Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

позивач звернувся в Голосіївський районний суд м.Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов»язаних з утриманням в навчальному закладі, в розмірі 23016,16 гривень та судових витрат у справі. Свої позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що відповідач з 2007 року навчався в Національній академії внутрішніх справ за рахунок коштів державного бюджету і відповідно до Договору № Кв-59 про підготовку фахівця, укладеного з ГУ МВС України в м.Києві, зобов»язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати, пов»язані з утриманням у навчальному закладі. Відповідач навчався в Національному університеті внутрішніх справ в період з 01.09.2007 р. по 17.06.2011 р. і вартість витрат, пов»язаних з його утриманням у навчальному закладі становить 23016,16 гривень. Позивач посилається на те, що відповідач після здобуття вищої освіти відповідно до умов Договору був направлений для подальшого проходження служби до ГУ МВС України в м.Києві, однак, відповідно до наказу № 357 о/с від 26.06.2012 р. [PERSON] був звільнений з органів внутрішніх справ за власним бажанням відповідно до поданого рапорту, в зв»язку з чим повинен відшкодувати витрати, пов»язані з його утриманням у навчальному закладі. 12.01.2015 р. Голосіївським районним судом м.Києва у даній справі було ухвалено заочне рішення, відповідно до якого позов був задоволений. За заявою відповідача, на підставі ухвали суду від 16.06.2015 р. заочне рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 12.01.2015 р. було скасовано і справа призначена до розгляду в загальному порядку. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника Національної академії внутрішніх справ. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, обґрунтовуючи тим, що він дитиною-сиротою і відповідно до положень Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» звільнені від плати за навчання, оскільки зазначені витрати і витрати на його утримання здійснювались за рахунок держави, в зв»язку з чим відповідач вважав позов безпідставним. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи встановлено, що батьки [PERSON] померли: мати [PERSON] - [INFO], а батько [PERSON] - [INFO] Відповідно до ст.Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» [PERSON] має статус дитини-сироти. 11.06.2002 р. відповідно до розпорядження Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації над неповнолітнім [PERSON] була встановлена опіка. Як вбачається з матеріалів справи наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ (після реорганізації Національна академія внутрішніх справ) від 21.07.2007 р. № 655 [PERSON] з 01.09.2007 р. був зарахований курсантом першого курсу денної форми навчання. 05.12.2007 р. між Національною академією внутрішніх справ та ГУ МВС України в м.Києві і відповідачем був укладений Договір № Кв-59 про підготовку фахівця, відповідно до умов якого [PERSON] навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов»язався після закінчення навчання відпрацювати не менше 3 років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати, пов»язані з утриманням у навчальному закладі ( п.п.2.1.3., 2.3.6 Договору). Судом встановлено, що з 01.09.2007 р. по 17.06.2011 р. [PERSON] перебував на державному утриманні: забезпечувався харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Після здобуття вищої освіти і отримання диплому за кваліфікацією юриста, спеціальність «Правознавство», [PERSON] був направлений до ГУ МВС України в м.Києві для подальшого проходження служби відповідно до умов Договору. Згідно з п. 2.3.6. Договору №Кв-59 [PERSON] зобов»язався у разі звільнення з ОВС по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п.3 Договору відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов»язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Підставами відшкодування витрат в силу положень п.3.1 Договору є звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням протягом перших трьох років після закінчення навчання. Згідно з п.3.2 Договору підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є відмова від подальшого проходження служби в ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов»язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Як вбачається з матеріалів цивільної справи наказом ГУ МВС України в м.Києві № 357 о/с від 26.06.2012 р. [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням. Порядок відшкодування особами витрат, пов»язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 р. № 313. Відповідно до п.2 Порядку, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов»язаних з грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; переведенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотньому напрямку, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до наданого позивачем розрахунку на утримання відповідача за період з вересня 2008 р. по червень 2011 р. були здійснені наступні витрати: 13964,57 гривень - вартість грошового забезпечення; 3953,10 - вартість продовольчого забезпечення; 4459,26 - вартість витрат на оплату комунальних послуг та за спожиті енергоносії; 639,23 гривень - витрати на речове забезпечення. На підставі положень ст.8 «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів. Особам із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які навчаються, крім повного державного забезпечення виплачується стипендія в розмірі, який на 50 відсотків перевищує розмір стипендії у відповідному навчальному закладі, а також виплачується 100 відсотків заробітної плати, яка нарахована в період виробничого навчання та виробничої практики. Особам із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які навчаються, до завершення навчання виплачується щорічна допомога для придбання навчальної літератури в розмірі трьох місячних стипендій. Виплата зазначеної допомоги здійснюється протягом 30 днів після початку навчального року за рахунок коштів, що передбачаються для навчальних закладів у відповідних бюджетах. Діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, а також особи із їх числа звільняються від плати за навчання в державних і комунальних навчальних закладах усіх рівнів (ст.39-1 зазначеного Закону). Зважаючи на зазначені норми чинного законодавства, беручи до уваги те, що держава встановила відповідні державні стандарти з метою здійснення соціального захисту дітей-сиріт і забезпечення їх належного розвитку і навчання, у тому числі навчання і утримання в вищих навчальних закладах за рахунок держави, суд вважає, що кошти на відшкодування витрат, витрачені на утримання [PERSON] під час навчання в Національній академії внутрішніх справ України не підлягають відшкодуванню відповідачем, оскільки це суперечить положенням Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача судові витрати у справі.

Outcome: dismissed