Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, покликаючись на те, що 11.12.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON]було укладено кредитний договір № CGZ0АЕ00000499, згідно якого банк надав відповідачеві кредит на суму 18 000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 13.12.2011 року, а відповідач в свою чергу зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і в порядку встановлені кредитним договором. Окрім того, в забезпечення виконання зобов'язань, було укладено договір поруки № CGZ0АЕ00000499, згідно якого поручителем виступила [PERSON]. В порушення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором, станом на 24.04.2015 р. у відповідачів утворилась заборгованість у розмірі 10090,42 доларів США, яка складається із наступного: 2 707,00 доларів США - заборгованість за кредитом; 0,60 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7 382,82 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Посилаючись на те, що договір кредиту належним чином не виконується, відповідачі є солідарними боржниками, просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредиту у розмірі 10090 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 24.04.2015 року складає 227 337,16 грн., а також судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені. Представник позивача Кудрик Т.П. подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, будучи присутньою у попередніх судових засіданнях під час розгляду справи позовні вимоги підтримала, в їх обґрунтування послалася на обставини, викладені в позовній заяві, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні 21.09.2015 року підтвердила, що дійсно укладала договір із ПАТ КБ «Приватбанк». У зв'язку із різною девальвацією національної валюти у неї утворилася заборгованість по даному договору. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], посилаючись на важке матеріальне становище відповідачів, просив зменшити розмір пені, оскільки такий не є співмірним із сумою заборгованості по кредитному договору. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Як вбачається з кредитного договору за № CGZ0АЕ00000499 від 11.12.2006 р. такий був укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON]на суму 18000,00 доларів США, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту в момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору (0,0% від суми кредиту, що погашається достроково) та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору (а.с.12-13). Як передбачено п.3.2 цього договору, згідно ст.212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених п.1.1,2.2.4, 2.3.3. цього договору позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 2,14 % на місяць, нарахованої на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом (а.с.12-13). П.4.1 договору сторони обумовили, що при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3 даного договору, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплати банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. 12.06.2012 року між банком та [PERSON] була укладена додаткова угода до кредитного договору № CGZ0АЕ00000499 від 11.12.2006 р., якою було зменшено суму заборгованості по цьому договору (п.1.1) та визначено, що з 12.06.2012 року, за умови належного виконання позичальником своїх зобов'язань по сплаті платежів, зазначених у графіку погашення кредиту, позичальник за користування кредитом сплачує відсотки в розмірі 0,12 % річних (а.с.14). При цьому п.1.5.3 цієї додаткової угоди було передбачено, що при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню заборгованості позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,08% від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом за кожен день прострочення. При цьому відсотки та комісії за користування кредитом не нараховуються і не сплачуються (а.с.14). Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1096,79 доларів США (п.1.5.4. угоди)(а.с.14). Також між сторонами по справі була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору № CGZ0АЕ00000499 від 11.12.2006 р. датована 15.03.2013 року, у якій сторони угоди узгодили суму заборгованості, яка виникла станом на дату підписання угоди, яку зменшили на 1209.66 доларів США. Водночас вони визначили розмір пені, яку позичальник повинен сплатити банку за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 1,16 % від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення (п.п.1.1,1.5.2). Крім цього закріпили, що позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1209,66 доларів США (п.1.5.4. угоди)(а.с.16). Сторони 16.09.2014 уклади додаткову угоду № 3 до кредитного договору № CGZ0АЕ00000499 від 11.12.2006 р., у якій вкотре угоди узгодили суму заборгованості, яка виникла станом на 15.09.2014 року, зменшили таку на 1467,32 доларів США, визначили розмір пені, яку позичальник повинен сплатити банку за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 2,24 % від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення та обумовили про сплату позичальником штрафу в розмірі 1467,32 доларів США (п.п.1.1,1.5.3,1.5.4) (а.с.16). В той же час встановлено, що на виконання кредитних зобов'язань було укладено договір поруки, згідно умов якого [PERSON] виступила поручителем за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором від 11.12.2006 року № CGZ0АЕ00000499 та додаткової угоди № 1 до цього кредитного договору, з повернення кредиту, наданого у вигляді не поновлювальної кредитної лінії в розмірі 4035,26 доларів США в строк по 14.03.2017 року включно (а.с.20). У зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитної угоди, станом на 24.04.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 10090,42 доларів США, з яких: 2 707,00 доларів США - заборгованість за кредитом; 0,60 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7 382,82 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що підтверджується розрахунком. 11.03.2015 року [PERSON] була направлена вимога погашення заборгованості, яка виконана нею не була. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (позики). Відповідно до вимог ст.ст. 1048, 1054 ЦК України, в разі відсутності іншої домовленості сторін проценти за користування кредитними коштами сплачуються щомісячно до дня повернення кредиту. Позичальник користується кредитними коштами до цього часу, тому проценти будуть нараховуються аж до погашення кредиту у повному обсязі. Відповідно до статті 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання настають правові наслідки, передбачені законом чи договором. Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому, ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (чч. 1 і 3 ст. 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього Декрету. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 24 вересня 2014 року № 6-145 цс 14. Із дослідженого судом розрахунку встановлено, що розмір пені позивачем був визначений в доларах США у сумі 7 382,82 в перерахунку за курсом НБУ станом на 24.04.2015 року, в той час коли кредитним договором (п.4.1) передбачено, що пеня сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати, про що зазначено вище. Окрім цього розмір неустойки нарахований банком є значно більшим від розміру боргового зобов'язання, а тому згідно з положенням ч. 3 ст. 551 ЦК України є підстави для зменшення відповідної суми до 2 707,00 доларів США, із виплатою такої у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати, що не перевищуватиме збитків, завданих позивачу невчасним виконанням договірних зобов'язань та відповідатиме принципам справедливості, добросовісності та розумності цивільних правовідносин, що визначені ст. 3 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Так як відповідачі належним чином не виконали своїх договірних зобов'язань, суд вважає, що з них підлягає стягненню 5414,60 доларів США, з яких: 2 707,00 доларів США - заборгованість за кредитом; 0,60 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 707,00 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, з конвертацію цієї суми в національну грошову одиницю на день здійснення платежу. Таким чином позовні вимоги задовольняються в межах зазначених вище. Згідно з частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки розмір задоволених вимог позивача складає 53,66 %, з відповідачів на користь позивача слід стягнути 1113,77 грн. судового збору (111378,32 грн. (еквівалент 5414,60 доларів США станом на день подачі позову -14.05.2015 року) х 100%/207559,93 (еквівалент 10090,42 доларів США - суми позову, станом на день подачі -14.05.2015 року) = 53,66%; 53,66 % від судового збору, який повинен був бути сплаченим 2075,60 грн. х 53,66 %/100% = 1113,77 грн).

Outcome: partial