Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з вищезазначеним позовом, у якому, з урахуванням ухвали суду від 13.03.2015 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, позивач просить: 1) визнати нікчемним договір іпотеки житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Зелений Бір, вул. Радянська, 9, та земельної ділянки площею 0,0779 га, кадастровий № 3221484005:01:011:0004, укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений 03.02.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №298; 2) визнати нікчемним договір купівлі-продажу житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Зелений Бір, вул. Радянська, 9 , укладений між [PERSON] і [PERSON] та посвідчений26.10.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1637; 3) визнати нікчемним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0779 га, кадастровий №3221484005:01:011:0004, укладений між [PERSON] і [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1640. Позовні вимоги мотивовано тим, що з вересня 1999 року позивач проживає однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON] (відповідачем) і 17.05.2006 року у них народилася донька [PERSON], яка проживає та зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується будинковою книгою. Позивач зазначає, що в 2010 році його дружина [PERSON] без відома позивача уклала з [PERSON] договір позики грошових коштів та договір іпотеки житлового будинку №9 із надвірними будівлями і спорудами по вул. Радянській в с. Зелений Бір та земельної ділянки площею 0,0779 га кадастровий № 3221484005:01:011:0004 за тією ж адресою. А 05.05.2011 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу вищевказаних обєктів нерухомості. [PERSON], в свою чергу, 26.10.2012 року продав зазначений будинок та земельну ділянку [PERSON], яка придбала їх за рахунок кредитних коштів «Міжнародний інвестиційний банк». Позивач зазначає, що про продаж він дізнався лише в березні 2012 року. Також позивач зазначає, що при укладенні договору купівлі-продажу від 26.10.2012 року [PERSON] було надано підроблену довідку форми№3. Позивач посилаючись на норми законодавства зазначає, що відповідно до ст. 224 ЦК України правочин, вчинений без дозволу органу опіки і піклування є нікчемним. Відповідач [PERSON] позов визнала просила його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили. Представник [PERSON] проти задоволення позову заперечив, просив в задоволенні позову відмовити, оскільки позов є необґрунтованим та усно заявив про застосування строків позовної давності. Орган опіки та піклування Васильківської районної державної адміністрації Київської області направив суду лист, в якому просив розглядати справу без його участі. Публічне акціонерне товариство «Міжнародний інвестиційний банк» надало суду письмові пояснення в яких проти задоволення позову заперечило та вказало, що надання будинкової книги передбачалося пунктом 6 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 35, згідно якого особи, які проживають у приватних будинках і не обслуговуються житлово-комунальними підприємствами, звертаються до відповідних уповноважених органів особисто (з поданням оформленої належним чином будинкової книги), який втратив чинність ще 11.05.2006 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.05.2006 року № 617. Також банк зазначив, що дія ст. 224 ЦК України поширюється на правочини, вчинені опікунами особи, над якою встановлено опіку, або особою, над якою встановлене піклування за згодою піклувальника, але без дозволу органу опіки і піклування. Суд, дослідивши письмові матеріали, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. За змістом положень ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом достовірно встановлено, що позивач проживає однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 01.01.2004 року, що підтверджується рішенням Апеляційного суду Київської області від 20.01.2014 року. 17.05.2006 року у позивача та [PERSON] народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 12.06.2006 року серія І-ОК№039902. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 20.01.2014 року у справі № 22-ц/780/357/14 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.11.2014 року, встановлено, що «згідно свідоцтва про право власності, виданого Крушинською сільською радою 26.07.2006 року на підставі рішення № 34 від 22.06.2006 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 289739-49445, виданого Крушинською сільською радою 19.08.2005 року на підставі рішення 11-ої сесії 4-го скликання № 247 від 15.04.2005 року, відповідачеві [PERSON] належали будинок № 9 по вул. Радянська в с. Зелений Бір Васильківського району Київської області та земельна ділянка, площею 0,0779 га, кадастровий № 3221484005:01:011:0004, на який він розташований». «У відповідності до договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 5 травня 2011 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровими №№ 1189 та 1194, [PERSON] продала, а [PERSON] придбав будинок № 9 по вул. Радянська в с. Зелений Бір Васильківського району Київської області та земельну ділянку, площею 0,0779 га, кадастровий номер 3221484005:01:011:0004, на якій він розташований». «Згідно п.п.8 та 17 (за реєстровим № 1189), п.п.7 та 18 (за реєстровим № 1194) договорів, [PERSON] повідомляла та стверджувала, що треті особи не мають права на цей будинок, діти в ньому не проживають та не зареєстровані та прав на це майно не мають; житловий будинок є її особистою приватною власністю, на час набуття права власності на нього та час укладення правочину в зареєстрованому шлюбі та у фактичних сімейних відносинах не перебувала і не перебуває. При цьому, в окремих заявах стверджувала, що треті особи не мають права на це майно, діти в будинку не проживають та не зареєстровані, прав на це майно не мають; житловий будинок є її особистою приватною власністю, на час набуття права власності на нього та час укладення правочину в зареєстрованому шлюбі та у фактичних сімейних відносинах не перебувала і не перебуває». «Як вбачається з договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 26 жовтня 2012 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровими №№ 1637 та 1640, [PERSON] продав, а [PERSON] придбала будинок № 9 по вул. Радянська в с. Зелений Бір Васильківського району Київської області та земельну ділянку, площею 0,0779 га, кадастровий № 3221484005:01:011:0004, на якій він розташований». «У відповідності до договору іпотеки від 3 лютого 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 298, відповідач [PERSON], з метою забезпечення належного виконання зобовязань за договором позики від 3.02.2010 року передала громадянці [PERSON] в іпотеку належній їй на праві власності будинок № 9 по вул. Радянська в с. Зелений Бір Васильківського району Київської області та земельну ділянку, площею 0,0779 га, кадастровий № 3221484005:01:011:0004, на якій він розташований. При цьому, в окремій заяві стверджувала, що треті особи не мають права на цей будинок, діти в ньому не проживають та не зареєстровані та прав на це майно не мають; житловий будинок є її особистою приватною власністю, на час набуття права власності на нього та час укладення правочину в зареєстрованому шлюбі та у фактичних сімейних відносинах не перебувала і не перебуває». Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2015 року розяснено рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.10.2013 року у цивільній справі № 1008/7513/12 щодо відсутності правових підстав у [PERSON], 17.05.2006 року в проживанні [INFO]. Свідок [PERSON] показав, що підтримує дружні стосунки з позивачем та відповідачем [PERSON], а їх дочка [PERSON] проживає в спірному будинку, а тому її виселяти не можна. Свідок [PERSON] показав, що, як працівник банку, оглядав спірний будинок і його йому показувала особисто [PERSON] та стверджувала, що в будинку зареєстрована тільки [PERSON], а зареєстрованих неповнолітніх осіб немає. [PERSON], допитана як свідок, показала що коли вона оглядала будинок 01.09.2012 року, то будинок їй показував особисто [PERSON] Посилання позивача на будинкову книгу не приймається, оскільки остання є неналежним доказом, виходячи із постанови Кабінету Міністрів України від 11.05.2006 року № 617. Суд вважає неприйнятним посилання позивача на положення ст.224 ЦК України, як підставу для визнання недійсним правочинів через відсутність дозволу органу опіки та піклування, оскільки диспозиція цієї статті кореспондується із положеннями ст.71 ЦК України, тому, що остання стосується лише прав опікуна, тоді, як [PERSON] та [PERSON] є батьками, а не опікунами їх дочки [PERSON]. Судом не приймаються посилання позивача на той факт, що дочка [PERSON] була зареєстрована у спірному будинку, оскільки вказані обставини не мають значення для справи зважаючи на обрані позивачем підстави визнання оскаржуваних договорів недійсними (ст. 224 ЦК України). Відповідно, вимоги позивача, які заявлені на підставі саме ст. 224 ЦК України, є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed