Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з позовом, в якому просив встановити факт прийняття спадщининим і [PERSON] після матері - [PERSON], яка померла 02.06.1998 р. у вигляді 1/3 частини житлового будинку № 83 по вул. Хімічній м. Лисичанська Луганської області кожним; виділити [PERSON] 1/3 частину житлового будинку № 83 по вул. Хімічній м. Лисичанська Луганської області Позивач в судове засідання не зявився, просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи, про що надав суду письмову заяву. Відповідачка [PERSON] судове засідання не зявилася, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом досліджені наступні докази: довідка голови вуличного комітету; довідка паспортної служби; рішення Лисичанського міського суду від 24.09.2007 р.; копії свідоцтва про смерть; копія договору замовлення на організацію та проведення поховання; повідомлення з ДМС України у Луганській області; відповіді державної нотаріальної контори; інформаційні довідки зі спадкового реєстру. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 24 вересня 2007 р. встановлено наступне: батько позивача - [PERSON] помер 10 квітня 1968 р., спадщину після нього у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями №83 по вул. Хімічній м. Лисичанська Луганської області фактично прийняла мати позивача - [PERSON]; 02 червня 1998 р. [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина у вигляді зазначеного будинку; крім відповідачки право на спадщину в рівних частках після померлої [PERSON] мали позивач та його рідний брат [PERSON], тому за відповідачкою було визнано право власності лише на 1/3 частину зазначеного будинку Згідно ст.61 ч.3 ЦПК України ці факти не підлягають доказуванню, тому позовні вимоги в частині встановлення факту прийняття спадщини позивачем та [PERSON] задоволенню не підлягають. 15 вересня 2011р. [PERSON], рідний брат позивача, помер, позивач звернувся до нотаріальної кантори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується довідкою Лисичанської державної нотаріальної контори. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається, таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові „Про судову практику у справах про спадкування вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців. Таким чином, позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно в розмірі 1/3 частки за рішенням Лисичанського міського суду від 24.09.2007 р. та 1/3 частки після смерті [PERSON], тобто на 2/3 частини спадкового майна у вигляді вищезазначеного будинку підлягають задоволенню. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. З відповідачки на користь позивача на підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,6 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial