Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів. Позов мотивує тим, що 28 травня 2014 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу № 10009007365044 «8 років разом on-line», відповідно до якого [PERSON] вніс на депозит банку кошти, під процентну ставку 11,5% річних, строком до 02.06.2015 року. Після закінчення дії договору кошти банком виплачені не були, залишок коштів складає 23\~000 дол. США. На письмову заяву позивача від 11.06.2015 року про виплату коштів, банк повідомив про введення тимчасової адміністрації та початок виплат по договорах, термін дії яких закінчився до 03 березня 2015 року. Оскільки, відповідач свої зобовязання по договору не виконав, станом на день звернення до суду у нього утворилась заборгованість перед [PERSON], яка в загальній сумі з відсотками становить 23\~529,04 дол. США. А тому просив, стягнути з відповідача кошти в розмірі 23529,04 дол. США та витребувати від відповідача копію укладеного 28.05.2014 року договору банківського вкладу № 10009007365044 «8 років разом on-line». В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав, враховуючі подані на адресу суду письмові заперечення, просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 28 травня 2014 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу № 10009007365044 «8 років разом on-line», відповідно до якого [PERSON] вніс на депозит банку кошти в розмірі 23\~000 дол. США, з виплатою 11,5% річних, строком до 02.06.2015 року. Факт укладення договору між сторонами підтверджується Довідкою про наявність рахунків в АТ «Дельта Банк» від 31.03.2015 року (а.с. 4) та випискою по угоді № 10009007365044 від 28.05.2015 року (а.с. 5-8). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1\~ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладнику таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 2\~статті 1060 ЦК України\~передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ч. 1\~ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що по закінченню строку депозиту ПАТ «Дельта Банк» зарахував суму вкладу на рахунок № 26354111696598, відкритий на імя позивача. Це підтверджується Довідкою про наявність рахунків в АТ «Дельта Банк» від 31.03.2015 року (а.с. 4), з якої вбачається, що на імя позивача [PERSON] в ПАТ «Дельта Банк» відкрито рахунок №26354111696598 в валюті долар США, згідно договору банківського вкладу (депозиту) №10009007365044 «8 років разом on-line». Залишок коштів на рахунку складає 23\~000 долари США. З виписки по угоді № 10009007365044 від 28.05.2015 року (а.с. 5-8) вбачається, що сума нарахованих відсотків по вкладу складає 529,04 доларів США. Проте, отримати кошти з рахунку в день повернення вкладів позивач не зміг, оскільки банк фактично не здійснював видачу коштів. Належних та припустимих доказів на підтвердження повернення позивачу суми вкладу представником відповідача, відповідно до вимог ст.ст.\~58,\~60 ЦПК України, суду не надано. Згідно зі ст. 1074\~ЦК України\~обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Отже, за змістом наведених норм права зобовязання банку полягає у виплаті вкладнику грошових коштів на умовах та в порядку, встановлених договором. У своєму рішенні Європейський суд з прав людини у справі Золотас проти Греції(No 2) зазначає, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і повязаним з ними правом. Відмовляючись у повному обсязі повернути кошти, що належать клієнтові, банк порушує також і положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також Першого протоколу, ратифікованих Україною. В абз.1 ст.1 протоколу вказано, що«кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Цей же принцип закріплено і в\~статті 41 Конституції України. Однак, в порушення цих норм, позивач позбавлений можливості користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які банк, в порушення вимог договору, відмовляється повернути позивачу. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що заперечення банку у поверненні грошових коштів з банківських вкладів позивачу суперечить вимогам чинного законодавства та умовам укладеного між сторонами договору. Крім того, суд вважає, що прийняття Постанови правлінням Національного банку України від 02 березня 2015 року «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних, прийняття рішення виконавчою дирекцією Фонду від 02.03.2015 року № 51, згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду яка зобовязана гарантувати вклади фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті у тому числі за системою гарантування, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договорів банківського вкладу. Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до ст. 36 цього Закону. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму вкладів в доларах США, з зазначенням еквіваленту в гривнях за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, тобто станом на 22.10.2015 року (22,6092 грн. за 1 долар США). Гривневий еквівалент боргу вцілому складає (23 529,04х22,6092) 531\~972,77 грн. Повноваження банку у даній справі виконує уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позов поданий до внесення відповідних змін до Закону України «Про судовий збір», тому відповідач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~судові витрати по справі мають бути віднесені на рахунок держави.

Outcome: approved