Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивач за посередництвом свого представника 26.10.18 р. подала до суду вказаний вище позов. У позовній заяві зазначено прохання позивача про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання спільних неповнолітніх дітей сторін - синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, а саме: по 5 000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення кожним з дітей повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони перебували у шлюбі, що був розірваний за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 13.09.17 р.. За час шлюбу у сторін народилось двоє вказаних вище спільних дітей, які перебувають на повному її утриманні. В даний час вона не працює, перебуває на обілку в управлінні соцзахисту населення Турійської РДА і є отримувачем допомоги як малозабезпечена сім»я. Відповідач же має хороший доход від підприємницької діяльності, однак, добровільно коштів на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін не надає. Крім того, відповідач є власником квартири заг. пл. 29, 8 кв. м., житл. пл. 16, 5 кв. м. у [ADDRESS], вартістю 158 808 грн з 22.01.14 р., що придбана за договором купівлі - продажу від 22.01.14 р.; квартиру заг. пл. 68, 7 кв. м., житл. пл. 44, 9 кв. м. у [ADDRESS], з 28.09.16 р.; житловий будинок заг. пл. 91, 3 кв. м., житл. пл. 62, 1 кв. м. у [ADDRESS], вартістю 915 104 грн з 27.10.17 р. за договором дарування від 09.10.17 р.; земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) пл. 0, 15 га у [ADDRESS] (кадастровий [NUMBER]) з 23.04.12 р. за Державним актом на право власності. Просить позов задовольнити. За ухвалою суду від 27.11.18 р. відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем копію вказаної вище ухвали про відкриття провадження у справі із копією позовної заяви з доданими до неї матеріалами отримано під розпис. 03.12.18 р. відповідачем подано до суду відзив на позову заяву. Згідно з відзивом, відповідач позовні вимоги позивача визнав частково, а саме: в сумі 1 100 грн. на кожну спільну неповнолітню дитину сторін. У відзиві зазначив, що позовні вимоги позивача вважає завищеними та такими, що не відповідають його фінансовим можливостям. Він визнав у обставину, що сторони мають двоє вказаних вище спільних неповнолітніх дітей, народжених за час їх шлюбу. Зазначив, що та обставина, що позивач самостійно утримує спільних неповнолітніх дітей сторін, дійсності не відповідає, так як участь у необхідних витратах на утримання дітей він бере постійно. Сторони домовились, що з метою отримання коштів на утримання дітей позивач буде отримувати кошти в сумі 4 000 грн на місяць за здавання в оренду належної йому квартири у м. Луцьку. Крім цього, він придбаває для дітей в міру необхідності речі, тому вважає, що сторони несуть рівні витрати на утримання спільних неповнолітніх дітей. Житловий будинок у смт. Турійську Волинської обл. отриманий ним ще до шлюбу сторін. Дві належні йому квартири ним не використовуються і витрат на їх утримання він не несе, так як квартира у м. Луцьку здана в оренду і кошти за це отримує позивач; у квартирі у м. Ковелі Волинської області позивач проживає з дітьми сторін та несе витрати на її утримання. Він користується лише житловим будинком у смт. Турійську Волинської обл. і несе витрати по його утриманню в сумі 700 грн (опалення дровами). Крім того, на його утриманні є син - [PERSON], 02 р. н., народжений у його першому шлюбі з [PERSON], про що позивачеві достеменно відомо. На утримання вказаної вище дитини з нього за рішенням Васильківського міськрайсуду від 29.08.06 р. стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А з 2018 р. він щомісячно сплачує аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв»язку з наявністю у нього заборгованості по сплаті цих аліментів, він у жовтні, листопаді сплачував по 2 000 грн. Він погоджується на сплату аліментів в сумі по 1 100 грн на кожну спільну неповнолітню дитину сторін, що є для нього прийнятним і за його фінансовими можливостями. Джерелом його доходу є тимчасові заробітки з надання послуг у сфері телекомунікації (підключення Інтернету), що є несталими: від 2 000 до 4 000 грн на місяць. Доходів від діяльності ТОВ як керівник і засновник він не отримує. Позивач має у власності дороговартісне майно як то: придбаний сторонами за час шлюбу автомобіль марки «БМВ 320», 2014 р. випуску, орієнтовною вартістю 840 000 грн, яким фактично та виключно користується; квартиру, придбану сторонами спільно у м. Луцьку, витрати з утримання якої несе позивач. Від утримання спільних дітей сторін він не ухилявся та не ухиляється. 11.12.18 р. позивачем подано до суду відповідь відзив. Зазначено, що відповідач у відзиві на позовну заяву приховує свої доходи. Бізнес відповідача сторони розпочинали разом і їй достеменно відомо, що доход відповідача ж значно вищим зазначеного ним у відзиві на позов. Крім цього, відповідач має значні доходи від фермерського господарства, орендує землю у с. Мокреці Турійського р - ну Волинської обл., де вирощує зернові на продажу. Після розірвання шлюбу відповідач з метою приховування своїх доходів та майна продав 2 автомобілі: марки «Тесла», марки «Тойота Ленд Крузер», що були придбані за час шлюбу сторін. Зазначає, що твердження відповідача у тій частині, що він постійно приймає участь у витратах на утримання дітей сторін, дійсності не відповідають. Всі витрати на утримання дітей несе лише вона. Вона з дітьми, дійсно, змушена проживати у квартирі у м. Ковелі Волинської обл., так як спільне проживання сторін у будинку у смт. Турійську Волинської обл. неможливе, хоча переїзд у гірші умови проживання не став сприятливим для дітей. Твердження відповідача про те, що він користується лише будинком у смт. Турійську Волинської обл. і несе витрати на його утримання в сумі 700 грн, дійсності не відповідають, так як будинок є величезним, з усіма зручностями, газифікований. Будинок, отриманий відповідачем у дар ще до шлюбу сторін, був ними спільно розбудований та відремонтований. Твердження відповідача про те, що вона отримує кошти в сумі 4 000 грн від оренди квартири у м. Луцьку, дійсності не відповідають, так як попри домовленість про таке, відповідач всі, отримані від оренди квартири кошти, залишає собі. Відповідач є власником ще однієї квартири у м. Луцьку, по просп. Волі, право власності на яку оформив на свою сестру. У її власності, дійсно, є автомобіль марки «БМВ 320», однак, його орієнтовна вартість лише 560 000 грн.. У її власності, дійсно, є квартира у м. Луцьку, однак, вона не відремонтована і не придатна для проживання. Відповідач спроможний, однак, ухиляється від виконання свого обов»язку по утриманню дітей сторін. Їй же самостійно це утримання забезпечити утруднено. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, врахувавши доводи сторін, представника позивача, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до копії виписки з рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 13.09.17 р. у цивільній справі № 159/2 863/17 провадження № 2/159/969/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, що набрало законної сили 03.10.17 р., дійсно, сторони з 29.09.09 р. перебували у шлюбі, що був розірваний. Як вбачається з копії свідоцтв про народження вказаних вище дітей, сторони мають вказаних вище спільних неповнолітніх дітей. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги, що неповнолітні діти сторін значаться проживаючими разом з позивачем у [ADDRESS], що стверджується довідкою № 1 486 від 25.09.18 р., виданою Турійською селищною радою Волинської обл.. Як слідує з довідки управління соцзахисту населення Турійської селищної ради Волинської обл. № 1 348 від 19.09.18 р., позивач перебуває на обліку як малозабезпечена сім»я з 01.09.18 р. по 28.02.18 р.. Позивач ствердила, таким чином, що діть сторні пролживають з нею та вона має незначний доход. Позивач ствердила також, що відповідач у своїй власності має таку нерухомість: -квартиру заг. пл. 29, 8 кв. м., житл. пл. 16, 5 кв. м. у [ADDRESS], вартістю 158 808 грн з 22.01.14 р., що придбана за договором купівлі - продажу від 22.01.14 р.; -квартиру заг. пл. 68, 7 кв. м., житл. пл. 44, 9 кв. м. у [ADDRESS], з 28.09.16 р.; -житловий будинок заг. пл. 91, 3 кв. м., житл. пл. 62, 1 кв. м. у [ADDRESS], вартістю 915 104 грн з 27.10.17 р. за договором дарування від 09.10.17 р.; -земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) пл. 0, 15 га у [ADDRESS] (кадастровий [NUMBER]) з 23.04.12 р. за Державним актом на право власності. Наявність у відповідача вказаного вище нерухомого майна позивачем стверджено висновками про оцінку нерухомого майна від, відповідно, 03.05.18 р., 11.08.18 р.; копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта, № 122 772 151 від 04.05.18 р.. Відповідач не заперечив, що має вказану вище нерухомість, однак, ствердив, що квартирою у [ADDRESS], фактично користується позивач; остання має у своєму користувакнні також квартиру у м. Луцьку, доход від здавання в оренду якої використовує. Однак, суд враховує, що відповідачем не надано суду доказів отримання позимвачем дохзоду від здавання у оренду квартири у мю. Луцьку та наявності у позивача доходу, іншого,більшого, ніж той, про який вона сама ствердила документально. Позивач зазначила, що є малозабезпеченою сім»єю, і ця обставина стверджена документально. Суд, разом з тим, враховує, що позивач, разом з тим, має право користування вказаним вище житловим будинком у смт. Турійську Волинської обл., так як зареєстрована проживаючою у ньому разом з дітьми сторін. Суд не приймає до розгляду як докази надані позивачем фотознімки житлових помешкань, так як вважає, що вони не є належними, оскільки у суду виникає обгрунтований сумнів у тому, що ці фото містять інформацію саме щодо нерухомості, стосунок до якої мають сторони. Так, на фото відсутні дані, що дозволили б ідентифікувати, які саме житлові помешкання на них зображені та коли саме ці фото виготовлені. Однак, позивач не заперечила проти доводів відповідача про те, що вона має у користуванні автомобіль марки «БМВ 320». Згідно з довідкою від 30.11.18 р., виданою ТзОВ «Інтернет - Комунікації», відповідачеві за результатами фінансової діяльності за 2017 р. виплачено дивіденди в сумі 11 500 грн, за 2018 р. виплата таких не провадилась. Доказів наявності у відповідача інших доходів позивач суду не надала, а відповідач наявність таких заперечує. Крім того, як ствердив суду відповідач, він. відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 08.02.02 р. відділом рацс Турійського РУЮ Волинської обл., має ще одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], матір»ю якого є [PERSON]. Як вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.10.18 р., винесеної В ДВС Турійського РУЮ у Волинській обл., відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа, виданого 29.08.06 р. Васильківським міськрайсудом Київської обл. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.07.06 р.. Вказана вище обставина наявності у відповідача ще одного, крім спільних дітей сторін, утриманця, позивачем не спростована. Сторонами не надано у розпорядження суду доказів того, що маються обставини, що передбачені ст. 182 СК України і стосуються стану здоров»я сторін, їх неповнолітніх дітей, майнового стану неповнолітніх дітей сторін, які підлягають до врахування судом, крім вказаних вище та тієї, що вони мають на своєму утриманні вказаних вище двох неповнолітніх спільних дітей, народжених у шлюбі, а відповідач також має на утриманні неповнолітню дитину від попереднього його шлюбу. Так, суд враховує, що позивачем не надано суду доказів того, що відповідач має інший, ніж той, що вказаний відповідачем, доход. У відповідності із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Отже, судом встановлено, що у сторін на даний час є вищезазначені спільні неповнолітні діти. Домовленості між собою по питанню утримання своїх спільних неповнолітніх дітей сторони не досягли. Діти сторін значаться проживаючими разом з позивачем у будинку відповідача та, крім того, в даний час позивач фактично користується квартирою у м. Ковелі Волинської обл., автомобілем, отримує соцдопомогу у Турійському районі Волинської обл. як малозабезпечена. Відповідач проживаючим значиться у м. Ковелі Волинської обл., позиціонує себе проживаючим у смт Турійську Волинської обл. фактично у вказаному вище житловому будинку; працює та має доход у, орієнтовно, розмірі біля 6 000 грн. на місяць; має вказану позивачем нерухомість. А тому, з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання вказаних вище дітей сторін у твердій грошовій сумі, однак, у розмірі, що є меншим заявленого позивачем, з врахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавчо. Тому в решті позову слід відмовити. З відповідача слід стягнути на доход держави суму судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». На підставі наведеного,

Outcome: partial