Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 12 грудня 2013 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Новорічний подарунок VIP» «Щомісячний» № 692285\\2013 (в доларах США), предметом якого є розміщення в Банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Новорічний подарунок VIP» в доларах США на строк 13 (тринадцять) місяців, з дня укладення Договору, з щомісячною виплатою процентів. Відповідно до пункту 1.3. (Договору № 692285\\2013): «Сума Початкового вкладу -1500 (одна тисяча п 'ятсот) доларів США 00 центів». Пунктом 1.4 (Договору № 692285\\2013) регламентовано, що: «Мінімальна сума вкладу - 1000 (одна тисяча) доларів США 00 центів». Згідно із пунктом 1.5 (Договору № 692285\\2013): «Стандартнаставка за Вкладом становить 10 (десять) процентів річних та діє в перший та другий місяць вкладу. З третього по тринадцятий місяць дії Вкладу стандартна ставка за Вкладом становить 6 (шість) процентів річних. Кожен місяць дії ставки збільшується на надбавку, розмір якої оголошений на Інтернет-сайті Банку. Ця надбавка починає діяти з першого дня розрахункового періоду (місяця) і може бути змінена на початку кожного наступного розрахункового періоду (місяця). Зазначена в цьому пункті ставка стосується виключно першого строку дії Вкладу та може бути змінена для випадків переукладення Договору на новий строк на умовах, зазначених в Правилах. Виплата процентів нарахованих на Вклад за стандартною ставкою та з урахуванням надбавки, здійснюється згідно з умовами Договору та Правил». Відповідно до пункту 1.7 (Договору № 692285\\2013): « Дата вимоги Вкладником Вкладу - 12 січня 2015 року. Дата вимоги Вкладником пролонгованого вкладу - дата, що співпадає з першим днем по закінченні кожного наступного строку від дати укладення Договору. Умови пролонгації Вкладу для кожного окремого депозитного продукту оголошені на сайті Банку». На виконання умов договору нею 12 грудня 2013 року було внесено 1500 (одна тисяча п'ятсот) доларів США 00 центів, що підтверджується квитанцією № 555999; 08 травня 2014 року було внесено 2500 (дві тисячі п'ятсот) доларів США 00 центів, що підтверджується квитанцією № 285646. Дата вимоги вкладу закінчилась 12 січня 2015 року, а відповідач так і не повернув їй жодної копійки, а тому вона змушена звернутися в суд за захистом порушених прав та інтересів. Окрім суми депозитного вкладу просить стягнути з Банку: плату за користування її грошовими коштами (вкладом), виключно на суму вкладу із розрахунку 10 % річних: (4000 дол. США 00 центів х 10 % річних) / 365 днів х 396 днів = 433 долари США 97 центів; пеню в розмірі: 4000 доларів США 00 центів х 0,03% х 396 днів (кількість прострочених днів) = 475 доларів США 20 центів; 125% індекс інфляції х 4000 доларів США 00 центів \\ 100% - 4000 доларів США 00 центів = 996 доларів США 00 центів та моральну шкоду в розмірі 30000 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, приходить до наступного. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів»: «Споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб». Згідно із частиною 2 статті 1058 ЦК України: « Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 Кодексу)». Відповідно до частини 1, 2 статті 633 ЦК України: «7. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). 2. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги». Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1996 року N 5 Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів до відносин, які регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово - кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 1058 ч.1 ЦК встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Судом встановлено, що 12 грудня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено договір банківського вкладу «Новорічний подарунок VIP» «Щомісячний» № 692285\\2013 (в доларах США), предметом якого є розміщення в Банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Новорічний подарунок VIP» в доларах США на строк 13 (тринадцять) місяців, з дня укладення Договору, з щомісячною виплатою процентів. (а.с. 7) Відповідно до пункту 1.3. (Договору № 692285\\2013): «Сума Початкового вкладу -1500 (одна тисяча п 'ятсот) доларів США 00 центів». Пунктом 1.4 (Договору № 692285\\2013) регламентовано, що: «Мінімальна сума вкладу - 1000 (одна тисяча) доларів США 00 центів». Згідно із пунктом 1.5 (Договору № 692285\\2013): «Стандартнаставка за Вкладом становить 10 (десять) процентів річних та діє в перший та другий місяць вкладу. З третього по тринадцятий місяць дії Вкладу стандартна ставка за Вкладом становить 6 (шість) процентів річних. Кожен місяць дії ставки збільшується на надбавку, розмір якої оголошений на Інтернет-сайті Банку. Ця надбавка починає діяти з першого дня розрахункового періоду (місяця) і може бути змінена на початку кожного наступного розрахункового періоду (місяця). Зазначена в цьому пункті ставка стосується виключно першого строку дії Вкладу та може бути змінена для випадків переукладення Договору на новий строк на умовах, зазначених в Правилах. Виплата процентів нарахованих на Вклад за стандартною ставкою та з урахуванням надбавки, здійснюється згідно з умовами Договору та Правил». Відповідно до пункту 1.7 (Договору № 692285\\2013): « Датавимоги Вкладником Вкладу - 12 січня 2015 року. Дата вимоги Вкладником пролонгованого вкладу - дата, що співпадає з першим днем по закінченні кожного наступного строку від дати укладення Договору. Умови пролонгації Вкладу для кожного окремого депозитного продукту оголошені на сайті Банку». На виконання умов договору [PERSON] 12 грудня 2013 року було внесено 1500 (одна тисяча п'ятсот) доларів США 00 центів, що підтверджується квитанцією № 555999 та 08 травня 2014 року було внесено 2500 (дві тисячі п'ятсот) доларів США 00 центів, що підтверджується квитанцією № 285646. Дата вимоги вкладу закінчилась 12 січня 2015 року. (а.с. 8, 9) У відповідності до ст.1060 ч.2 ЦК за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Таким чином вкладник за договором банківського вкладу №692285\\2013 відповідно до статті 1060 Цивільного кодексу України вправі вимагати повернення здійсненого вкладу від Банку в будь-який момент, а Банк, отримавши відповідну заяву, повинен видати вклад у повному обсязі. Згідно зі статтею 253 Цивільного кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. У відповідності до вимог ст.8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. У відповідності до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Встановленим фактам відповідають правовідносини, які регулюються ст.ст. 15, 16, 626, 629, 638, 1058, 1060, 1061, 1074 ЦК України, відповідно до яких, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на установлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. За договором банківського вкладу одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплатити вкладникові таку суму та проценти на неї, встановлених договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту відсотки. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Ухилення відповідача від повернення вкладу є незаконним та безпідставним, оскільки відповідно до вимог статті 1066 ЦК України банк використовує кошти клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпорядження. Він не має права встановлювати непередбачені договором чи законом обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Оскільки стороною договору банківського вкладу є фізична особа, то відповідач не міг відмовити у видачі вкладу. Закон (стаття 1074 ЦК України) не допускає обмежень прав клієнта розпоряджатися таким вкладом. Такі обмеження можливі лише у випадках, передбачених законом і на підставі судового рішення. Такий закон та будь-яке судове рішення станом на день звернення позивача до банку відсутні. Отже, дії Відповідача, направленні на ухилення від повернення [PERSON]. вкладу є протиправними. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Оскільки кожна зі сторін грошового зобов'язання повинна повернути другій стороні в натурі все, що вона отримала на виконання цього правочину (зобов'язання), необхідно стягнути з відповідача на користь вкладника [PERSON] неповернутий вклад в сумі 4000 доларів США (чотири тисячі доларів США) та відсотки за весь час користування грошовими коштами позивача із розрахунку 10 % річних: (4000 дол. США 00 центів х 10 % річних) / 365 днів х 396 днів = 433 долари США 97 центів. За приписами ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»: «У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі». Правову позицію з цього приводу викладено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 р. № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», де у п. 20 зазначено, що пеня за порушення договору нараховується і стягується у відсотковому відношенні до суми заборгованості за кожний день прострочки, в тому числі за святкові, неробочі й вихідні дні. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню в розмірі : 4000 доларів США 00 центів х 0,03% х 396 днів (кількість прострочених днів) = 475 доларів США 20 центів. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а тому із відповідача слід стягнути індекс інфляції, виходячи із розрахунку 125% індекс інфляції х 4000 доларів США 00 центів \\ 100% - 4000 доларів США 00 центів = 996 доларів США 00 центів. Таким чином стягненню з відповідача в користь позивача підлягає сума в розмірі - 5905,17 дол. США. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на день ухвалення рішення офіційний курс гривні до 1 долара США становив 22,254 грн., отже заборгованість по депозиту становить (5905,17 дол. США х 22,254 грн.) 131413,65 грн. тому, є підстави для стягнення невиплаченого вкладу в користь позивача. Вирішуючи питання стягнення моральної шкоди, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту заподіяння такої. Крім того, така не підлягає стягненню в даному випадку в зв'язку з договірними зобов'язаннями сторін. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1314,14 грн.

Outcome: partial