Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач - директор ПП Спільне виробниче підприємство Арсенал [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що між [PERSON] та ПАТ «ВТБ Банк» було укладено кредитний договір № 26 МКК від 26.11.2007 року, за яким банк надав [PERSON] кредит в розмірі 98000 доларів США. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ «ВТБ Банк» та ПП «Спільне виробниче підприємство «Арсенал», було укладено договір поруки № 26МКК-Р1 від 26.11.2007 року, за яким позивач зобовязався солідарно відповідати перед ПАТ «ВТБ Банк» за виконання зобовязань відповідача. Також зобовязання перед банком забезпечувалось порукою [PERSON] відповідно до договору поруки № 26МКК-Р від 26.11.2007 року. У звязку із невиконанням умов кредитного договору позичальником, банком було направлено претензію позичальнику та поручителю з вимогами погасити заборгованість. З метою досудового вирішення спору враховуючи солідарний обовязок поручителя ПП «СВП «Арсенал» продав належний йому транспортний засіб - сідловий тягач марки DAF д.н.з. [NUMBER], який був предметом договору застави, укладеним між ПП «СВП «Арсенал» та ПАТ «ВТБ Банк» на забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] № 26 МКК від 26.11.2007 року, [PERSON] з направленням коштів за майно у розмірі 75000 грн. на погашення заборгованості [PERSON] по кредитному договору. Таким чином, позивач як поручитель, який виконав солідарний обовязок, звертається до суду та просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] грошові кошти у розмірі 75000 грн. Позивач - представник ПП Спільне виробниче підприємство Арсенал [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи судовою повісткою в порядку статті 74 Цивільно-процесуального кодексу України, причину неявки суд не повідомили. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Також подала до суду заперечення на позовну заяву ПП Спільне виробниче підприємство, яке мотивує тим, що позов приватного підприємства Спільне виробниче підприємство Арсенал до [PERSON] та [PERSON] про стягнення 75 000 грн. солідарно є безпідставним і необгрунтованим, та таким, що не підлягає до задоволення, оскільки згідно пункту 1.2 Договору поруки №26 МКК-Р1 від 26 листопада 2007 року укладеного між ВАТ ВТБ Банк та ПП Спільне виробниче підприємство Арсенал, у якості поручителя, поручитель поручається перед Банком -2- за виконання Позичальником зобов'язань в повному обсязі за кредитним договором №26 МКК від 26 листопада 2007 року та у разі невиконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором Поручитель та Позичальник відповідають перед Банком як солідарні боржники. При цьому рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2015 року у справі за № 303/3464/13-ц за позовною заявою ПАТ ВТБ Банк до [PERSON], [PERSON], ПП СВП Арсенал про стягнення заборгованості встановлено, що порука ПП СВП Арсенал перед ПАТ ВТБ Банком по договору поруки № 26МКК-Р1 від 26 листопада 2007 року припинена 28 липня 2012 року. Тому в силу змісту ч.3 ст.61 ЦПК України дана обставина не підлягає доказуванню. Таким чином, з припиненням поруки ПП СВП Арсенал, якою забезпечене виконання зобов'язання [PERSON] по договору № 26 МКК від 26 листопада 2007 року, припинено і солідарний обов'язок ПП СВП Арсенал виконати дане зобов'язання у випаду його порушення. Разом з тим, згідно Договору застави № 26 МКК-1 від 26 листопада 2007 року ПП СВП Арсенал передало банку у заставу транспортний засіб - сідловий тягач марки DAF д.н.з. [NUMBER] для забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору №26 МКК від 26 листопада 2007 року, але вимогу про звернення стягнення на предмет застави заставодержатель - ПАТ ВТБ Банк не заявляв. Позивач - ПП СВП Арсенал надав у заставу банку належний йому транспортний засіб як майновий поручитель, та не являється солідарним боржником перед банком. Також, звертає увагу на те, що згідно довідки - рахунку серії ААВ № 324453 від 06 вересня 2013 року, виданої [PERSON], йому продано та видано автомобіль марки DAF FT 95 ХТ 430, шасі №XLRTE47XSOE527474, а на підставі акту приймання-передачі транспортного засобу від 06 вересня 2013 року вищевказаний автомобіль передано ПП СВП Арсенал [PERSON]. Однак, у відповідності до змісту копій квитанцій, наданих Позивачем, зарахування коштів [PERSON] на погашення заборгованості по кредиту №26 МКК від 26 листопада 2007 року, здійснювалось у липні 2013 року, тобто до реалізації заставного майна, належного ПП СВП Арсенал. При цьому, у відповідності до п.п.1.2 Договору процентної позики від 03 липня 2009 року, укладеним між [PERSON] у якості позикодавця та [PERSON], у якості позичальника, позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов'язується надати Позичальнику 50 000 доларів США, а останній зобов'язується прийняти позику і повернути позику Позикодавцю у визначений цим Договором строк, а також сплатити проценти за весь термін надання позики у строк та розмірах, що обумовлені умовами цього Договору. Саме на виконання домовленостей між [PERSON] та [PERSON], щодо погашення позики у розмірі 50 000 доларів США [PERSON] було сплачено кошти у розмірі 75 000 грн. в порядку ст. 528 ЦК України на погашення заборгованості [PERSON] перед Банком. При цьому вважає, що Договір на користь третіх осіб про порядок розрахунків за придбане майно від 10 липня 2013 року, укладений між ПП СВП Арсенал та [PERSON] не являється належним та допустимим доказом того, що спірні кошти були внесені саме на виконання такого. Також вважає, що не може бути належним доказом зарахування таких коштів з реалізації майна наявний в матеріалах справи лист банку, в якому містяться відомості про зарахування таких коштів, оскільки продано автомобіль тільки у вересня 2013 року, а жодних інших підтверджень ні Банком, ні позивачем не надано. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 60 Цивільно - процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 11Цивільно - процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини 4 статті 10 Цивільно - процесуального кодексу України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 26 МКК від 26.11.2007 року ПАТ «ВТБ Банк» надав [PERSON] кредит в розмірі 98000 доларів США на строк до 26.11.2014 року зі сплатою за користування кредитом 14,4 процентів річних (а.с.5-10). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 26 МКК від 26.11.2007 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ПП «Спільне виробниче підприємство «Арсенал» було укладено договір поруки № 26 МККР1 від 26.11.2007 року строком до 26.11.2014 року (а.с.20-21). Також в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 26 МКК від 26.11.2007 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено договір № 26 МКК-Р від 26.11.2007 року (а.с.24). -3- Відповідно до договору застави № 26 МКК-1, ПП «Спільне виробниче підприємство «Арсенал» передало в заставу ПАТ «ВТБ Банк» транспортний засіб сідловий тягач марки DAF, д.н.з. [NUMBER] для забезпечення виконання в повному обсязі зобовязання по кредитному договору № 26 МКК від 26.11.2007 року (а.с.25-28). Позивач стверджує, що у звязку з невиконанням умов кредитного договору позичальником [PERSON], враховуючи солідарний обовязок поручителя, ПП «СВП «Арсенал» продав належний йому транспортний засіб - сідловий тягач марки DAF д.н.з. [NUMBER], який був предметом договору застави, укладеним між ПП «СВП «Арсенал» та ПАТ «ВТБ Банк» на забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] № 26 МКК від 26.11.2007 року, [PERSON] з направленням коштів за майно у розмірі 75000 грн. на погашення заборгованості [PERSON] по кредитному договору. Вказані обставини позивач підтверджує тим, що відповідно до листа Відділення «Закарпатська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк» №1371/1600-2 від 27 серпня 2013 року, 17 липня 2013 року було здійснено продаж заставного майна, а саме: сідловий тягач-Е марки DAF, модель FT 95 XF 430, 2000 р.в., д.н.з. [NUMBER], за ціною 75000 грн. Кошти за тягач надійшли до ПАТ «ВТБ Банк» від [PERSON] згідно квитанцій №25849 від 17.07.2013 року (сума 35000,00 грн.) та №25868 від 17.07.2013 року (сума 40000 грн.) (а.с.33, 34). Суд критично оцінює подані позивачем докази з огляду за наступне. Відповідно до Накладної №5 від 06 вересня 2013 року [PERSON] отримано від ПП «СВП «Арсенал» автомобіль марки DAF FT 95 XT 430, шасі № XLRTEXSOE вартістю 75000 грн. . Обставини прийому-передачі транспортного засобу підтверджуються також актом приймання - передачі транспортного засобу від 06.09.2013 року. Згідно довідки - рахунку серії ААВ № 324453 від 06.09.2013 року, виданої [PERSON], йому продано та видано автомобіль марки DAF FT 95 XT 430, шасі № XLRTEXSOE (а.с.29). Таким чином, транспортний засіб марки DAF FT 95 XF 430, шасі № XLRTEXSOE був проданий Позивачем [PERSON] - 06.09.2013 року. Окрім того, відповідно до Повідомлення ТСЦ 2141 РСЦ МВС у Закарпатській області №27/7/1-14 від 26 листопада 2015 року, 29 січня 2009 року на автомобіль марки DAF FT 95 XT 430, шасі №XLRTEXSOE, було накладено заборону (арешт) на відчуження вказаного ТЗ, який було знято тільки 04 вересня 2013 року. Отже, 17 липня 2013 року не міг відбутися продаж майна, яке перебувало в арешті. Подані позивачем копії квитанцій №25849 від 17.07.2013 року на суму 35000,00 грн. та №25868 від 17.07.2013 року на суму 40000 грн. не приймаються судом, як належний доказ по справі, оскільки не підтверджують, що сплачені кошти були зараховані на виконання Договору на користь Третіх осіб про порядок розрахунків за придбане майно від 10 липня 2013 року та у звязку із реалізацією саме транспортного засобу, що був предметом застави. Крім того, рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2015 року у справі № 303/3464/13-ц за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до [PERSON], [PERSON], ПП «Спільне виробниче підприємство «Арсенал» про стягнення заборгованості встановлено, що порука ПП «Спільне виробниче підприємство «Арсенал» перед ПАТ «ВТБ Банком» по договору поруки № 26МКК-Р1 від 26.11.2007 року, припинена 28.07.2012 року. В силу змісту ч. 3 ст. 61 ЦПК України дана обставина не підлягає доказуванню. З припиненням поруки ПП «СВП «Арсенал», якою забезпечене виконання зобовязання [PERSON] по договору № 26 МКК від 26.11.2007 року, припинено і солідарний обовязок ПП «СВП «Арсенал» виконати дане зобовязання у випадку його порушення. Таким чином, відсутні підстави для відшкодування в порядку регресу відповідачами [PERSON]І та [PERSON], як боржниками, позивачу ПП «СВП «Арсенал», як поручителю та боржнику. У відповідності до частини 2 статті 59 Цивільного процесуального кодексу України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Зважаючи на вище викладене обставини, викладені в заяві [PERSON] від 01.12.2015 року, посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2191 від 01.12.2015 року, мають бути підтверджені затвердженими банківськими інструкціями щодо порядку реалізації заставного майна. Відповідно до частини 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. -4- З урахуванням наведеного, всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Спільне виробниче підприємство «Арсенал» про стягнення солідарно з відповідачів суми коштів у розмірі 75 000, 00 гривень - необхідно відмовити.

Outcome: dismissed