Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.03.2016 року [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-2101 д/з [NUMBER], по вул.Леніна (Молодіжній) в с.Орлівка Приморського району Запорізької області, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, під час якої скоїв наїзд на опору повітряної лінії електропередачі №127 ПЛ-10 кВ Ф-63 п/ст «Інзівка», що належить ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі структурного підрозділу Приморського району електричних мереж. Щодо відповідача було складено адміністративний протокол за ст.124 КУпАП. Постановою Приморського районного суду Запорізької області від 15.04.2016 року вину відповідача в скоєнні правопорушення встановлено. Внаслідок скоєної ДТП опора №127 ПЛ-10 кВ Ф-63 п/ст «Інзівка» по вул.Леніна (Молодіжній) в с.Орлівка Приморського району Запорізької області була пошкоджена. Витрати Приморського РЕМ на відновлення вказаної опори склали 7994,28 грн. Позивач, просить суд стягнути з відповідача на його користь 7994,28 грн. у відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судові витрати в сум 1378 грн. Представник позивача, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглянути за її відсутності. У випадку неявки відповідача, просила справу розглянути за його відсутності та ухвалити заочне рішення. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, зазначив, що він згоден на те, щоб спричинена позивачу в результаті ДТП шкода у розмірі 7994,28 грн. була стягнута з нього. На момент вчинення ДТП поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності у нього не було, письмове повідомлення про ДТП до МТСБУ він не надавав. Просив справу розглянути за його відсутності. Матеріалів справи достатньо для розгляду справи за відсутності представника позивача і відповідача. У зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні обставини. У пункті 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно із постановою Приморського районного суду Запорізької області від 15.04.2016 року (а.с. 9) 25.03.2016 року о 14-55 годині [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-2101 д/з [NUMBER], по вул.Леніна (Молодіжній) в с.Орлівка Приморського району Запорізької області, не витримав безпечну швидкість руху та скоїв наїзд на електроопору, внаслідок чого пошкодив її та автомобіль, після чого залишив місце ДТП. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення [PERSON] повністю визнав свою провину, розкаявся у скоєному. Відповідно до зазначеної постанови у діях [PERSON] містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, згідно якої передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. За довідкою Приморського РЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго» об`єкт: опора №127 ПЛ-10 кВ Ф-63 п/ст «Інзівка» є власністю та обліковується на балансі Приморського РЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго» (а.с. 8). Відповідно до кошторисного розрахунку на відновлення пошкодженої ділянки ВЛ-10 кВ Ф-63 ПС «Інзівка», вартість матеріальної шкоди складає 7994,28 грн. (а.с. 7). На адресу відповідача [PERSON] 06.05.2016 року Приморським РЕМ було надіслано претензію про відшкодування матеріальних збитків в сумі 7994,28 грн., завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 10). Згідно статуту, ВАТ «Запоріжжяобленерго» зареєстровано в Запорізькій міській раді, є юридичною особою, яка займається розподіленням та постачанням електроенергії (а.с. 12-28). Згідно із ч.1 та ч.2 ст. 1166 ЦПК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із ч.2 та ч.5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). В судовому засіданні встановлено, що порушення [PERSON], якій 25.03.2016 року о 14-55 годині керував автомобілем ВАЗ-2101 д/з [NUMBER], по вул.Леніна (Молодіжній) в с.Орлівка Приморського району Запорізької області, Правил дорожнього руху України, призвело до пошкодження опори №127 ПЛ-10 кВ Ф-63 п/ст «Інзівка», що належить ВАТ «Запоріжжяобленерго». Вартість матеріальної шкоди, спричиненої ВАТ «Запоріжжяобленерго» в результаті зазначеної ДТП, складає 7994,28 грн. Згідно із п.16 вказаної Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013року № 4, відповідно до статті 21 Закону №1961-ІУ на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-ІУ обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. В судовому засіданні встановлено, що на момент скоєння ДТП - 25.03.2016 року, цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована не була, письмове повідомлення про дану дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка до МТСБУ відповідач не надавав. У письмовій заяві [PERSON] надав згоду на те, щоб спричинена позивачу в результаті ДТП шкода у розмірі 7994,28 грн. була стягнута з нього. За наведених обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, спричинена внаслідок ДТП, що сталася 25.03.2016 року, у розмірі 7994 грн. 28 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VІ з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 1378 грн., які підтверджені наданим позивачем платіжним дорученням (а.с.1).

Outcome: approved