Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач за основним позовом [PERSON] звернулася до суду, посилаючись на те, що вона 25 червня 2006 року зареєструвала шлюб з [PERSON] В період шлюбу, а саме у серпні 2012 року подружжя [PERSON] придбали автомобіль КІА SPORTAGE, легковий Універсал-В, 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER], сірого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 30 квітня 2015 року [PERSON] помер. Позивач та їх з [PERSON] донька [PERSON], [INFO], а також батьки померлого [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги. У серпні 2015 року позивач побачила, що автомобіль зник з гаражу. Звернувшись до Управління ДАІ позивач дізналася, що 09 липня 2015 року вищезазначений автомобіль було перереєстровано на [PERSON] на підставі довідки-рахунку, виданої ТОВ «Прогрес Автотрейд». Позивач вважає, що [PERSON], який є братом померлого [PERSON], незаконно перереєстрував автомобіль після смерті його власника. Також позивачу стало відомо, що автомобілем користується [PERSON] Тому позивач [PERSON] просила визнати договір купівлі-продажу автотранспортного засобу КІА SPORTAGE, на користь [PERSON] недійсним та витребувати автомобіль з незаконного володіння [PERSON], судові витрати стягнути з відповідачів . 12 лютого 2016 року позивач [PERSON] уточнила заявлені позовні вимоги та просила визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля КІА SPORTAGE на користь [PERSON], витребувати автомобіль з незаконного володіння [PERSON], визнати за нею право власності на 1 / 2 частину автомобілю як на майно, набуте подружжям за час шлюбу, стягнути з [PERSON] на користь позивача грошові кошти у сумі 500.00 гри., судові витрати стягнути з відповідачів на користь [PERSON] В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до вимог сімейного законодавства їй належить половина автомобілю, як обєкту спільної сумісної власності подружжя. Інша половина автомобілю входить до складу спадщини і підлягає поділу між спадкоємцями: [PERSON], малолітньої [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Крім того, позивач зазначила, що відповідач [PERSON], який є братом померлого, незаконно перереєстрував автомобіль після смерті власника, оскільки достовірно знав про смерть брата, був присутнім на похованні, тому безпідставно отримав довідку-рахунок після смерті [PERSON] та перереєстрував автомобіль на своє ім»я. 09 вересня 2015 року [PERSON] зняв транспортний засіб з обліку для реалізації, а 18 вересня 2015 року автомобіль вже було зареєстровано за відповідачем [PERSON] без законних на те підстав. Крім того, позивач зазначила, автомобілем деякий час користувався [PERSON] і 05.03.2015 року взяв в борг 1000 гри. для ремонту автомобілю, які він зобовязався повернути до 31.12.2015 року, однак до цього часу кошти не повернув. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зустрічним позовом, в якому просили визнати недійсним правочин по відчуженню автомобілю KIA SPORTAGE, на користь [PERSON], витребувати від [PERSON] на користь спадкоємців першої черги після смерті власника майна - [PERSON], малолітньої [PERSON], [PERSON] та [PERSON] автомобіль KIA SPORTAGE, реєстраційний номер [NUMBER] та вирішити питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачі за зустрічним позовом зазначили, що 30 квітня 2015 року помер їх син [PERSON] Позивачі звернулися у встановленому законом порядку до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, тому вони є спадкоємцями першої черги і мають право на частку у спадковому майні. Оскільки за життя власник спірного автомобілю [PERSON] не здійснював дій щодо відчуження майна, то перереєстрація автомобілю після смерті власника є підставою для визнання цього правочину недійсним. Також як стало відомо, натепер спірний автомобіль повторно було перереєстровано на нового власника [PERSON], якого позивачі вважають добросовісним набувачем. В судовому засіданні позивач за основним позовом [PERSON] повністю підтримала заявлені позовні вимоги, зустрічний позов визнала. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги за основним позовом підтримала у повному обсязі. Зустрічні вимоги подружжя [PERSON] фактично визнала, крім визначення, що відповідач [PERSON] є добросовісним набувачем спірного автомобілю. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] основний позов та зустрічний позов визнав повністю та пояснив судові, що дійсно [PERSON] здійснив перереєстрацію транспортного засобу автомобілю KIA SPORTAGE з порушенням вимог чинного законодавства. Представник відповідачів за основним позовом та позивачів за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги подружжя [PERSON] підтримав. При проведенні попереднього судового засідання позовні вимоги [PERSON] визнав частково, заперечував проти визнання за позивачкою права власності на половину спірного автомобілю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, належним чином був повідомлений про дату та місце судового засідання, про причину неявки суд не сповістив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги про стягнення суми боргу визнав. Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з»явився, належним чином був повідомлений про дату та місце судового засідання, про причину неявки суд не сповістив. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевівши матеріали справи, вважає позови [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25 лютого 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Червонозаводського районного управління юстиції міста Харкова ( а/з № 36) / а. с. 5/. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дочку [PERSON], [INFO], що не заперечується сторонами по справі. За період шлюбу у серпні 2012 року подружжя [PERSON] придбали автомобіль KIA SPORTAGE, легковий Універсал-В, 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER], сірого кольору. державний реєстраційний номер [NUMBER], який було зареєстровано на ім»я [PERSON] / а. с. 8, 90/. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один в них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 ч. 1 СК України). Таким чином, оскільки спірний автомобіль було придбано під час шлюбу, позивач [PERSON], як дружина померлого, має право на 1 / 2 частину автомобілю KIA SPORTAGE, як на спільну сумісне майно подружжя. 30 квітня 2015 року [PERSON] помер у м. Харкові про що було складено відповідний актовий запис № 6884 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції / а. с. 6/. Після його смерті відкрилася спадщина на 1 / 2 частину автомобілю KIA SPORTAGE, легковий Універсал-В, 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER], сірого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Заповіту [PERSON] не залишив. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] його є його донька [PERSON], [INFO], дружина [PERSON] та батьки [PERSON] і [PERSON] / а. с. 71/, кожний з яких має рівне право на спадкове майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У серпні 2015 року позивач [PERSON] побачила, що спірний автомобіль зник з гаражу, тому, звернувшись до Управління ДА1 в Харківській області із заявою про зникнення автомобілю, дізналася, що автомобіль КІА SPORTAGE, державний реєстраційний номер [NUMBER], який належав її чоловікові [PERSON], перереєстровано на ім»я [PERSON] - брата померлого, та за автомобілем [NUMBER] на підставі довідки-рахунку ААЕ № 117243 від 09.06.2015 року, виданої ТОВ «Прогрес Автотрейд» / а. с. 8, 89/. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин. повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. При розгляді спору судом встановлено, що відповідач [PERSON] достовірно знав про смерть свого брата [PERSON], тому незаконно здійснив перереєстрацію автомобілю на своє ім»я після смерті власника. Крім того, 09 вересня 2015 року [PERSON] зняв транспортний засібу з обліку для реалізації, а 18 вересня 2015 року року спірний автомобіль було вторинно зареєстровано за [PERSON] за новим реєстраційним номером АВ 1762 ВВ / а. с. 45, 91-94/. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] підтвердив, що [PERSON] здійснив перереєстрацію транспортного засобу без законних на те підстав. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатиим договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння: 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння: 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ч. З ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник мас право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Суд приходить до висновку, що спірний автомобіль вибув з володіння спадкоємців незаконно, з порушенням встановлених загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину (ст. 203 ЦК України). Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Оскільки при розгляді спору судом встановлено, що спірний автомобіль вибув з володіння спадкоємців незаконно і його подальша перереєстрація була здійснена без законних підстав, суд вважає за необхідне визнати недійсним правочин по відчуженню транспортного засобу автомобілю KIA SPORTAGE, легковий Універсал-В, 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER], сірого кольору, на користь [PERSON], вчинений 09 червня 2015 року на підставі довідки-рахунку ААЕ № 117243, виданої ТОВ «Прогрес Автотрейд», а також витребувати від [PERSON] на користь спадкоємців [PERSON], малолітньої [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вказаний автомобіль. При цьому суд вважає, що визначення відповідача [PERSON]І добросовісним набувачем спірного автомобілю не може бути зазначено судом, оскільки вказаний відповідач в судове засідання не з»явився та обставин придбання автомобілю судові не пояснив, в тому числі щодо його обізнаності про наявність у [PERSON] права на відчуження автомобілю. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] також не надав судові пояснень стосовно укладання правочинів щодо відчуження автомобілю. Також суд вважає, що вимоги [PERSON]О про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 500 грн. задоволенню не підлягають, оскільки судові не надано оригіналу розписки. Крім того, з копії розписки вбачається, що [PERSON] взяв в борг кошти у [PERSON] і вона датована вереснем 2015 року, хоча на той час [PERSON] вже помер / а. с. 125/. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки судом визнається за [PERSON] право власності на 1/ 2 частину спірного автомобілю, що складає 196\~410 грн., вона має сплатити 1 % від ціни позову згідно Закону України «Про судовий збір», тобто 1964, 10 грн. Судовий збір в такому розмірі було сплачено позивачкою при зверненні до суду та при уточнення позовних вимог, тому цей судовий збір не підлягає стягненню з відповідачів по справі. Судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп., сплачений позивачами [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial