Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору б/н від 24 березня 2008 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 1000 грн., який у подальшому збільшений до 19 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі , що обумовлений договором . Кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії карти Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання в результаті чого утворилась заборгованість станом на 13 травня 2018 року у сумі 48 251 грн. 95 коп. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 09 серпня 2018 року та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги підтримав та пояснив, що позивач у встановленому законом порядку повідомлений про збільшення відсоткової ставки, погодився з цим та здійснював платежі протягом 2015 року та до 22 липня 2017 року. У подальшому кошти на погашення заборгованості не вносив. Відповідач мав відкриту кредитну лінію та погашав з даного кредиту платежі «Товар у розстрочку». Просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково та пояснив, що дійсно ним отриманий кредиту розмірі 19 000 грн., також з даного кредитного рахунку погашались кошти на «Товар у розстрочку», де щомісячний платіж складав 422 грн. Ним виконувались умови кредитного договору до липня 2017 року, потім він дізнався про підняття відсотків та перестав сплачувати кошти. Він не був письмово , відповідно до норм ЦК повідомлений про збільшення відсоткової ставки. Визнає суму боргу за кредитом з відсотками у розмірі 19 782 грн. Просив зменшити суму пені, врахувати його матеріальне становище, те що він не працює та немає заробітку. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 24 березня 2008 року між сторонами укладений кредитний договір відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків, що обумовлені договором, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Позивачем перераховані кошти обумовлені договором від 24.03.2008 року. Згідно довідки про зміну кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON], відбувалась зміна кредитного ліміту: 20 серпня 2013 року - збільшення кредитного ліміту до 8 000 грн., 02 березня 2017 року - збільшення кредитного ліміту до 13 000 грн., 10 квітня 2017 року - збільшення кредитного ліміту до 15 000 грн., 09 травня 2017 року - збільшення кредитного ліміту до 17 000 грн., 25 травня 2017 року - збільшення кредитного ліміту до 19 000 грн., 19 липня 2018 року зниження кредитного ліміту до 0.00 грн. Строк дії кредитної картки , яка видана на ім'я відповідача до 04/20. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачем при укладенні кредитного договору зазначений телефон № [NUMBER], дана обставина підтверджена відповідачем . На даний номер телефону надходили смс-повідомлення щодо зміну розміру відсотків за кредитним договором, а саме з 15 серпня 2014 року - 2,9% , з 15 березня 2015 року - 3,6 %. У судовому засіданні відповідач пояснив, що він не читав смс-повідомлення, що надходили йому на телефон та вважає, що таким чином не передбачено повідомлення його про зміну процентної ставки. Повідомити його необхідно було тільки у письмовому вигляді відповідно до норм ЦК України. До того ж банком не доведено отримання відповідачем таких повідомлень. Судом не можуть бути прийняті такі заперечення виходячи з наступного. Згідно ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Як вбачається з довідки про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна,30 днів пільгового періоду, діяла процентна ставка 3,0 % в місяць, що складає 36,0% на рік. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору ( а.с. 5-10) процентна ставка змінювалась, що передбачено п.1.1.3.2.4 умов та правил надання банківського послуг передбачена Дані Умови, разом з Тарифами, заявою складають кредитний договір, що не заперечувалось в судовому засіданні відповідачем та підтверджено його підписом (а.с.11). Позиція відповідача щодо необізнаності зі зміною процентної ставки та як наслідок припинення внесення платежів по кредитному договору є неприйнятною, оскільки відповідач [PERSON] не позбавлений права на звернення до суду з приводу дій банка з якими він не погоджується, оспорення умов кредитного договору. Таких дій останній не вчиняв. Доказів, що ним надавалась незгода щодо зміни процентної ставки на ім'я банку також суду не надано. Також посилання на недоведеність отримання ним смс-повідомлень щодо зміни процентної ставки, не ознайомлення з їх змістом є неприйнятними. Відповідач є дієздатною особою та згідно ч.1 ст. 12 ЦК України здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Ч.5 цієї статті визначено, що якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Отже, дії відповідача щодо ігнорування повідомлень банку, що надсилались на його мобільний номер не може свідчити щодо відсутності повідомлень банку про зміну процентної ставки. Також суд не може погодитись із запереченнями відповідача щодо заборгованості по кредитному договору та процентами у розмірі 19 782 грн., яка існувала на його думку станом на 22 липня 2017 року, оскільки відповідно до умов договору у подальшому, у зв'язку з несплатою відповідачем коштів також здійснювалось нарахування заборгованості по кредитному договору. До того ж, дізнавшись, зі слів відповідача, 22 липня 2017 року про зміну процентної ставки та незгоду у вчиненні зазначених дій, відповідач не був позбавлений права здійснити погашення заборгованості, яка існувала на той час по кредитному договору з врахуванням того розрахунку , який він вважав вірним. Проте таких дій останнім вчинено не було та з 22 липня 2017 року коштів в рахунок погашення заборгованості по кредиту відповідачем не вносилось. Будь-якого контрозрахунку на підтвердження заявленої позиції щодо розміру заборгованості по кредиту та процентам відповідачем не надано. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 13 травня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 48 251 грн. 95 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту 19 599 грн. 01 коп., заборгованості за відсотками - 11 509 грн. 47 коп., заборгованість за пенею - 14 607 грн. 66 коп., крім того, штраф (фіксована складова) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 2285 грн. 81 коп. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порядку й строків погашення кредиту суперечить частині першій статті 61 Конституції України. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктом 2.1.1.7.6 передбачено застосування пені та штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, штраф (фіксована складова) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 2285 грн. 81 коп. не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Позивачем нарахована пеня у розмірі 14 607,66 грн. При визначені розміру пені, що підлягає стягненню, суд приймає до уваги розмір заборгованості по кредитному договору , матеріальне становище відповідача, який ніде не працює, та як наслідок немає заробітку , доходу , а тому з врахуванням ч.3 ст. 552 ЦК України вважає за можливе зменшити розмір нарахованої пені до 3 000 грн. У зв'язку із вище викладеним, стягненню з відповідача підлягає: заборгованість по кредиту 19 599 грн. 01 коп., заборгованість по процентам 11 509 грн. 47 коп., нарахована пеня у розмірі 3 000 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1762 грн. на відшкодування понесених позивачем судових витрат при зверненні з позовом до суду.

Outcome: partial