Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 132029,52 грн., а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 1320,30 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 24.10.2007р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений кредитний договір № 014/5557/82/36104. На підставі вказаного договору [PERSON] був наданий кредит у сумі 100 000, 00 (сто тисяч) грн. терміном до 23.10.2017 року зі сплатою 13,5% відсотків річних за користування кредитними коштами для використання на споживчі цілі. Умови кредитного договору, насамперед п. 1.2 щодо надання кредитних коштів банком виконані в повному обсязі. Згідно меморіального ордеру № 7/82/36104 від 24.10.2017 року кошти в сумі 100 000, 00 (сто тисяч) грн. були перераховані по кредитному договору та надані позичальнику. Однак, відповідач взяті на себе зобов»язання не виконує у зв»язку з чим на підставі п. 6.5 кредитного договору йому банком було направлено вимогу № 114-80-00/6-2337 від 02.10.2014р. про дострокове виконання грошових зобов»язань за кредитним договором, але відповідач вимогу банку не задовільнив та заборгованість не погасив. Станом на 25.09.2014 року заборгованість [PERSON] становить 132029,52 грн., з яких 32600,43 грн. - залишок заборгованості по кредиту, 27653,03 - заборгованість по простроченим відсоткам, 71776, 06 - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні наведеним у позовній заяві, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість в сумі 132029,52 грн., а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 1320,30 грн. Крім того, надав суу копію рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05.07.2010 року. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що позивач вже звертався в суд із вимогою про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості із [PERSON] за кредитним договором № 014/5557/82/36104 від 24.10.2007 року. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 05.07.2010 року позов було задоволено. З часу винесення рішення мину, встановлений законом, трирічний строк позовної давності. У зв»язку з наведеним просив суд застосувати строк позовної давності. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 24.10.2007р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений кредитний договір № 014/5557/82/36104. На підставі вказаного договору [PERSON] був наданий кредит у сумі 100 000, 00 (сто тисяч) грн. терміном до 23.10.2017 року зі сплатою 13,5% відсотків річних за користування кредитними коштами для використання на споживчі цілі. В судовому засіданні встановлено, що 05.07.2010 року Ужгородський міськрайонний суд виніс рішення в справі за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Закарпатської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], [PERSON] про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості, яким позов було задоволено, достроково розірвано дію кредитного договору № 014/5557/82/36104 від 24.10.2007 року та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість по зазначеному кредитному договору в розмірі 123984,97 шляхом примусового звернення стягнення на належний відповідачу [PERSON] предмет іпотеки - земельну ділянку. Зазначене рішення 06.08.2010 року набуло законної сили Таким чином, станом на 05.07.2010 року позивачем було реалізоване право на захист свого порушеного права способом обраним ним, а саме шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що забезпечувала виконання кредитного договору та дстроково розірвано коедитний договір № 014/5557/82/36104 від 24.10.2007 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. Згідно ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила. З наведеного вище вбачається, що станом на 05.07.2010 року позивачу було відомо про порушення його права, а саме невиконання [PERSON] умов кредитного договору № 014/5557/82/36104 від 24.10.2007 року щодо погашення кредитної заборгованості, та реалізовано право на вибір способу захисту свого порушеного права. Позов про стягнення заборгованості із [PERSON] за кредитним договором № 014/5557/82/36104 від 24.10.2007 року позивачем подано 31.12.2014 року, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті. За таких обставин, суд вважає, що позивачем подано позов зі спливом позовної давності. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з огляду на сплив позовної давності, є всі підстави для відмови у позові.

Outcome: dismissed