Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із позовною заявою до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Дарницький районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 02.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4904, про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №DNH4KP71110062 від 27.12.2005 року заборгованості за договором грошових коштів у сумі 157645, 75 гривень. На підставі виконавчого напису Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 157645, 75 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню оскільки приватним нотаріусом при вчиненні даного виконавчого напису не було перевірено наявність доказів належного направлення та отримання ним письмової вимоги про усунення порушень, що в свою чергу є порушенням процедури вчинення напису визначеної Порядком вчиненням нотаріальних дій. Разом з тим, однією із підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є урахування пені і штрафів понад строки позовної давності. В свою чергу, в зазначеному вище виконавчому написі відповідачем заявлена сума неустойки (штрафу, пені) за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитом в сумі - 106707, 87 грн. 29 коп., що перевищує залишок основного боргу за кредитом в сумі - 5044 грн. 59 коп., що в даному випадку є незаконним. Також, у виконавчому написі нотаріусом визначений строк, за який проводиться стягнення - дванадцять років, тобто порушені норми чинного законодавства України щодо врахування позовної давності. Згідно з Наказом Міністерства фінансів України № 519 від 21.05.2018 року, найменування банку змінено на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». Представник позивача у судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову з підстав його необґрунтованості, просив проводити розгляд справи в його відсутність. Треті особи в судове засідання не з`явилися. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.12.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNH4KP71110062, відповідно до якого банк зобов`язався надати позивачу кредит в розмірі 6380, 40 грн. зі сплатою 2,09% щомісячно з кінцевим терміном повернення 27.12.2007. 31.10.2013 Дарницьким районним судом м. Києва винесено рішення по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, відповідно до якого в задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили. 02.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., за реєстровим № 4904, було вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з [PERSON] суму боргу в розмірі 157645 грн. 75 коп., яка складається з: 5044, 59 грн. - заборгованість за кредитом; 37910, 16 грн. - заборгованість по відсоткам; 106707, 87 грн. - заборгованість з пені; 500 грн. - заборгованість по штрафам (фіксована частина); 7483, 13 грн. - заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості). Стягнення здійснюється за період з 27 грудня 2005 року по 27 квітня 2017 року. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Оскільки виконавчий напис нотаріусом виконано як стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, до спірних правовідносин застосовується п. 2 Переліку № 1172, яким передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У п. 2.2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Отже, слід встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №6-158цс15 від 20.05.2015. Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що він не погоджується, зі строком нарахування заборгованості. Отже, враховуючи, що приватним нотаріусом не надано суду доказів на підтвердження того, що письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором позивач отримував, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення, тому у нотаріуса не було підстав для вчинення виконавчого напису та стягнення суми заборгованості задля задоволення вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк». Щодо стягнення за виконавчим написом нотаріуса заборгованості в частині пені і штрафів поза межами строку позовної даності, слід зазначити наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Як встановлено судом, за кредитним договором від 27.12.2005 року позивач отримав кредит в розмірі 6380, 40 грн. зі сплатою 2,09% щомісячно з кінцевим терміном повернення 27.12.2007. Як визначено у п.п. 3.3., 3.4. глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5, якщо для вимоги, за якою учиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняться у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Отже, можна стверджувати, що виконавчий напис, вчинений 02.06.2017 року поза межами річного строку давності. Якщо для вимоги, за якою вчиняться виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис зчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Вчиняючи 02.06.2017 року виконавчий напис, нотаріус не звернув уваги на те, що з дня виникнення права вимоги банку стосовно зобов`язань з погашення кредиту минуло більше року спеціальної давності. Дані строки банк на день вчинення виконавчого напису пропустив. Отже, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. не врахував те, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням строків позовної давності, які встановлені у ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що виконавчий напис від 02.06.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 4904, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 157645,75 грн., слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. Разом з тим. суд вважає, що в задоволенні вимог про стягнення витрат на професій правничу допомогу, слід відмовити, оскільки позивачем не надано доказів про сплату даних послуг, які виникли в зв`язку з захистом його порушеного права.

Outcome: partial