Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач Державна організація Київський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, звернувшись до суду з даним позовом, просить стягнути солідарно із відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 99699 гривень 17 коп. заборгованості за кредитним договором №531 від 20 серпня 2007 року та судові витрати по справі. В обгрунтування своїх позивач посилається на те, що 20 серпня 2007 року між [PERSON] та Київським обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1597, було укладено кредитний договір № 531 про надання довгострокового кредиту в сумі 50000 гривень на строк 20 років для будівництва житлового будинку по [ADDRESS] зі сплатою 3 % річних за користування кредитом. Сума кредиту та відсотки за користування ним сплачуються на розрахунковий рахунок або через касу фонду щоквартально з дня видачі кредиту не пізніше 10-го числа місяця, що настає за звітним періодом, а за 4-й квартал до 30 листопада звітного періоду. Згідно п 7.3 кредитного договору у випадку несплати визначеного строковим зобов'язанням платежу позичальник сплачує Фонду штраф у розмірі у розмірі 0,5% від суми невнесеного або не в строк внесеного основного платежу та відсотків за кожний день прострочки. Крім того, відповідальність по сплаті кредиту взяли на себе поручителі [PERSON] та [PERSON], підписавши Договір поруки №531 від 20.08.2007 року, надавши до Фонду необхідні документи. Згідно п.1.1 Договору поруки №531 «поручитель зобов'язується відповідати перед Кредитором за виконання всіх зобов'язань [PERSON] , що виникли з Договору №531 від 20 серпня 2007 року, який був укладений між Кредитором та Боржником». З 2012 року по даний час відповідач не сплатив жодного платежу по тілу кредиту, а по нарахованих відсотках не проводить оплату з 2014 року, в зв'язку з чим утворилася значна заборгованість по поверненню коштів до Державного бюджету України. Протягом цього часу фонд неодноразово звертався до відповідача, поручителів та керівництва сільської ради і району з пропозицією вжити заходи із урегулювання розбіжностей на добровільних засадах, але жодних дій щодо погашення заборгованості по кредитному договору відповідач не вчинив. Станом на 05 квітня 2018 року відповідач заборгував перед позивачем 99699,17 гривень, а саме: по сплаті кредиту 43349 гривень, по сплаті відсотків за користування кредитом 10304,28 гривень, штрафна санкція 46045,89 гривень. Посилаючись на положення ст.ст. 526, 527, 530, 553, 554, 611, 612 ЦК України позивач просить задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, посилаючись на вищевказані факти та докази. Представник відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, та пояснили суду, що вони не заперечують проти стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, за мінусом тих сум, які вже стягнуті за рішенням суду від 08.02.2017 з відповідача [PERSON], але не можуть погодитись із досить великою сумою штрафних санкцій, яка значно перевищує розмір заборгованості по кредиту. Як наслідок зробили усну заяву та просили застосувати положення ст. 551 ЦК України щодо можливого зменшення штрафних санкцій із урахуванням матеріального становища відповідачів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], відповідачки [PERSON], дослідивши подані письмові докази, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 20 серпня 2007 року між [PERSON] та Київським обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1597, було укладено кредитний договір № 531 про надання довгострокового кредиту в сумі 50000 гривень на строк 20 років для будівництва житлового будинку по [ADDRESS] зі сплатою 3 % річних за користування кредитом. Згідно п. 6.4 договору позичальник зобов'язується повертати кредит у терміни, передбачені строковим зобов'язанням. Згідно п. 2.5 договору відсотки за користування кредитом сплачуються на розрахунковий рахунок або через касу фонду щоквартально з дня видачі кредиту не пізніше 10-го числа місяця, що настає за звітним періодом, а за 4-й квартал до 30 листопада звітного періоду. Згідно п 7.3 кредитного договору у випадку несплати визначеного строковим зобов'язанням платежу позичальник сплачує Фонду штраф у розмірі у розмірі 0,5% від суми невнесеного або не в строк внесеного основного платежу та відсотків за кожний день прострочки. Позивачем було розроблено та надано відповідачеві додаток 1 до кредитної угоди №531 від 20.08.2007 року - строкове зобов'язання щоквартального платежу для погашення кредиту та сплати відсотків за користування ним. Крім того, відповідальність по сплаті кредиту взяли на себе поручителі [PERSON] та [PERSON], підписавши Договір поруки №531 від 20.08.2007 року, надавши до Фонду необхідні документи. Згідно п.1.1 Договору поруки №531 «поручитель зобов'язується відповідати перед Кредитором за виконання всіх зобов'язань [PERSON], що виникли з Договору №531 від 20 серпня 2007 року, який був укладений між Кредитором та Боржником». Відповідачем [PERSON] не виконуються вимоги кредитного договору та станом на 05 квітня 2018 року відповідач заборгував перед позивачем 99699,17 гривень, а саме: по сплаті кредиту 43349 гривень, по сплаті відсотків за користування кредитом 10304,28 гривень, штрафна санкція 46045,89 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком позивача. За змістом ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання с його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач [PERSON] порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач [PERSON] порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф. Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України. Позивачем нараховано відповідачеві [PERSON] штрафні санкції в розмірі 46045,89 гривні, при тому, що сума заборгованості за кредитом складає 30277 гривень. В даному випадку вирішуючи питання про розмір заборгованості за кредитом суд враховує той факт, що рішенням Богуславського районного суду Київської області від 08 лютого 2017 року із відповідача [PERSON] стягнуто заборгованість по тілу кредиту - 14693 гривні та по сплаті відсотків за користування кредитом 8808,89 гривень. За мінусом вказаних сум заборгованість по тілу кредиту становить - 28656 гривень, відсотки за користування кредитом - 1621 гривня, всього 30277 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 03 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства ( п. 6 цієї статті: справедливість, добросовісність та розумність) та частини четвертої ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 08 лютого 2017 року підтверджено тяжке матеріальне становище [PERSON], що дало підстави зменшити розмір штрафних санкцій. В даній справі суд враховує майновий стан відповідача, а також ту обставину, що нараховані за договором штрафні санкції за несвоєчасне погашення платежів є неспівмірними із розміром основного боргу, так як значно перевищують розмір простроченого боргу та процентів, а тому сума нарахованої неустойки (в даному випадку штрафних санкцій) підлягає в порядку ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшенню до розміру, який суд вважає справедливим з огляду на ступінь невиконання позичальником грошового зобов'язання, а саме до 30000 гривень. Позивач поніс судові витрати, а саме сплачено судовий збір в розмірі 1762 гривні, що підтверджується копією платіжного доручення №349 від 05.04.2018. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача, які підлягають стягненню з відповідача, визначаються урахуванням часткового задоволення позовних вимог, а саме в розмірі 60,46% від суми 1762 гривні витрат по сплаті судового збору, що становить 1065 гривень 30 коп. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial