Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

\~ \~ Позивач звернувся в суд з позовом до Яремчанської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько, [PERSON] , [INFO] , з яким він постійно проживав, в тому числі, на час смерті. Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині немає. Позивач зазначає, що після смерті батька звернувся до нотаріуса з відповідною заявою на прийняття спадщини за законом. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів нотаріус відмовила йому у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого спадкового майна та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , а саме: на житловий будинок, загальною площею 67,4 кв. м, житловою площею 32, 3 кв. м., позначений за планом літерою «А»; сарай, позначений за планом літерою «Б»; сарай, позначений за планом літерою «В»; вбиральню, позначену за планом літерою «Г», які є приналежними до цього житлового будинку, загальною вартістю 60 016, 00 грн, в порядку спадкування за законом. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 03.09.2020 відкрито провадження по вказаній справі та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалами Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 16.02.2021 року витребувано докази у справі з Яремчанської міської державної нотаріальної контори та залучено у справі правонаступника відповідача Микуличинської сільської ради Яремчанську міську раду Івано-Франківської області. 16.02.2021 Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області справу призначено до судового розгляду. У судове засідання 16.02.2021 з`явився представник позивача, адвокат Лейбюк В.П. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлений був належним чином, про що свідчить розписка, наявна у матеріалах справи. Клопотань чи заяв щодо заявлених позивачем вимог від відповідача не надходило. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України. У судовому засіданні представник позивача, адвокат Лейбюк В.П. заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві та просив позов задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено,\~що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Микуличинської сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 09.07.2012, актовий запис № 27. Згідно довідки виконкому Микуличинської сільської ради Яремчанської міської ради від 08.06.2016 №1341, під час життя [PERSON] був постійно зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Однак, право власності на житловий будинок з погосподарськими будівлями за вказаною адресою не зареєстрував, про що свідчить виписка з інвентаризаційних матеріалів Обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» №60175 від 13.11.2017. Заповіт на випадок своєї смерті спадкодавець [PERSON] не складав. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Микуличинською сільською радою Яремчанського міськвиконкому від 02.01.1983 року. Отже, є спадкоємцем першої черги у відповідності до ст.\~1261 ЦК України. З матеріалів\~спадкової справи\~№\~76/2016\~від 10.06.2016 року вбачається, що 02.08.2018 позивач [PERSON] звернувся до\~Яремчанської міської\~державної нотаріальної\~контори із\~заявою про\~видачу свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS] (а.с. 67). Постановою від 02.08.2018 вих №499/02-31 державним нотаріусом Яремчанської міської державної нотаріальної контори Мотрук Н.Д. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з погосподарськими будівлями у [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.69). З матеріалів\~справи вбачається,\~що за\~життя [PERSON] \~володів житловим\~будинком з погосподарськими будівлями у [ADDRESS] . Згідно з виписки інвентаризаційних матеріалів сформованих на основі архівних даних в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації станом на 31.12.2012 вказане вище майно не зареєстровано. Як вбачається з облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки домогосподарство за адресою [ADDRESS] , головою якою є [PERSON] , спадкодавець у справі, побудоване у 1929 році. До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. У 1929 році у законодавстві відсутні були норми, які передбачали проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок. Вподальшому, у 1948 роках питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». За змістом вказаних нормативно-правових актів, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Про це зазначається також у правовій позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України №\~6-137цс13 від 18.12.2013 р. (встановлення юридичних фактів і визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування). Суд звертає увагу також і на зміст ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з якої вбачається, що для реєстрації права власності на житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і не проводилася державна реєстрація прав власності слід надати, зокрема, виписку із погосподарської книги, надану виконавчим органом сільської ради, селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Отже, зазначені норми законодавства не пов`язують виникнення права власності на житловий будинок, збудований до 05.08.1992 року із проведенням його реєстрації. Таким чином, з урахуванням особливостей діючого на той час законодавства, суд вважає, що [PERSON] , спадкодавець у справі, володів на праві власності житловим будинком з погосподарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS] . Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно із ст. 1212 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України. Враховуючи викладене вище, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими судом, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину, але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, іншим шляхом оформити право власності неможливо. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 1 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об`єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Інших доказів, які б спростували доводи позову та висновок суду, в матеріалах справи відсутні.

Outcome: approved