Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач Державний науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення матеріальних збитків заподіяних в результаті ДТП. Вказаний позов обґрунтований наступним. 26.05.2017 року сталася ДТП за участю автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER], який належить Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, яким керував [PERSON] та автомобіля «Nissan» д.н.з. [NUMBER], яким керував відповідач. Постановою Деснянського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у вказаній ДТП. Відповідно до звіту №2577/15 від 15.06.2017 року «Про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу» вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] становить 269233,41 грн. Крім того, позивачем було сплачено вартість проведення оцінки з метою визначення розміру матеріального збитку, яка відповідно до платіжного доручення становить 500,00 грн. Станом на день подачі цього позову автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER], який належить Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України відповідачем не відновлений, завдані збитки не відшкодовані. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, з підстав наведених в ньому, просив його задовольнити, не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань в судове засідання не направляв. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 26.05.2017 року о 14.00 годині, керуючи автомобілем «Nissan», номерний знак [NUMBER], по вул. Крайній, 17 в м. Києві, порушив п. 10.2 Правил дорожнього руху України, при виїзді з АЗС «Барс» на вул. Крайню, не надав дороги автомобілю «Volkswagen», номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], в результаті чого відбулось зіткнення зазначених транспортних засобів, що спричинило їх пошкодження, чим [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 19.06.2017 року водія [PERSON] визнано винним у порушенні ПДР України, що призвело до ДТП. Власником автомобіля «Volkswagen», номерний знак [NUMBER] є Державний науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію даного автомобіля. Відповідно до звіту №2577/15 від 15.06.2017 року «Про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу» вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] становить 269233,41 грн. Крім того позивачем було сплачено вартість проведення оцінки з метою визначення розміру матеріального збитку, яка відповідно до платіжного доручення становить 500,00 грн. Частиною 4 ст. 61 ЦПК України встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 269233,41 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобілю «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] в ДТП. Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що в Постанові від 20.01.2016 року у справі №6-2808цс15 Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути обмежено або припинено наявністю у останнього полісу (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати та витрати пов'язані з проведенням оцінки вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу. Згідно приписів ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного,

Outcome: approved