Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 09 грудня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Оскільки позичальник [PERSON] свої зобовязання по договору не виконав, станом на 25.12.2017 року у нього утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі з процентами та штрафами в розмірі 21\~145, 86 грн. А тому просив, стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 21\~145, 86 грн. та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволенні позовних вимог заперечував, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 550, 556 ЦК України. Судом встановлено, що 09 грудня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 8-26). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], порушуючи умови договору, свої зобовязання за договором належним чином не виконував, в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним. Так, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за договором (а.с. 5-7) вбачається, що станом на 25.12.2017 року у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 21145,86 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 3222,37 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 7033,81 грн., заборгованість за пенею 9406,54 грн а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. (фіксована частина) та 983,14 грн. (процентна складова). Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи вищевикладене, відповідач [PERSON] істотно порушив умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, в звязку з чим утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу, пені та процентів за користування кредитними коштами є правомірними і їх слід задовольнити в цій частині. Однак, суд не може погодитися з одночасним застосуванням позивачем цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобовязання у вигляді пені та штрафу, з наступних підстав. Умовами укладеного між сторонами кредитного договору передбачена відповідальність позичальника у вигляді сплати пені та штрафу у разі прострочення виконання зобов'язання. Із змісту позовної заяви вбачається що в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на прострочення відповідачем виконання зобов'язання. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня. Аналогічна правова позиція викладена постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15, а також від 11 жовтня 2017 року №6-1374цс17. З огляду на вищевикладене, на думку суду, не підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення з відповідача пені у розмірі 9406,54, оскільки до позивача вже застосована цивільно-правова санкція за порушення виконання грошового зобовязання штраф 1483, 14 грн. Згідно з розрахунку заборгованості вбачається, що транзакції по кредитному рахунку виникли з 26.02.2016 року. За графою «витрати клієнтом кредитних коштів №3» вбачається, що позивачем було витрачено за період з 26.02.2016 року по 25.12.2017 року 12412 грн 19 коп. За графою «сума коштів, внесена клієнтом 318» вбачається, що за період з 26.02.2016 року по 25.12.2017 року внесено 9189 грн 82 коп. Залишок заборгованості становить 3222 грн 37 коп. Підсумовуючи все\~вищевикладене суд\~дійшов висновку,\~що позовні\~вимоги слід\~задовольнити частково,\~а саме:\~стягнути із\~[PERSON]\~на користь\~ПАТ КБ\~«Приватбанк» заборгованість\~за кредитним\~договором №\~б/н\~від 09.12.2011\~року у\~загальному розмірі\~7490,18\~грн.\~з яких: 3223,37\~грн.\~ тіло\~кредиту; 2784,67 грн. проценти за користування кредитом; 500 грн штраф (фіксована частина), 893, 14 грн (процентна складова). В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у звязку з їх безпідставністю. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як слідує з матеріалів справи, за подання даного позову Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» платіжним дорученням сплатило судовий збір у розмірі 1 7620,00 грн. (а.с.1). Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково в сумі 7490,18 грн., тому на користь позивача слід стягнути у пропорційному розмірі судовий збір, що становить 624\~ грн.

Outcome: partial