Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом в якому просить визнати за ним право власності на приміщення магазину, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 76,7 кв.м. Свої вимоги мотивують тим, що йому належить право власності на квартиру [ADDRESS], яка була реконструйована з приєднанням підвальних приміщень шляхом перетворення в приміщення магазину. 27 жовтня 1999 року було прийнято акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації. 05 листопада 1999 року вказаний акт затверджений Департаментом землеустрою та планування забудови місто Львівської міської ради. 30 серпня 2013 року він звернувся в Державну реєстраційну службу із заявою про реєстрацію права власності на реконструйований магазин, але 27 вересня 2013 року отримав рішення N96310820 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, яке покликається на подання документу, що посвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта з підчищеннями та дописками, що не дає змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Однак акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації від 27 жовтня 1999 року містить підчищення, оскільки він помилково поставив свій підпис навпроти графи - Голова державної технічної комісії [PERSON], але згодом це було усунено й останній особисто вніс свій підпис, а він натомість підписався нижче. Тому вважає, що його майнове право та інтереси порушені, а тому він змушений звертатись до суд за захистом такого. Просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просить позов задоволити Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечували проти його задоволення, посилаючись докази які містяться в матеріалах справи та те, що позивачем не подав належних документів для узаконення реконструйованого приміщення магазину, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 76,7 кв.м.. Просить відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] належить право власності на квартиру [ADDRESS], яка була реконструйована з приєднанням підвальних приміщень шляхом перетворення в приміщення магазину загальною площею 76,7 кв.м. Як вбачається із акту №116 від 27 жовтня 1999 року, було прийнято акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації - магазину після реконструкції квартири [ADDRESS]. Із наказу №1610/582-07 від 05.11.1999р. Департаменту землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради видно, що акт державної технічної комісії від 27.10.1999 року про готовність до експлуатації магазину після реконструкції квартири [ADDRESS] здійсненої гр. [PERSON], відповідно до розпорядження Франківської районної адміністрації від 17.07.1998 року №783, та проектної документації погодженої Головним управлінням архітектури і містобудування затверджено. Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений перелік випадків, у яких видається свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності. Відповідно до п. 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. № 703, державний реєстратор у встановлених законом випадках за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно, на підставі якого проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Так згідно з п. 44 вказаного Порядку, державна реєстрація прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно щодо новозбудованого або реконструйованого нерухомого майна проводиться за наявності державної реєстрації речового права на земельну ділянку, на якій розташоване таке майно, за заінтересованою особою (крім випадків проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на квартиру, житлове чи нежитлове приміщення). Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник подає органові державної реєстрації прав, зокрема, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта (пункт 46 вказаного Порядку). 30 серпня 2013 року позивач звернувся у Державну реєстраційну службу із заявою про реєстрацію права власності на вказаний реконструйований магазин, але 27 вересня 2013 року отримав рішення N96310820 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, яке покликається на подання документу, що посвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта з підчищеннями та дописками, що не дає змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Однак суд приходить до висновку, що позивач надав органові державної реєстрації належний документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, оскільки в такому позивач, як встановлено у судовому засіданні помилково поставив свій підпис навпроти графи - Голова державної технічної комісії [PERSON], але згодом це було усунено й останній особисто вніс свій підпис, а натомість підписався нижче і позивач. У відповідності до положень ст.ст.316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судовий захист права приватної власності громадян може, зокрема, здійснюватися шляхом розгляду справ за позовами про визнання права власності на майно. Згідно із ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952р. до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 р. кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В свою чергу положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 р. передбачають, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.331 ЦК України вбачається, що право власності на нову річ, яка виготовлена особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Як вбачається із ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, оцінюючи докази в їх сукупності, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід визнати за позивачем право власності на приміщення магазину, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 76,7 кв.м., оскільки є єдиним можливим способом захисту порушених прав позивача, а тому позов підставний, слід його задовольнити.

Outcome: approved