Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою 3 в будинку 25 по вулиці Шевченка м. Кіровограда; зняти відповідача з реєстраційного обліку за даною адресою та стягнути з відповідача судові витрати. Позов мотивує тим, що він є власником вищезазначеної квартири, право власності підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 23.06.2005 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1551. Після придбання даної квартири він дозволив тимчасово зареєструватись в ній відповідачу, договір найму між ними не укладався, будь-яких домовленостей стосовно його проживання в квартирі не має, відповідач не є членом його сім»ї. На даний час квартира використовується під офіс підприємств ПП «Агроплюс-К» та ПП «Агронива-Технотрейд» та не придатна для проживання. 24.03.2015 року звернувся до ЖЕО № 2 та отримав довідку про те, що в його квартирі зареєстрований, як квартирант, відповідач по справі, що позбавило його можливості отримати кредит. В звязку з тим, що відповідач добровільно виписатись із займаного приміщення не має наміру, а також у звязку з відсутністю будь-якої домовленості та стосунків з ним, він має намір розпоряджатись своєю власністю на власний розсуд, а прописка відповідача створює перешкоди у отриманні кредитів, передачі належного йому майна в іпотеку, вимушений звернутись в суд за захистом своїх прав, оскільки іншим способом зняти з реєстрації цю особу неможливо, а тому посилаючись на вимоги діючого законодавства просить задовольнити позов. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, що в ньому викладені та просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідач в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що її довіритель відповідач по справі, постійно проживає за місцем реєстрації, тобто у квартирі [ADDRESS], в меншій кімнаті наявні його особисті речі, одяг, взуття, спить на офісному диванчику, отримує за вказаною адресою кореспонденцію. При наявності звернення позивача міг би вирішити питання добровільно. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Судом встановлено, що квартира 3 за адресою: м. Кіровоград, вул. Шевченка, 25 належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 23.06.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1551 та зареєстрованим ОКП «Кіровоградським обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації» в реєстрову книгу 104 за реєстровим номером № 2896953. За згодою позивача в квартирі з 04.05.2007 року прописаний [PERSON], [INFO]. Будь-яких угод щодо проживання та користування вказаним приміщенням між сторонами не укладалось. Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна, а ст. 321 цього Кодексу передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як встановлено в судовому засіданні дана квартира використовується власником квартири під офіс приватних підприємств «Агроплюс-К» та ПП «Агронива-Технотрейд», що підтверджується наданими суду копіями договору оренди приміщення від 01.01.2014 року ПП «Агроплюс-К» та копією Статуту вказаного підприємства, місцезнаходження якого вказане: [ADDRESS], дана квартира не придатна для проживання фізичної особи. Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні допитані свідки [PERSON], [PERSON], які пояснили, що працюють у вказаному приміщенні, яке обладнано як офіс. Кожного вечора квартира передається під сигналізацію, [PERSON] не проживав та не проживає за вказаною адресою, його особистих речей не має, кореспонденція на його ім»я за вказаною адресою не надходила, витрати по оплаті комунальних послуг несе [PERSON] Сататтями 150, 153 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні позивач звертався з письмовою заявою до відповідача про зняття з реєстраційного обліку, яка отримана відповідачем особисто 21.03.2015 року, але добровільно не бажає вирішити дане питання. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню частково, в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, так як позбавлення права користування житловим приміщенням є однією із форм захисту власником своїх прав. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і ст. ст. 150, 153 ЖК України, ст. ст. 317, 321, 391 ЦК України,

Outcome: partial