Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

позивач звернувся до відповідача з даним позовом. В судове засідання представник позивача [PERSON], не зявилася, звернулася до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримує повному обсязі, а справу просить розглядати без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Із позовних вимог вбачається, що 19.03.2008 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 810.70012, згідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 62622,88 грн. на купівлю транспортного засобу, зі сплатою відсотків за користування кредитом зі змінюваною процентною ставкою, яка на момент укладення договору становила 19,96 % на рік, з кінцевим терміном повернення 19.03.2013 року. На забезпечення вимог, які виникають з даного кредитного договору між банком та відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу ВАЗ 21154. Погашення кредиту повинно було здійснюватись відповідачем відповідно до встановленого графіку щомісячних платежів, відповідно до якого відповідач мав сплачувати встановлену договором нараховану суму коштів. Однак відповідач умов кредитного договору не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 145219,90 грн. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не подавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2\~ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст. ст.\~10, 11 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести\~\~ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього\~\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог\~\~і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно кредитного договору № 810.70012 від 19.03.2008 року (а.с.12), позивач надав позичальнику кредит на суму 62622,88 грн. для придбання транспортного засобу з кінцевим терміном повернення 19.03.2013 року. А позичальник зобов?язався сплачувати Банку проценти в розмірі 16.00 % та повернути позивачу грошові кошти на визначених цим Договором умовах, зокрема, відповідач повинен був здійснювати щомісячні ануїтетні платежі в розмірі 1657,73 грн. У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. У відповідності до положень ч.2 ст.1054 ЦК України та згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як вбачається з розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № 810.70012 від 19.03.2008 року (а.с.23), поданого ПАТ «Ідея Банк», загальна заборгованість по кредитному договору становить 145219,90 грн., зокрема: прострочений борг 49800,26 грн.; прострочені проценти 91206,47 грн.; строкові проценти 3853,17 грн.; віндикаційні витрати 360 грн. На забезпечення вимог по даному кредитному договору, було укладено Договір поруки від 11.02.2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON], а також Договір застави транспортного засобу від 19.03.2008 року між ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк», та [PERSON]. Згідно до Ухвали Галицького районного суду міста Львова від 25.11.2015 року (а.с.25), ухвалено роз?єднати в самостійні провадження вимоги ПАТ «Ідея Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, виділивши в окреме провадження вимоги ПАТ «Ідея Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Статтею 19 ЗУ «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Як вбачається із п.1.1 Договору застави транспортного засобу від 19.03.2008 року, укладеного між ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк», та [PERSON] (а.с.16-17), Заставодавець передає у заставу Заставодержателю у якості забезпечення виконання зобов?язань за Кредитним договором № 810.70012 від 19.03.2008 року та всіма додатковими угодами до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, наступне майно: транспортний засіб марки ВАЗ 21154 (легковий седан В) 2008 року випуску, номер кузова ХТА 21154084580467, реєстраційний № [NUMBER], зареєстрований 4-е Міжрайонне відділення ДАІ м. Косів УМВС у Івано-Франківській області 19.03.2008 року. Предмет застави знаходиться за адресою: с. Великий Рожин, Косівського району, Івано-Франківської області, 78654. Також відповідно до ч.1 ст. 20 даного Закону, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Пунктом 4.1 договору застави транспортного засобу (а.с.17), передбачено, що звернення стягнення на Предмет застави здійснюється за вибором Заставодержателя одним із способів: за рішенням суду, шляхом набуття предмета застави у власність Заставодержатедя або шляхом реалізації Заставодержателем предмету застави на свій розсуд будь-якій особі за ціною, рівною заборгованості Заставодавця за основним зобов?язанням на момент звернення стягнення відповідно до вимог чинного законодавства. Статтею 543 ЦК України передбачено солідарний обов?язок боржників, зокрема, ч.2 цієї статті передбачено, що кредитор, який одержав виконання обов?язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов?язаними доти, доки їхній обов?язок не буде виконаний в повному обсязі. В зв?язку із тим, що провадження у справі щодо солідарних боржників було роз?єднане, суд вважає, що і в позовних вимогах про солідарні стягнення слід відмовити. У відповідності до п. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення. Таким чином, на стадії виконання судового рішення державні виконавці можуть вилучати належне боржникові майно, а тому в вимозі про вилучення у відповідача транспортного засобу, слід відмовити. Відповідно до абз.3 ч.5 ЗУ «Про судовий збір», у разі роз'єднання судом позовних вимог судовий збір, сплачений за подання позову, не повертається і перерахунок не здійснюється. Після роз'єднання судом позовних вимог судовий збір повторно не сплачується. Оскільки до Косівського районного суду справа надійшла після роз?єднання позовів, і судовий збір було сплачено позивачем при подачі позову до Галицького районного суду міста Львова, то в такому випадку судовий збір повторно не сплачується і не повертається, а тому у вимозі позивача про повернення сплаченого судового збору слід відмовити. На підставі наведеного, ст.ст. 1046-1054 ЦК України, ст.ст. 19, 20 ЗУ Про заставу та

Outcome: dismissed