Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач в особі свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до НАСК «Оранта» про зобов'язання здійснити виплату страхового відшкодування і просив зобов'язати відповідача здійснити на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 9204 грн. 37 коп. , а також пеню в розмірі 1554 грн. 88 коп., збитки від інфляції в розмірі 36 грн. 81 коп., 3% річних в розмірі 322 грн. 28 коп., моральну шкоду в розмірі 1000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. посилаючись на те, що 04 травня 2012 року о 13 годині з вини водія [PERSON], який керував автомобілем «Мазда 626», державний номер [NUMBER], на пр. Московському в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача «ЗАЗ», державний номер [NUMBER]. Цивільно - правова відповідальність [PERSON] була застрахована у відповідача за Договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ 2095831 від 06 січня 2012 року. В кінці липня 2012 року позивач надав відповідачу усі необхідні документи, що передбачені ст. 35 Закону України № 1961-IV для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування. На звернення позивача відповідач листом від 30 квітня 2013 року повідомив про здійснення найближчим часом йому виплати страхового відшкодування у розмірі 9204 грн. 37 коп., але до теперішнього часу виплату так і не здійснив. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, причини затримки виплати страхового відшкодування позивачу пояснити не зміг, не заперечував проти стягнення на користь позивача суми страхового відшкодування в розмірі 9204 грн. 37 коп., збитків від інфляції в розмірі 36 грн. 81 коп., 3% річних в розмірі 322 грн. 28 коп. В частині стягнення пені позов визнав частково і просив застосувати до цих вимог річний строк позовної давності. В частині вимог щодо стягнення моральної шкоди - заперечував і пояснив, що ніяких доказів її заподіяння позивач суду не надав, розрахунку не представив, а крім того, таке відшкодування не передбачено а ні договором, ані діючим цивільним законодавством. Проти відшкодування витрат на правову допомогу також заперечував, оскільки позивачем та його представником не було надано їх розрахунку. Також представником відповідача було надано суду письмові заперечення проти позову, які цілком збігаються з його правовою позицією, викладеною в судовому засіданні (а.с. 36). Вислухавши позивача, представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінив надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… 04 травня 2012 року о 13 годині з вини водія [PERSON], який керував автомобілем «Мазда 626», державний номер [NUMBER], на пр. Московському в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача «ЗАЗ», державний номер [NUMBER]. Цивільно - правова відповідальність [PERSON] була застрахована у відповідача за Договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ 2095831 від 06 січня 2012 року. В кінці липня 2012 року позивач надав відповідачу усі необхідні документи, що передбачені ст. 35 Закону України № 1961-IV для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування. На звернення позивача відповідач листом від 30 квітня 2013 року повідомив про здійснення найближчим часом йому виплати страхового відшкодування у розмірі 9204 грн. 37 коп., але до теперішнього часу виплату так і не здійснив. Наведені обставини визнані представником позивача і доказування не потребують. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 36.2 ст. 36 цього ж Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Враховуючи, що усі необхідні для виплати страхового відшкодування документи позивач надав відповідачу наприкінці липня 2012 року, то обов'язок здійснення цієї виплати у відповідача виник не пізніше 01 листопада 2012 року, але свого обов'язку перед позивачем відповідач без поважних причин не виконав, тому з цього моменту зобов'язання відповідача по відшкодуванню шкоди перетворилося у боргове зобов'язання перед позивачем. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За наведених обставин, та враховуючи визнання представником позову в цій частині, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 9204 грн. 37 коп., понесені позивачем збитки від інфляції в розмірі 36 грн. 81 коп. та 3% річних від простроченої відповідачем суми в розмірі 322 грн. 28 коп. Відповідно до положень ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, вставному договором або законом. Частиною 2 ст. 351 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Оскільки розмір неустойки договором страхування встановлений не був, то до цих правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22 листопада 1996 року, відповідно до яких розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пунктом 1 частини 2 ст. 258 ЦК України позовна давність до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність у один рік. Позивач звернувся до суду з позовом 11 листопада 2013 року, тому з відповідача підлягає стягненню на його користь пеня за невиконання грошового зобов'язання за період з 11 листопада 2012 року, розмір якої становить: за період з 11 листопада 2012 року до 09 червня 2013 року - 9204,37 грн. х 7,5% х 2 : 365 днів х 210 днів = 794,35 грн.; за період з 10 червня 2013 року до 12 серпня 2013 року - 9204,37 грн. х 7,0% х 2 : 365 днів х 64 дні = 225,95 грн.; за період з 13 серпня 2013 року до 31 жовтня 2013 року 9204,37 грн. х 6,5% х 2 : 365 днів х 80 днів = 262,26 грн., а всього загалом становить 1282 грн. 56 коп. Згідно положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Пунктом п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України встановлено, що до судових витрат належать також і витрати на правову допомогу. Враховуючи, що представником позивача по справі було підготовлено позовну заяву, подано її до суду, представник позивача двічі прибував до суду і приймав участь у судовому засіданні, суд вважає понесені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. (а.с. 25) цілком обґрунтованими і такими, що підлягають відшкодуванню відповідачем. Також відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. В частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн. позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки: по-перше, ані умовами Договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ 2095831 від 06 січня 2012 року, ані положеннями ЦК України і Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування моральної шкоди не передбачено; по-друге, ніяких доказів в підтвердження факту заподіяння моральної шкоди і розрахунку її розміру позивач суду не надав.

Outcome: partial