Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №11143463000 від 18.04.2007 року в розмірі 14 300,80 дол. США, що станом на 20.12.2016 року за офіційним курсом НБУ становить 377 484,40 грн. та 6 260,62 грн. заборгованості по пені, стягнення 5 756,18 грн. витрат по оплаті судового збору, посилаючись на те, що відповідачка отримала у позивача кредит в розмірі 25 000,00 Доларів США зі сплатою 14,00 % річних та зобовязалася виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов цього договору строком до 17.04.2024 року. 09.02.2009 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11143463000 від 18.04.2007 року, відповідно до якої зобовязалася повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі 260,00 дол. США. Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 20.12.2016 року за відповідачкою [PERSON] наявна заборгованість по поверненню кредитних коштів в розмірі 14 300,80 дол. США, що станом на 20.12.2016 року за офіційним курсом НБУ становить 377 484,40 грн. та 6 260,62 грн. заборгованості по пені, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.76). Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.74). З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов договору про надання споживчого кредиту, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 18.04.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», найменування якого змінено на публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір №11143463000, за яким банк надав, а позичальник (відповідачка) отримала кредит в сумі 25 000 Доларів США, та зобов'язалася погасити кредит не пізніше 17.04.2024 року. Умовами п. 1.3.1. договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 14.00 % річних (а.с.20-26). 09.02.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк», найменування якого змінено на публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та відповідачкою [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №11143463000 від 18.04.2007 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту (п.2). Позичальник з дати підписання цієї Додаткової угоди зобовязується повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтентних платежів в день сплати ануїтентного платежу, який складає 260,00 дол. США (п.2.1.) (а.с. 27-31). Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідачка [PERSON] систематично порушувала строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №11143463000 від 18.04.2007 року (а.с.34-50). За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Позивачем станом на 20.12.2016 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №11143463000 від 18.04.2007 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідачки [PERSON], перед банком за кредитними зобов'язаннями в розмірі: 14 300,80 долари США, що в гривневому еквіваленті, станом на день проведення розрахунку, становить 377 484 грн. 40 коп., з яких: 12 606,72 долари США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1 317,34 дол. США за строк з 25.02.2016 року по 20.12.2016 року, 1 694,08 долари США прострочена заборгованість за процентами за строк з 25.01.2016 року по 25.11.2016 року; 6 260,62 грн. пені, з яких: 2 732,53 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 10.08.2016 року по 20.12.2016 року, 3 528,09 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 10.08.2016 року по 20.12.2016 року (а.с.34-50). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним договором відповідачкою не представлено суду. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 192, 533 ЦК України та ст. 5 Декрету КМУ від 19.02.1993 року №15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Як вбачається із матеріалів справи (а.с.12-15), представником позивача надано суду копію банківської ліцензії, копію дозволу з додатком на здійснення операцій з валютними цінностями, а тому, стягнення заборгованості за кредитним договором №11143463000 від 18.04.2007 року слід здійснювати в доларах США. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором є обгрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 526, 527, 546, 611, 612, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 128, 141, 247 ЦПК України,

Outcome: approved