Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з вищезазначеним та після уточнення позову просив суд: визнати недійсним договір іпотеки №PM-SME301/074/2008 від 28 лютого 2008 року укладений між Публічним Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 28 лютого 2008 року та зареєстрований в реєстрі за №501; скасувати заборону на відчуження нежитлового приміщення [ADDRESS], яке складається з поз.1-12, загальною площею 93,0 кв.м. у т.ч. вітрина літ.а6-1, ґанки літ. а3, а5 на першому поверсі житлового будинку літ.А-5. накладеного приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 28 лютого 2008 року та зареєстрованого в реєстрі за №12; внести до Державного реєстру іпотеки відомості про виключення запису з реєстру щодо обтяжень нерухомого майна іпотекою згідно договору іпотеки №PM-SME301/074/2008 від 28 лютого 2008 року; внести до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомості про виключення з реєстру щодо накладення заборон відчуження нерухомого майна за договором іпотеки №PM-SME301/074/2008 від 28 лютого 2008 року; визнати недійсним договір застави автотранспортного засобу №PC-SME301/074/2010 від 16 квітня 2010 року укладений між Публічним Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 16 квітня 2010 року та зареєстрований в реєстрі за №211; визнати право власності за [PERSON] на автомобіль Тойота Авенсіс, рік випуску 2003, колір - сіра перлина, номер шасі [NUMBER]; [NUMBER], тип-седан, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], видане Дніпропетровськ МРЕВ2 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 17 грудня 2003 року, реєстраційний номер [NUMBER] та забезпечити перереєстрування даного транспортного засобу з відміною кредитних зобов'язань. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачі та третя особа у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, причину своєї неявки у судове засідання суду не повідомили. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 травня 1984 року. Під час шлюбу ними було придбано нерухоме майно за договором купівлі - продажу, а саме приміщення [ADDRESS]. [PERSON] було отримане свідоцтво про право власності CAE №017239 від 29.12.2010 року виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на нежиле приміщення [ADDRESS]. 10 червня 2005 року [PERSON] уклала кредитний договір №СМ-301/065/2005 з АКБ «Райффайзенбанк Аваль». В подальшому правонаступником за всіма зобов'язаннями АКБ «Райффайзенбанк Аваль» став ПАТ «ОТП Банк», про що свідчить лист за підписам головою правління АКБ «Райффайзенбанк Аваль». 28 лютого 2008 року [PERSON] уклала кредитний договір №CM-SME301/074/2005 з ЗАТ «ОТП Банк», за даним кредитним договорам, [PERSON] є поручителем на підставі договору поруки №SR-SME301/074/2008 від 28.02.2008 року. 28 лютого 2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений договір іпотеки №PM-SME301/074/2008 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №501. Нотаріусом було накладено заборону на предмет іпотеки, яка зареєстрована в реєстрі за №12 на нежитлове приміщення [ADDRESS]. Відповідно до п.5.1. [PERSON], як іпотекодавець, гарантує, що на предмет іпотеки відсутні права будь-яких третіх осіб. [PERSON] був укладений з ПАТ «ОТП Банк» договір застави автотранспортного засобу №РС-БМЕ301/074/2010 від 16 квітня 2010 року. Предметом застави з'являється автомобіль Тойота Авенсіс, рік випуску 2003, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], видане Дніпропетровськ МРЕВ2 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 17 грудня 2003 року, реєстраційний номер [NUMBER]. Даний автомобіль був зареєстрований на ім'я [PERSON] і який придбаний у шлюбі. Предмет застави є забезпеченням належного виконання зобов'язання [PERSON] по кредитним договорам №СМ-301/065/2005 та №СМ-SME301/074/2005. Згідно із п.5.1. договору застави заставодавець мас повне і виключне право власності на весь предмет застави. Відповідно до ст. 60 СК України Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Стаття 61 СК України - об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Стаття 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Стаття 65 СК України передбачає, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребуе нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Відповідно ч.1 ст.203 ЦК України, правочин не може суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Так як майно передано в іпотеку без згоди власника, то наявність таких обставин свідчить про невідповідність договору іпотеки актам цивільного законодавства, що є підставою для визнання такого правочину недійсним відповідно до положень ч.1 ст.203, ч.1 ст.205 ЦК України. Згідно із ч.1 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» - іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. Згідно до п. 1.1 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.99 N 31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 N 85/5), та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.06.99 за N 364/3657 єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони відчуження та арешти нерухомого майна, вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи про обтяження нерухомого майна скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Постановою КМУ «Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек від 31.03.2004 N410, п.2 визначено, що Державний реєстр іпотек - єдина комп'ютерна база даних про обтяження і зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою. Відповідно до п. 25 Тимчасового порядку запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду з обов'язковим зазначенням порядкового номера запису, а п.26 встановлено, що реєстратор вносить до Реєстру іпотек відомості про виключення запису в день надходження повідомлення чи рішення суду. Стаття 208 ЦК України визначено, що у письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними особами; правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 ЦК України; правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Так, статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право. Згідно із ст. 18 Закону України «Про захист прав споживача» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач (ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів»). Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав (ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до п.7 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Outcome: approved