2008 року. Згідно договору поруки вона, як поручитель зобов'язалася перед кредитором - ПАТ «Альфа-Банк» у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником - [PERSON] зобов'язань повертати банку кредит рівними частинами у терміни визначені кредитним договором та додатком до нього, але не пізніше 12 січня 2015 року, а також сплачувати проценти за користування кредитом у терміни визначені кредитним договором, та неустойку(пеню, штрафи) і понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні банку невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобов'язань. Також у договорі поруки № 490055091-П від 12.01.2008 року сторонами зазначено, що у разі збільшення обсягу відповідальності Боржника за основним договором передбачена цим договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть згоду на таке збільшення. Позивач зазначає, що відповідач 01 вересня 2008 року в односторонньому порядку збільшив розмір процентної ставик за користування кредитними коштами з 13% річних на 16.5% річних. Своєї згоди на таку зміну позивач не надавав. Позивач зазначає, що відповідачем було направлено на її адресу повідомлення про дострокове повернення кредиту за вих. № 1249 від 06 червня 2011 року(отримано 10 червня 2011 року), тобто скористався правом на дострокове повернення кредиту чим змінив дату основного зобов'язання. Позов про стягнення заборгованості з [PERSON], ПАТ «Альфа-Банк» пред'явив поза межами одного року від дати пред'явлення вимоги, а тому позивач вважає, що в силу ч. 4 статті 559 ЦК України порука [PERSON] за договором поруки № 490055091-П від 12.01.2008 року припинилась. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати припиненою поруку [PERSON] за договором поруки № 490055091-П від 12.01.2008 року, що був укладений між нею та ПАТ «Альфа-Банк». При цьому позивач зазначає, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як встановлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 Цивільного кодексу України. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та просив суд її задовольнити повністю. Представник відповідача в судове засідання надіслав письмові заперечення, у яких просить суд ухвалити рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх безпідставністю. Відповідач [PERSON] надіслав до суду заяву слухати справу у його відсутність. Позовні вимоги просив задовольнити повністю. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. 12.01.2008 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк», який є правонаступником ЗАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 490055091 від 12.01.2008 року. 12.01.2008 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір поруки № 490055091-П від 12.01.2008 року. Згідно договору поруки [PERSON], як поручитель зобов'язалася перед кредитором - ПАТ «Альфа-Банк» у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником - [PERSON] зобов'язань повертати банку кредит рівними частинами у терміни визначені кредитним договором та додатком до нього, але не пізніше 12 січня 2015 року, а також сплачувати проценти за користування кредитом у терміни визначені кредитним договором, та неустойку(пеню, штрафи) і понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні банку невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобов'язань. Відповідно до п. 5.4 Договору поруки № 490055091-П від 12.01.2008 року сторонами зазначено, що у разі збільшення обсягу відповідальності Боржника за основним договором передбачена цим договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть згоду на таке збільшення. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», судам роз'яснено, що при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язань у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Відповідно до матеріалів справи, вимога про дострокове повернення кредиту на адресу поручителя [PERSON] була вручена 10 червня 2011 року. Відповідно до вимоги ПАТ «Альфа-Банк», останній вимагав від [PERSON] у строк до 30-ти днів з дати отримання вимоги достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штрафні нарахування. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, якщо строк основного зобов'язання не встановлений в договорі поруки то порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимог до поручителя. Як встановлено судом ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми заборгованості 16 травня 2014 року, хоча строк у шість місяців в розумінні правил ч. 4 ст. 559 ЦК України закінчився 11 січня 2011 року. Також суд вважає доведеним факт зміни зобов'язання без згоди [PERSON], як поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності. Матеріалами справи доводиться, що ПАТ «Альфа-Банк» 01 вересня 2008 року в односторонньому порядку збільшив розмір процентної ставки за користування кредитними коштами за кредитним договором № 490055091 від 12.01.2008 року з 13% річних на 16.5% річних, чим збільшив обсяг відповідальності [PERSON] Відповідно до п. 5.4 Договору поруки № 490055091-П від 12.01.2008 року сторонами зазначено, що у разі збільшення обсягу відповідальності Боржника за основним договором передбачена цим договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть згоду на таке збільшення. Доказів надання [PERSON] своєї згоди на таке збільшення розміру процентної ставки за користування кредитними коштами, матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Натомість, відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути у тому числі - припинення правовідношення. Позивач же звертаючись до суду із даним позовом просить суд визнати припиненою поруку [PERSON] по договору поруки № 490055091-П від 12.01.2008 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], тобто остання звернулась до суду за захистом цивільного права та інтересу у непередбачений статтею 16 Цивільного кодексу України спосіб захисту свого цивільного права, що відповідно є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити в за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed