Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до [PERSON], [PERSON] з вимогами про визнання попереднього договору дійсним, визнання дій протиправними, скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання вчинити певні дії. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 вересня 2013 року між позивачем і [PERSON] було укладено попередній договір, відповідно до умов якого сторони зобов'язалися у строк до 01 квітня 2014 p. укласти договір купівлі-продажу (основний договір) загальною вартістю 100 000 гривень на житловий будинок по [ADDRESS] у м. Харкові загальною площею 319,1 м2, але відповідач-1 від наступного нотаріального посвідчення попереднього договору ухилився. В подальшому, 22 квітня 2014 року сторони попереднього договору від 02 вересня 2013 року звернулись до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] для вчинення нотаріальної дії щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] у м. Харкові загальною площею 319,1 м2 та вартістю 100 000 гривень. Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] у нотаріальному посвідчені договору купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] у м. Харкові загальною площею 319,1 м2 відмовлено, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У зв'язку із вказаною обставиною [PERSON] від укладення договору купівлі-продажу відмовилась. Відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідну постанову та відмову [PERSON] позивач вважає незаконними та такими, що порушують його права. Позивач в судове засідання не з'явився, до його початку подав заяву, в якій вимоги підтримав та просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача [PERSON], у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог заперечує, просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON], у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог заперечує, просить розглядати справу за його відсутності. Третя особа в судове засідання не з'явилась, подала письмові пояснення, в яких проти позову заперечувала з огляду на його безпідставність та просила суд розглянути справу без її особистої участі в судовому засіданні. Суд, ознайомившись з позовною заявою, поясненнями сторін, перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02 вересня 2013 року між позивачем і відповідачем [PERSON], було укладено попередній договір, відповідно до умов якого сторони зобов'язалися у строк до 01 квітня 2014 p. укласти договір купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] у м. Харкові загальною площею 319,1 м2. Згідно Акту погодження дати і місця нотаріального посвідчення попереднього договору сторони домовились, що у строк до 10 вересня 2013 року вони звернуться до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] для нотаріального посвідчення відповідного попереднього договору. Відповідач [PERSON] домовленість сторін згідно Ату погодження дати і місця нотаріального посвідчення попереднього договору не виконала. Будь-яких поважних причин невиконання відповідачем [PERSON] взятого на себе обов'язку судом не встановлено. Втім, 22 квітня 2014 року сторони попереднього договору від 02 вересня 2013 року звернулись до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] для вчинення нотаріальної дії щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] у м. Харкові загальною площею 319,1 м2 та вартістю 100 000 гривень. Відповідно до підписаного сторонами попереднього договору купівлі-продажу Акту погодження дати і місця нотаріального посвідчення попереднього договору неприбуття будь-якої із сторін у визначений термін за відповідною адресою визнається ухиленням від нотаріального посвідчення договору. Зазначені фактичні обставини підтверджені відповідачем [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. В ст. 220 ЦК України встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що попередній договір від 02 вересня 2013 року укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] є дійсним і відображає волевиявлення сторін на встановлення зобов'язання укласти договір купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] у м. Харкові загальною площею 319,1 м2 та вартістю 100 000 гривень. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п. 1 попереднього договору від 02 вересня 2013 року сторони зобов'язались укласти договір купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] у м. Харкові загальною площею 319,1 м2 та вартістю 100 000 гривень. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. З огляду на зазначене, відповідач [PERSON] зобов'язана укласти договір купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] у м. Харкові загальною площею 319,1 м2 та вартістю 100 000 гривень. Як вбачається з матеріалів справи постанова приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії мотивована тим, що право власності [PERSON] підтверджується поданим нотаріусу рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2006 року по справі № 2-о-902006, разом з тим, не подано нотаріусу правовстановлюючий документ, що видається після завершення будівництва житлового будинку, а саме: свідоцтво про право власності, а також витяг про державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно після завершення його будівництва. Відповідно до ст. 55 та ст. 124 Конституції України кожна особа має право на судовий захист своїх прав та законних інтересів, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Виходячи зі змісту частини 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди, тощо. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] при розгляді звернення позивача та відповідача [PERSON] про вчинення нотаріальної дії не враховано, що право власності відповідача на об'єкт будівництва виникло відповідно до ст. 876 ЦК України, оскільки відповідно до укладеного між відповідачем та ВПК «ЯСА» договору на будівництво житлового будинку по [ADDRESS], у м. Харкові, який є чинним на момент розгляду цієї справи, власником об'єкта будівництва є замовник - [PERSON] Більше того, право власності відповідача [PERSON] на спірне майно підтверджено рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2006 року по справі №2-о-902006, яке у встановленому порядку набрало законної сили й відповідно до ст. 124 Конституції України є обов'язковим до виконання на всій території України. Відповідно до ч. 2 ст. 377 ЦК України розмір і кадастровий номер земельної ділянки, право на який переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлі або споруди, є істотними умовами договору, який передбачає придбання право власності на ці об'єкти. Втім, відповідно до умов договору купівлі-продажу, що має бути укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] до позивача переходить право власності виключно на житловий будинок по [ADDRESS] у м. Харкові загальною площею 319,1 м2. Судом встановлено, що земельна ділянка по [ADDRESS] у м. Харкові належить відповідачеві [PERSON] на праві постійного користування згідно Акту від 15 лютого 1990 року. При цьому, розмір і кадастровий номер земельної ділянки вказуються в договорі купівлі-продажу виключно у випадку переходу права власності на житловий будинок, будову або споруду та відповідну земельну ділянку. Згідно ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 317 зміст права власності складається з трьох правомочностей власника: права володіння; права користування; права розпорядження. Права розпорядження полягає в юридичній можливості власника визначати фактичну і юридичну долю речі. Власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Згідно ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка є окремим об'єктом власності, суб'єкти права власності на земельні ділянки також наділені суб'єктивним правом володіти, користуватися і розпоряджатися цим об'єктом власності. У зв'язку з цим право власника розпоряджатися об'єктом нерухомості не може бути залежним від права суб'єкта користуватися, володіти і розпоряджатися земельною ділянкою на якому розташований об'єкт нерухомості. Враховуючи наведені положення чинного законодавства, судом встановлено, що посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] у м. Харкові загальною площею 319,1 м2, що має бути укладений між [PERSON] та [PERSON], в тому числі вчинення усіх дій, необхідних для здійснення державної реєстрації права власності покупця за таким договором купівлі-продажу на житловий будинок по [ADDRESS] у м. Харкові загальною площею 319,1 м2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно мають здійснюватись без зазначення кадастрового номера земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, й нотаріус при посвідченні відповідного договору купівлі-продажу не має права вимагати подання документів, які підтверджують присвоєння відповідній земельній ділянці кадастрового номера Отже, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округ [PERSON] відповідно до ст. 5 Закону України «Про нотаріат» зобов'язана вчинити нотаріальну дію, яка відповідає чинному законодавству і відмова у вчиненні такої нотаріальної дії була неправомірною. Судом не встановлено невідповідності чинному законодавству України або міжнародним договорам спірної нотаріальної дії, про вчинення якої звертались позивач та відповідач [PERSON], а саме: нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] у м. Харкові загальною площею 319,1 м2 та вартістю 100 000 гривень. Судом також встановлено, що 03 вересня 2013 року між позивачем, відповідачами [PERSON], [PERSON], укладено договір поруки відповідно до умов якого відповідач [PERSON] поручився за виконання відповідачем [PERSON] своїх грошових зобов'язань за попереднім договором від 02 вересня 2013 року. Згідно п. 5 попереднього договору від 03 вересня 2013 року сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням та сплатити штраф у розмірі 1000 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Строк виконання зобов'язань за попереднім договором, згідно п. 6 попереднього договору від 02 вересня 2013 року встановлений до 10 вересня 2013 року. Оскільки позивач не пред'являв вимог до відповідача [PERSON] протягом 6 місяців, враховуючи, що інший строк не встановлений в договорі поруки від 03 вересня 2013 року. Судом встановлено, що договір поруки від 03 вересня 2013 року припинений з 11 березня 2014 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує судові витрати на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial