Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Позивач в травні 2020 року звернувся до суду з вказаним позовом до Фізичної особи підприємця [PERSON] , в якому, посилаючись на норми ст. 1212 ЦК України, просив стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 15 140,00 гривень . Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2020 року по справі відкрите провадження. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. За змістом ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23 грудня 2019 року у справі 133/1902/19 визнано недійсним договір про надання інформаційно-консультаційних послуг та сприяння у працевлаштуванні за кордоном № 893/19/04/2019 від 19.04.2019 року, укладений між [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та стягнуто з Фізичної особи підприємця - [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти, в сумі 7560 ,00 гривень . Вказаним судовим рішенням встановлено, що суд, визнаючи недійсним договір про надання інформаційно-консультаційних послуг та сприяння у працевлаштуванні за кордоном № 893/19/04/2019 від 19.04.2019 року, укладений між позивачем та ФОП [PERSON] , прийшов до висновку , що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає лише сума обумовлена вищевказаним договором, а саме 7560 гривень. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача різниці від сплаченої позивачем 22.04.2019 року суми, то суд зазначив , що вона має стягуватись за іншим предметом позову, а саме, в порядку ст. 1212 ЦК України, тобто,шляхом повернення безпідставно отриманого відповідачем майна, оскільки позивач не надав доказів того, що між його родичами та відповідачем укладались аналогічні договори і вони надавали доручення позивачу оплачувати послуги за всіма трьома договорами, одним платежем, а тому, в цій частині позову було відмовлено. Як вбачається з матеріалів справи , 22.04.2019 року [PERSON] перерахував на рахунок ФОП [PERSON] суму - 22680 ,00 гривень, що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 22.04.2019 року. Таким чином в силу вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України вказані обставини не доказуються, оскільки встановлені судовим рішенням у цивільній справі , що набрало законної сили. Незважаючи на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23 грудня 2019 року , яким було визнано недійсним договір про надання інформаційно-консультаційних послуг та сприяння у працевлаштуванні за кордоном № 893/19/04/2019 від 19.04.2019 року , укладений між сторонами , до теперішнього часу грошові кошти у вигляді різниці від сплаченої позивачем 22.04.2019 року суми в розмірі 15 140,00 гривень , відповідачем не повернуті. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України, зокрема ст. 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. При цьому під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України. Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року в справі № 6-88цс13. Враховуючи, що судом встановлено, що грошові кошти в сумі 15 140,00 гривень позивачем сплачені ФОП [PERSON] безпідставно, без наявності відповідних правових підстав , суд приходить до висновку , що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved