Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння. Мотивувала свої вимоги тим, що вона на підставі договору № 1 оренди житлового приміщення(квартири) від 23 листопада 2015 року є орендарем квартири [ADDRESS]. Власником зазначеної квартири є [PERSON]. Позивач вказує, що вона не може реалізувати своє право орендаря, оскільки вказану квартиру самовільно зайняла відповідач [PERSON], яка не надає їй допуску у вказану квартиру. Позивач зазначає, що відповідно до статті 396 ЦК України, вона як особа яке має речове право на майно [PERSON] має право на захист такого відповідно до Глави 29 Цивільного кодексу України. З посиланням на статтю 387 ЦК України, позивач просить суд ухвалити рішення, яким витребувати у [PERSON], шляхом її виселення, квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та просив таку задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зокрема зазначила, що позивачем невірно обраний спосіб захисту права і він, оскільки не є власником квартири не є в даному спорі належним позивачем. Крім того пояснила суду, що [PERSON] набула спірну квартиру у власність на підставі заповіту, який її довірителем оспорюється. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги пред'явлені позивачем. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення сторін, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON]. 23 листопада 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 1 оренди житлового приміщення(квартири) від 23 листопада 2015 року. Суд вважає, що внаслідок укладення зазначеного договору оренди [PERSON] набула речове право на майно [PERSON], як то володіння та користування квартирою [ADDRESS] Відповідно до ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, відповідно до положень Глави 29 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що відповідач дійсно проживає у [ADDRESS], при цьому представником відповідача не надано суду доказів наявності павових підстав для такого проживання. Виходячи з правила ст. 396 ЦК України, суд вважає, що позивачем правомірно пред'явлено вимоги з посиланням на ст. 387 ЦК України. Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Суд вважає правомірними вимоги позивача про витребування від [PERSON] квартири [ADDRESS] у спосіб виселення останньої з такої. Відповідно до ст. 109 Житлового кодексу Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Питання розподілу судових витрат вирішити в порядку ст.ст. 84, 88 ЦПК України.

Outcome: approved