Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач, в особі свого представника, звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за опалення та підігрів води за період з 01 лютого 2011 року по 01 листопада 2013 року в розмірі 5 429, 84 грн. Уточнивши позовні вимоги представник позивача просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за опалення та підігрів води в сумі 4 385, 78 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] і являються абонентами КП «Харківські теплові мережі». Особистий рахунок відкрито на ім'я [PERSON], опалювальна площа квартири складає 65,4 кв.м., квартира приватизована. За період часу з 01 лютого 2011 року по 01 листопада 2013 року у відповідачів виник борг за опалення та підігрів води. Розрахунок заборгованості виконано за тарифами, затвердженими розпорядженнями облдержадміністрації № 419 від 25.06.2001р., № 19 від 18.01.2002р. та рішеннями виконавчого комітету Харківської міської ради № 987 від 10.10.2003р., № 804 від 04.10.2006р., № 693 від 05.11.2008р., постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 1757 від 14.12.2012р. Представник позивача Василенко А.С., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином рекомендованою кореспонденцією. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та, зі згоди представника позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно інформації КП «Жилкомсервіс» № 2752 від 23 липня 2013 року відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS], яка в централізованому порядку забезпечується послугами теплопостачання, що надає позивач ( а.с. 46). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Договором є усна чи письмова угода між споживачем та продавцем (виконавцем) про якість, термін, ціну та інші умови, по яким реалізується продукція. Підтвердженням дії усної угоди оформляється квитанцією або іншим документом. Факт оплати споживачем - відповідачем послуг, тобто послуг які надає позивач, є підтвердженням факту існування договірних відносин між ними. Пунктом 33 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою КМ України від 21 липня 2005 р. N 630, передбачено що споживач зобов'язаний вчасно, у встановлений термін, оплачувати надані послуги. Відповідно до відомості нарахувань та оплат за теплову енергію за період з 01 лютого 2011 року по 01 листопада 2013 року відповідачі мають заборгованість перед КП «Харківські теплові мережі» за опалення та підігрів води в сумі 3 385, 78 грн.( а.с. 45). Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суду не надано доказів того, що відповідач зверталася зі скаргами на неякісність надання послуг позивачем та із заявами щодо необґрунтованості сум заборгованості, в зв'язку із чим, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. З відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий. Враховуючи викладене,

Outcome: approved