Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить визнати за ним, [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], мешканцем с. Салашка Бродівського району Львівської області, право власності, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, який знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак, подав суду заяву, в якій просить слухання справи проводити у його відсутності та у відсутності його довірителя, позов підтримує, просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але суду подано письмову заяву представника міської ради Данильчука А.Р. в якій просить слухання справи проводити у його відсутності, позов [PERSON] підтримує, не заперечує щодо визнання права власності на спадкове майно. Представник третьої особи Бродівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, однак, судом отримано заяву завідувача Бродівської державної нотаріальної контори Парфенюк О.В. № 104/0116 від 31.08.2018 року, в якій просить слухання справи проводити у його відсутності. Суд розглянув справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини по справі, взявши до уваги заяви сторін, приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України закріплено право кожної особина захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановлено, що [INFO] померла баба позивача [PERSON], про що 22.02.1979 р. виконавчим комітетом Вербівчицької сільської ради Бродівського району складено актовий запис № 02 (а.с.8). При житті [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Однак, [PERSON] документально право власності на даний житловий будинок не оформила, оскільки тяжко хворіла. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. При житті [PERSON] склала заповіт, який посвідчений 18.03.1988 р. Бродівською державною нотаріальною конторою (реєстраційний №653), відповідно до якого житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] вона заповіла позивачу по справі (а.с.9). З пояснень позивача, зазначених в позовній заяві, вбачається, що після смерті баби він звернувся за оформленням спадщини до нотаріальної контори, однак, у її оформленні йому усно відмовили, оскільки у нього відсутні документи про право власності на будинок. Таким чином він фактично прийняв спадщину, що складається із житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, який знаходиться у [ADDRESS], однак позбавлений можливості оформити її в установленому актами цивільного законодавства порядку та отримати свідоцтво про право на спадщину на це майно, оскільки після смерті спадкодавця будь-яке оформлення правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця є неможливим. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення за заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені законодавством України. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Тобто, покійна особа не може набувати будь-яких прав, в тому числі і права власності на будинок. Враховуючи дану обставину, користуватися правами і нести обов'язки можуть лише громадяни, які не мають статусу померлого. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, що також дає право позивачу звертатися в суд з даним позовом. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Outcome: approved