Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Позивач звернувся\~в суд\~з позовомпро встановлення способу участі батька у вихованні та вільному спілкуванні з донькою до відповідача. \~ \~ \~ \~Позов обґрунтовує тим, що він та відповідач є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ним та відповідачем розірвано рішенням суду від 14.01.2020 року. Після розірвання шлюбу дружина та донька виїхали із зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] , фактичне місце їх проживання йому не відоме. З осені 2019 року між ним та відповідачем виникли непорозуміння щодо його участі у вихованні та спілкуванні з донькою, відповідач забороняє доньці спілкуватись з ним по телефону, сама також не відповідає на дзвінки, він відвідує доньку за місцем навчання, але має можливість робити це під час перерв, тому зустрічі мають не тривалий характер. Численні спроби врегулювати дане питання не дали наслідків, а тому він вимушений звернутись в суд з даним позовом, просить його задовольнити. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 09.04.2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.09.2020 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що згода щодо участі її довірителя з донькою досягнута між сторонами, але він просить додатки до висновку Органу опіки і піклування можливість зустрічей з дитиною додатково щосереди з 15.00 до 18.00. Представник відповідача та третьої особи підтримали, наданий висновок виконавчого комітету від 08.10.2020 року. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 141 СК України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини першої\~статті 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Частиною 2 статті 159 цього Кодексу визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 14.09.2012 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.01.2020 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Між сторонами виник спір з приводу визначення місця проживання малолітньої дитини, при цьому, в судовому засіданні встановлено, що дівчинка мешкає разом з матір`ю [PERSON] . Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. Відповідно до ст.ст.11,\~12 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч.ч. 4, 5\~ст. 19 СК України\~при розгляді судом спорів, зокрема, щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, - обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до\~ст. 56 ЦК України\~органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, визначений\~постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини». Відповідно до п.3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України, органами опіки та піклування є, зокрема, виконавчі органи міських рад, які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей. Виконавчий комітет Міської ради міста Кропивницького надав висновок від 08.10.2020 року № 5070/49-05-24 про доцільність визначення наступного порядку участі у вихованні та спілкуванні гр.. [PERSON] з дочкою [PERSON] , [INFO] , а саме: щопонеділка з 14.00 до 19.00 з обов`язковим відвідуванням гуртка англійської мови та щосуботи з 10.00 до 19.00 без присутності матері. Суд, в свою чергу, частково погоджується з зазначеним висновком органу опіки та піклування і вважає можливим визначити позивачу додатковий час щосереди з 15.00 до 18.00 для зустрічей з дочкою. Суд вважає, що суттєве значення має ставлення батька до дитини та дитини до батька, характеристика середовища, в якому існує дитина, проживаючи з одним з батьків, емоційний стан дитини після спілкування з тим із батьків, хто проживає окремо від дівчинки. При цьому, з огляду на наявні у справі докази, судом відзначається, що спілкування батька з дитиною у визначений органом опіки та піклування термін є не значним і за його клопотанням може бути продовженим. Оскільки на даний час між батьками малолітньої дитини досягнута згода щодо участі батька у спілкуванні з дитиною та її (дитини) виховання, то наявні підстави для задоволення позову [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати, понесені сторонами, за їх рахунок.

Outcome: approved