Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 10.12.2013 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № R537004988421В, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 100 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% річних, з кінцевим терміном повернення до 10 грудня 2017 року. Оскільки, позичальник [PERSON] свої зобовязання по договору належним чином не виконав, то станом на 23.04.2015 року у нього утворилась заборгованість перед банком, яка в загальній сумі з відсотками та пенею становить 108 932,07 грн. А тому просить суд, стягнути з відповідача в свою користь суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 10.12.2013 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № R537004988421В, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 100 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% річних, з кінцевим терміном повернення до 10 грудня 2017 року (а.с. 23-25). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України установлено, що зобовязання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Надання кредиту в повному обсязі підтверджується меморіальним ордером № 68676 від 10.12.2013 року (а.с. 30). Судом встановлено, що відповідач [PERSON], порушуючи умови договору, свої зобовязання належним чином не виконував, в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним. Так, з досліджуваного в судовому засіданні розрахунку заборгованості (а.с. 13-17) вбачається, що станом на 23.04.2015 року у позичальника перед банком утворилась заборгованість на суму 108 932,07 грн., яка складається з: суми заборгованості 82 901,12 грн., заборгованості по відсотках 3 465,01 грн., заборгованості по комісійній винагороді 9 984,90 грн., пені за порушення строків повернення кредиту та відсотків 5 616,71 грн., пені за несплату комісійної винагороди 4 651,93 грн., трьох процентів річних нарахованих за порушення строку повернення кредиту 83,54 грн., трьох процентів річних нарахованих за прострочену заборгованість по відсотках 16,43 грн., інфляційних втрат 1 797,08 грн., інфляційних втрат, нарахованих за прострочену заборгованість по відсотках 451,35 грн. Відповідно до п.п. 4.7. договору за наявності прострочення виконання позичальником зобовязань за договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів, у т.ч. відшкодування витрат та збитків банку, повязаних з неналежним виконанням позичальником умов договору (а.с. 23). Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми позики, є право позикодавця вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів належних йому. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 108 932,07 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягає до задоволення вимога позивача про відшкодування відповідачем понесених ним і документально підтверджених судових витрат.

Outcome: approved