Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням зазначивши, що відповідно до договору дарування від 19.12.2002 року, укладеного між ним та відповідачем -1, посвідченого нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON]Є та зареєстрованого у Кіровоградському ОБТІ 07.06.2003 року, він є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачі проживали у вказаній квартирі та після смерті батька відповідача-1 [PERSON], після укладення вказаного договору купівлі продажу квартири, останні 10 років - в теперішній час проживають у [INFO]. Будь які особисті речі відповідачів в його квартирі відсутні. Вважаючи, що відповідачі, не приймаючи участі в утриманні квартири, не здійснюючи оплату житлово-комунальних послуг, тривалий час не проживаючи у квартирі фактично, повинні бути визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням . Представник позивача у судове засідання з`явився, надав пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та посилаючись на викладені в позові обставини позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідачів у судове засідання з`явився, надав пояснення, згідно з якими позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні факти. Відповідно до договору дарування від 19.12.2002 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 3980, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв в дар квартиру квартири [ADDRESS]. Згідно з п. 5 вказаного вище договору дарування сторони домовились про те, що даруватель повністю звільняє відчужувану квартиру для вільного і безперешкодного користування нею обдарованим в строк до 20.12.2002 року. На підставі вказаного вище договору дарування, позивачеві також належить технічний паспорт на квартиру [ADDRESS]. Згідно з випискою з домової книги, відповідачі зареєстровані у квартирі №1, що у буд. 90/61 по вул. Гоголя у м. Кіровограді. Про факт реєстрації відповідачів у квартирі №1, що у буд. 90/61 по вул. Гоголя у м. Кіровограді також свідчать довідки № 113 від 30.01.2015 року та №115 від 30.01.2015 року, видані ЖЕО-2 Кіровоградської міської ради. Згідно з паспортом громадянина України, позивач зареєстрований за адресою: [INFO]. У відповідності до письмової інформації обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» № 137-17/20 від 20.02.2015 року встановлено, що за станом на 01.01.2013 року за відповідачем [PERSON] на праві власності зареєстроване наступне нерухоме майно: 11/25 часток житлового будинку з надвірними будівлями по вул.. Кірова, 62 в м. Кіровограді на підставі договору дарування від 16.11.2010 року № 2071. Згідно з актами комунального підприємства «Житлово експлуатаційна організація №2» Кіровоградської міської ради від 2.01.2012 року, 4 березня 2013 року, 30 січня 2014 року та 30 січня 2015 року відповідачі в квартирі позивача не проживають та їх особистих речей немає. Крім цього, у судовому засіданні представником відповідачів не заперечувалося, що відповідачі у квартирі [ADDRESS] на протязі тривалого часу не проживають. Відповідно до листа комунального підприємства «Житлово експлуатаційна організація №2» Кіровоградської міської ради від 19 березня 2015 року № 230, наданого представником відповідачів в обґрунтування заперечень проти позову встановлено, що будинок 90/61 по вул. Гоголя у м. Кіровограді не знаходиться на балансі комунального підприємства «Житлово експлуатаційна організація №2» Кіровоградської міської ради. Разом з тим, згідно з цим же листом, представнику відповідачів розяснено, що для вирішення питання, стосовно зняття з місця реєстрації, необхідно звернутись до Ленінського РС УДМС України в Кіровоградській області. Враховуючи викладене, пояснення представника відповідачів [PERSON] щодо неможливості зняття відповідачів з реєстраційного обліку з причини того, що будинок 90/61 по вул. Гоголя у м. Кіровограді не знаходиться на балансі комунального підприємства «Житлово експлуатаційна організація №2» та відсутності у звязку з цим спору між сторонами суд вважає безпідставним та необґрунтованим, оскільки відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а зясовані під час розгляду факти свідчать про не проживання відповідачів у вказаній квартирі позивача більше 10 років. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: - призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі; - тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; - влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім'ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях; - виїзду у зв'язку з виконанням обов'язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов'язків; - влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; - виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; - взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім'ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання. У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності до п. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що обставини викладені у позові знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є обґрунтованими, доведеними, а тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом часткового задоволення даного позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial