Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач звернувся 03.03.2016 року в суд з цим позовом до відповідача та просив ухвалити рішення суду, яким позбавити позбавити [PERSON], [INFO], уродженку с.Ставрове Красноокнянського району Одеської області, зареєстровану в с.Качурівка Котовського району Одеської області, батьківських прав стосовно її малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON], [INFO], уродженки с.Ставрове Красноокнянського району Одеської області, на користь фізичної або юридичної особи, на у тримання якої будуть перебувати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти на їх утримання у розмірі 1/3 частини від всіх її доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку до їх повноліття, тобто до 30.10.2032 рокута направити копію рішення суду після набрання ним законної сили до відділу ДРАЦС у місті Одесі Одеського міського управління юстиціїдля внесення у актовий запис про народження [PERSON], [INFO](а/з №11429 від 10.11.2014 року)та [PERSON], [INFO] (а/з №11428 від 10.11.2014 року) відмітку про позбавлення матері, [PERSON]батьківських прав стовно синів. Підставою цьому зазначав те, що відповідач [PERSON], [INFO], уродженка с.Ставрове Красноокнянського району Одеської області, є матір'ю малолітніх дітей - [PERSON], [INFO](а/з №11429 від 10.11.2014 року)та [PERSON], [INFO]. Реєстрація народження дітей щодо батька провадилася відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідач за час проживання на території Качурівської сільської ради зарекомендувала себе з негативної сторони. Власного житла не мала, мешкала у будинку своєї матері. Вела соціальний спосіб життя, схильна до вживання алкогольних напоїв, схильна до залишення місця свого постійного місця проживання. Рішенням Котовського міськрайонното суду Одеської області від 27.04 2009 року, справа №2-494 2009р., [PERSON] позбавлена батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON]. [INFO]. [PERSON] - дитина-інвалід, влаштований під опіку рідної бабусі [PERSON], яка проживає в с.Качурівка Котовського району. Життям сина, станом його здоров'я, розвитком мати не цікавиться. 30.10.2014 року [PERSON] народила двох дітей - [PERSON] та [PERSON], але у зв'язку з власною хворобою (туберкульоз легенів) за заявою матері та розпорядженням Котовської райдержадміністрації від 17.12.2014 року №580/14 та 17.12.2014 року №581/14 діти були тимчасово влаштовані до Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини. Термін тимчасового утримання дітей завершено 09.07.2015 року. В серпні 2015 року [PERSON] надала до служби у справах дітей райдержадміністрації виписку з медичної картки амбулаторного хворого, виданої Котовською міською лікарнею 17.08.2015 року, згідно з якої контакт з дітьми їй дозволений. 19.08.2015 року вона відвідала дітей у дитячому закладі, але за інформацією адміністрації будинку дитини була тільки 10 хвилин, поспішала на автобус, матеріальної допомоги на утримання доньок не надала, не поцікавилась у працівників закладу станом здоров'я, розвитком дітей тощо. Службою у справах дітей райдержадміністрації з [PERSON] були проведені неодноразові бесіди щодо належного виконання своїх батьківських обов'язків, але результатів це не мало. Згідно з листами адміністрації Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини від 03.12.2015 року №02/20-307 та №02/20-308 [PERSON] більше дітей не відвідувала, не телефонувала, не цікавилась станом здоров'я дітей, тобто самоусунулась від їх виховання та утримання. Ніхто з родичів та близьких [PERSON] та [PERSON] також не відвідували їх. станом здоров'я не цікавилися ні усне, ні письмово, допомоги в вихованні та утриманні дітей не надавати. Згідно з актом обстеження сім'ї [PERSON], матері [PERSON], проведеного 28.01.2016 року виконкомом Качурівської сільської ради, виявлено, що на даний час [PERSON] відсутня, з слів її матері зв'язок з нею не підтримується, місце її проживання на даний час не відомо. [PERSON] категорично проти того, щоб її донька з дітьми проживала біля неї. Таким чином, внаслідок невиконання [PERSON], [INFO], своїх обов'язків по вихованню малолітніх [PERSON], [INFO]та [PERSON], [INFO], створилися умови, які шкодять інтересам малолітніх дітей. В ході розгляду справи в суді представник позивача за довіреністю - [PERSON], начальник служби у справах дітей Котовської райдержадміністрації Одеської області, підтримала цей позов у повному обсязі. Прокурор Котовської місцевої прокуратури Одеської області в судове засідання не з'явився. Представник третьої особи у справі, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиціїнадав листа з клопотанням про розгляд справи у його відсутність в якому проти позову не заперечував. Відповідач [PERSON], [INFO], уродженка с.Ставрове Красноокнянського району Одеської області, зареєстрована в с.Качурівка Котовського району Одеської області, у судові засідання на виклик суду не з'являлась. Викликалась повістками через свою матір і сповіщалась за адресою реєстрації свого постійного місця проживання у відповідності до положення ч.5 ст.74 ЦПК України. Виклик до суду повернувся із зазначенням «За зазначеною адресою не проживає». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Тому згідно абзацу 2 ч. 5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У зв'язку з відсутністю у судовому засіданні відповідача та за погодженням з представником позивача справу розглянуто у порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами. Вислухавши представника позивача, думку прокурора та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення цього позову, виходячи з такого. Відповідно до п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки або особи, що їх замінюють зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний розумовий та духовний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з матеріалів справи до служби у справах дітей райдержадміністрації надійшло клопотання серпні 2015 року [PERSON] надала до служби у справах дітей райдержадміністрації виписку з медичної картки амбулаторного хворого, виданої Котовською міською лікарнею 17.08.2015 року, згідно з якої контакт з дітьми їй дозволений. 19.08.2015 року мати відвідала дітей у дитячому закладі, але за інформацією адміністрації будинку дитини була тільки 10 хвилин, матеріальної допомоги на утримання доньок не надала, не поцікавилась у працівників закладу станом здоров'я, розвитку дітей тощо. Службою у справах дітей райдержадміністрації з [PERSON] були проведені неодноразові бесіди щодо належного виконання своїх батьківських обов'язків, але результатів це не мало. Згідно з листами адміністрації Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини від 03.12.2015 року №02/20-307 та №02/20-308 [PERSON] більше дітей не відвідувала, не телефонувала, не цікавилась станом здоров'я дітей, тобто самоусунулась від їх виховання та утримання. Ніхто з родичів та близьких [PERSON] та [PERSON] також не відвідували їх. станом здоров'я не цікавилися ні усне, ні письмово, допомоги в вихованні та утриманні дітей не надавати. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язанні займатись вихованням дитини. При цьому передача на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язків батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ч.4.ст.155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'ясняється, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З урахуванням всіх обставин справи та в інтересах малолітньої дитини суд вважає за необхідне, позбавити відповідача батьківських прав щодо дочки. Також з відповідача слід стягнути аліменти на утримування цієї дочки на користь опікуна дитини. Згідно висновку органу опіки і піклування Котовської РДА Одеської області від 02.03.2016 року №01-25/141, відповідача [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав стосовно її дітей, оскільки вона ухиляється від участі у їх вихованні та утриманні. Доказів які б свідчили про поважні причини не виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків стосовно дітей судом не встановлено. З урахуванням всіх обставин справи та наявних у справі доказів, суд вважає за можливе, позбавити відповідача батьківських прав стосовно її доньок та направити копію цього рішення органу ДРАЦС для внесення відповідної відмітки до актового запису про позбавлення матері батьківських прав. Згідно ч.2 ст.166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язків по утриманню дитини. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиниою1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки судом задовольняється вимога позову про позбавлення відповідача батьківських прав, тому з неї слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі запропонованому позивачем, починаючи з дня подачі позову, тобто з 03.03.2016 року та на період до їх повноліття. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України на відповідача належить покласти судові витрати в справі у вигляді судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved