Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач в позові вказує, що він є співвласником квартири [ADDRESS] згідно Свідоцтва про право власності на житло від 04.01.2001 року та договору купівлі-продажу частки квартири від 16.10.2013 року. Йому належить 1/2 частина вказаної квартири. Окрім позивача, співвласниками по 1/4 частини квартири є син позивача [PERSON] та дружина [PERSON]. Відповідач є пасинком позивача. З серпня 2014 року відповідач не проживає в квартирі, жодного разу не зявився в ній, але до цього часу зареєстрований в ній, так як добровільно не бажає зніматись в реєстрації в даній квартирі. В серпні 2014 року відповідач зібрав свої речі і виїхав з квартири. В даний час позивачу невідоме місце проживання відповідача. Оскільки відповідач в даній квартирі не проживає, та не є власником квартири, в даний час виникла необхідність виписати його з квартири, так як це обмежує його права на дану квартиру. А саме позивач позбавлений можливості подальшому розпорядитись квартирою на власний розсуд, в даний час не має можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг в квартирі, хоч на даний час перебуває в скрутному матеріальному становищі. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак згідно заяви, просить слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В разі неявки відповідача просить винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч належним чином був повідомлений про день розгляду справи і не повідомив про причини своєї неявки. Від [PERSON] районного сектору Управління ДМС у Вінницькій області надійшла заява, відповідно до якої, вони просять слухати справу без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. За вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити з таких підстав. Так, в судовому засідання встановлено, що позивач є співвласником квартири [ADDRESS] згідно Свідоцтва про право власності на житло від 04.01.2001 року та договору купівлі-продажу частки квартири від 16.10.2013 року. Йому належить 1/2 частина вказаної квартири. Окрім позивача, співвласниками по 1/4 частини квартири є син позивача [PERSON] та дружина [PERSON]. Відповідач [PERSON] є пасинком позивача. З серпня 2014 року відповідач не проживає в квартирі, жодного разу не зявився в ній, але до цього часу зареєстрований в ній, так як добровільно не бажає зніматись в реєстрації в даній квартирі. В серпні 2014 року відповідач зібрав свої речі і виїхав з квартири. В даний час позивачу невідоме місце проживання відповідача. Оскільки відповідач в даній квартирі не проживає, та не є власником квартири, в даний час виникла необхідність виписати його з квартири, так як це обмежує права позивача на дану квартиру. А саме позивач позбавлений можливості подальшому розпорядитись квартирою на власний розсуд, в даний час не має можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг в квартирі, хоч на даний час перебуває в скрутному матеріальному становищі. Відповідно до чинного законодавства, оскільки відповідач не проживає більше шести місяців, не вносить плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню кімнати та не приймає участь у спільному побуті, він вважається таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням. Відповідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним, тобто відповідач перешкоджає позивачам користуватися та розпоряджатися своїм правом власності. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни , які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, а такий строк встановлюється ст. 71 Житлового Кодексу України та складає 6 місяців відсутності в житловому приміщенні без поважних причин, провадиться в судовому порядку. Той факт, що відповідач [PERSON], зареєстрований в [INFO], не проживає за місцем реєстрації з серпня 2014 року по теперішній час підтверджується Актом № 4 від 10.04.2015 року, посвідчений директором КП «Житловик» [PERSON], підтвердженнями сусідів [PERSON] та [PERSON], Актом №7 від 14.08.2015 року, посвідчений директором КП «Житловик», підтвердженнями сусідів [PERSON], [PERSON] Поважні причини відсутності відповідача в будинку, які перелічені в ст. 71 Житлового Кодексу України, відсутні. За таких обстави, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved