Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу. Мотивував свої вимоги тим, що 27 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві між ними було укладено шлюб про що в Книзі реєстрації шлюбів 2006 року жовтня місяця 27 числа складено відповідний актовий запис № 994. Сімейні стосунки у шлюбу не склались. Тривалий термін часу спільне господарство не ведеться, мають окремий бюджет, шлюб носить формальний характер. [INFO] року від шлюбу народилася - [PERSON], батьком якої є [PERSON]. Відповідач у справі не цікавиться проблемами виховання та утримання дитини, тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дочки в примусовому порядку у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку щомісяця але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дочкою повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги заяви та просила суд ухвалити рішення, яким шлюб укладений між сторонами розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку щомісяця але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дочкою повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Проти ти розірвання шлюбу не заперечував та просив такий розірвати. В частині стягнення аліментів позов не визнав. Зазначив, що у нього на утриманні перебуває матір похилого віку і він вважає, що розмір аліментів які будуть стягуватися з нього повинен складати 30 відсотків прожиткового мінімуму або 1/15 частин видів його заробітку. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд вважає можливим послатися на Пленум Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції». Відповідно до Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб(не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Сторони не підтримують шлюбних стосунків тривалий термін часу, проживають за різними адресами, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет. Позивач наполягає на розірванні шлюбу посилаючись на неможливість збереження сім'ї, що не заперечується відповідачем. Вирішуючи питання про розмір аліментів, якуі будуть стягуватися з відповідача, про що останній не заперечував, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Суду не надано доказів того, що у відповідача на утриманні перебувають інші особи, а саме матір похилого віку. Також судом встановлено з пояснень [PERSON], що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів, а заперечує проти визначення розміру частки пред'явленої позивачкою. Суд вважає, що в конкретному випадку буде вірним та таким, що відповідає судовій практиці, яка склалася, задовольнити позов [PERSON], в частині вимог про стягнення аліментів, частково, і вважає вірним визнати розмір такої частки, як ? всіх видів заробітку щомісяця але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову до суду - 25.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині присудження аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць. Питання про судові витрати вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial