Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивачем подано до суду позов про розірвання шлюбу з відповідачем зареєстрованого 07 лютого 2014 року та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути з відповідача судові витрати. Сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявились. Позивач подала заяву, відповідно до якої позов підтримує повністю, проти надання строку для примирення категорично заперечує, оскільки більше 4-х місяців проживають окремо, подружні стосунки не підтримують, почуттів до відповідача не має, відсутнє взаємопорозуміння, вважає збереження сімї недоцільним. Прізвище на дошлюбне змінювати не бажає, судові витрати сплачені за вимогу про розірвання шлюбу просить залишити за нею. Також повідомила, що дитина після розірвання шлюбу залишиться з нею. Заявила про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач причини неявки суду не повідомив, заяв від нього не надходило. Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи обставини справи, вище викладене, суд, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами сторони з 07 лютого 2014 року перебувають в шлюбі. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Сімейне життя, невдовзі після народження дитини, почало поступово погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання фактично припинено. Позивач переконаний у відсутності сенсу подальшого підтримання сімейних відносин. Відповідач також ухиляється від свого обовязку щодо утримання спільної дитини. Згоди з приводу матеріального утримання дитини не досягнуто. Інших дітей, непрацездатних членів сімї відповідач не має, стягнень за виконавчими документами з нього не справляється. Під час розгляду справи суд виходить із того, що згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, права та обовязки сторін регулюються ст.ст.104-105 СК України щодо підстав припинення шлюбу та припинення шлюбу унаслідок його розлучення, а також ст.ст. 110,112 СК України про право на предявлення позову про розірвання шлюбу та про підстави для його розірвання за позовом одного з подружжя. Права та обовязки сторін щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини регулюються ч.2 ст. 51 Конституції України, відповідно до якої батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття, ст.180, ч.3 ст.181-183 Сімейного кодексу України, щодо способів виконання батьками обовязку утримувати дитину, який визначається за домовленістю між сторонами, обставин, які при цьому враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні досліджені: свідоцтво, яким підтверджено факт укладення шлюбу сторонами 07 лютого 2014 року (а.с.4); копія паспорта відповідача [PERSON] (а.с.5-6); копія картки платника податків [PERSON] (а.с.7); копія паспорта позивача [PERSON] (а.с.8); копія картки платника податків [PERSON] (а.с.9); копія свідоцтва про народження [PERSON], 21 березня 2014 року, батьками якого є [PERSON], [PERSON] (а.с.10); копія довідки Вовківської сільської ради про те, що [PERSON] зареєстрована в [INFO] разом з сином [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні (а.с.11). Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на таких підставах: У судовому засіданні доведено, що подружні відносини між сторонами фактично припинені. На виконання вимог ст. 111 СК України судом підстав для застосування заходів щодо примирення сторін та надання їм строку для примирення не знайдено. Тому суд доходить висновку, що подальше збереження сімї неможливе і суперечить інтересам подружжя. Відсутність вільної згоди сторін на спільне проживання, свідчить про неможливість дотримання у шлюбі принципу його добровільності, встановленого ст. 24 Кодексу. При тих стосунках, що склались між сторонами, державна реєстрація шлюбу не у змозі забезпечити стабільність відносин між сторонами та охорони прав і інтересів подружжя, як це передбачено ч.1 ст. 27 Кодексу. При визначенні виду стягуваних коштів (аліментів), суд враховує, що вони визначені, із урахуванням стану здоровя, матеріального становища дитини та відповідача, інших обставин. Оскільки позивачем заявлено про залишення за нею судового збору сплаченого за вимогу про розірвання шлюбу, підстав для їх розподілу в цій частині, суд не вбачає. Відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів в розмірі 551 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача. Про вибір дошлюбного прізвища позивачем не заявлено. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання цього рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved