Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], відповідно до якого просить стягнути на користь позивача 145\~931 грн. матеріальної шкоди та судові витрати у розмірі 1\~459,31 грн. В обгрунтування позову зазначив, що між ТОВ «Інбудтех» в особі директора [PERSON] та [PERSON] укладено договір зберігання №21/08 від 21.08.2013 року. 21 серпня 2013 року ТОВ «Інбудтех» згідно Додатку №1 передало, а [PERSON] прийняв на зберігання майно на загальну суму 119 228 грн., що підтверджуються актом приймання-передачі майна від 21 серпня 2013 року. 30 серпня 2013 року між ТОВ «Інбудтех» в особі директора [PERSON] та [PERSON] укладено договір зберігання №30/08 від 30.08.2013 року. 02 вересня 2013 року між ТОВ «Інбудтех» та [PERSON] було укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором зберігання №21/08 від 21.08.2013 року та Договору зберігання №30/08 від 30.08.2013 року, згідно якого ТОВ «Інбудтех» передало, а [PERSON] прийняв всі права та обов'язки за вищезазначеними договорами. Після закінчення терміну зберігання, зберігач повернув лише частину майна позивачу. Позивач\~ та його представник до суду не з'явились, повідомлялись належним чином, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову. Судом встановлено, що між ТОВ «Інбудтех» в особі директора [PERSON] та [PERSON] укладено договір зберігання №21/08 від 21.08.2013 року. 21 серпня 2013 року ТОВ «Інбудтех» згідно Додатку №1 передало, а [PERSON] прийняв на зберігання майно на загальну суму 119 228 грн., що підтверджуються актом приймання-передачі майна від 21 серпня 2013 року. Станом на момент звернення до суду, неповернутим залишається частина майна на загальну суму яка складає 69\~815 грн. 30 серпня 2013 року між ТОВ «Інбудтех» в особі директора [PERSON] та [PERSON] укладено договір зберігання №30/08 від 30.08.2013 року. 30 серпня 2013 року ТОВ «Інбудтех» згідно Додатку №1 передало, а [PERSON] прийняв на зберігання майно на загальну суму 93 160 грн. , що підтверджуються актом приймання-передачі майна від 30 серпня 2013 року. Строк дії договору встановлено з моменту фактичної передачі майна зберігачеві (30.08.2013 року) до 21.09.2013 року. Станом на момент звернення до суду, неповернутим залишається частина майна на загальну суму яка складає 76\~116 грн. 02 вересня 2013 року між ТОВ «Інбудтех» та [PERSON] було укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором зберігання №21/08 від 21.08.2013 року та Договору зберігання №30/08 від 30.08.2013 року, згідно якого ТОВ «Інбудтех» передало, а [PERSON] прийняв всі права та обов'язки за вищезазначеними договорами. За змістом положень статей 3, 4 та 11 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні інтереси у спосіб, визначений законам України. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частинами 1 та 2 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми, двосторонніми чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 626, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, договір є обов'язковим для виконання сторонами. На підставі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 936. за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Стаття 937. Говорить, що договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Крім того, відповідно до частин 1, 2 та 4 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Згідно частин 1 та 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частина 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України та статті 60 Цивільного процесуального кодексу України покладають на кожну сторону обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмета спору, відповідача, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що даний спір підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України,\~ стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 1\~459 гривень 31 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved